31992R2075
L 215/70
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2075/92 НА СЪВЕТА
от 30 юни 1992 година
относно общата организация на пазара на суров тютюн
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 42 и 43 от него,
като взе предвид предложението от Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че функционирането и развитието на общия пазар за селскостопански продукти трябва да бъде придружено с въвеждането на Обща селскостопанска политика, която да включи, по-специално, обща организация на пазарите, която може да приеме различни форми в зависимост от продукта;
като има предвид, че задачата на Общата селскостопанска политика е да постигне целите на член 39 от Договора, и по-специално в сектора на суровия тютюн - стабилизиране на пазарите и удовлетворителен жизнен стандарт за земеделското население; като има предвид, че тези цели могат да се постигнат чрез приспособяване на ресурсите към изискванията, и по-специално чрез политика на качеството;
като има предвид, че настоящото състояние на пазара на тютюн, където предлагането не отговаря на търсенето, изисква значителна промяна на схемата на Общността, която е уреждала пазара досега, като същевременно се гарантира продължаване на отглеждането на тютюн от традиционните производители; като има предвид, че това преразглеждане изисква опростяване на механизмите за управление на пазара, ограничаване на производството в съответствие с изискванията на пазара и нуждите на бюджета, както и по-строги мерки за контрол, с което да се гарантира че механизмите за управление напълно постигат целите на общата организация на пазара;
като има предвид, че сортовете тютюн могат да се класифицират в групи съобразно метода на отглеждане и производствените разходи, като се вземат под внимание наименованията, използвани в международната практика;
като има предвид, че конкуренцията на тютюневия пазар изисква известно подпомагане на традиционните тютюнопроизводители; като има предвид, че това подпомагане трябва да почива на схема за премиране, която позволява пласирането на тютюна в Общността;
като има предвид, че схемата за премиране може да се управлява ефективно чрез договори за отглеждане между производителите и първите преработватели, което гарантира стабилни пазари за производителите и редовни доставки за преработвателите; като има предвид, че изплащането на сума, равна на премията от преработвателя на производителя в момента на доставяне на тютюна като клауза от договора, при условие че тютюнът отговаря на изискванията за качество, осигурява помощ за производителите, като същевременно улеснява управлението на схемата за премиране;
като има предвид, че, за да се ограничи производството на тютюн в Общността и да не се стимулира производството на сортове, които не се пласират лесно, трябва да се въведе максимален общ гарантиран праг за Общността и да се разделя ежегодно на специфични гарантирани прагове за съответните групи сортове;
като има предвид, че с оглед спазването на гарантираните прагове трябва да се въведе система от квоти за преработка за ограничен период; като има предвид, че за един преходен период държавите-членки трябва да разпределят в рамките на гарантираните прагове квоти за преработка за съответните фирми, както залегналите в правилата за Общността, въведени с оглед да осигурят справедливо разпределение на базата на преработените количества през миналите години, без да се държи сметка за установените ненормални производства; като има предвид, че трябва да се вземат необходимите мерки, които да позволят квотите да се разпределят впоследствие на производителите при задоволителни условия; като има предвид, че държавите-членки, които разполагат с необходимите данни за разпределяне на квотите на производители на база предишни показатели, трябва да бъдат упълномощени да направят това;
като има предвид, че първите преработватели не трябва да сключват договори за отглеждане за количества, които надвишават разпределените квоти; като има предвид, че възстановяването на премията трябва да се ограничава до сума, която отговаря на квотата;
като има предвид, че трябва да се предвиди първоначално схемите за премиране и производствени ограничения да действат до 1997 г., така че да могат да бъдат преразгледани в светлината на опита и евентуално да бъдат приспособени за следващия период;
като има предвид, че мерките за ориентиране на производството могат да помогнат за стабилизиране на тютюневия пазар и подобряване на качеството на продукцията; като има предвид, че конкретната помощ ще позволи на групите производители да допринесат за подобряване организацията и ориентацията на производството; като има предвид, че програма за изследвания, финансирана с постъпленията от приспадане от премията ще позволи отглеждането на тютюн да се приближи до изискванията на Общността по отношение общественото здравеопазване; като има предвид, че, накрая, е необходима една програма за пренасочване на производителите на „Mavra“, „Tsebelia“, „Forchheimer Havanna IIc“ и хибриди на тютюн „Geudertheimer“ поради значението на тези сортове за икономиката на определени региони на Общността;
