31989L0662
L 395/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 11 декември 1989 година
относно ветеринарните проверки по отношение на търговията вътре в Общността с оглед доизграждането на вътрешния пазар
(89/662/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че Общността трябва да приеме мерки, предназначени за постепенното изграждане на вътрешния пазар през периода до 31 декември 1992 г.;
като има предвид, че хармоничното функциониране на общата организация на пазара на животински продукти и продукти от животински произход предполага премахването на ветеринарните бариери пред развитието на търговията със съответните продукти вътре в Общността; като има предвид, че в това отношение свободното движение на земеделски продукти е основна черта на общата организация на пазарите и следва да улеснява рационалното развитие на селскостопанското производство и оптималното използване на производствените фактори;
като има предвид, че във ветеринарната област понастоящем границите се използват за извършване на проверки, които целят опазване на общественото здраве и здравето на животните,
като има предвид, че крайната цел е да се гарантира, че ветеринарните проверки се извършват единствено на мястото на изпращане; като има предвид, че постигането на тази цел предполага хармонизиране на основните изисквания, свързани с опазване на общественото здраве и здравето на животните;
като има предвид, че с оглед доизграждането на вътрешния пазар по време на постигането на тази цел трябва да се акцентира върху необходимостта проверките да се извършват на мястото на изпращане и върху организирането на онези, които могат да бъдат извършени по местоназначението; като има предвид, че подобно решение би наложило преустановяване на ветеринарните проверки по вътрешните граници на Общността;
като има предвид, че това решение предполага по-голяма степен на доверие във ветеринарните проверки, извършвани от държавата по изпращане; като има предвид, че последната трябва да гарантира, че ветеринарните проверки се извършват по подходящ начин;
като има предвид, че в държавата по местоназначение, ветеринарните проверки на място могат да се извършват чрез вземане на проби по местоназначението; като има предвид, че в случай на сериозно предположение за нередовност, ветеринарните проверки могат да се извършват и по време на транзитния превоз на стоките;
като има предвид, че държавите-членки трябва да уточнят в план, който да представят, начина, по който възнамеряват да извършват проверките, и като има предвид, че тези планове следва да бъдат предмет на одобрение от Общността;
като има предвид, че трябва да се предвидят последиците когато дадена ветеринарна проверка установи, че пратката е нередовна; като има предвид, че в подобна ситуация могат да се предложат три възможни решения: първото е да се поправят нередовните документи; второто е да се предотвративсякаква опасност при констатирането на епизоотична болест, друга нова сериозна и заразна болест или на друга причина, която би представлявала сериозна опасност за здравето на животните или за общественото здраве; докато третото е необходимо, в случай че стоките не отговарят на определените изисквания, по причини, различни от горепосочените;
като има предвид, че трябва да се предвиди процедура за разрешаване на конфликти, които биха възникнали по отношение на пратките от предприятие или производствен център;
като има предвид, че трябва да се предвидят превантивни мерки; като има предвид, че в тази област, особено от съображения за ефективност, отговорността трябва да се носи на първо място от държавата по изпращане; като има предвид, че Комисията трябва да е в състояние да действа бързо, най-вече чрез посещения на място и предприемане на подходящи за ситуацията мерки;
като има предвид, че с оглед на бъдат ефективни, правилата, определени от настоящата директива, трябва да обхващат всички стоки, които са предмет ветеринарните изисквания при търговия вътре в Общността;
като има предвид, обаче, че с оглед на определени епизоотични болести в държавите-членки все още преобладават различни здравни ситуации, и като има предвид, че в очакване на подход на Общността относно методите за борба с тези болести, въпросът за проверка на търговията с добитък вътре в Общността следва да бъде временно изоставен и да се разреши документна проверка по време на транспортирането; като има предвид, че с оглед на настоящия етап на хармонизиране и в очакване на правила на Общността, стоките, които не са предмет на хармонизираните правила, следва да съответстват на изискванията на държавата по местоназначение, при условие че последните са съобразени с член 36 от Договора;
като има предвид, че разпоредбите в съществуващите директиви следва да се адаптират към новите правила, определени в настоящата директива;
като има, че тези правила следва да бъдат преразгледани преди края на 1993 г.;
като има предвид, че на Комисията следва да се възложи задачата за приемане на мерки за прилагане на настоящата директива; като има предвид, че с тази цел следва да се предвидят процедури, установяващи тясно и ефективно сътрудничество между Комисията и държавите-членки в рамките на Постоянния ветеринарен комитет,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Държавите-членки гарантират, че ветеринарните проверки, които трябва да се извършват върху продукти от животински произход, които са обхванати от директивите, изброени в приложение А, или от член 14, и които са предназначени за търговия, без да се засяга член 6, повече не се извършват по границите, а в съответствие с настоящата директива.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
1.
„Ветеринарна проверка“ означава физическа проверка и/или всяка административна формалност, която се прилага за продуктите, посочени в член 1, и която е предназначена за опазването, пряко или по друг начин, на общественото здраве и на здравето на животните;
2.
„Търговия“ означава търговията между държавите-членки със стоки по смисъла на член 9, параграф 2 от Договора;
3.
„Предприятие“ означава всяко предприятие, което произвежда, съхранява или преработва продуктите, посочени в член 1;
4.
„Компетентен орган“ означава централен орган на власт на дадена държава-членка, компетентен да извършва ветеринарни проверки или друг орган на власт, на която тя е делегирала такава компетентност;
5.
„Официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарният лекар, назначен от компетентния орган на централна власт на дадена държава-членка.
ГЛАВА I
Проверки при произхода
Член 3
1. Държавите-членки гарантират, че единствените продукти, предназначени за търговия са онези, посочени в член 1, които са били получени, проверени, маркирани и етикетирани в съответствие с правилата на Общността за въпросното местоназначение, и които се придружават до посочения на тях краен получател от здравен сертификат, санитарен сертификат или какъвто и да било друг документ, предвиден от ветеринарните правила на Общността.
Предприятията по произход гарантират, чрез постоянен самоконтрол, че продуктите отговарят на изискванията по първата алинея.
Без да се засягат задълженията по контрола, възложени на официалния ветеринарен лекар съгласно законодателството на Общността, компетентният орган извършва редовни проверки в предприятията, за да се увери, че продуктите, предназначени за търговия, съответстват на изискванията на Общността, или че, в случаите, посочени в параграф 3 от настоящия член и член 14, на изискванията на държавата-членка по местоназначение.
Когато са налице основания да се предполага, че изискванията не са спазени, компетентният орган извършва необходимите проверки и, ако съмнението се потвърди, предприема подходящите мерки, които могат да включват и оттегляне на одобрението.
2. Когато транспортирането включва няколко местоназначения, продуктите трябва да се групират в толкова партиди, колкото са и местоназначенията. Всяка партида трябва да бъде придружена от горепосочения сертификат или документ.
Когато продуктите, посочени в член 1, са предназначени за износ към трета страна, транспортирането им трябва да остане под митнически надзор до мястото на излизане от територията на Общността.
3. Държавите-членки, които осъществяват внос от дадени трети страни по избор, информират Комисията и другите държави-членки за съществуването на такъв внос.
Когато продуктите са доставени на територията на Общността от държава-членка, различна от тези, посочени по-горе, държавата-членка извършва документна проверка на произхода и местоназначението на стоките съгласно член 6, параграф 1.
Държавите-членки по местоназначение забраняват напускането на територията им от съответните продукти, освен ако те не са предназначени за друга друга-членка, която използва същата възможност.
Член 4
1. Държавите-членки по изпращане предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че операторите спазват ветеринарните изисквания на всички етапи от производството, съхранението, търговията и транспортирането на продуктите, посочени в член 1. По-специално, те гарантират, че:
-
продуктите, получени в съответствие с директивите, посочени в приложение А, са проверени по един и същ начин от ветеринарна гледна точка, независимо дали са предназначени за търговия вътре в Общността или за националния пазар,
-
продуктите, обхванати от приложение Б, не се изпращат до територията на друга държава-членка, ако те не могат да бъдат търгувани на собствената им територия по причини, обосновани от член 36 от Договора.
