31991L0630
L 340/33
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 19 ноември 1991 година
относно определяне на минималните стандарти за защита на свинете
(91/630/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че всички държави-членки са ратифицирали Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели; като има предвид, че Общността също така е одобрила тази конвенция с Решение 78/923/ЕИО (4) и е депозирала инструмента си за одобрение;
като има предвид, че Европейският парламент в резолюцията си от 20 февруари 1987 г. относно политиката за хуманно отношение към животните (5), е поискал от Комисията да направи предложения за минимални стандарти за интензивното отглеждане на свине;
като има предвид, че свинете, като живи животни, фигурират в списъка на продуктите, изброени в приложение II към Договора;
като има предвид, че отглеждането на свине е неразделна част от селското стопанство; като има предвид, че то представлява източник на доходи за част от селскостопанското население;
като има предвид, че разликите, които могат да нарушат условията на конкуренция, възпрепятстват гладкото функциониране на общия пазар на свине и на продукти от свине;
като има предвид, че поради това е необходимо да се определят минимални общи стандарти за защита на свинете, отглеждани за разплод и за угояване, за да се гарантира рационалното развитие на производството;
като има предвид, че е необходимо официалните служби, производителите, потребителите и други да бъдат информирани за развитието в тази област; като има предвид следователно, че Комисията, въз основа на доклад на Научния ветеринарен комитет, следва да продължава активно да извършва научни изследвания в областта на най-ефективната(те) система(и) за отглеждане на животни от гледна точка на хуманното отношение към животните; като има предвид, че следва съответно да се предвиди преходен период, който да даде възможност на Комисията да изпълни успешно таза задача,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива определя минималните стандарти на защита на свинете, отглеждани в затворено пространство за разплод и угояване.
Член 2
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„свиня“ - животно от рода на свинете, независимо от възрастта, отглеждано за разплод или за угояване;
2)
„нерез“ - мъжка свиня, в полова зрялост, предназначена за разплод;
3)
„млада свиня“ - женска свиня в полова зрялост, която не е раждала;
4)
„свиня“ - женска свиня след първото раждане;
5)
„свиня-майка“ - женска свиня в периода от раждането до отбиването на прасенцата;
6)
„суха бременна свиня“ - женска свиня в периода от отбиването на прасенцата до периода около раждането;
7)
„бозаещо прасе“ - прасе в периода от раждането до отбиването;
8)
„подрастващо прасе“ - небозаещо прасе на възраст до десет седмици;
9)
„прасе за угояване“ - прасе на възраст над 10 седмици до клането или използването му за разплод;
10)
„компетентен орган“ - органът, който е компетентен по смисъла на член 2, параграф 6 от Директива 90/425/ЕИО (6).
Член 3
Държавите-членки гарантират, че:
1.
-
считано от 1 януари 1994 г. всички новопостроени или реконструирани свиневъдни обекти и/или тези, които са започнали дейност за пръв път след тази дата, отговарят поне на следното изискване:
Свободната площ, с която да разполага всяко подрастващо прасе или прасе за угояване, отглеждани в групи, да бъде:
-
0,15 кв. м за свинете със средно тегло 10 кг или по-малко,
-
0,20 кв. м за свинете със средно тегло между 10 и 20 кг,
-
0,30 кв. м за свинете със средно тегло между 20 и 30 кг,
-
0,40 кв. м за свинете със средно тегло между 30 и 50 кг,
-
0,55 кв. м за свинете със средно тегло между 50 и 85 кг,
-
0,65 кв. м за свинете със средно тегло между 85 и 110 кг,
-
1,00 кв. м за свинете със средно тегло над 110 кг;
-
считано от 1 януари 1998 г. горепосочените минимални стандарти се прилагат за всички свиневъдни обекти;
2)
Считано от 31 декември 1995 г. се забраняват строежът и престрояването на помещения, в които младите женски свине и женските свине-майки са вързани.
Въпреки това използването на съоръжения, построени преди 1 януари 1996 г., които не отговарят на изискванията на точка 1, може да бъде разрешено от компетентния орган с оглед резултатите от инспекциите, предвидени в член 7, параграф 1 за период, който при никакви обстоятелства не може да бъде продължаван след 31 декември 2005 г.