като има предвид, че въвеждането на общ пазар изисква обща система на търгуване при външните граници;
като има предвид, че могат да се премахнат количествените ограничения при външните граници на Общността; като има предвид, че въпреки това, в случай че възникнат изключителни обстоятелства, с оглед да не се остави пазара на Общността без защита срещу сътресения, Общността трябва да може да вземе незабавно всички необходими мерки;
като има предвид освен това, че непредвидими пазарни обстоятелства може да наложат на Комисията да приеме изключителни мерки за подпомагане на пазара;
като има предвид, че постигането на един общ пазар ще бъде застрашено от отпускане на определени помощи; като има предвид, че разпоредбите на Договора, свързани с преценката на помощите, отпускани от държавите-членки, и забраната за помощи, несъвместими с общия пазар трябва да се приложат в тютюневия сектор;
като има предвид, че съгласно Регламент (ЕИО) № 729/70 на Съвета от 21 април 1970 г. за финансирането на Общата селскостопанска политика (4) Общността трябва да носи финансова отговорност за разходи, които са понесени от държавите-членки по силата на този регламент;
като има предвид, че опитът показва, че наличието на по-строги контролни органи в тютюневия сектор е от съществено значение, като в определени случаи се налага да се дадат определени пълномощия за контрол на независима надзорна агенция, която да се справя със специфичните изисквания на тютюневия пазар;
като има предвид, че общата организация на тютюневия пазар трябва да отчита същевременно и по подходящ начин задачите на членове 39 и 110 на Договора;
като има предвид, че преходът от схемата, въведена с Регламент (ЕИО) № 727/70 на Съвета от 21 април 1970 г. за общата организация на пазара на суров тютюн (5), към тази, предвидена тук, трябва да стане при възможно най-добри условия; като има предвид, че е възможно да се наложат за тази цел преходни мерки; като има предвид, че новите мерки не трябва да станат напълно приложими до реколтата през 1993 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Общата организация на пазара за суров тютюн включва правила за:
-
схема за премиране,
-
мерки за ориентиране и ограничаване на производството,
-
схема за търговия с трети страни.
Общата организация обхваща суров или непреработен тютюн и тютюневи отпадъци, които попадат под код по КН 2401.
Член 2
Сортовете суров тютюн се класифицират в следните групи:
а)
вентилационно сушен:
тютюн, сушен в сушилни с контролирана въздушна циркулация, температура и влажност;
б)
светъл въздушно сушен:
тютюн, сушен на открито под заслон, неоставен да ферментира;
в)
тъмeн въздушно сушен:
тютюн, сушен на открито под заслон, оставен да ферментира по естествен път, преди да бъде пуснат на пазара;
г)
слънчево сушен:
тютюн, слънчево сушен;
д)
сушен на огън:
тютюн, сушен на огън;
е)
„Басми“ (слънчево сушен);
ж)
„Катерини“ (слънчево сушен);
з)
„Каба Кулак“ (класик) и сродни на него (слънчево сушен).
Сортовете във всяка група са описани в приложението.
ДЯЛ I
Схема за премиране
Член 3
1. От реколта 1993 г. до реколта 1997 г. се прилага схема за премиране. Размерът на премията е еднакъв за сортовете тютюн във всяка от различните групи.
2. Въпреки това за вентилационно сушен, светъл въздушно сушен и тъмен въздушно сушен тютюн, отглеждани в Белгия, Германия и Франция, се отпуска допълнителна сума равна на 50 % от разликата между премията, отпускана за тези тютюни съгласно параграф 1 и премията, приложима за реколта 1992 г.
3. Целта на премията е да подпомогне доходите на производители, чиито продукти отговарят на пазарните изисквания и да се улесни пласирането на произведен в Общността тютюн.
Член 4
1. Съгласно процедурата в съответствие с член 43, параграф 2 от Договора Съветът определя размера на премията и допълнителните суми за всяка тютюнева реколта, като конкретно отчита предишни и предстоящи възможности за пласиране на различните сортове тютюн при нормални условия на конкуренция на пазара на Общността и на световния пазар.
2. Размерът на премията се определя:
а)
на килограм тютюн на листа, който не е преминал първа преработка и подготовка за пазара;
б)
за всяка група суров тютюн.
Член 5
Отпускането на премия е предмет, по-специално, на следните условия:
а)
тютюнът трябва да произхожда от производствена област, която е определена за съответния сорт;
б)
трябва да са изпълнени изискванията за качество;
в)
тютюнът на листа трябва да бъде доставен от производителя в помещенията на първия преработвател съгласно договор за отглеждане.
Член 6
1. Договорите за отглеждане включват:
-
задължение за първия преработвател да заплати на производителя в момента на доставяне освен покупната цена и сума, равна на премията, за количеството по договор и действително доставено;
-
задължение за производителя да достави в помещенията на първия преработвател суров тютюн, който отговаря на изискванията за качество.
