32006R0336
L 064/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 336/2006 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 февруари 2006 година
за прилагане на Международния кодекс за управление на безопасността в рамките на Общността и за отмяна на Регламент (ЕО) № 3051/95 на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението от Комисията,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Международният Кодекс за управление на безопасната експлоатация на кораби и предотвратяване на замърсяването (ISM Соdе), наричан по-нататък „Кодекс ISM“, беше приет от Международната морска организация (IMO) през 1993 г. Настоящия кодекс постепенно стана задължителен за повечето кораби, плаващи по международни маршрути, с приемането през май 1994 г. на глава IX „Управление на безопасната експлоатация на кораби“ от Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море (SOLAS), 1974 г.
(2)
Кодексът ISM е изменен от IMO с Резолюция MSC.104(73), приета на 5 декември 2000 г.
(3)
Насоките за въвеждане на Кодекс ISM от администрациите са приети с Резолюция на IMO A.788(19) от 23 ноември 1995 г. Тези насоки са изменени с Резолюция A.913(22), приета на 29 ноември 2001 г.
(4)
Регламент (ЕО) № 3051/95 на Съвета от 8 декември 1995 г. за управление на безопасността на пътническите фериботи (фериботите ро-ро) (3) направи Кодекса ISM задължителен на равнище Общност от 1 юли 1996 г. за всички ро-ро пътнически фериботи, предоставящи редовно обслужване към и от пристанища на държавите-членки както по вътрешните, така и по международните линии, независимо от техния флаг. Това беше първата стъпка към осигуряване на уеднаквено и съгласувано въвеждане на Кодекса ISM във всички държави-членки
(5)
На 1 юли 1998 г. Кодексът ISM стана задължителен според разпоредбите на глава IX от SOLAS за компаниите, които експлоатират пътнически кораби по международни линии, включително пътнически високоскоростни кораби, петролни танкери, танкери за химикали, кораби за превоз на газ, товарни кораби и високоскоростни товарни кораби с брутен тонаж 500 и повече.
(6)
На 1 юли 2002 г. Кодексът ISM стана задължителен за компаниите, които експлоатират по международни линии други товарни кораби и мобилни офшорни сонди с брутен тонаж 500 и повече.
(7)
Безопасността на човешкия живот на море и опазването на околната среда могат да бъдат ефективно увеличени чрез стриктното и задължително прилагане на Кодекса ISM.
(8)
Желателно е Кодексът ISM да се прилага пряко за кораби, плаващи под флага на държавата-членка, както и за кораби, независимо от техния флаг, които се експлоатират изключително по вътрешни линии или за редовно обслужване към или от пристанищата на държавата-членка.
(9)
Приемането на нов регламент с пряка приложимост следва да осигури влизането в сила на Кодекса ISM на базата на уговорката, че се предоставя на държавите-членки правото да решат дали да въведат Кодекса за кораби, независимо от техния флаг, които оперират изключително в зоните на пристанищата.
(10)
Поради това Регламент (ЕО) № 3051/95 следва да бъде отменен.
(11)
Ако дадена държава-членка счита, че на практика е трудно за компаниите да изпълнят специфичните разпоредби на част А от Кодекса ISM за определени кораби или категории кораби, които се използват изключително по вътрешни линии в тази държава-членка, тя може чрез дерогация изцяло или частично от тези разпоредби да наложи мерки, които осигуряват еквивалентно постигане на целите на Кодекса. За тези кораби и компании държавата-членка може да установи алтернативни процедури за издаване на сертификати и за проверка.
(12)
Необходимо е да се вземе предвид Директива 95/21/ЕО на Съвета от 19 юни 1995 г. за държавния контрол на корабите (4).
(13)
Необходимо е също така да се вземат предвид Директива 94/57/ЕО на Съвета от 22 ноември 1994 г. относно общи правила и стандарти за оправомощените организации за преглед и освидетелстване на кораби и за съответните действия на морските администрации (5) с цел определяне на признати организации за целите на настоящия регламент и Директива 98/18/ЕО на Съвета от 17 март 1998 г. за правилата за безопасност и стандартите за пътнически кораби (6) за целите на установяване на обхвата на приложение на настоящия регламент по отношение на пътническите кораби, които се използват по вътрешни линии.