2. Държавите-членки по изпращане предприемат подходящите административни, правни или наказателни мерки за санкциониране на всяко нарушение на ветеринарното законодателство от страна на физически или юридически лица, в случай че е се установи нарушение на правилата на Общността и особено когато се установи, че изготвените сертификати или документи не съответстват на действителното състояние на продуктите, или че са поставени здравни печати на продукти, които не отговарят на тези правила.
ГЛАВА II
Проверки при пристигане по местоназначението
Член 5
1. Държавите-членки по местоназначение прилагат следните мерки:
а)
Компетентният орган може, при местоназначението на стоките, да провери посредством ветеринарни проверки на място с недискриминационен характер дали изискванията на член 3 са били спазени; той може същевременно да вземе проби.
Освен това в случаите, в които компетентният орган на държавата-членка по транзита или на държавата-членка по местоназначение разполага с информация, от която той може да предположи наличието на нарушение, проверките могат също да се извършат и по време на транспортирането на стоките на нейна територия, включително и проверки за съответствие по отношение на транспортните средства;
б)
когато продуктите, посочени в член 1, произхождащи от друга държава-членка, са предназначени:
-
за предприятие, поставено под отговорността на официален ветеринарен лекар, последният трябва да гарантира, че в това предприятие се допускат само продукти, които отговарят на изискванията по член 3, параграф 1 по отношение на маркирането и придружаващите ги документи или, в случая на продуктите, посочени в приложение Б, се придружават от документ, определен от правилата на страната по местоназначение,
-
за одобрен посредник, който разделя партидите или за търговско предприятие с много клонове, или за всяко предприятие, което не е предмет на постоянен надзор, последните трябва да проверят, преди партидата да бъде разделена или търгувана, дали въпросните марки, свидетелства или документи, посочени в първото тире, са налице и да уведоми компетентния орган за всякакви нередности или аномалии,
-
за други получатели, по-специално когато по време на транспортирането партидата е частично разтоварена, в съответствие с член 3, параграф 1 партидата трябва да бъде придружена от оригинала на сертификата, посочен в първото тире.
Гаранциите, които трябва да бъдат предоставени от получателите, посочени във второто и трето тирета, се уточняват в споразумение с компетентния орган, което трябва да бъде подписано по време на предварителната регистрация, предвидена в параграф 3. Компетентният орган извършва случайни проверки, за да се увери в спазването на тези гаранции.
2. Без да се засяга член 4, когато стандартите на Общността, предвидени в правилата на Общността, не са били установени, и в случая, предвиден в член 14, държавата-членка по местоназначение може да изиска, при спазване на общите разпоредби на Договора, предприятието по произход да прилага стандартите, които са в сила съгласно националните правила на тази държава-членка. Държавата-членка по произход гарантира, че въпросният продукт отговаря на тези изисквания.
3. Оператори, на които се доставят продукти от друга държава-членка, или които напълно разпределят партида от такива продукти:
а)
са задължени да се регистрират предварително, ако това бъде поискано от компетентния орган;
б)
водят регистър, в който такива доставки се вписват;
в)
ако това бъде поискано от компетентния орган, докладват за пристигането на продукти от друга държава-членка, до степента, необходима за извършването на проверките, посочени в параграф 1;
г)
съхраняват за срок, който се определя от компетентния орган, но не по-малко от шест месеца, здравните сертификати и документите, посочени в член 3, с оглед представянето им на компетентния орган, ако последният поиска това.
4. Подробните правила за изпълнение на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18.
5. Съветът, въз основа на доклад на Комисията, придружен от всякакви предложения за изменения, преразглежда настоящия член в рамките на срок от три години от прилагането на настоящата директива.
Член 6
1. Държавите-членки гарантират, че по време на проверките, които се извършват на местата, в които продукти от трети страни могат да бъдат въведени на територията на Общността, като пристанища, летища и гранични пунктове с трети страни, се вземат следните мерки:
а)
извършва се документна проверка на произхода на продуктите;
б)
в случаите, в които от трети страни се внасят продукти, те трябва да бъдат изпратени под митнически надзор до инспекционните пунктове с оглед да бъде възможно извършването на съответните ветеринарни проверки.
Продуктите, посочени в приложение А, не могат да бъдат обмитени, освен ако такива проверки са показали, че те отговарят на правилата на Общността.
Продуктите, посочени в приложение Б, както и онези, които са предмет на внос по избор в съответствие с член 3, параграф 3, и които, след като са били въведени на територията на Общността, трябва да бъдат изпратени на територията на друга държава-членка, трябва:
-
или да преминат ветеринарна проверка, която да покаже, че отговарят на правилата на държавата-членка по местоназначение,
-
или, след провеждането на проста визуална проверка за установяване на съответствието между документите и продуктите, да бъдат изпращани под митнически надзор до местоназначението им, където трябва да се извършват ветеринарни проверки;
в)
продукти с произход от Общността са подложени на правилата за контрол, предвидени в член 5.
2. Въпреки това, считано от 1 януари 1993 г. и чрез дерогация от параграф 1, всички продукти, транспортирани редовно и директно с транспортни средства, свързващи две географски точки от Общността, подлежат на правилата за контрол, предвидени в член 5.
Член 7
1. В случай че по време на проверка, която се извършва по местоназначението на дадена пратка или по време на транспортирането, компетентните органи на дадена държава-членка установят:
а)
наличието на вещества, причинители на заболяване, посочено в Директива 82/894/ЕИО (4), последно изменена с Решение 89/162/ЕИО на Комисията (5), зооноза или заболяване, или каквато и да е друга причина, която има вероятност да представлява сериозна опасност за животни или хора, или че продуктите идват от област, заразена с епизоотична болест, те разпореждат, с изключение що се отнася до ветеринарно-санитарните аспекти, в случая на продукти, които подлежат на една от обработките, посочени в член 4 от Директива 80/215/ЕИО (6), последно изменена с Директива 88/660/ЕИО (7), партидата да бъде унищожена или използвана по всякакъв друг начин, предвиден от правилата на Общността.
Разходите, свързани с унищожаването на партидата, се поемат от изпращача или от негов представител.
Компетентните органи на държавата-членка по местоназначение незабавно уведомяват по телекс компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията относно направените констатации, взетите решения, както и относно причините за такива решения.
Могат да се прилагат защитните мерки, предвидени в член 9.
Освен това, по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, установена в член 17, с оглед справяне с непредвидени от законодателството на Общността ситуации, Комисията може да приеме мерки, необходими за постигане на съгласуван от държавите-членки подход;
б)
че стоките не отговарят на условията, установени в директивите на Общността, или при липса на решения относно стандартите на Общността, предвидени в директивите - в националните стандарти, те могат, при условие че здравните и ветеринарно-санитарни съображения позволяват, да дадат на изпращача или на негов представител избора между:
-
унищожаване на стоките, или
-
използване на стоките за други цели, включително връщането им с разрешението на компетентния орган на страната на предприятието по произход.
Въпреки това, ако се установи, че сертификатът или документите съдържат нередности, на изпращача трябва да бъде предоставен период за привеждане в съответствие на документите, преди да се прибегне до тази последна възможност.
2. В съответствие с процедурата, предвидена в член 18, Комисията съставя списък с веществата и заболяванията, посочени в параграф 1, както и подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 8
1. В случаите, предвидени в член 7, компетентният орган на държавата-членка по местоназначение незабавно установява връзка с компетентните органи на държавата-членка по изпращане. Последните вземат всички необходими мерки и уведомяват компетентния орган на първата държава-членка относно естеството на извършените проверки, взетите решения и основанията за такива решения.
В случай че органът на първата държава-членка се опасява, че тези мерки не са достатъчни, компетентните органи на двете държави-членки заедно търсят начини и средства за справяне с положението; ако е подходящо, това може да включва и проверка на място.