Разпоредбите на настоящия член не се прилагат за свиневъдни обекти, където се отглеждат по-малко от шест свине или шест свине-майки с техните прасенца.
Член 4
1. Държавите-членки гарантират, че условията за отглеждането на свине са в съответствие с общите разпоредби, определени в приложението.
Въпреки това до 30 юни 1995 г. компетентните органи на държавите-членки може да разрешат дерогации от разпоредбите на глава I, параграфи 3, 5, 8 и 11 от приложението.
2. Освен това преди влизането на настоящата директива в сила Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, издава препоръка, в която се определят минимални стандарти за защита на свинете, допълващи тези, съдържащи се в приложението.
Член 5
Разпоредбите, съдържащи се в приложението, могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата, предвидена в член 10, като се отчита научният прогрес.
Член 6
Най-късно в срок до 1 октомври 1997 г. Комисията представя на Съвета доклад, изготвен на базата на становище на Постоянния ветеринарен комитет относно системата(ите) за интензивно отглеждане, които отговарят на изискванията за хуманно отношение към свинете от патологична, зоотехническа, физиологична и поведенческа гледна точка, както и на социално-икономическите последици на различните системи. Докладът отчита по-специално хуманното отношение към свинете-майки, отглеждани в пространство с различна степен на затвореност или на групи и се придружава от съответни предложения, свързани със заключенията в доклада.
В срок най-късно до три месеца след представянето на предложенията Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Член 7
1. Държавите-членки гарантират, че инспекциите се извършват под отговорността на компетентния орган, с цел да се проверява спазването на разпоредбите на настоящата директива и на приложението към нея.
Тези инспекции, които могат да се извършват в рамките на проверки за други цели, обхващат всяка година статистически представителна извадка за различните системи за отглеждане във всяка държава-членка.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 10, Комисията съставя кодекс с правилата, приложими при извършване на инспекциите, предвидени в параграф 1.
3. На всеки две години, до последния работен ден на месец април и за пръв път до 30 април 1996 г., държавите-членки информират Комисията за резултатите от инспекциите, извършени през последните две години, в съответствие с настоящия член, включително и за броя на извършените инспекции спрямо общия брой на свиневъдните обекти на територията им.
Член 8
Животните, които са внесени в Общността от страни, които не са членки, трябва, по отношение на изискванията за доброто им състояние, да получават третиране поне равностойно на това, което се гарантира от настоящата директива на животните с произход от Общността.
Член 9
Когато е необходимо за еднаквото прилагане на настоящата директива, ветеринарните експерти от Комисията могат, в сътрудниче ство с компетентните органи, да извършват проверки на място. Лицата, извършващи тези проверки, прилагат специални мерки за лична хигиена, необходими за да се изключи всякакъв риск от пренасянето на болести.
Държавата-членка, на територията на която се извършва проверката, оказва пълно съдействие на експертите при изпълнение на задачите им. Комисията информира компетентния орган на държавата-членка за резултатите от извършените проверки.
Компетентният орган на държавата-членка взима съответните мерки, които биха могли да се окажат необходими с оглед резултатите от проверката.
По отношение на връзките със страни, които не са членки, се прилагат разпоредбите на глава III от Директива 91/496/ЕИО (7).
Общите правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 10.
Член 10
1. Когато трябва да се следва процедурата, определена в настоящия член, Постоянният ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО (8), по-нататък наричан „Комитетът“, се сезира незабавно от председателя му по негова инициатива или по молба на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които следва да се вземат. В срок, определен от председателя, в зависимост от спешността на въпроса, комитетът приема становище с мнозинство, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора в случай на вземане на решения от Съвета по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки се претеглят по начина, определен в горепосочения член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема мерките, когато те са в съответствие със становището на комитета.
4. Когато предложените мерки не са в съответствие със становището на комитета или ако не е представено становище, Комисията незабавно внася в Съвета предложение за мерките, които следва да се приемат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на тримесечен срок от датата на сезирането Съветът не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията, освен случаите когато Съветът се е произнесъл срещу тях с обикновено мнозинство.
Член 11
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1994 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваването се определят от държавите-членки.