(14)
Мерките, необходими за изменение на приложение II, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7).
(15)
Тъй като целите на настоящия регламент, по-точно подобряване на управлението на безопасността и безопасната експлоатация на кораби, както и предотвратяване на замърсяването, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки, а могат, следователно, да бъдат по-добре постигнати на равнище Общност, Комисията може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарността, както е посочено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, посочен в същия член, настоящият регламент не излиза извън това, което е необходимо за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цел
Целта на настоящия регламент е да се подобрят управлението на безопасността и безопасната експлоатация на кораби, както и да се предотврати замърсяването от кораби, посочени в член 3, параграф 1, като се гарантира, че компаниите, експлоатиращи тези кораби, спазват Кодекса ISM чрез:
a)
установяването, въвеждането и правилното поддържане от компаниите на корабните и бреговите системи за управление на безопасността;
б)
контрол от страна флаговите и пристанищните държавни администрации.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„Кодексът ISM“ означава Международния кодекс за управление на безопасната експлоатация на кораби и предотвратяване на замърсяването (ISM Соdе), приет от Международната морска организация с Решение на Асамблеята A.741(18) от 4 ноември 1993 г., изменено с Резолюция на Комитета за безопасност на мореплаването MSC.104(73) от 5 декември 2000 г. и посочено в приложение I към настоящия регламент в актуализираната му версия;
2.
„призната организация“ означава орган, признат в съответствие с Директива 94/57/ЕО;
3.
„компания“ означава собственика на кораба или друга организация или лице, като например управителя или наемателя на кораба, който е приел отговорността за експлоатацията на кораба от собственика и който при приемането на тази отговорност се е съгласил да поеме всички задължения и отговорности, наложени от Кодекса ISM;
4.
„пътнически кораб“ означава кораб, включително високоскоростен кораб, който превозва повече от 12 пътници, или пътнически подводен кораб;
5.
„пътник“ означава всяко лице, различно от:
a)
капитана и членовете на екипажа или други лица, наети или ангажирани в дейността на кораба на борда на този кораб;
б)
дете на възраст под една година;
6.
„високоскоростен кораб“ означава високоскоростен кораб, както е определен в Регламент X-1/2 на SOLAS, в обновената му версия. За високоскоростните пътнически кораби се прилагат ограниченията, посочени в член 2, буква е) от Директива 98/18/ЕО;
7.
„товарен кораб“ означава кораб, включително високоскоростен кораб, който не е пътнически кораб;
8.
„международна линия“ означава пътуване по море от пристанище в държава-членка или друга държава до пристанище извън тази държава или обратно;
9.
„вътрешна линия“ означава пътуване в морски зони от пристанище в държава-членка до същото или друго пристанище в същата държава-членка;
10.
„редовно корабно обслужване“ означава серии от плавателни отсечки на кораба, изпълнени така, че да се обслужи трафикът между същите две или повече точки или:
a)
в съответствие с публикувано разписание; или
б)
с редовни или нередовни плавателни отсечки, така че да се осъществи призната систематична серия;
11.
„ро-ро пътнически ферибот“ означава морски пътнически плавателен съд, както е определено в глава II-1 от SOLAS в обновената версия;
12.
„пътнически подводен кораб“ означава пътнически мобилен плавателен съд, който основно оперира под вода и разчита на поддръжка от повърхността, като например от кораб или от брегови съоръжения, за наблюдение и за едно или повече от изброените по-долу:
a)
презареждане на източниците на захранване;
б)
презареждане с въздух под високо налягане;
в)
презареждане на животоспасяващото оборудване;
13.
„подвижно крайбрежно сондажно съоръжение“ означава плавателен съд, който може да участва в сондажни операции за изследване или експлоатация на ресурси под морското дъно, като например течни или газообразни въглеводороди, сяра или соли;
14.
„брутен тонаж“ означава брутния тонаж на кораб, определен в съответствие с Международната конвенция за тонажно измерване на корабите, 1969 г., или, когато се отнася за кораби, които се използват изключително по вътрешни линии и не се измерват в съответствие с цитираната конвенция, брутния тонаж на кораба, определен в съответствие с националните правила за измерване на тонаж.