Когато проверките, предвидени в член 7, констатират системни нередности, компетентният орган на държавата-членка по местоназначение информира Комисията и ветеринарните служби на останалите държави-членки.
Комисията, по искане на компетентния орган на държавата-членка по местоназначение или по своя собствена инициатива, като отчита естеството на установените нарушения, може:
-
да изпрати мисия за инспекция на съответното предприятие, или
-
да натовари официален ветеринарен лекар, чието име е в списък, който трябва да бъде изготвен от Комисията по предложение на държавите-членки, и който се приема от различните заинтересувани страни, да провери фактите в съответното предприятие,
-
да поиска компетентният орган да ускори вземането на проби от продуктите на съответното предприятие.
Тя информира държавите-членки за своите заключения.
В случаите, в които тези мерки се взимат за справяне със системни нередности от страна на предприятието, Комисията начислява всички разходи, възникнали във връзка с прилагането на тиретата от предходната алинея, на въпросното предприятие.
В очакване на заключенията на Комисията по искане на държавата-членка по местоназначение, държавата-членка по изпращане засилва проверките на продуктите, които идват от въпросното предприятие, а ако съществуват сериозни основания от гледна точка на здравето на животните или на общественото здраве, спира действието на одобрението.
Държавата-членка по местоназначение може, от своя страна, да засили проверките на продукти, идващи от същото предприятие.
По искане на една от двете държави-членки - в случаите, в които нередностите бъдат потвърдени от становище на експерти - Комисията трябва, в съответствие с процедурите, установени в член 17, да вземе подходящи мерки, които могат да се простират дотам, че на държавите-членки да бъде разрешено временно да забранят въвеждането на тяхна територия на продукти, идващи от това предприятие. Тези мерки трябва да се потвърдят или преразгледат във възможно най-кратки срокове и в съответствие с процедурата, предвидена в член 17.
Общите правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 18.
2. Начините на обжалване, предвидени в действащите законодателства в държавите-членки, на решения, издадени от компетентните органи, не се засягат от настоящата директива.
Решенията, които се вземат от компетентния орган на държавата по местоназначение, както и мотивите за такива решения се съобщават на изпращача или на негов представител, както и на компетентния орган на държавата-членка по изпращане.
По молба от страна на изпращача или на негов представител, на същите се изпращат посочените решения и мотиви в писмен вид с подробности относно начините на обжалване, предвидени в действащото законодателство в държавата-членка по местоназначение, както и относно приложимите процедури и срокове.
Въпреки това в случай на спор и без да се засягат горепосочените начини на обжалване, ако се споразумеят за това, двете страни могат в рамките най-много на едномесечен срок, да отнесат спора за преценка от експерт, чието име фигурира в списъка с експерти на Общността, който трябва да се изготви от Комисията; разходите по консултирането с експерта се поемат от Общността.
Такива експерти дават становищата си в рамките на не повече от 72 часа. Страните са обвързани от становището на експерта, като надлежно спазват ветеринарното законодателство на Общността.
3. Разходите по връщане на пратката, съхранение на стоките, пренасочването им към други приложения или унищожаването им, се поемат от получателя.
ГЛАВА III
Общи разпоредби
Член 9
1. Всяка държава-членка незабавно уведомява останалите държави-членки и Комисията относно всяка поява на нейната територия, различна от появата на заболяванията, посочени в Директива 82/894/ЕИО, на зоонози, заболявания или на други причини, които има вероятност да представляват сериозна опасност за здравето на животните или на хората.
Държавата-членка по произход незабавно въвежда контрола или защитните мерки, предвидени в правилата на Общността, в частност определянето на буферните зони, предвидени в тези правила, или приема всякакви други мерки, които счете за уместни.
Държавата-членка по местоназначение или по транзитно преминаване, която по време на проверка, посочена в член 5, е установила съществуването на една от болестите или причините, посочени в първата алинея, ако е необходимо, може да вземе защитните мерки, предвидени в правилата на Общността.
В очакване на предприемането на мерките в съответствие с параграф 4, държавата-членка по местоназначение, при сериозни основания за защита на общественото здраве или на здравето на животните, може да предприеме временни защитни мерки по отношение на съответните предприятия или, в случай на епизоотична болест, по отношение на защитната зона, предвидена в правилата на Общността.
Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията и останалите държави-членки относно взетите мерки.
2. По искане на държавата-членка, посочена в първата алинея от параграф 1 или по инициатива на Комисията, един или няколко от представителите на Комисията могат незабавно да отидат на съответното място, за да проучат, в сътрудничество с компетентните органи, какви мерки са били взети, както и да дадат становище по тези мерки.
3. Ако Комисията не е била информирана относно взетите мерки, или ако счита взетите мерки за неподходящи, тя може, в сътрудничество със съответната държава-членка във времето, оставащо до заседанието на Постоянния ветеринарен комитет, да предприеме временни защитни мерки по отношение на продукти от региона, засегнат от епизоотичната болест, или от дадено предприятие. Тези мерки се представят във възможно най-кратки срокове на Постоянния ветеринарен комитет за утвърждаване, изменение или отмяна в съответствие с процедурата, установена в член 17.
4. При първа възможност, Комисията при всички случаи прави преглед на положението в рамките на Постоянния ветеринарен комитет. Той приема необходимите мерки по отношение на продуктите, посочени в член 1 и, ако положението го налага, по отношение на изходните продукти или продуктите, получени от тези продукти в съответствие с процедурата, предвидена в член 17. Комисията следи развитието на обстановката и, чрез същата процедура, изменя или отменя взетите решения в зависимост от това развитие.
5. Подробни правила за прилагането на настоящия член, и в частност списъкът със зоонози или причини, които има вероятност да представляват сериозна опасност за здравето на хората, се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 18.
Член 10
Всяка държава-членка и Комисията определят ветеринарната служба или служби, които отговарят за извършването на ветеринарните проверки и си сътрудничат със службите за извършване на проверкина другите държави-членки.
Член 11
Държавите-членки също така гарантират, че служителите на техните ветеринарни служби, ако е подходящо, в сътрудничество със служителите на другите служби, оправомощени за тази цел, имат възможност, по-специално:
-
да провеждат инспекции на помещения, офиси, лаборатории, инсталации, средства за транспорт, съоръжения и оборудване, продукти за почистване и поддръжка, процедури, прилагани за производството и преработката на продукти, както и маркирането и етикетирането и търговското представяне на тези продукти,
-
да провеждат проверки за това дали персоналът отговаря на изискванията, установени в текстовете, посочени в приложение А,
-
да вземат проби от продукти, държани с оглед тяхното съхранение или продажба, пускане на пазара или транспортиране;
-
да проучват документните или електронните материали, имащи отношение към провежданите проверки и по-нататъшните мерки, взимани в съответствие с член 3, параграф 1.
За тази цел те трябва да получават необходимото за изпълняването на техните задължения сътрудничество от страна на предприятията, в които се извършват проверки.
Член 12
1. Член 8, параграф 3 и членове 10 и 11 от Директива 64/433/ЕИО (8), последно изменена с Директива 88/657/ЕИО (9) се заличават.
2. Член 5, параграфи 3 и 4 и членове 9, 10 и 11 от Директива 71/118/ЕИО (10), последно изменена с Директива 88/657/ЕИО, се заличават.
3. В Директива 74/461/ЕИО (11), последно изменена с Директива 87/489/ЕИО (12):
i)
член 5, параграфи 2, 3, 4 и 5, и членове 6 и 8 се заличават;
ii)
в член 8a, позоваванията на член 8 се заменят с позоваване на член 9 от Директива 89/662/ЕИО.
4. Член 7, параграф 3 и членове 12 и 16 от Директива 77/99/ЕИО (13), последно изменена с Директива 89/227/ЕИО (14), се заличават.
5. В Директива 80/215/ЕИО:
i)
член 5, параграфи 2, 3, 4 и 5, и членове 6 и 7 се заличават;
ii)
в член 7a, позоваванията на член 7 се заменят с позоваване на член 9 от Директива 89/662/ЕИО.
