31966L0401
P 125/2298
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 14 юни 1966 година
относно търговията със семена от фуражни култури
(66/401/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 43 и 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,
като има предвид, че производството на фуражните култури заема важно място в селското стопанство в Европейската икономическа общност;
като има предвид, че задоволителните резултати при култивирането на фуражни култури зависят до голяма степен от употребата на подходящи семена; като има предвид, че за тази цел някои държави-членки за известно време са ограничили търговията със семена на фуражни култури като използват само висококачествени семена; като има предвид, че са могли да се възползват от систематична селекция на култури, извършвана повече от няколко десетилетия, което доведе до разработване на достатъчно стабилни и унифицирани сортове фуражни култури, които поради техните характеристики обещават да са от висока стойност за съответните цели;
като има предвид, че по-голяма производителност ще бъде достигната в Общността относно отглеждането на фуражни култури, ако за избора от сортовете, разрешени да се търгуват, държавите-членки прилагат еднакви правила, които са възможно най-строги;
като има предвид, че следователно е оправдано да се ограничи търговията до някои сортове само ако потребителят е сигурен, че ще получи семена от тези сортове;
като има предвид, че някои държави-членки за тази цел прилагат сертификационни схеми, които са предназначени чрез официален контрол да осигурят идентичност и чисти сортове;
като има предвид, че такава схема вече съществува на международно ниво; като има предвид, че Организацията за икономическо сътрудничество и развитие създаде схема за сертифициране на сортове семена на фуражни култури, които са в обращение на международния пазар;
като има предвид, че е желателно да се създаде единна сертификационна схема за Общността, основана на получения опит при прилагане на тази схема и на националните схеми за този продукт;
като има предвид, че схемата следва да се прилага към търговията, както в другите държави-членки, така и на вътрешните пазари;
като има предвид, че, като общо правило, семената на фуражните култури за всякаква употреба следва да е позволено да се търгуват само ако официално са проучени и сертифицирани, в съответствие с правилата за сертифициране, като базови семена или сертифицирани семена, или в случаи на някои видове и родове, официално са проучени и одобрени като търговски семена; като има предвид, че изборът на техническите термини „базови семена“ и „сертифицирани семена“ се основава на вече съществуваща международна терминология;
като има предвид, че трябва да има одобрение на търговско семе, за да се вземе предвид фактът, че не всички родове и видове на фуражни култури за получаване на реколта вече са създали желаните сортове или достатъчни количества от семена от съществуващите видове, за да отговорят на нуждите на Общността; като има предвид, че е необходимо следователно при някои родове и видове да се одобрят семената на фуражни култури, които не са от тези видове, но които отговарят на изискванията във всяко друго отношение;
като има предвид, че семената от фуражни култури, които не са пуснати на пазара с оглед на тяхното по-малко икономическо значение, са предмет на общностни правила; като има предвид, че държавите-членки трябва да запазят правото такива семена да бъдат предмет на специални разпоредби;
като има предвид, че общностните правила не следва да се прилагат към семена, предназначени за износ в трети страни;
като има предвид, че за да се подобри не само родовото качество на общностните семена от фуражни култури, но също и външните характеристики, някои изисквания следва да се определят като аналитична чистота на отглеждане;
като има предвид, че за да се осигури идентичност на семената трябва да се установят общностните правила за опаковане, подбор, запечатване и маркиране; като има предвид, че за тази цел етикетите следва да посочват необходимите данни, както за официалния контрол, така и за информация за потребителя и следва ясно да показват факта на сертифициране от Общността на сертифицираното семе от различните категории;
като има предвид, че някои държави-членки се нуждаят от смески от семена от фуражни култури от няколко рода и вида за специална употреба; като има предвид, че за да се предвидят тези нужди, държавите-членки следва да имат право да одобряват смеските при определени условия;
като има предвид, че, за да се осигури така че както изискванията за качеството на семената, така и разпоредбите за осигуряване на идентичност на семената са спазвани по време на търгуването, държавите-членки трябва да предвидят разпоредби за подходящ контрол;
като има предвид, че, за да се изпълнят тези изисквания, без да се засяга член 36 от Договора, те не трябва да са предмет на търговски ограничения, различни от тези, предвидени от правилата на Общността;
като има предвид, че през първата фаза, до създаване на общ каталог на сортовете, разрешените ограничения следва да включват правото на държавите-членки да ограничават търговията на сертифицирани семена до тези сортове, които са със стойност за отглеждане и употреба на тяхната собствена територия;
като има предвид, че съгласно някои условия, семена, размножени в друга страна от базовите семена, сертифицирани в държава-членка, следва да се признаят като еквивалентни на семената, размножени в тази държава-членка;
като има предвид, че, от друга страна, следва да се създаде разпоредба за разрешаване на търговия в рамките на Общността със семена от фуражни култури, събрани в трети страни, само ако такива семена отговарят на същите условия, както сертифицираните семена или официално одобрени като търговски семена в рамките на Общността и отговарящи на правилата на Общността;
като има предвид, че през периоди, през които е трудно да се получи доставка на сертифицирани семена от различните категории или на търговски семена, семена, отговарящи на по-малко строги изисквания, следва временно да бъдат разрешени за търговия;
като има предвид, че, за да се хармонизират техническите методи на сертифициране, използвани в различните държави-членки, и да може да се направят сравнения в бъдеще между семена, сертифицирани в рамките на Общността и тези от трети страни, следва да се създадат опитни полета в Общността в държавите-членки, за да се позволи годишен последващ контрол на семена от различните категории на „сертифицирано семе“;
като има предвид, че Комисията следва да бъде поверена задачата да приеме някои мерки за прилагане на настоящата директива; като има предвид, че, за да се улесни въвеждането на предложените мерки, следва да се предвиди процедура за създаване на тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянен комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива се прилага за семена от фуражни култури, търгувани в рамките на Общността, независимо от употребата, за която отглежданите семена са предназначени.