Член 3
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за следните видове кораби и за компаниите, които ги използват:
a)
товарни и пътнически кораби, носещи флага на държава-членка, когато пътуват по международни линии;
б)
товарни и пътнически кораби, които се използват изключително по вътрешни линии, независимо от техния флаг;
в)
товарни и пътнически кораби, които извършват услуги към и от пристанища на държавите-членки като редовно корабно обслужване независимо от техния флаг;
г)
мобилни офшорни сонди, опериращи под правомощията на дадена държава-членка.
2. Настоящият регламент няма да се прилага за следните видове кораби или компаниите, които ги експлоатират:
a)
военни и транспортни кораби, както и други кораби, притежавани или експлоатирани от държава-членка и използвани само за правителствени нетърговски услуги;
б)
кораби, които не се привеждат в движение чрез механични средства, дървени примитивно построени кораби, яхти за развлечение и кораби за развлечения, освен ако те нямат екипаж и не превозват повече от 12 пътници с търговски цели;
в)
риболовни плавателни съдове;
г)
товарни кораби и мобилни офшорни сонди с брутен тонаж, по-малък от 500;
д)
пътнически кораби, различни от ро-ро пътническите фериботи, в морските зони класове C и D, както е определено в член 4 от Директива 98/18/ЕО.
Член 4
Съответствие
Държавите-членки осигуряват, че всички компании, които експлоатират кораби, попадащи в обхвата на настоящия регламент, изпълняват разпоредбите на настоящия регламент.
Член 5
Изисквания за управление на безопасността
Корабите, посочени в член 3, параграф 1, и компаниите, които ги експлоатират, изпълняват изискванията на част А от Кодекса ISM.
Член 6
Сертифициране и проверки
За целите на сертифицирането и проверките държавите-членки изпълняват изискванията на част Б от Кодекса ISM.
Член 7
Дерогация
1. Държава-членка може, ако счита, че на практика за компаниите е трудно да изпълнят изискванията на параграфи 6, 7, 9, 11 и 12 от част A от Кодекса ISM за определени кораби или категории кораби, използвани изключително по вътрешни линии в тази държава-членка, да направи изцяло или частично изключение от тези разпоредби чрез налагане на мерки, които осигуряват еквивалентно постигане на целите на Кодекса.
2. За кораби и компании, за които е прието изключение по параграф 1, ако държава-членка счита, че на практика е трудно да се прилагат изискванията, посочени в член 6, тя може да установи алтернативни процедури за сертифициране и проверки.
3. При обстоятелствата, посочени в параграф 1 и, ако е приложимо, параграф 2, се прилага следната процедура:
a)
съответната държава-членка уведомява Комисията за изключението и за мерките, които възнамерява да приеме;
б)
ако в срок шест месеца след съобщението бъде взето решение в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2, че предложеното изключение е неоправдано или че предложените мерки са недостатъчни, към държавата-членка се поставя изискване да измени предложените разпоредби или да се въздържи от приемането им;
в)
държавата-членка прави всички приети мерки публично достояние с пряко позоваване на параграф 1 и, по целесъобразност, параграф 2.
4. В съответствие с дерогация по параграф 1 и, по целесъобразност, параграф 2 съответната държава-членка издава сертификат съгласно втора алинея от приложение II, част Б, раздел 5, в който се посочват приложимите оперативни ограничения.
Член 8
Валидност, приемане и признаване на сертификати
1. Документът за съответствие остава валиден за срок пет години след датата на неговото издаване. Сертификатът за управление на безопасността остава валиден за срок пет години след датата на неговото издаване.
2. В случай на подновяване на документа за съответствие и сертификата за управление на безопасността ще се прилагат съответните разпоредби от част Б от Кодекса ISM.
3. Държавите-членки приемат документите за съответствие, временните документи за съответствие, сертификатите за управление на безопасността и временните сертификати за управление на безопасността, издадени от администрацията на всяка друга държава-членка или от призната организация от името на тази администрация.