6. Член 5, параграфи 3 и 4, и членове 7, 8 и 12 от Директива 85/397/ЕИО (15), изменена с Регламент (ЕИО) № 3768/85 (16), се заличават.
7. Член 10, параграфи 1 и 3 от Директива 88/657/ЕИО се заличават.
8. Членове 8 и 9 от Директива 89/437/ЕИО (17) се заличават.
9. В приложение Б към Директива 72/462/ЕИО (18), към сертификата се добавя следният текст: „Име и адрес на първия получател“.
Член 13
1. Следният член се добавя към Директиви 64/433/ЕИО и 71/118/ЕИО:
„Член 19
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (19), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
2. Следният член се добавя към Директиви 72/461/ЕИО и 80/215/ЕИО:
„Член 15
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (20), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
3. Следният член се добавя към Директива 77/99/ЕИО:
„Член 24
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (21), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
4. Следният член се добавя към Директиви 85/397/ЕИО и 88/657/ЕИО:
„Член 18
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (22), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
5. Следният член се добавя към Директива 88/437/ЕИО:
„Член 17
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (23), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
Член 14
До 31 декември 1992 г. търговията с продуктите, изброени в списъка в приложение Б, до приемането на правила на Общността, са предмет на правилата за контрол, установени с настоящата директива, и по-специално онези, предвидени в член 5, параграф 2.
Преди датата, посочена в член 19, държавите-членки съобщават условията и процедурите, които понастоящем са приложими за търговията с продуктите, посочени в първата алинея.
Съветът по предложение на Комисията определя окончателния режим, приложим за търговията с продуктите, изброени в приложение Б преди 31 декември 1991 г.
Член 15
В член 9 от Директива 64/432/ЕИО (24), се добавя следната точка:
„2a.
По искане на държава-членка или по инициатива на самата Комисия, един или повече представители на Комисията могат незабавно да отидат на въпросното място и, в сътрудничество с компетентните органи, да направят преглед на взетите мерки и да дадат становище по тези мерки.“
Член 16
1. Не по-късно от три месеца, преди датата, посочена в член 19, параграф 1, държавите-членки представят на Комисията програма, в която са изложени националните мерки, които трябва да се вземат за постигане на посочената в настоящата директива цел, и по-специално честотата на проверките.
2. Комисията разглежда програмите, представени от държавите-членки в съответствие с параграф 1.
3. Всяка година и за първи път през 1991 г., Комисията отправя до държавите-членки препоръка относно програма за проверки за следващата година; Постоянният ветеринарен комитет ще изразява становището си по препоръката предварително. Тази препоръка може да подлежи на допълнително адаптиране.
Член 17
1. В случаите, в които трябва да се следва процедурата, посочена в настоящия член, председателят, по негова собствена инициатива или по искане на държава-членка, незабавно сезира Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитетът“), създаден с Решение 68/361/ЕИО (25).
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя становището си по проекта в рамките на два дни. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, когато се отнася за решения, които Съветът взема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, при условие че те са в съответствие със становището на Комитета.
4. В случай че предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета, или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които трябва да бъдат взети.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на 15-дневен период от датата на сезиране на Съвета, Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки, освен ако Съветът не се произнесъл против посочените мерки с обикновено мнозинство.
Член 18
1. В случаите, в които трябва да се следва процедурата, посочена в настоящия член, председателят, по негова собствена инициатива или по искане на държава-членка, незабавно сезира Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитетът“), създаден с Решение 68/361/ЕИО.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя становището си по проекта в рамките на срок, който председателят може да определи в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, когато се отнася за решения, които Съветът взема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, при условие че те са в съответствие със становището на Комитета.
4. В случай че предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета, или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които трябва да бъдат взети.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на тримесечният период от датата на сезиране на Съвета, Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки, освен ако Съветът не се произнесъл против посочените мерки с обикновено мнозинство.
ГЛАВА IV
Преходни и заключителни разпоредби
Член 19
1. Преди 31 декември 1990 г. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията относно ветеринарните проверки при търговията вътре в Общността с живи животни.
Преди датата, посочена в първата алинея, Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, взема решение относно правилата и общите принципи, приложими за проверките при вноса от трети страни на продукти, обхванати от настоящата директива. По същия начин пунктовете за проверка по външните граници, заедно с изискванията, на които тези пунктове ще трябва да отговарят, се определят преди тази дата.
2. Преди 31 декември 1992 г. Съветът преразглежда разпоредбите на настоящата директива въз основа на доклад от Комисията относно придобития опит, придружен със съответните предложения, по които Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство.
Член 20
До 31 декември 1992 г. с цел да се даде възможност за постепенното въвеждане на режима за контрол, определен от настоящата директива, чрез дерогация от член 5, параграф 1, държавите-членки могат:
-
да продължат документните проверки по време на транспортиране на месо и на продукти, получени от него, с цел да се гарантира спазването на специфичните изисквания, определени в правилата на Общността, отнасящи се до шап и чума по свинете,
-
да провеждат документни проверки по време на транспортирането на продукти, внесени от трети страни, предназначени за тях.
Член 21
Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, преди 1 октомври 1992 г., определя режима, приложим след изтичане срока на действие на временните разпоредби, определени в член 20.
Член 22
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива на дата, която трябва да се определи в решението, което трябва да бъде взето преди 31 декември 1990 г., в съответствие с втората алинея от член 19, параграф 1, но не по-късно от 31 декември 1991 г.
Република Гърция, обаче, разполага с допълнителен период от една година, в рамките на който да се съобрази с нея.
Член 23
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 11 декември 1989 година.
RÅDETS DIREKTIV av den 11 december 1989 om veterinära kontroller vid handeln inom gemenskapen i syfte att fullborda den inre marknaden (89/662/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Gemenskapen kommer att vidta åtgärder för att stegvis upprätta den inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992.
För att samordningen av marknaden med kreatursprodukter och produkter av animaliskt ursprung skall fungera utan störningar krävs att veterinära hinder mot utvecklingen av handeln inom gemenskapen med dessa produkter undanröjs. Den fria rörligheten av jordbruksprodukter är ett grundläggande inslag i samordningen av marknaderna och bör kunna underlätta en rationell utveckling av jordbruksproduktionen och ett optimalt utnyttjande av produktionsmedlen.
På det veterinära området utnyttjas för närvarande gränserna för att utföra kontroller som syftar till att värna om hälsan hos människor och djur.
Det slutliga målet är att de veterinära kontrollerna skall utföras enbart vid avsändningsstället. För att uppnå detta krävs en harmonisering av de grundläggande krav som rör hälsoskyddet för människor och djur.
Målet är att förverkliga den inre marknaden och i avvaktan på att detta uppnås bör huvudvikten läggas på de kontroller som skall utföras hos avsändaren och på att organisera de kontroller som skulle kunna utföras på destinationsorten. En sådan lösning skulle innebära ett slopande av de veterinära kontrollerna vid gränserna mellan medlemsstaterna.
Denna lösning förutsätter ett ökat förtroende för de veterinära kontroller som utförs av den avsändande staten. Den senare måste säkerställa att dessa veterinära kontroller utförs på ett lämpligt sätt.
I destinationslandet skulle veterinära stickprovskontroller kunna utföras hos mottagarna. Vid allvarlig misstanke om felaktigheter skulle dock den veterinära kontrollen kunna utföras medan varorna är på väg.
Det är en uppgift för medlemsstaterna att lägga fram en plan över hur de avser att utföra kontrollerna. Dessa planer bör underställas gemenskapen för godkännande.
Det måste skapas förutsättningar för att kunna vidta åtgärder om den veterinära kontrollen skulle avslöja felaktigheter i sändningen. Härvid kan tre möjliga lösningar utpekas: syftet med den första skulle vara att bereda möjlighet att rätta till felaktiga dokument, med den andra att i förekommande fall avvärja eventuella risker när det konstaterats utbrott av någon epizooti, någon ny allvarlig och smittsam sjukdom eller någon annan orsak som kan tänkas utgöra ett allvarligt hot mot djurs eller människors hälsa, under det att den tredje skulle ta sikte på de fall när varorna inte svarar mot de krav som fastställts av andra skäl än de som avses ovan.