Член 2
За целите на настоящата директива се прилагат следните дефиниции:
А.
Фуражни култури: култури от следните родове и видове:
a) Gramineae
Житни треви
Agrostis spec.
- полевица
Alopecurus pratensis L.
- ливадна лисича опашка
Arrenatherum elatius (L.) J. и C. Presl.
- висок френски райграс
Dactylis glomerata L.
- ежова главица
Festuca arundinacea Schreb.
- власатка тръстиковидна
Festuca ovina L.
- власатка овча
Festuca pratensis Huds.
- власатка ливадна
Festuca rubra L.
- власатка червена
Lolium spec.
- райграс
Phleum pratense L.
- ливадна тимотейка
Poa spec.
- метлица
Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv.
- златна трева
б) Leguminosae
- бобови
Lotus corniculatus L.
- звездан (лотус)
Lupinus spec. с изключение на Lupinus perennis L.
- лупина с изключение на многогодишната лупина
Medicago lupulina L.
- люцерна хмелна
Medicago sativa L.
- люцерна обикновена
Medicago varia Martyn
- люцерна
Onobrychis sativa L.
- еспарзета
Pisum arvense L. (полски)
- грах фуражен
Trifolium hybridum L.
- детелина розова (шведска)
Trifolium incarnatum L.
- детелина
Trifolium pratense L.
- детелина ливадна (червена)
Trifolium repens L.
- детелина пълзяща (бяла)
Vicia spec. с изключение на Vicia faba major L.
- бакла с изключение на ситна бакла
Б.
Базови семена:
1.
Семена от селекционирани сортове: семена
а)
които са били произведени под отговорността на селекционера, според приетите практики за поддържане на сорта;
б)
които са предназначени за производство на семена от категорията „сертифицирани семена“;
в)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, отговарят задоволително на изискванията по приложения I и II за базови семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е установено, че удовлетворяват гореспоменатите условия.
2.
Семена от местни сортове: семена
а)
които са били произведени под официален контрол от материал официално приет като принадлежащ към местен сорт на едно или повече стопанства, разположени в рамките на ясно очертан регион на произход;
б)
които са предназначени за производство на семена от категорията „сертифицирани семена“;
в)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, отговарят на изискванията по приложения I и II за базови семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е установено, че удовлетворяват гореспоменатите условия.
В.
Сертифицирани семена: семена
а)
които са произведени директно от базови семена или сертифицирани семенаот даден сорт;
б)
които са предназначени за производството на семена от категорията „сертифицирани семена“ или от растения;
в)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, буква б), отговарят на изискванията по приложения I и II за сертифицирани семена; и
г)
за които е установено чрез официално изпитване, че удовлетворяват гореспоменатите условия.
Г.
Търговски семена: семена
а)
които имат доказана идентичност към видовете;
б)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, буква б) отговарят задоволително на условията, предвидени в приложение II за търговски семена; и
в)
за които е установено чрез официално изпитване, че отговарят на гореспоменатите условия;
Д.
Официални мерки: мерките, предприемани от
а)
държавни органи, или
б)
всяко юридическо лице, регулирано от публичното или частното право, действащо под отговорността на държавата, или
в)
в случай на подпомагащи дейности, които са също предмет на държавен контрол, от всяко физическо лице, официално определено за тази цел,
при условие че лицата, посочени в букви б) и в) не са лично облагодетелствани от подобни мерки.
Член 3
1. Държавите-членки трябва да осигурят, че семената от
Dactylis glomerata L.- ежова главица
Festuca arundinacea Schreb. - власатка тръстиковидна
Festuca pratensis Huds. - власатка ливадна
Festuca rubra L.- власатка червена
Lolium spec. - райграс
Phleum pratense L. - ливадна тимотейка
Medicago sativa L.- люцерна обикновена
Medicago varia Martyn - люцерна
Pisum arvense L. - грах фуражен (полски) и
Trifolium repens L. - пълзяща детелина (бяла)
не могат да бъдат търгувани, освен ако не са официално сертифицирани като „базови семена“ или „сертифицирани семена“ и освен ако не отговарят на изискванията, определени в приложение II.
2. Държавите-членки предвиждат, че семената от фуражни култури, от родове и видове, различни от описаните в параграф 1, не могат да бъдат търгувани, освен ако не са официално сертифицирани като „базови семена“, сертифицирани семена „или“ търговски семена „и освен ако не отговарят на условията, определени в приложение II.“
3. Комисията може, съгласно процедурата, установена в член 21, да предвиди след определени дати, семената от фуражни родове и видове растения, различни от описаните в параграф 1, да не могат да бъдат търгувани, освен ако не са официално сертифицирани като „базови семена“ или „сертифицирани семена“.
4. Държавите-членки гарантират, че официалните изпитвания са проведени в съответствие с настоящите международни методи, доколкото такива методи съществуват.
5. Държавите-членки може да предвидят дерогации от разпоредбите на параграфи 1 и 2:
а)
за отгледани семена на размножения преди базовите семена;
б)
за тестове или научни цели;
в)
за селекция;
г)
за израснали семена, търгувани за преработка, при условие че идентичността на семената е гарантирана.
Член 4
Въпреки това, държавите-членки, чрез дерогация от член 3, могат:
а)
да разрешат официалното сертифициране и търговия на базови семена, които не отговарят на условията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта; подобна дерогация може също да се предостави по отношение на сертифицираните семена от Тrifolium pratense, когато тези семена са предназначени за по-нататъшно производство на сертифицирани семена.