4. Държавите-членки приемат документите за съответствие, временните документи за съответствие, сертификатите за управление на безопасността и временните сертификати за управление на безопасността, издадени от администрациите на трети страни или от тяхно име.
За кораби, които редовно извършват транспортно обслужване, съответствието с Кодекса ISM на документите за съответствие, временните документи за съответствие, сертификатите за управление на безопасността и временните сертификати за управление на безопасността, издадени от името на администрациите на трети страни, се проверява с всички подходящи средства от съответната държава-членка (държави-членки) или от нейно име, освен ако тези документи не са издадени от държава-членка или от призната организация.
Член 9
Санкции
Държавите-членки установяват правила за санкции, които се прилагат при нарушаване на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да осигурят тяхното въвеждане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 10
Докладване
1. Държавите-членки докладват на Комисията на всеки две години за въвеждането на настоящия регламент.
2. Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2, установява съгласуван образец за тези доклади.
3. С помощта на Европейската морска агенция за безопасност и в срок шест месеца след получаването на докладите от държавите-членки Комисията подготвя обединен доклад във връзка с въвеждането на настоящия регламент, който включва, при необходимост, всички предложени мерки. Този доклад се адресира до Европейския парламент и до Съвета.
Член 11
Изменения
1. Измененията на Кодекса ISM могат да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент в съответствие с член 5 от Регламент (ЕО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. за създаването на Комитет за безопасност в морето и предотвратяване на замърсяванията, причинени от кораби (COSS) (8).
2. Всяко изменение на приложение II се прави в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2.
Член 12
Комитет
1. В дейността си Комисията се подпомага от Комитет за безопасност в морето и предотвратяване на замърсяванията, причинени от кораби (COSS), създаден по член 3 от Регламент (ЕО) № 2099/2002.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се отчитат разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е два месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 13
Отмяна
1. Регламент (ЕО) № 3051/95 се отменя от 24 март 2006 г.
2. Временните документи за съответствие, временните сертификати за управление на безопасността, документите за съответствие и сертификатите за управление на безопасността, издадени преди 24 март 2006 г., остават валидни до изтичане на срока им на валидност или до датата на следващото им потвърждение.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
По отношение на товарни и пътнически кораби, за които досега не се изискваше да съответстват на Кодекса ISM, настоящият регламент се прилага от 24 март 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 15 февруари 2006 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 336/2006
av den 15 februari 2006
om genomförande av Internationella säkerhetsorganisationskoden i gemenskapen och upphävande av rådets förordning (EG) nr 3051/95
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
av följande skäl:
(1)
Internationella säkerhetsorganisationskoden för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening (nedan kallad ”ISM-koden”) antogs 1993 av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Denna kod har successivt blivit tvingande för de flesta fartyg som används på internationella resor med antagandet i maj 1994 av kapitel IX, ”Organisation för säker drift av fartyg”, i 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS).
(2)
IMO ändrade ISM-koden genom resolution MSC.104 (73), som antogs den 5 december 2000.
(3)
Riktlinjer för administrationers genomförande av ISM-koden antogs genom IMO:s resolution A.788 (19) den 23 november 1995. Riktlinjerna har ändrats genom resolution A.913 (22), som antogs den 29 november 2001.
(4)
Genom rådets förordning (EG) nr 3051/95 av den 8 december 1995 om säkerhetsorganisation för roll-on/roll-off-passagerarfartyg (ro-ro-fartyg) (3) blev ISM-koden obligatorisk på gemenskapsnivå med verkan från och med den 1 juli 1996 för alla ro-ro-passagerarfartyg i reguljär trafik till eller från hamnar i medlemsstaterna på både inrikes och internationella resor, oberoende av flagg. Detta var ett första steg mot ett enhetligt och samstämmigt genomförande av ISM-koden i alla medlemsstater.
(5)
Enligt kapitel IX i SOLAS blev ISM-koden den 1 juli 1998 obligatorisk för företag som använder passagerarfartyg, inklusive höghastighetspassagerarfartyg, oljetankfartyg, kemikalietankfartyg, gastankfartyg, bulkfartyg och höghastighetslastfartyg på 500 bruttoton eller mer på internationella resor.