2. Въпреки това от датата, определена в параграф 1, държавите-членки могат, при спазване на общите разпоредби на Договора, да прилагат на териториите си по-строги разпоредби за защита на свинете от тези, съдържащи се в настоящата директива. Те информират Комисията за всички такива мерки.
Член 12
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 19 ноември 1991 година.
RÅDETS DIREKTIV av den 19 november 1991 om fastställande av lägsta djurskyddskrav vid svinhållning 91/630/EEG
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Alla medlemsstater har ratificerat den europeiska konventionen om skydd av bruks- och avelsdjur. Gemenskapen godkände denna konvention genom beslut 78/923/EEG(4) och har deponerat sin godkännandehandling.
I sin resolution av den 20 februari 1987 om djurskyddspolitik(5) uppmanade Europaparlamentet kommissionen att föreslå lägsta djurskyddskrav vid intensiv svinuppfödning.
Eftersom svin är levande djur är de förtecknade i produktlistan i bilaga 2 till fördraget.
Svinhållningen är en naturlig del av jordbruksnäringen. Den utgör en inkomstkälla för en del av jordbrukarna.
Sådana skillnader som kan ge snedvridna konkurrensförhållanden hindrar organisationen av marknaden för svin och produkter från svin från att fungera smidigt.
För att produktionen skall kunna utvecklas rationellt finns det ett behov av att fastställa en gemensam lägsta nivå för skyddet av avels- och slaktsvin.
Det är nödvändigt att offentliga instanser, producenter, konsumenter och andra hålls underrättade om utvecklingen på detta område. Med utgångspunkt i en rapport från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén bör kommissionen därför bedriva aktiv vetenskaplig forskning om den eller de ur djurskyddshänseende bästa svinuppfödningsmetoderna. Bestämmelser om en interimsperiod bör fastställas för att kommissionen skall ha möjlighet att fullfölja forskningen med gott resultat.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv fastställs de djurskyddskrav som minst måste uppfyllas beträffande avels- och slaktsvin.
Artikel 2
I detta direktiv avses med
1. svin: ett svin som hålls för avel eller uppfödning oavsett ålder,
2. galt: ett svin av hankön efter puberteten som är avsett för avel,
3. gylta: ett svin av honkön efter puberteten och före första grisningen,
4. sugga: ett svin av honkön efter första grisningen,
5. digivande sugga: ett svin av honkön mellan grisningen och smågrisarnas avvänjning,
6. sinsugga: ett svin av honkön mellan smågrisarnas avvänjning och nästa grisning,
7. smågris: en gris från födseln till avvänjningen,
8. avvand smågris: en gris från avvänjningen och till den är tio veckor gammal,
9. avels- eller slaktsvin: en gris från tio veckors ålder och till den slaktas eller sätts in i avel,
10. behörig myndighet: en sådan behörig myndighet som definieras i artikel 2.6 i direktiv 90/425/EEG(6).
Artikel 3
Medlemsstater skall säkerställa följande:
1. - Från och med den 1 januari 1994 gäller att alla anläggningar som uppförs, byggs om, byggs till eller används för första gången efter det datumet skall uppfylla minst följande krav:
Det fria golvutrymme som är tillgängligt för varje avvand gris eller avels- eller slaktsvin som föds upp i lösdrift måste vara minst
- 0,15 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på högst 10 kg,
- 0,20 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på
mellan 10 kg och 20 kg,
- 0,30 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på
mellan 20 kg och 30 kg,
- 0,40 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på
mellan 30 kg och 50 kg,
- 0,55 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på
mellan 50 kg och 85 kg,
- 0,65 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på
mellan 85 kg och 110 kg,
- 1,00 m² för ett svin med en genomsnittlig vikt på mer än 110 kg.
- Från och med den 1 januari 1998 skall de krav som fastställs ovan tillämpas på alla anläggningar.
2. Efter den 31 december 1995 är det förbjudet att uppföra, bygga om eller bygga till anläggningar i vilka suggor och gyltor hålls bundna.
Den behöriga myndigheten får dock, på grundval av resultaten av sådana undersökningar som avses i artikel 7.1, tillåta användning av anläggningar som uppförts före den 1 januari 1996 och inte uppfyller kraven i punkt 1 under en period som under inga omständigheter får sträcka sig längre än till den 31 december 2005.