В случаите по-горе, всички необходими мерки трябва да се вземат така, че доставчикът да гарантира специфичната кълняемост на семената, като посочи на специален етикет, носещ името, адреса му и референтния номер на партидата семена;
б)
за да се предложат семената неотложно на пазара, независимо от факта, че официалното изпитване за спазване на условията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта, не е приключило, да разрешат официалното сертифициране или официалното допускане и търговията до първия купувач на семена от категориите „базови“, „сертифицирани“ или „търговски семена“. Сертифицирането или допускането се предоставя само при представяне на предварителен доклад за анализ на семената, при условие че са дадени името и адреса на първия получател на семената; всички взети необходими мерки трябва да осигурят доставчикът да гарантира кълняемостта, установена във предварителния анализ; тази кълняемост за търговски цели трябва да бъде отразена върху специален етикет, носещ името, адреса на доставчика и референтен номер на партидата семена.
Тези разпоредби не се прилагат за семената, внесени от трети страни, освен ако не е предвидено друго в член 15 по отношение на размножаване извън Общността.
Член 5
Държавите-членки могат, по отношение на условията, определени в приложения I и II, да налагат допълнителни или по-строги изисквания за сертифицирането на семена и изпитването на търговски семена, произведени на тяхна собствена територия.
Член 6
1. Всяка държава-членка съставя списък със сортовете фуражни култури, официално приети за сертифициране на нейна територия; списъкът съдържа главните морфологични или физиологични характеристики, от които сортовете растения, пряко произхождащи от семена от категорията „сертифицирани семена“, могат да се разграничават един от друг, както и официално установеният максимален брой размножения, приети за сертифициране, произлезли от базовите семена на всеки сорт. В случай на местни видове списъкът посочва региона на произход.
2. В случай на хибридни и синтетични сортове органите, отговарящи за допускането и сертифицирането, се информират относно генеалогичните съставки. Държавите-членки гарантират, че резултатите от прегледа и описанието на генеалогичните съставки са поверителни, ако селекционерът поиска това.
3. Даден сорт се приема за сертифициране, само ако е установено чрез официални или официално контролирани изпитвания, по-специално изпитвания при отглеждането, че сортът е достатъчно единен и стабилен.
4. Приетите сортове се проверяват официално на редовни интервали. Ако някое от условията за приемане за сертифициране не е изпълнено, приемането се отменя, а сортът се заличава от списъка.
5. Тези списъци и всички промени към тях се изпращат незабавно на Комисията, която ги съобщава на другите държави-членки.
Член 7
1. Държавите-членки изискват за проверката на сортове, изпитването на семена за сертифициране и за изпитването на търговски семена, да се вземат проби по официален ред в съответствие с подходящи методи.
2. За изпитването на семена за сертифициране и изпитването на търговски семена, пробите трябва да се вземат от хомогенни партиди; максималното тегло на партидите и минималното тегло на пробите са посочени в приложение III.
Член 8
1. Държавите-членки изискват базовите семена, сертифицираните семена и търговски семена да бъдат търгувани само в задоволително хомогенни партиди и в запечатани контейнери, по отношение на описаните в членове 9 и 10 начини на запечатване и маркиране.
2. Държавите-членки могат, за търговията на малки количества семена до крайния потребител, да предвидят дерогации от условията в параграф 1, по отношение на пакетиране, пломбиране и маркиране.
Член 9
1. Държавите-членки изискват опаковките на базови, сертифицирани семена и търговски семена, да се запечатват официално или под официален надзор, по начин да не могат да бъдат отворени, без да се наруши целостта на печата и да не може да се прикрепи отново.
2. Опаковките не се запечатват отново, освен по официален път. Ако опаковките са запечатани отново, фактът за повторното запечатване, датата на това запечатване и отговорните органи за това се отбелязват на етикета, съгласно член 10, параграф 1.
Член 10
1. Държавите-членки изискват за опаковките на базови, сертифицирани семена и търговски семена:
а)
етикетирането да е от външната страна с официален етикет, на един от официалните езици на Общността, в съответствие с изискванията от приложение IV; цветът на етикета трябва да бъде бял за базовите семена, син за сертифицираните първо размножение след базовите семена, червен за сертифицираните семена от следващи размножения след базовите семена и тъмножълт за търговските семена; за търговия в други държави-членки етикетът съдържа датата, на която официалният печат е положен. В случаите по член 4, буква а), в които базовите семена или сертифицираните семена не отговарят на условията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта, този факт се отбелязва на етикета.
б)
да съдържат официален документ в същия като на етикета цвят, съдържащ същата информация, изисквана съгласно приложение IV. Същият документ не е необходим, ако информацията е отпечатана по незаличим начин на контейнера.
2. Държавите-членки могат:
а)
да изискват при всички случаи датата, на която е прикрепен печатът, да бъде посочена на етикета.
б)
да предвиждат, при малки опаковки, дерогации от разпоредбите на параграф 1.
Член 11
Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да изискват, в случаи, различни от тези съгласно член 4, контейнери с базови семена, сертифицирани семена или търговски семена, независимо дали семената са произведени на тяхна територия или са внесени, ако семената се търгуват на тяхна територия, да носят етикет на доставчика.
Член 12
Държавите-членки изискват всяка химична обработка на базовите, сертифицирани семена или търговски семена да бъде посочена или на официалния етикет, или на етикета на доставчика, върху контейнера или вътре в него.
Член 13
1. Държавите-членки може да разрешат търговия със семена на фуражни култури под формата на смески, съставени от различни родове и видове от семена от фуражни култури, или смески, съдържащи семена от растения, които не са фуражни култури по смисъла на настоящата директива, при условие че различните компоненти от смеските, преди смесване, съответстват на търговските разпоредби, приложими към тях.