(6)
Den 1 juli 2002 blev ISM-koden obligatorisk för företag som använder andra lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss på 500 bruttoton eller mer på internationella resor.
(7)
Säkerheten för människoliv till sjöss och miljöskyddet kan effektivt förbättras genom en strikt och obligatorisk tillämpning av ISM-koden.
(8)
Det är önskvärt att direkt tillämpa ISM-koden på fartyg som för en medlemsstats flagg samt på fartyg, oberoende av flagg, som uteslutande används på inrikes resor eller går i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna.
(9)
Genom antagandet av en ny förordning, som är direkt tillämplig, bör ISM-kodens efterlevnad säkerställas, varvid det överlämnas åt medlemsstaterna att bestämma om de vill genomföra koden för fartyg som går i trafik endast i hamnområden, oberoende av flagg.
(10)
Till följd av detta bör förordning (EG) nr 3051/95 upphävas.
(11)
Om en medlemsstat anser att det i praktiken är svårt för företag att följa specifika bestämmelser i del A av ISM-koden när det gäller vissa fartyg eller kategorier av fartyg som uteslutande används på inrikes resor i den medlemsstaten, kan den göra undantag helt eller delvis från dessa bestämmelser genom att införa åtgärder som säkerställer att kodens mål uppnås på motsvarande sätt. Den får för dessa fartyg och företag fastställa alternativa förfaranden för certifiering och verifiering.
(12)
Det är nödvändigt att beakta rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om hamnstatskontroll av fartyg (4).
(13)
Det är också nödvändigt att beakta rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (5) när det gäller definitionen av erkänd organisation i förordningen respektive rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg (6) för att fastställa förordningens tillämpningsområde i fråga om passagerarfartyg som används på inrikes resor.
(14)
De åtgärder som krävs för att ändra bilaga II bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (7).
(15)
Eftersom målen för denna förordning, nämligen att förbättra fartygs säkerhetsorganisation och öka säkerheten vid driften av dem samt att förhindra förorening från fartyg, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och de därför kan uppnås bättre på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
Syftet med denna förordning är att förbättra fartygs säkerhetsorganisation och öka säkerheten vid driften av dem samt att förhindra förorening från fartyg, när det gäller de fartyg som avses i artikel 3.1, genom att det säkerställs att företag som har sådana fartyg i trafik följer ISM-koden genom att
a)
företagen upprättar, genomför och på lämpligt sätt upprätthåller ombordbaserade och landbaserade säkerhetsorganisationssystem, och att
b)
administrationerna i flagg- och hamnstaterna kontrollerar dessa.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
1.
ISM-koden: de internationella organisationsregler för säker drift av fartyg och för förhindrande av förorening som antogs av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) genom församlingens resolution A.741 (18) av den 4 november 1993, ändrad genom sjösäkerhetskommitténs resolution MSC.104 (73) av den 5 december 2000, och som i sin aktuella version återges i bilaga I till denna förordning.
2.
erkänd organisation: ett organ som är erkänt i enlighet med direktiv 94/57/EG.
3.
företag: fartygets ägare eller en annan organisation eller person, till exempel redaren eller den som hyr fartyget utan besättning, som har övertagit fartygsägarens ansvar för fartygets drift och som därvid gått med på att överta de skyldigheter och det ansvar som ISM-koden föreskriver.
4.
passagerarfartyg: ett fartyg, inklusive höghastighetsfartyg, som medför fler än tolv passagerare, eller ett undervattenspassagerarfartyg.
5.
passagerare: varje person med undantag av
a)
befälhavaren och besättningsmedlemmarna, eller andra personer som i någon egenskap är anställda eller sysselsatta ombord på ett fartyg för det fartygets behov, och
b)
barn under ett år.
6.
höghastighetsfartyg: höghastighetsfartyg enligt definitionen i regel nr X-1/2 i SOLAS, i dess aktuella version. De begränsningar som anges i artikel 2 f i direktiv 98/18/EG skall tillämpas på höghastighetspassagerarfartyg.