Ett förfarande bör fastställas för att bilägga eventuella tvister i fråga om sändningar från någon anläggning, något produktionsställe eller något företag.
Behovet av skyddsåtgärder måste uppmärksammas. Inom detta område, måste, inte minst med hänsyn till effektiviteten, ansvaret i första hand falla på den avsändande medlemsstaten. Kommissionen måste kunna vidta snabba åtgärder, särskilt genom att göra besök på platsen och vidta de åtgärder som läget kräver.
För att vara effektiva måste de regler som fastställs i detta direktiv täcka alla varor som är underkastade veterinära krav i samband med handel inom gemenskapen.
Dock föreligger alltjämt med avseende på vissa epizootiska sjukdomar olika hälsosituationer inom medlemsstaterna och i avvaktan på ett ställningstagande från gemenskapens sida vad gäller sätten att bekämpa dessa sjukdomar bör frågan om kontroll av handeln med husdjur inom gemenskapen tills vidare lämnas utanför och en kontroll av handlingar bör vara tillåten under transporten. Med hänsyn till det rådandet läget vad gäller frågan om harmonisering och i avvaktan på
gemenskapsregler bör varor som inte är underkastade harmoniserade regler uppfylla de krav som gäller inom destinationslandet, förutsatt att de senare står i överensstämmelse med artikel 36 i fördraget.
Bestämmelserna i gällande direktiv bör anpassas till de nya regler som fastställs i detta direktiv.
Dessa regler bör ses över på nytt före utgången av år 1993.
Kommissionen bör bemyndigas att vidta åtgärder för tillämpningen av detta direktiv. I detta syfte bör det utarbetas rutiner för att upprätta ett nära och effektivt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna inom Ständiga veterinärkommittén.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Medlemsstaterna skall se till att de veterinära kontroller som skall utföras på produkter av animaliskt ursprung, som omfattas av de direktiv som räknas upp i bilaga A eller i artikel 14 och som är avsedda för handel, inte längre sker vid gränserna utan verkställs i enlighet med detta direktiv, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.
Artikel 2
I detta direktiv avses med
1. veterinär kontroll: varje fysisk undersökning eller administrativt förfarande som gäller de varor som avses i artikel 1 och som syftar till att direkt eller på annat sätt värna om människors eller djurs hälsa,
2. handel: handel mellan medlemsstater med varor som avses i artikel 9.2 i fördraget,
3. anläggning: varje företag som producerar, lagrar eller bearbetar produkter som avses i artikel 1,
4. behörig myndighet: den centrala myndighet i en medlemsstat som det åligger att utföra veterinära kontroller eller varje myndighet till vilken denna uppgift har överförts,
5. officiell veterinär: den veterinär som förordnats av den behöriga centrala myndigheten i medlemsstaten.
KAPITEL I Kontroll vid produktionsanläggningen
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall se till att inga andra produkter görs till föremål för handel än sådana som avses i artikel 1 och som har anskaffats, kontrollerats, stämplats och märkts i enlighet med gemenskapens regler för den angivna destinationen och som fram till den slutlige mottagare som uppgivits åtföljs av ett hälsointyg, djurhälsocertifikat eller något annat dokument som fastställts genom gemenskapens veterinära bestämmelser.
De anläggningar som produkterna härrör ifrån skall genom kontinuerlig egenkontroll säkerställa att produkterna uppfyller de krav som uppställts i föregående stycke.
Utan att påverka de tillsynsskyldigheter som åligger den officiella veterinären i enlighet med gemenskapens lagstiftning skall den behöriga myndigheten utföra regelbunden kontroll vid anläggningarna för att försäkra sig om att de för handel avsedda produkterna uppfyller gemenskapens krav eller, i de fall som avses under punkt 3 i denna artikel och i artikel 14, de krav som gäller i den mottagande medlemsstaten.
När det finns anledning att misstänka att kraven inte uppfylls skall den behöriga myndigheten utföra nödvändiga kontroller och, i de fall misstanken bekräftas, vidta lämpliga åtgärder, vilket kan innefatta indragning av godkännandet.
2. När transporten innefattar flera destinationer skall produkterna sammanföras till ett antal partier som svarar mot antalet destinationer. Varje parti skall åtföljas av det ovannämnda certifikatet eller dokumentet.
När de produkter som åsyftas i artikel 1 är avsedda för export till ett tredje land skall transportproceduren stå under tullövervakning fram till den ort där sändningen lämnar gemenskapens territorium.
3. Medlemsstater som valt att föra in produkter från vissa länder utanför gemenskapen skall meddela kommissionen och övriga medlemsstater om förekomsten av sådan import.
När produkterna förs in till gemenskapens territorium via en annan medlemsstat än någon av dem som avses ovan skall denna medlemsstat verkställa en kontroll i handlingarna av ursprunget och varornas destination i enlighet med artikel 6.1.
De medlemsstater till vilka varorna är destinerade skall förbjuda att de berörda produkterna sänds vidare från deras territorium såvida de inte är avsedda för någon annan medlemsstat som begagnar sig av samma införselmöjlighet.
Artikel 4
1. Medlemsstater från vilka varorna avsänds skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att de berörda parterna uppfyller de veterinära kraven i samtliga led av produktion,
lagring, saluföring och transport av de produkter som avses i artikel 1. De skall särskilt säkerställa att
- de produkter som anskaffats i enlighet med de direktiv som avses i bilaga A kontrolleras på samma sätt ur veterinär synpunkt, oavsett om de är avsedda för handel inom gemenskapen eller för den inhemska marknaden.
- de produkter som omfattas av bilaga B inte förs ut till någon annan medlemsstats territorium, om de inte kan försäljas inom medlemsstatens eget territorium av skäl som har stöd i artikel 36 i fördraget.
2. Medlemsstater från vilka varorna avsänts skall i de fall gemenskapens regler har överträtts vidta lämpliga administrativa, juridiska eller straffrättsliga åtgärder för att beivra varje överträdelse av den veterinära lagstiftningen som begåtts av fysiska eller juridiska personer, i synnerhet när det konstaterats att de intyg eller dokument som utfärdats inte svarar mot produkternas verkliga tillstånd eller när kontrollstämplar satts på produkter som inte uppfyller dessa regler.
KAPITEL II Kontroller vid ankomst till destinationsorten
Artikel 5
1. Mottagande medlemsstater skall vidta följande åtgärder:
a) Den behöriga myndigheten får på destinationsorten för varorna genom icke-diskriminerande veterinära stickprov kontrollera att de krav som uppställs i artikel 3 har uppfyllts. Provtagning får ske samtidigt.
När den behöriga myndigheten i den medlemsstat genom vilken varorna transiteras eller den medlemsstat till vilken varorna avsänts har fått uppgifter som ger anledning till misstanke om att gällande bestämmelser överträtts, får kontroller som innefattar kontroll av transportsättet också utföras under transporten av varor till medlemsstatens territorium.
b) När de produkter som avses i artikel 1 och som härrör från en annan medlemsstat är avsedda
- för en anläggning som står under tillsyn av en officiell veterinär, skall denne se till att endast sådana produkter släpps in i denna anläggning som uppfyller kraven i artikel 3.1 med avseende på märkning och medföljande dokument eller, vad gäller de produkter som avses i bilaga B, åtföljs av de dokument som fastställs i destinationslandets bestämmelser,
- för en godkänd distributör som delar upp partierna eller för ett handelsföretag med många filialer, eller någon verksamhet som inte är underkastad ständig tillsyn skall den senare, innan partiet delas upp eller saluföras, kontrollera att varorna märkts och att de intyg eller dokument som avses i den första strecksatsen finns tillgängliga samt anmäla varje felaktighet eller avvikelse till den behöriga myndigheten.