2. Разпоредбите на членове 8, 9 и 11 се прилагат, както и тези от член 10, освен това че за смесените семена използваният етикет е зелен.
Член 14
1. Държавите-членки гарантират, че базовите семена и сертифицираните семена, които са официално сертифицирани и чиито контейнери са официално маркирани и запечатани, както е предвидено в настоящата директива, и търговските семена, чиито контейнери са официално маркирани и запечатани, както е предвидено в настоящата директива, не са предмет на никакви търговски ограничения по отношение на техните характеристики, условия на проверка, маркиране и запечатване, различни от тези, предвидени в настоящата директива.
2. Държавите-членки могат:
а)
когато не са били взети мерки от Комисията съгласно член 3, параграф 3 и такива мерки не са влезли в сила, да предвидят след определени дати семена от родове и видове фуражни култури, различни от тези, включени в член 3, параграф 1, да не може да се търгуват, освен ако са официално сертифицирани като „базови семена“ или „сертифицирани семена“;
б)
да приемат разпоредби относно максимално съдържание на влага, прието за търговия;
в)
да ограничат търговията на сертифицирани семена от фуражни култури до тези от първо размножение след базови семена;
г)
до въвеждането на общ каталог на сортовете, което трябва да стане не по-късно от 1 януари 1970 г., да ограничат търговията със семена от фуражни култури до тези сортове, които са включени в национален списък, основан на значението им за отглеждане и използване на тяхна територия; условията за включване в този списък за сортовете, произхождащи от други държави-членки, са същите като тези за националните сортове.
Член 15
Държавите-членки предвиждат, че семената от фуражни култури, които са произведени директно от базови семена, сертифицирани в една държава-членка и събрани в друга държава-членка или в трета страна, трябва да се считат за еднакви със сертифицираните семена от първо размножение, произведени от базови семена, събрани в държавата, която е произвела базовите семена, ако тези семена са преминали през полева инспекция, отговаряща на условията, определени в приложение I и ако официалното изпитване е показало, че условията, установени в приложение II за сертифицирани семена, са изпълнени.
Член 16
1. Съветът с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, определя дали:
а)
в случая, предвиден в член 15, полевата инспекция в трета страна отговаря на условията, определени в приложение I;
б)
семена от фуражни култури, които са били събрани в трета страна и предлагат същите гаранции по отношение на техните характеристики и мерките за тяхното изпитване, за осигуряване на идентичността, за маркиране и за контрол, са еквивалентни в това отношение на базовите семена, сертифицираните семена или търговските семена, събрани в Общността и спазващи разпоредбите на настоящата директива.
2. Докато Съветът вземе решение съгласно параграф 1, държавите-членки могат сами да вземат решение. Това право се погасява на 1 юли 1969 г.
Член 17
1. С цел избягване на временни затруднения в основното снабдяване с базови, сертифицирани или търговски семена, които се появяват в една или повече държави-членки и които по друг начин не могат да бъдат преодолени в Общността, Комисията като действа в съответствие с процедурата, определена в член 21, разрешава на една или повече държави-членки да приемат за търговия за период, определен от Комисията, семена от категории, удовлетворяващи по-малко строги изисквания.
2. Категорията на семената от всеки даден сорт трябва да бъде изписана на официалния етикет; във всички останали случаи официалният етикет трябва да бъде този, предвиден за търговските семена. Етикетът на семената трябва винаги да посочва, когато въпросните семена отговарят на категория, отговаряща на по-занижени изисквания.
Член 18
Настоящата директива не се прилага за семена от фуражни култури, които са предназначени за износ за трети страни.
Член 19
Държавите-членки вземат подходящите мерки за извършването на официални проверки по време на търговията със семена от фуражни култури, най-малко чрез вземане на на проби, за да се провери спазването на условията на настоящата директива.
Член 20
1. В рамките на Общността се определят сравнителни опитни полета, върху които всяка година се извършва последваща проверка на пробите от сертифицираните семена от фуражни култури, взети по време на контролно пробовземане; тези полета са предмет на инспекция от Комитета, посочен в член 21.
2. Тези сравнителни изпитвания трябва, по време на първия етап, да бъдат използвани за хармонизиране на техническите методи за сертифициране, за да се получат еквивалентни резултати. Когато тази цел е постигната, за сравнителните изпитвания се изготвят годишни доклади, които се изпращат като поверителни на държавите-членки и Комисията. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 12, определя датата за първия доклад.
3. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 21, създава необходимите разпоредби за провеждането на сравнителните изпитвания. Семената от фуражни култури, които са били събрани в трети страни, могат да бъдат включени в сравнителните изпитвания.
Член 21
1. Когато трябва да се следва процедурата, определена в настоящия член, Постоянният комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство (оттук нататък наричан „Комитетът“), създаден с Решение на Съвета от 14 юни 1966 г. (2), се сезира от председателя по неговата инициатива или по молба на представителя на държава-членка.
2. В рамките на Комитета гласовете на държавите-членки се претеглят съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3. Представителят на Комисията представя проект за мерките, които следва да бъдат приети. Комитетът трябва да представи своето становище по тези мерки в срок, определен от председателя, в зависимост от спешността на въпроса. За становището е необходимо мнозинство от 12 гласа.
4. Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, ако тези мерки не съответстват на становището на Комитета, те се съобщават от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията може да отложи прилагането на приетите от нея мерки за не повече от един месец от датата на съобщението.
Съветът с квалифицирано мнозинство може да вземе различно решение в рамките на един месец.