7.
lastfartyg: ett fartyg, inklusive höghastighetsfartyg, som inte är ett passagerarfartyg.
8.
internationell resa: en sjöresa från en medlemsstats eller varje annan stats hamn till en hamn utanför den staten, eller omvänt.
9.
inrikes resa: en resa i fartområden från en medlemsstats hamn till samma eller en annan hamn i den medlemsstaten.
10.
reguljär linjetrafik: en serie av resor med ett fartyg som upprätthåller trafik mellan två eller flera platser, antingen
a)
enligt en offentliggjord tidtabell, eller
b)
med resor som företas så regelbundet eller så ofta att de utgör en uppenbar, systematisk serie.
11.
ro-ro-passagerarfartyg: ett havsgående passagerarfartyg enligt definitionen i kapitel II-1 i SOLAS i dess aktuella version.
12.
undervattenspassagerarfartyg: ett passagerarfartyg som huvudsakligen framförs i undervattensläge och är beroende av stöd från ytan, t.ex. från ett fartyg på ytan eller från landbaserade inrättningar, för övervakning och för en eller flera av följande uppgifter:
a)
Omladdning av kraftkälla.
b)
Återfyllning av högtrycksluft.
c)
Försörjning med livsuppehållande funktioner.
13.
flyttbar oljeborrplattform till sjöss: ett fartyg som kan användas vid borrning för att prospektera eller utvinna resurser under havsbottnen, till exempel flytande eller gasformiga kolväten, svavel eller salt.
14.
bruttodräktighet: ett fartygs bruttodräktighet fastställd enligt 1969 års internationella skeppsmätningskonvention, eller, i fråga om fartyg som uteslutande används på inrikes resor, och om fartyget inte har mätts enligt den konventionen, bruttodräktigheten fastställd enligt nationella regler om mätning av dräktighet.
Artikel 3
Tillämpningsområde
1. Denna förordning skall tillämpas på följande typer av fartyg och på företag som har sådana fartyg i trafik:
a)
Lastfartyg och passagerarfartyg som för en medlemsstats flagg och som används på internationella resor.
b)
Lastfartyg och passagerarfartyg som används uteslutande på inrikes resor, oberoende av flagg.
c)
Lastfartyg och passagerarfartyg i reguljär linjetrafik till eller från hamnar i medlemsstaterna, oberoende av flagg.
d)
Flyttbara oljeborrplattformar till sjöss som går i trafik under en medlemsstats myndighet.
2. Denna förordning skall inte tillämpas på följande typer av fartyg eller på de företag som har sådana fartyg i trafik:
a)
Krigsfartyg, trupptransportfartyg och andra fartyg som en medlemsstat äger eller har i trafik och som endast används för offentliga, icke-kommersiella ändamål.
b)
Fartyg som inte framdrivs på mekanisk väg, enkelt byggda träfartyg samt nöjes- och fritidsbåtar, om de inte har eller kommer att ha en besättning och inte medför eller kommer att medföra fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte.
c)
Fiskefartyg.
d)
Lastfartyg och flyttbara oljeborrplattformar till sjöss med en bruttodräktighet under 500 ton.
e)
Passagerarfartyg, utom ro-ro-passagerarfartyg, i fartområden av klass C och D enligt definitionen i artikel 4 i direktiv 98/18/EG.
Artikel 4
Efterlevnad
Medlemsstaterna skall se till att alla företag som har fartyg i trafik som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde följer bestämmelserna i denna förordning.
Artikel 5
Krav på säkerhetsorganisation
De fartyg som avses i artikel 3.1 och de företag som har sådana fartyg i trafik skall uppfylla kraven i del A i ISM-koden.
Artikel 6
Certifiering och verifiering
Vid certifiering och verifiering skall medlemsstaterna följa bestämmelserna i del B i ISM-koden.
Artikel 7
Undantag
1. Om en medlemsstat anser att det i praktiken är svårt för företag att följa punkterna 6, 7, 9, 11 och 12 i del A av ISM-koden när det gäller vissa fartyg eller kategorier av fartyg som uteslutande används på inrikes resor i den medlemsstaten, får den medge undantag helt eller delvis från dessa bestämmelser genom att införa åtgärder som säkerställer att kodens mål uppnås på motsvarande sätt.