- för andra mottagare, särskilt när partiet till en del har lossats under transporten, skall förpackningen i enlighet med artikel 3.1 åtföljas av originalet till det intyg som avses i den första strecksatsen.
De garantier som skall företes av de mottagare som avses i andra och tredje strecksatserna skall specificeras i ett avtal med den behöriga myndigheten att undertecknas vid tiden för den registrering som föreskrivits i punkt 3. Den behöriga myndigheten skall utföra stickprovskontroller för att förvissa sig om att dessa garantier uppfylls.
2. Om gemensamma varustandarder inte fastställts genom gemenskapsregler och i det fall som avses i artikel 14 kan den mottagande medlemsstaten, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 och med vederbörlig hänsyn till de allmänna bestämmelserna i fördraget, kräva att ursprungsanläggningen skall följa de regler som gäller enligt den ifrågavarande medlemsstatens nationella lagstiftning. Den medlemsstat från vilken produkterna härrör skall se till att den ifrågavarande produkten uppfyller dessa normer.
3. För importörer som får produkter levererade till sig från en annan medlemsstat eller som helt delar upp ett parti av sådana produkter gäller att
a) de dessförinnan skall bli föremål för registrering, om den behöriga myndigheten kräver detta,
b) de skall föra ett register i vilket sådana leveranser noteras,
c) de skall, om den behöriga myndigheten kräver detta, anmäla ankomsten av sådana produkter från en annan medlemsstat i den mån detta är nödvändigt för att utföra de kontroller som avses under punkt 1,
d) de skall under den tid som fastställts av den behöriga myndigheten, dock under minst sex månader, arkivera de hälsointyg och dokument som avses i artikel 3 för att vid anfordran företes för den behöriga myndigheten.
4. Närmare bestämmelser för tillämpning av denna artikel skall utformas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 18.
5. Rådet skall med ledning av en rapport från kommissionen som åtföljs av eventuella ändringsförslag på nytt se över denna artikel inom tre år från det att detta direktiv börjar tillämpas.
Artikel 6
1. I samband med den kontroll som företas på de platser där produkter kan införas till gemenskapens territorium från tredje land, däribland hamnar, flygplatser och gränsstationer mot tredje land, skall medlemsstaterna se till att följande åtgärder vidtas:
a) Kontroller av handlingar skall göras rörande produkternas ursprung.
b) Vid införsel av produkter från länder utanför gemenskapen, skall de sändas under tullövervakning till inspektionsställen där veterinär besiktning kan utföras.
De produkter som avses i bilaga A får inte godkännas vid tullklarering annat än om dessa kontroller har visat att de uppfyller gemenskapens bestämmelser.
De produkter som avses i bilaga B och de varor som medlemsstaterna har valt att importera i enlighet med artikel 3.3 och som efter att ha införts till gemenskapens territorium skall vidarebefordras till en annan medlemsstats territorium skall
- antingen underkastas veterinär besiktning som visar att de uppfyller de bestämmelser som utfärdats i den medlemsstat till vilken de destinerats, eller
- efter enbart visuell besiktning för att fastställa att dokument och produkter stämmer överens, vidarebefordras under tullövervakning till destinationsorten, där veterinär besiktning skall utföras.
c) Produkter som härrör från gemenskapen skall inspekteras i enlighet med de besiktningsbestämmelser som fastställs i artikel 5.
2. Dock skall från den 1 januari 1993 och utan hinder av punkt 1 alla produkter som transporteras genom reguljära och direkta transportmedel som förbinder två geografiska punkter inom gemenskapen vara underkastade de bestämmelser om inspektion som fastställs i artikel 5.
Artikel 7
1. Om den behöriga myndigheten i en medlemsstat i samband med den inspektion som utförs på destinationsorten eller under transporten konstaterar
a) förekomst av smittämnen som orsakar någon av de sjukdomar som nämns i direktiv 82/894/EEG(4), senast ändrat genom kommissionens beslut 89/162/EEG(5), någon zoonos eller sjukdom eller något annat som kan tänkas orsaka allvarlig fara för djur och människor eller om produkterna kommer från ett område som är smittat med en epizootisk sjukdom, skall de utom vad gäller djurhälsoaspekter, i fråga om produkter som är föremål för någon av de behandlingar som avses i artikel 4 i direktiv 80/215/EEG(6), senast ändrat genom direktiv 88/660/EEG(7), beordra att transportförpackningen i fråga förstörs eller används på något annat sätt som fastställts genom gemenskapsregler.
Kostnader i samband med förstöring av partiet skall betalas av avsändaren eller dennes ombud.
De behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten skall omedelbart genom telex delge de övriga medlemsstaternas behöriga myndigheter och kommissionen vad som framkommit vid inspektionen, vilka beslut som fattats och på vilka grunder de fattats.
De skyddsåtgärder som anges i artikel 9 får tillämpas.
Utöver detta får kommissionen på begäran av en medlemsstat och i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17, när det uppkommer situationer som inte förutsetts av gemenskapens lagstiftning, vidta varje åtgärd som är nödvändig för att uppnå samstämmighet i medlemsstaternas handlande.
b) att varorna inte uppfyller de villkor som fastställts genom gemenskapens direktiv, eller nationella normer när ett beslut om de gemenskapsnormer som föreskrivits genom direktiven inte fattats, och förutsatt att hänsynen till människors och djurs hälsa tillåter det, låta avsändaren eller hans ombud välja mellan att
- förstöra varorna eller
- använda dem för något annat ändamål, däribland att sända tillbaka dem efter att att ha inhämtat medgivande från den behöriga myndigheten i ursprungslandet.
Om intyget eller dokumenten befinns innehålla felaktigheter skall dock avsändaren medges en tidsfrist innan den sistnämnda möjligheten tillgrips.
2. I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 18 skall kommissionen upprätta en förteckning över de smittämnen och sjukdomar som avses i punkt 1 och fastställa detaljerade regler för hur denna artikel skall tillämpas.
Artikel 8
1. I de fall som avses i artikel 7 skall den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten utan dröjsmål ta kontakt med de behöriga myndigheterna i den medlemsstat från vilken varorna avsänts. De sistnämnda myndigheterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder och meddela den behöriga myndigheten i den förstnämnda medlemsstaten vilka kontroller som utförts, vilka beslut som fattats och motiveringen för dessa.
Om myndigheten i den första medlemsstaten befarar att dessa åtgärder är otillräckliga, skall de behöriga myndigheterna i de två medlemsstaterna gemensamt söka finna en lösning. Om det är lämpligt kan detta innefatta inspektion på platsen.
Om de kontroller som avses i artikel 7 visar upprepade oegentligheter, skall den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten underrätta kommissionen och de veterinära myndigheterna i de övriga medlemsstaterna.
Kommissionen får på begäran av den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten eller på eget initiativ och under hänsynstagande till arten av överträdelsen
- sända en inspektionsgrupp till den berörda anläggningen, eller
- uppdra åt en officiell veterinär, vars namn skall finnas med på en av kommissionen på förslag av medlemsstaterna upprättad förteckning och som kan godkännas av de olika berörda parterna, för att kontrollera fakta vid den berörda anläggningen,
- uppmana den behöriga myndigheten att intensifiera provtagningen av den berörda anläggningens produkter.
Den skall underrätta medlemsstaterna om vad som framkommit.
När dessa åtgärder vidtagits för att komma tillrätta med upprepade oegentligheter vid någon anläggning skall kommissionen debitera den berörda anläggningen alla utgifter som uppkommit genom tillämpning av strecksatserna i föregående stycke.
I avvaktan på vad kommissionen kommit fram till skall den medlemsstat från vilken sändningen härrör, på begäran av den mottagande medlemsstaten, utöka kontrollen av de produkter som kommer från den ifrågavarande anläggningen och tillfälligt dra in tillståndet om det föreligger starka skäl för detta med hänsyn till djurs och människors hälsa.
Den mottagande medlemsstaten får å sin sida utöka kontrollerna av produkter som kommer från samma anläggning.