Член 22
Настоящата директива не засяга разпоредбите на националните законодателства, обосновани с оглед защитата на здравето и живота на хората и животните, защитата на растенията или закрилата на индустриалната и търговската собственост.
Член 23
Държавите-членки, не по-късно от 1 юли 1968 г., въвеждат в сила законовите, подзаконовите или административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с разпоредбите на член 14, параграф 1 и не по-късно от 1 юли 1969 г.- тези, които са необходими, за да се съобразят с другите разпоредби от настоящата директива и нейните приложения. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 24
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 14 юни 1966 година.
RÅDETS DIREKTIV av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av foderväxter (66/401/EEG)
EUROPEISKA EKONOMISKA GEMENSKAPENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1)
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och
med beaktande av följande:
Produktionen av foderväxter intar en viktig plats inom Europeiska ekonomiska gemenskapens lantbruk.
Tillfredsställande resultat inom odling av foderväxter är i stor utsträckning beroende av att lämpligt utsäde används. För detta ändamål har vissa medlemsstater sedan en tid tillbaka begränsat saluföringen av utsäde av foderväxter till utsäde av hög kvalitet. De har kunnat dra fördel av det systematiska växtförädlingsarbete som bedrivits under flera årtionden och som har lett till utveckling av tillräckligt stabila och enhetliga sorter av foderväxter, vars egenskaper tyder på att de kommer att bli av stort värde för avsedda ändamål.
Högre produktivitet kommer att uppnås inom odlingen av foderväxter i gemenskapen om medlemsstaterna, vid val av vilka sorter som får saluföras, tillämpar enhetliga regler som är så strikta som möjligt.
Det är dock endast försvarligt att begränsa saluföringen till vissa sorter, om användaren kan vara säker på att erhålla utsäde av dessa.
För detta ändamål har vissa medlemsstater tillämpat certifieringssystem för att säkerställa sortäkthet och sortrenhet genom officiell kontroll.
Ett sådant system finns redan på internationell nivå. Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) har upprättat ett system för certifiering av utsäde av de sorter av vallväxter och trindsäd med vilka internationell handel bedrivs.
Det är önskvärt att upprätta ett för gemenskapen enhetligt certifieringssystem, baserat på den erfarenhet som erhållits genom tillämpningen av detta system och av nationella system för dessa produkter.
Systemet bör gälla utsläppandet på marknaden såväl i övriga medlemsstater som på hemmamarknaderna.
Som generell regel bör gälla att utsäde av foderväxter, oavsett för vilket ändamål det skall användas, får saluföras endast efter officiell undersökning och certifiering, i enlighet med certifieringsreglerna, som basutsäde eller certifikatutsäde, eller, för vissa släkten och arter, om det har undersökts och godkänts officiellt som handelsutsäde. Valet av termerna "basutsäde" och "certifikatutsäde" är grundat på redan befintlig internationell terminologi.
Handelsutsäde bör godkännas, eftersom inte alla släkten och arter av foderväxter av betydelse för odlingen ännu har producerat antingen önskade sorter eller tillräckliga mängder utsäde av redan befintliga sorter för att motsvara gemenskapens behov. Det är därför nödvändigt att för vissa släkten och arter godkänna utsäde av foderväxter av sorter som inte är namngivna, men som dock uppfyller kraven i alla andra avseenden.
Mot bakgrund av dess ringa ekonomiska betydelse bör utsäde av foderväxter som inte saluförs inte underkastas gemenskapens regler. Medlemsstaterna måste fortfarande ha rätt att tillämpa speciella bestämmelser på sådant utsäde.
Gemenskapens regler bör inte gälla utsäde som visats vara avsett för export till länder utanför gemenskapen.
För att förbättra såväl den genetiska kvaliteten på utsäde av foderväxter inom gemenskapen som de yttre egenskaperna bör vissa krav fastställas för renhet och grobarhet.
För att man skall kunna fastställa ett utsädespartis identitet måste gemenskapen upprätta regler för packning, provtagning, plombering och märkning. Etiketterna bör för detta ändamål innehålla sådana uppgifter som krävs såväl för den officiella kontrollen som för informationen till användaren, och bör klart visa att certifieringen av de olika kategorierna av certifierat utsäde har karaktär av gemenskapsåtgärd.
Vissa medlemsstater behöver blandningar av utsäde av foderväxter av flera släkten och arter för särskilda ändamål. För att ta hänsyn till dessa behov bör medlemsstaterna under vissa villkor tillåtas godkänna sådana blandningar.
För att se till att de krav som avser utsädets kvalitet uppfylls och de bestämmelser som säkerställer dess sortäkthet följs vid utsläppande på marknaden, bör medlemsstaterna anta bestämmelser om lämpliga kontrollåtgärder.
Utsäde som uppfyller dessa krav bör, dock utan att det påverkar tillämpningen av fördragets artikel 36, inte underkastas några andra begränsningar vad beträffar saluföringen än de som föreskrivs i gemenskapens regler.
I en första etapp, till dess en gemensam sortlista har sammanställts, bör bland de tillåtna begränsningarna särskilt ingå medlemsstaternas rätt att begränsa saluföringen av certifierat utsäde till sorter med högt odlingsvärde i det egna territoriet.
Utsäde som uppförökats i ett annat land från basutsäde som certifierats i en medlemsstat bör, med förbehåll för vissa villkor, betraktas som likvärdigt med utsäde som uppförökats i den berörda medlemsstaten.
Å andra sidan bör bestämmelser för att tillåta utsläppande på marknaden i gemenskapen av utsäde av foder växter som skördats i ett land utanför gemenskapen antas endast under förutsättning att samma garantier kan lämnas för sådant utsäde som för utsäde som officiellt certifierats eller officiellt godkänts som handelsutsäde inom gemenskapen och som uppfyller gemenskapens krav.