Bestämmelserna i denna artikel skall inte tillämpas på anläggningar med färre än sex svin eller fem suggor med smågrisar.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna skall se till att svinaveln sker i överenstämmelse med de allmänna bestämmelser som fastställs i bilagan.
Till och med den 30 juni 1995 får de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna dock tillåta avvikelser från punkterna 3, 5, 8 och 11 i kapitel I i bilagan.
2. Dessutom skall kommissionen, innan detta direktiv träder i kraft, i samarbete med medlemsstaterna utfärda en rekommendation i vilken ytterligare lägsta djurskyddskrav beträffande svin fastställs som komplettering till bestämmelserna i bilagan.
Artikel 5
Bestämmelserna i bilagan får ändras i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 10 för att hänsyn skall kunna tas till vetenskapliga framsteg.
Artikel 6
På grundval av ett yttrande från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén, skall kommissionen senast den 1 oktober 1997 lämna in en rapport till rådet om de svinuppfödningssystem som är förenliga med djurskyddskraven för svin ur en patologisk, zooteknisk, fysiologisk och beteendevetenskaplig synvinkel och om deras socio-ekonomiska effekter. Rapporten skall särskilt ta upp skyddet av de suggor som föds upp under en varierande grad av instängdhet och i lösdrift och skall även innehålla lämpliga förslag som bygger på slutsatserna i rapporten.
Rådet skall med kvalificerad majoritet fatta beslut om de förslagen senast tre månader efter det att de lämnats in.
Artikel 7
1. Medlemsstaterna skall se till att inspektioner genomförs på den behöriga myndighetens ansvar för att kontrollera att bestämmelserna i detta direktiv och i bilagan efterlevs.
Dessa inspektioner, som får genomföras i samband med andra inspektioner, skall varje år omfatta ett statistiskt relevant urval av de olika uppfödningssystem som används i varje medlemsstat.
2. Kommissionen skall, i enlighet med artikel 10, fastställa de regler som skall tillämpas vid de inspektioner som avses i punkt 1.
3. Den sista arbetsdagen i april vartannat år med början den 30 april 1996 skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om resultaten av de inspektioner som genomförts under de senaste två åren i enlighet med denna artikel, och om antalet genomförda inspektioner i förhållande till antalet anläggningar i respektive medlemsstat.
Artikel 8
För djur som importeras från icke-medlemsländer måste minst samma djurskyddskrav uppfyllas vid uppfödningen som de krav som fastställs i detta direktiv för djur med ursprung i gemenskapen. Detta krav måste fastställas i ett intyg som utfärdas av den behöriga myndigheten i det aktuella icke-medlemslandet.
Artikel 9
Kommissionens veterinärexperter får i samarbete med de behöriga myndigheterna genomföra inspektioner på platsen om det anses nödvändigt för att detta direktiv skall tillämpas på ett konsekvent sätt. De personer som genomför dessa inspektioner skall vidta sådana särskilda åtgärder för den personliga hygienen som är nödvändiga för att de inte skall sprida sjukdomar.
Den medlemsstat i vilken inspektionen genomförs skall ge all nödvändig hjälp till experterna när de utför sitt arbete. Kommissionen skall underrätta den behöriga myndigheten i den aktuella medlemsstaten om resultaten av inspektionen.
Den behöriga myndigheten i den aktuella medlemsstaten skall vidta de åtgärder som anses nödvändiga med hänsyn till resultatet av inspektionen.
Vad gäller förhållandet till icke-medlemsländer skall bestämmelserna i kapitel III i direktiv 91/496/EEG(7) tillämpas.
Allmänna tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas i enlighet med artikel 10.
Artikel 10
1. När förfarandet i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden genast hänskjuta ärendet till Ständiga veterinärkommittén, som tillkom genom direktiv 68/361/EEG(8) och i fortsättningen kallas "kommittén", antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.
3. Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.
4. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar samt sanktioner som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1994. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Från och med det datum som fastställs i punkt 1 får medlemsstaterna dock, i enlighet med de allmänna bestämmelserna i fördraget, bibehålla eller tillämpa striktare djurskyddsbestämmelser för grisar än de som fastställs i detta direktiv. De skall underrätta kommissionen om sådana åtgärder.
Artikel 12
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 19 november 1991.