På begäran av någon av de två berörda medlemsstaterna - om oegentligheterna har bekräftats av experternas utlåtanden - skall kommissionen i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17, vidta lämpliga åtgärder som får utsträckas till att bemyndiga medlemsstaterna att införa ett tillfälligt förbud mot införsel till sina territorier av produkter som härrör från den berörda anläggningen. Dessa åtgärder skall bekräftas eller omprövas snarast möjligt i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17.
De allmänna reglerna för tillämpningen av denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 18.
2. Rätten enligt medlemsstatens gällande lagstiftning att begära prövning av beslut som fattats av de behöriga myndigheterna skall inte påverkas av detta direktiv.
Beslut som fattats av den behöriga myndigheten i den mottagande staten skall tillsammans med en motivering delges avsändaren eller hans ombud och den behöriga myndigheten i den medlemsstat från vilken partiet avsänts.
Om avsändaren eller hans ombud begär detta, skall de ifrågavarande besluten tillsammans med motivering vidarebefordras till honom i skriftlig form med uppgifter om den rätt till prövning som står till buds i enlighet med gällande lagstiftning i den mottagande medlemsstaten, tillsammans med uppgift om hur och inom vilken tid detta skall ske.
Om tvist skulle uppkomma, och utan att det påverkar tillämpningen av den nyssnämnda rätten till prövning, får dock de två berörda parterna, om överenskommelse träffas om detta inom en period av högst två månader, hänskjuta tvisten för avgörande till någon expert vars namn finns med på en av kommissionen upprättad förteckning över gemenskapens experter. Kostnaden för att anlita denna expert skall betalas av gemenskapen.
Dessa experter skall yttra sig inom högst 72 timmar. Parterna skall avvakta expertens yttrande med vederbörlig hänsyn tagen till gemenskapens veterinära lagstiftning.
3. Kostnaderna för att sända tillbaka varorna, lagra dem, överföra dem till annan användning eller förstöra dem skall betalas av mottagaren.
KAPITEL III Allmänna bestämmelser
Artikel 9
1. Med undantag av de sjukdomar som avses i direktiv 82/894/EEG skall varje medlemsstat till de övriga medlemsstaterna och till kommissionen omedelbart anmäla varje utbrott inom sitt territorium av någon zoonos, sjukdom eller annat som kan tänkas orsaka ett allvarligt hot mot djurs eller människors hälsa.
Den medlemsstat från vilken sändningen utgått skall omedelbart vidta de kontroll- och försiktighetsåtgärder som fastställs i gemenskapsreglerna, däribland särskilt fastställande av buffertzoner som avses i dessa regler eller vidta varje annan åtgärd som den finner lämplig.
Den mottagande medlemsstaten eller den genom vilken sändningen skall transiteras, som i samband med någon av de kontroller som avses i artikel 5 har konstaterat förekomst av någon av de sjukdomar eller orsaker som avses i första stycket, får om så krävs vidta de försiktighetsmått som fastställs i gemenskapens regler.
I avvaktan på att åtgärder vidtas i enlighet med punkt 4 får den mottagande medlemsstaten, när särskilt allvarliga folk- eller djurhälsoskäl föreligger, vidta tillfälliga skyddsåtgärder gentemot de berörda anläggningarna eller, i fråga om en epizootisk sjukdom, vad gäller det skyddsområde som fastställs i gemenskapens regler.
De åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna skall utan dröjsmål anmälas till kommissionen och till de övriga medlemsstaterna.
2. På begäran av den medlemsstat som avses i första stycket i punkt 1, eller på initiativ av kommissionen, får en eller flera kommissionsledamöter omedelbart bege sig till den berörda platsen för att i samarbete med de behöriga myndigheterna undersöka vilka åtgärder som vidtagits. De skall avge ett yttrande om dessa åtgärder.
3. Om kommissionen inte har informerats om vilka åtgärder som vidtagits, eller om den anser de vidtagna åtgärderna otillräckliga, får den, i samarbete med den berörda medlemsstaten och i avvaktan på att den Ständiga veterinärkommittén sammanträder, vidta tillfälliga skyddsåtgärder gentemot produkter från den region som berörs av den epizootiska sjukdomen eller produkter från en viss anläggning. Dessa åtgärder skall underställas Ständiga veterinärkommittén snarast möjligt för att fastställas, ändras eller upphävas i enlighet med förfarandet i artikel 17.
4. Kommissionen skall i samtliga fall vid första lämpliga tillfälle ta ställning till situationen på nytt i Ständiga veterinärmedicinska kommittén. Den skall besluta om vilka åtgärder som behöver tillgripas för de produkter som avses i artikel 1 och, om situationen så kräver, för de ursprungliga produkterna eller de produkter som härletts från dessa produkter i enlighet med förfarandet i artikel 17. Kommissionen skall följa läget och i enlighet med samma förfarande ändra eller upphäva de beslut som fattats alltefter vad situationen kräver.
5. Utförliga regler för hur denna artikel skall tillämpas och särskilt förteckningen över de zoonoser eller orsaker som kan tänkas utgöra ett allvarlig hot mot människors hälsa skall utarbetas i enlighet med förfarandet i artikel 18.
Artikel 10
Varje medlemsstat och kommissionen skall utse den eller de veterinärmyndigheter som skall svara för de veterinära kontrollerna och samarbetet med de andra medlemsstaternas inspektionsmyndigheter.
Artikel 11
Medlemsstaterna skall se till att tjänstemännen inom deras veterinärmyndigheter, om så är lämpligt i samarbete med tjänstemännen inom andra myndigheter som anförtrotts denna uppgift särskilt ges fullmakt och möjlighet att
- verkställa inspektioner av lokaler, kontor, laboratorier, installationer, transportmedel, anläggningar och utrustning, rengörings- och underhållsmedel och de rutiner som används vid framställning, bearbetning, kontrollmärkning, märkning och presentation av dessa produkter,
- kontrollera att personalen uppfyller de krav som fastställs i de texter som avses i bilaga A,
- ta prover på produkter som finns i lager för att förvaras, släppas ut på marknaden eller transporteras,
- granska skriftligt eller datoriserat material som är av betydelse för de kontroller som verkställs utöver de åtgärder som vidtagits med stöd av artikel 3.1.
För detta ändamål skall de inspekterade anläggningarna vara beredda att samarbeta med kontrollanterna i den utsträckning som krävs för att de skall kunna fullgöra sina åligganden.
Artikel 12
1. Artikel 8.3 och artiklarna 10 och 11 i direktiv 64/433/EEG(8), senast ändrat genom direktiv 88/657/EEG(9), utgår.
2. Artikel 5.3 och 5.4 och artiklarna 9, 10 och 11 i direktiv 71/118/EEG(10), senast ändrat genom direktiv 88/657/EEG, utgår.
3. I direktiv 74/461/EEG(11), senast ändrat genom direktiv 87/489/EEG(12),
i) skall artiklarna 5.2, 5.3, 5.4 och 5.5 och artiklarna 6 och 8, utgå, och
ii) i artikel 8a skall hänvisningen till artikel 8 ersättas med en hänvisning till artikel 9 i direktiv 89/662/EEG.
4. Artikel 7.3 och artiklarna 12 och 16 i direktiv 77/99/EEG(13), senast ändrat genom direktiv 89/227/EEG(14), utgår.
5. I direktiv 80/215/EEG
i) skall artikel 5.2, 5.3, 5.4 och 5.5 och artiklarna 6 och 7 utgå, och
ii) i artikel 7a skall hänvisningarna till artikel 7 ersättas med en hänvisning till artikel 9 i direktiv 89/662/EEG.
6. Artikel 5.3 och 5.4 och artiklarna 7, 8 och 12 i direktiv 85/397/EEG(15), ändrat genom förordning (EEG) nr 3768/85(16), utgår.