Under perioder då det är svårt att få tillgång till certifierat utsäde av de olika kategorierna eller handelsutsäde bör utsäde som uppfyller mindre strikta krav tillfälligtvis få saluföras.
För att harmonisera de tekniska metoder som tillämpas i de olika medlemsstaterna vid certifiering, och för att möjliggöra framtida jämförelser mellan utsäde som har certifierats inom gemenskapen och utsäde som kommer från länder utanför gemenskapen bör kontrollodlingar anläggas i medlemsstaterna för att möjliggöra årlig efterkontroll av utsäde ur de olika kategorierna "certifierat utsäde".
Kommissionen bör få i uppdrag att vidta vissa åtgärder för tillämpningen av detta direktiv. För att underlätta genomförandet av de föreslagna åtgärderna skall ett förfarande antas för upprättande av nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Detta direktiv skall gälla sådant utsäde av foderväxter som släpps ut på marknaden i gemenskapen, oavsett för vilket ändamål det skall användas.
Artikel 2
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
A. Foderväxter: växter av följande släkten och arter:
a) Plats för tabell
b) Plats för tabell
B. Basutsäde:
1. Utsäde av förädlade sorter: utsäde
a) som har framställts under förädlarens ansvar i enlighet med vedertagen praxis för upprätthållande av sorten,
b) som är avsett för framställning av utsäde av kategorin "certifikatutsäde",
c) som, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 4, uppfyller villkoren i bilagorna 1 och 2 för basutsäde, och
d) som vid officiell undersökning har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.
2. Utsäde av lokala sorter: utsäde
a) som har framställts under officiell kontroll från material som officiellt godtagits såsom lokal sort från en eller flera gårdar inom ett klart avgränsat ursprungsområde,
b) som är avsett för produktion av utsäde av kategorin "certifikatutsäde",
c) som, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 4, uppfyller villkoren i bilagorna 1 och 2 för basutsäde, och
d) som vid officiell undersökning har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.
C. Certifikatutsäde: utsäde
a) som härstammar direkt från basutsäde eller certifikatutsäde av en viss sort,
b) som är avsett för framställning av utsäde av kategorin "certifikatutsäde" eller av foder,
c) som, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 4 b, uppfyller villkoren i bilagorna 1 och 2 för certifikatutsäde, och
d) som vid officiell undersökning har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.
D. Handelsutsäde: utsäde
a) som kan identifieras såsom tillhörande en viss art,
b) som, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 4 b, uppfyller villkoren i bilaga 2 för handelsutsäde, och
c) som vid officiell undersökning har befunnits uppfylla ovannämnda villkor.
E. Officiella åtgärder: åtgärder som vidtas
a) av statliga myndigheter, eller
b) av en juridisk person som handlar på statens ansvar, oavsett om denna person regleras av offentligrättslig eller privaträttslig lagstiftning, eller
c) i fråga om bisysslor, som också står under statlig kontroll, av edsvurna fysiska personer,
förutsatt att sådana personer som anges under b) och c) inte drar någon egen fördel av sådana åtgärder.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att utsäde av
Dactylis glomerata L.
Festuca arundinacea Schreb.
Festuca pratensis Huds.
Festuca rubra L.
Lolium spec.
Phleum pratense L.
Medicago sativa L.
Medicago varia Martyn
Pisum arvense L.
Trifolium repens L.
inte får släppas ut på marknaden, såvida det inte har certifierats officiellt som "basutsäde" eller "certifikatutsäde" och uppfyller villkoren i bilaga 2.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva att utsäde av foderväxter av andra släkten och arter än de som räknas upp under punkt 1 inte får släppas ut på marknaden, såvida inte utsädet certifierats officiellt som "basutsäde" eller "certifikatutsäde", eller utgör handelsutsäde, och såvida inte utsädet även uppfyller de villkor som fastställs i bilaga 2.
3. Kommissionen får, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 21, föreskriva att utsäde av släkten och arter av andra foderväxter än de som räknas upp under punkt 1 efter vissa angivna datum inte får släppas ut på marknaden, såvida det inte certifierats officiellt som "basutsäde" eller "certifikatutsäde".
4. Medlemsstaterna skall se till att de officiella undersökningarna utförs i enlighet med de vid tillfället gällande internationella metoder, i den mån sådana finns.
5. Medlemsstaterna får föreskriva undantag från bestämmelserna i 1 och 2 för
a) förädlat utsäde av generationer som föregår basutsäde,
b) provning eller forskningsändamål,
c) urvalsarbete,
d) utsädesråvara, som saluförs för bearbetning förutsatt att varans sortäkthet är säkerställd.
Artikel 4
Medlemsstaterna får dock, trots bestämmelserna i artikel 3, tillåta följande:
a) Officiell certifiering och utsläppande på marknaden av basutsäde som inte uppfyller villkoren för grobarhet i bilaga 2. Ett liknande undantag får också medges för certifikatutsäde av Trifolium pratense, om detta är avsett för ytterligare uppförökning av certifikatutsäde.
I dessa fall skall alla nödvändiga åtgärder vidtas för att se till att leverantören garanterar en viss grobarhet, vilken för försäljningen skall anges på en särskild etikett försedd med leverantörens namn och adress samt utsädespartiets referensnummer.
b) Officiell certifiering eller godkännande och försäljning till köpare i första handelsledet av utsäde av kategorierna "basutsäde", "certifikatutsäde" eller "handelsutsäde", i syfte att snabbt tillhandahålla utsäde, trots att den officiella grobarhetskontrollen enligt villkoren i bilaga 2 inte slutförts. Certifiering eller godkännande skall medges endast om en preliminär analys rapport om utsädet inges och förste mottagares namn och adress anges. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att se till att leverantören garanterar den grobarhet som anges i den preliminära rapporten. Denna grobarhet skall för försäljningen anges på en särskild etikett försedd med leverantörens namn och adress samt utsädespartiets referensnummer.