2. En medlemsstat får fastställa alternativa förfaranden för certifiering och verifiering, om den anser att det i praktiken är svårt att följa de krav som anges i artikel 6 när det gäller fartyg och företag som har beviljats undantag med stöd av punkt 1.
3. Under de omständigheter som anges i punkt 1 och, i förekommande fall punkt 2, skall följande förfarande tillämpas:
a)
Den berörda medlemsstaten skall till kommissionen anmäla undantaget och de åtgärder som den avser att besluta om.
b)
Om det inom sex månader efter anmälan, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, beslutas att det föreslagna undantaget inte är motiverat eller att de föreslagna åtgärderna inte är tillräckliga, skall medlemsstaten åläggas att ändra eller att avstå från att anta de föreslagna bestämmelserna.
c)
Medlemsstaten skall offentliggöra alla antagna åtgärder med en direkt hänvisning till punkt 1 och i förekommande fall punkt 2.
4. Efter att ha beviljat ett undantag enligt punkt 1 och i förekommande fall punkt 2 skall den berörda medlemsstaten utfärda ett certifikat i enlighet med punkt 5 andra stycket i del B i bilaga II, med angivande av tillämpliga operativa begränsningar.
Artikel 8
Giltighet, godkännande och erkännande av certifikat
1. Dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation skall gälla i högst fem år räknat från den dag det utfärdades. Certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation skall gälla i högst fem år räknat från den dag det utfärdades.
2. Vid förnyelse av dokumentet om godkänd säkerhetsorganisation och av certifikatet om godkänd säkerhetsorganisation skall relevanta bestämmelser i del B i ISM-koden tillämpas.
3. Medlemsstaterna skall godta dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats av administrationen i en annan medlemsstat eller av en erkänd organisation som handlar på dess vägnar.
4. Medlemsstaterna skall godta dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats av administrationerna i tredjeländer, eller för deras räkning.
För fartyg i reguljär linjetrafik skall emellertid dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats på tredjelandsadministrationers vägnar på lämpligt sätt verifieras av de berörda medlemsstaterna eller på deras vägnar med avseende på överensstämmelse med ISM-koden, såvida de inte har utfärdats av en medlemsstats administration eller av en erkänd organisation.
Artikel 9
Sanktioner
Medlemsstaterna skall fastställa regler för sanktioner för överträdelser av denna förordning och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de verkställs. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.
Artikel 10
Rapportering
1. Medlemsstaterna skall vartannat år rapportera till kommissionen om genomförandet av denna förordning.
2. Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 12.2, ta fram en harmoniserad mall för sådana rapporter.
3. Inom sex månader efter det att kommissionen har mottagit medlemsstaternas rapporter skall den med Europeiska sjösäkerhetsbyråns bistånd sammanställa dessa till en rapport om förordningens genomförande och vid behov föreslå åtgärder. Rapporten skall tillställas Europaparlamentet och rådet.
Artikel 11
Ändringar
1. Ändringar i ISM-koden får undantas från denna förordnings tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 av den 5 november 2002 om inrättande av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) (8).
2. Ändringar i bilaga II skall göras i enlighet med förfarandet i artikel 12.2.
Artikel 12
Kommitté
1. Kommissionen skall biträdas av kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS), inrättad genom artikel 3 i förordning (EG) nr 2099/2002.
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara två månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 13
Upphävande
1. Förordning (EG) nr 3051/95 skall upphöra att gälla från och med den 24 mars 2006.
2. Interimistiska dokument om godkänd säkerhetsorganisation, interimistiska certifikat om godkänd säkerhetsorganisation, dokument om godkänd säkerhetsorganisation och certifikat om godkänd säkerhetsorganisation som utfärdats före den 24 mars 2006 skall gälla till dess att deras giltighetstid löpt ut eller till dess att de godkänns på nytt.
Artikel 14
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
För last- och passagerarfartyg som ännu inte behöver uppfylla kraven i ISM-koden skall förordningen tillämpas från och med den 24 mars 2008.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 15 februari 2006.