7. Artikel 10.1 och 10.3 i direktiv 88/657/EEG utgår.
8. Artiklarna 8 och 9 i direktiv 89/437/EEG(17) utgår.
9. I bilaga B till direktiv 72/462/EEG(18) skall följande läggas till i intyget: "Första mottagarens namn och adress".
Artikel 13
1. Följande artikel skall läggas till direktiven 64/433/EEG och 71/118/EEG:
"Artikel 19
De regler som fastställs i direktiv 89/662/EEG(*) rörande de veterinära kontroller som skall tillämpas vid handel inom gemenskapen inför förverkligandet av den inre marknaden, skall gälla särskilt i fråga om kontroller vid produktionsanläggningen, organisationen och uppföljningen av de kontroller som skall utföras av den mottagande medlemsstaten samt de skyddsåtgärder som skall tillämpas.
(*) EGT nr L 395, 30.12.1989, s. 13".
2. Följande artikel skall läggas till direktiven 72/461/EEG och 80/215/EEG:
"Artikel 15
De regler som fastställs i direktiv 89/662/EEG(*) rörande de veterinära kontroller som skall tillämpas vid handeln inom gemenskapen inför förverkligandet av den inre marknaden, skall tillämpas särskilt på kontroller vid produktionsanläggningen, organisationen och uppföljningen av de kontroller som skall utföras av den mottagande medlemsstaten samt på de skyddsåtgärder som skall tillämpas.
(*) EGT nr L 395, 30.12.1989, s. 13".
3. Följande artikel läggs till direktiv 77/99/EEG:
"Artikel 24
De regler som fastställs i direktiv 89/662/EEG(*) rörande de veterinära kontroller som skall tillämpas vid handeln inom gemenskapen inför förverkligandet av den inre marknaden, skall tillämpas särskilt på kontroller vid produktionsanläggningen, på organisationen och uppföljningen av de kontroller som skall utföras av den mottagande medlemsstaten samt på de skyddsåtgärder som skall tillämpas.
(*) EGT nr L 395, 30.12.1989, s. 13".
4. Följande artikel skall läggas till direktiven 85/397/EEG och 88/657/EEG:
"Artikel 18
De regler som fastställs i direktiv 89/662/EEG(*) rörande de veterinära kontroller som skall tillämpas vid handeln inom gemenskapen inför förverkligandet av den inre marknaden, skall tillämpas särskilt på kontroller vid produktionsanläggningen, på organisationen och uppföljningen av de kontroller som skall utföras av den mottagande medlemsstaten samt på de skyddsåtgärder som skall tillämpas.
(*) EGT nr L 395, 30.12.1989, s. 13".
5. Följande artikel läggs till direktiv 88/437/EEG:
"Artikel 17
De regler som fastställs i direktiv 89/662/EEG(*) rörande de veterinära kontroller som skall tillämpas vid handeln inom gemenskapen inför förverkligandet av den inre marknaden, skall tillämpas särskilt på kontroller vid produktionsanläggningen, på organisationen och uppföljningen av de kontroller som skall utföras av den mottagande medlemsstaten samt på de skyddsåtgärder som skall tillämpas.
(*) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13"
Artikel 14
Fram till och med den 31 december 1992 skall, i avvaktan på beslut om att gemenskapsregler skall antas, handeln med de produkter som räknas upp i bilaga B vara underkastade de regler om kontroll som fastställs i detta direktiv, särskilt de som fastställs i artikel 5.2.
Medlemsstaterna skall före det datum som fastställs i artikel 19 meddela vilka villkor och förfaranden som för närvarande tillämpas vid handeln med de produkter som avses i första stycket.
Rådet skall, efter förslag från kommissionen, före den 31 december 1991 fastställa de slutliga reglerna vad gäller handel med de produkter som räknas upp i bilaga B.
Artikel 15
I artikel 9 i direktiv 64/432/EEG(19)skall följande punkt införas:
"2 a En eller flera kommissionsledamöter får, på begäran av en medlemsstat eller på initiativ av kommissionen själv, genast bege sig till den berörda platsen för att, i samarbete med de behöriga myndigheterna, granska de åtgärder som vidtagits och avge ett yttrande om dessa åtgärder."
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall senast tre månader före det datum som fastställs i artikel 19.1 tillställa kommissionen ett program som redovisar de nationella åtgärder som kommer att vidtas för att förverkliga de angivna målen med detta direktiv, särskilt hur ofta kontrollerna kommer att utföras.
2. Kommissionen skall granska de program som överlämnats av medlemsstaterna i enlighet med punkt 1.
3. Varje år från och med 1991 skall kommissionen till medlemsstaterna överlämna en rekommendation till program för kontroller att genomföras påföljande år. Den ständiga veterinärkommittén skall i förväg ha avgivit sitt yttrande om rekommendationen som får bli föremål för senare anpassningar.
Artikel 17
1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden utan dröjsmål, antingen på eget initiativ eller på begäran av någon medlemsstat, hänskjuta ärendet till den ständiga veterinärmedicinska kommittén (i det följande benämnd "kommittén"), som inrättats genom beslut 68/361/EEG(20).
2. Kommissionens företrädare skall till kommittén överlämna ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. De röster som avgivits av medlemsstaternas företrädare skall vägas enligt samma artikel i fördraget. Ordföranden får inte rösta.
3. Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med yttrandet från kommittén.
4. Om förslaget inte är förenligt med yttrandet från kommittén eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas.
Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom 15 dagar från det att förslaget kommit det till handa, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.
Artikel 18
1. När det förfarande som fastställs i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden utan dröjsmål hänskjuta ärendet till den ständiga veterinärmedicinska kommittén (i det följande kallad "kommittén") som inrättats genom beslut 68/361/EEG.
2. Företrädaren för kommissionen skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. De röster som avgivits av företrädarna för medlemsstaterna skall vägas enligt samma artikel i fördraget. Ordföranden får inte rösta.
3. Kommissionen skall godkänna de tilltänkta åtgärderna om de är förenliga med kommitténs yttrande.
4. Om förslaget inte är förenligt med yttrandet från kommittén eller om inget yttrande avgives, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas.
Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget kom det till handa, skall kommissionen själv besluta att vidta de föreslagna åtgärderna och tillämpa dem omedelbart, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.
KAPITEL IV Övergångs- och slutbestämmelser
Artikel 19
1. Före den 31 december 1990 skall rådet fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet om kommissionens förslag rörande veterinärkontroller vid handel mellan medlemsstaterna med levande djur.
Före det datum som nämns i första stycket skall rådet med kvalificerad majoritet fatta beslut, efter förslag från kommissionen, om de regler och allmänna principer som skall gälla vid de kontroller av införsel från länder utanför gemenskapen av varor som omfattas av detta direktiv. Före detta datum skall på samma sätt kontrollstationer vid de yttre gränserna inrättas och de krav fastställas som dessa gränsstationer skall uppfylla.
2. Före den 31 december 1992 skall rådet se över bestämmelserna i detta direktiv och med ledning av en rapport från kommissionen om de erfarenheter som vunnits, tillsammans med relevanta förslag, fatta beslut om dessa med kvalificerad majoritet.
Artikel 20
Fram till den 31 december 1992 får medlemsstaterna för att tillåta gradvis införande av de kontrollarrangemang som fastställs i detta direktiv, utan hinder av artikel 5.1
- upprätthålla kontroller av handlingar under transporten av kött och produkter som härrör från kött för att säkerställa att de speciella krav rörande mul- och klövsjuka och svinpest som fastställs genom gemenskapsregler uppfylls,
- verkställa kontroller av handlingar under transporten av produkter som importerats från tredje land och som är avsedda för medlemsstaterna.
Artikel 21
Rådet skall före den 1 oktober 1992, med kvalificerad majoritet efter förslag från kommissionen, bestämma vilka arrangemang som skall tillämpas när de övergångsbestämmelser som fastställs i artikel 20 upphör att gälla.
Artikel 22
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv vid ett datum som skall fastställas genom det beslut som skall fattas före den 31 december 1990, i enlighet med andra stycket i artikel 19.1, dock senast den 31 december 1991.
Dock skall Grekland ges en ytterligare ett års respit med att följa det.
Artikel 23
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 11 december 1989.