Dessa bestämmelser skall inte gälla utsäde som importeras från länder utanför gemenskapen, med undan tag av vad som i övrigt anges i artikel 15 om uppförökning utanför gemenskapen.
Artikel 5
Medlemsstaterna får när det gäller deras egen produktion, med avseende på villkoren i bilagorna 1 och 2, införa ytterligare eller strängare krav för certifieringen liksom för undersökningen av handelsutsäde.
Artikel 6
1. Varje medlemsstat skall sammanställa en lista över de sorter av foderväxter som godkänts officiellt för certifiering i det egna territoriet. Listan skall ange de morfologiska eller fysiologiska karaktärer genom vilka plantor av olika sorter som härstammar direkt från utsäde av kategorin "certifikatutsäde" kan skiljas från varandra. Dessutom skall för varje sort anges det officiellt fastställda största antal generationer som får certifieras efter basutsäde. För lokala sorter skall listan ange ursprungsområde.
2. För hybrider och syntetiska sorter skall de myndigheter som ansvarar för godkännande och certifiering informeras om de ingående komponenterna. Medlemsstaterna skall se till att resultaten från undersökningen och beskrivningen av komponenterna behandlas konfidentiellt, om förädlaren begär detta.
3. En sort skall godkännas för certifiering endast om det har fastställts genom officiella eller officiellt övervakade odlingsförsök eller andra undersökningar att sorten är tillräckligt enhetlig och stabil.
4. Godkända sorter skall kontrolleras officiellt med regelbundna intervall. Om något av villkoren för godkännande för certifiering inte längre uppfylls skall godkännandet återkallas och sorten strykas ur listan.
5. Dessa listor och eventuella förändringar av dem skall omedelbart skickas till kommissionen som skall vidarebefordra dem till övriga medlemsstater.
Artikel 7
1. För sortkontroll av certifierat utsäde och handelsutsäde skall medlemsstaterna ombesörja att officiella prov tas ut enligt lämpliga metoder.
2. För undersökning av utsäde för certifiering och under sökning av handelsutsäde skall prov tas från homogena partier. Högsta vikt för ett parti och lägsta provvikt anges i bilaga 3.
Artikel 8
1. Medlemsstaterna skall kräva att basutsäde, certifikatutsäde och handelsutsäde endast släpps ut på marknaden i tillräckligt homogena partier och i förseglade behållare med plomberingsanordning och märkning, såsom föreskrivs i artiklarna 9 och 10.
2. För försäljning av små kvantiteter till den slutlige konsumenten får medlemsstaterna anta bestämmelser om undantag från bestämmelserna i punkt 1 vad beträffar förpackning, plombering och märkning.
Artikel 9
1. Medlemsstaterna skall kräva att förpackningar med basutsäde, certifikatutsäde och handelsutsäde plomberas officiellt på sådant sätt att plomberingen skadas och inte kan anbringas på nytt när förpackningen har öppnats.
2. Förpackningar får inte omplomberas, annat än genom officiell plombering. Om förpackningar omplomberas, skall detta samt ansvarig myndighet och datum för omplombering anges på det märke som krävs enligt artikel 10.1.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall kräva följande för förpackningar med basutsäde, certifikatutsäde och handelsutsäde:
a) De skall märkas på utsidan med en officiell etikett på något av de officiella språken i gemenskapen, såsom anges i bilaga 4. Etiketten skall anbringas tillsammans med den officiella plomberingen. Etikettens färg skall vara vit för basutsäde, blå för certifikatutsäde av första generationen efter basutsäde, röd för certifikatutsäde av senare generationer efter basutsäde och mörkgul för handelsutsäde. För saluföring i andra medlemsstater skall etiketten innehålla uppgift om datum för den officiella plomberingen. Om, såsom förutses i artikel 4 a, basutsädet eller certifikatutsädet inte uppfyller villkoren i bilaga 2 med avseende på grobarhet, skall detta anges på etiketten.
b) De skall innehålla ett officiellt dokument i samma färg som etiketten och med samma uppgifter som de som skall finnas på etiketten enligt bilaga 4. Detta dokument är inte nödvändigt om uppgifterna är outplånligt tryckta på behållaren.
2. Medlemsstaterna får
a) i samtliga fall kräva att datum för den officiella plomberingen anges på etiketten,
b) för små förpackningar föreskriva undantag från bestämmelserna i punkt 1.
Artikel 11
Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att även i andra fall än de som anges i artikel 4, kräva att behållare med basutsäde, certifikatutsäde eller handelsutsäde skall vara försedda med leverantörens etikett, om utsädet skall saluföras inom det egna territoriet. Detta gäller oavsett om utsädet har framställts inom det egna territoriet eller importerats.
Artikel 12
Medlemsstaterna skall kräva att varje form av kemisk behandling av basutsäde, certifikatutsäde eller handelsutsäde anges antingen på den officiella etiketten eller på leverantörens etikett samt på behållaren eller inuti denna.
Artikel 13
1. Medlemsstaterna får tillåta utsläppande på marknaden av blandningar av foderväxtutsäde som består av olika släkten och arter eller med inblandning av arter som inte är foderväxter, enligt definitionen i detta direktiv, förutsatt att blandningens olika beståndsdelar var för sig uppfyller tillämpliga krav för utsläppande på marknaden.
2. Bestämmelserna i artikel 8, 9 och 11 skall gälla, liksom de i artikel 10, förutom att den etikett som används för fröblandningar skall vara grön.
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall se till att varken basutsäde eller certifikatutsäde som certifierats officiellt och vars behållare märkts och plomberats officiellt enligt detta direktiv samt handelsutsäde vars behållare märkts och plomberats officiellt enligt detta direktiv, blir föremål för några handelsbegränsningar av saluföringen vad beträffar egenskaper, undersökningsförfaranden, märkning eller plombering, utöver de begränsningar som slås fast i detta direktiv.
2. Medlemsstaterna får göra följande:
a) Besluta att utsäde av andra släkten och arter av foderväxter än de som räknas upp i artikel 3.1 inte får släppas ut på marknaden efter vissa angivna datum, utom när de har certifierats officiellt som "basutsäde" eller "certifikatutsäde". Detta gäller under förutsättning att kommissionen inte har vidtagit några åtgärder enligt artikel 3.3 vilka har trätt i kraft.
b) Anta bestämmelser om högsta godkända vattenhalt för saluföring.
c) Begränsa saluföringen av certifierat utsäde av foderväxter till utsäde av första generationen efter basutsäde.
d) Till dess en gemensam sortlista upprättas, vilket skall ske senast den 1 januari 1970, begränsa saluföringen av utsäde av foderväxter till sådana sorter som tagits in i en nationell lista på grundval av odlingsvärdet i det egna territoriet. Villkoren för införande i listan skall vara desamma för sorter som kommer från andra medlemsstater som för inhemska sorter.
Artikel 15
Medlemsstaterna skall föreskriva att utsäde av foderväxter som odlats direkt från basutsäde skall betraktas som certifikatutsäde av första generationen, oavsett om odlingen skett i en annan medlemsstat än den där basutsädet certifierats eller i ett land utanför gemenskapen. Detta gäller under förutsättning att utsädesodlingen fältbesiktigats och godkänts enligt villkoren i bilaga 1 samt om officiell undersökning visat att villkoren i bilaga 2 för certifikatutsäde har uppfyllts.
Artikel 16
1. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen avgöra om
a) sådan fältbesiktning i ett land utanför gemenskapen som avses i artikel 15 uppfyller villkoren i bilaga 1,
b) foderväxtutsäde som skördats i ett land utanför gemenskapen, och för vilket lämnas samma garantier avseende egenskaper och sortäkthet samt arrangemangen för undersökning, märkning och kontroll, är likvärdigt med basutsäde, certifikatutsäde eller handelsutsäde som skördats inom gemenskapen och som uppfyller kraven i detta direktiv.
2. Till dess rådet har fattat beslut enligt punkt 1 skall det stå medlemsstaterna fritt att själva fatta sådana beslut. Denna rätt upphör den 1 juli 1969.
Artikel 17
1. För att undanröja eventuella tillfälliga problem med den allmänna tillgången på basutsäde, certifikatutsäde eller handelsutsäde som uppträder i en eller flera av medlemsstaterna och som inte kan lösas inom gemenskapen, skall kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 21, tillåta att en eller flera av medlemsstaterna, för en tidsperiod som beslutas av kommissionen, godkänner saluföring av utsäde av en kategori som uppfyller mindre strikta krav.
2. För utsäde med angivet sortnamn skall den officiella etiketten vara den som föreskrivs för motsvarande kategori. I alla andra fall skall det vara den som föreskrivs för handelsutsäde. Etiketten skall alltid ange att utsädet i fråga är av en kategori som uppfyller mindre strikta krav.
Artikel 18
Detta direktiv skall inte gälla utsäde av foderväxter som bevisligen är avsett för export till länder utanför gemenskapen.
Artikel 19
Medlemsstaterna skall vid saluföringen av utsäde av foderväxter vidta lämpliga åtgärder för att officiellt kontrollera, åtminstone genom stickprovskontroller, att utsädet uppfyller kraven i detta direktiv.
Artikel 20
1. Gemensamma kontrollodlingar skall genomföras inom gemenskapen för den årliga efterkontrollen av de utsädesprov som tas vid stickprovskontroller. Dessa odlingar skall besiktigas av den kommitté som åsyftas i artikel 21.
2. Dessa jämförande kontroller skall, i en första etapp, användas för att harmonisera de tekniska metoderna för certifiering i syfte att få likvärdiga resultat. Så snart detta syfte uppnåtts skall konfidentiella rapporter om hur de jämförande kontrollerna framskrider årligen inges till medlemsstaterna och kommissionen. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 21 fastställa datum för första rapporten.
3. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 21 vidta nödvändiga arrangemang för de jämförande kontrollerna. Utsäde av foderväxter som skördats i länder utanför gemenskapen får ingå i jämförelserna.
Artikel 21
1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas skall ordföranden hänskjuta ärendet, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, till Ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk (nedan kallad "kommittén") som inrättats genom rådets beslut av den 14 juni 1966(2).
2. Inom kommittén skall medlemsstaternas röster vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.
3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med en majoritet av tolv röster.
4. Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall får kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under en tid som inte överstiger en månad från dagen då rådet underrättats.
Rådet får fatta annat beslut med kvalificerad majoritet inom en månad.
Artikel 22
Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av de bestämmelser i nationell lagstiftning som är motiverade av skäl som rör skydd av människors, djurs eller växters hälsa och liv eller skydd av industriell och kommersiell egendom.
Artikel 23
Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1968 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i artikel 14.1, och senast den 1 juli 1969 de som är nödvändiga för att följa övriga bestämmelser i detta direktiv samt bilagorna till detta. De skall omedelbart underrätta kommissionen om detta.
Artikel 24
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 14 juni 1966.