2. Компетентният орган възстановява сумата на премията на първия преработвател при представяне на доказателство, че производителят е доставил тютюна и че сумата, посочена в параграф 1, е била изплатена.
Член 7
Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата в съответствие с член 23.
Те включват:
-
определяне на границите на производствените области за всеки сорт,
-
изисквания за качество на доставения тютюн,
-
допълнителни точки, които да се включат в договора за отглеждане и окончателната дата за сключването му,
-
евентуалното задължение за първия преработвател да внесе гаранция в случай, че иска аванс, както и условията, свързани с внасянето и освобождаването на тази гаранция,
-
специфични условия за отпускане на премията в случаите, когато договорът за отглеждане е сключен с група производители,
-
мерки в случай на неизпълнение на законните задължения от страна на производителя или първия преработвател.
ДЯЛ II
Система за ограничаване на производството
Член 8
Определя се максимален глобален гаранционен праг за Общността от 350 000 тона суров тютюн на листа за една реколта. За 1993 г. този праг се определя на 370 000 тона.
В рамките на този праг, всяка година, Съветът определя съобразно процедурата на член 43, параграф 2 от Договора специфичен гаранционен праг за всяка група сортове, като конкретно отчита пазарните условия и социално-икономическите и агрономически условия в съответните производствени региони.
Член 9
1. За да се осигури спазването на гаранционните прагове се въвежда система от квоти за преработка за реколти 1993 г. до 1997 г.
2. За всяка реколта, в съответствие с процедурата по член 43, параграф 2 от Договора, Съветът разпределя между държавите-членки производители наличните количества за всяка група сортове.
3. На базата на разпределените съгласно параграф 2 количества и без да се засяга прилагането на параграф 5, държавите-членки разпределят квотите за преработка на преходна база за реколтите за 1993 г. и 1994 г. между първите преработватели, пропорционално на средните количества, които са доставени за преработка през трите години, предхождащи годината на последната реколта, разделени по групи сортове. Въпреки това продукцията от 1992 г. и доставките от тази реколта няма да се взимат предвид. Процедурата за разпределяне на квотите за преработка за следващите реколти няма да се влияе от това разпределение.
Първите преработватели, които започват дейност след началото на референтния период, получават количество, пропорционално на средното количество, доставено за преработка по време на дейността им.
За първите преработватели, които започват дейност в годината на реколта или са започнали през предходната година, държавите-членки запазват 2 % от общите количества, с които разполагат, по групи сортове. В рамките на тези проценти, първите преработватели получават количество, което не надвишава 70 % от производствените им мощности, при условие че предложат достатъчни гаранции за ефективността и дълготрайната жизнеспособност на тяхната дейност.
4. Въпреки това държавите-членки могат да разпределят квоти директно на производители, ако разполагат с необходимите данни за производството на всички производители за трите реколти, предхождащи последната, по отношение сортовете и произведените и доставени на преработвател количества.
5. При разпределянето на квотите съгласно параграфи 3 и 4, при изчисляването на референтната продукция няма да се взимат пред вид каквито и да било количества суров тютюн, произведен над максималните гарантирани количества, приложим съгласно Регламент (ЕИО) № 727/70.
Когато е необходимо, продукцията се взима предвид само в рамките на ограничението на квотата, разпределена през разглежданите години.
Член 10
Първи преработвател не може да сключва договори за отглеждане или да му бъде възстановявана сумата на премията за количества, които надвишават квотата, която е разпределена на него или на производителя.
Член 11
Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съобразно процедурата в съответствие с член 23. Те включват корекциите, предвидени в член 9, параграф 5, в начина на разпределяне на квотите и предпоставките за прилагане на квотите при размер като за производителите, и по-специално в зависимост от предишните им състояния.
ДЯЛ III
Мерки за ориентиране на производството
Член 12
1. За да се съгласува и пригоди предлагането към пазарните изисквания за качество, когато са сключени договори за отглеждане между първи преработвател и призната група на производители и когато доставките, предвидени по тези договори, отчитат цялото производство на членовете на групата, се отпуска специфична помощ, която е равна на 10 % от премията.
2. Специфичната помощ се изплаща на групата на производители за подобряване на организацията и ориентацията на производството.
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат от Комисията в съответствие с процедурата съгласно член 23. Те включват:
-
определяне на групи производители с право на специфичната помощ,
-
условия за признаване на групи производители,
-
нуждата, за която ще се използва специфичната помощ.
Член 13
1. Създава се фонд на Общността за изследвания и информация в областта на тютюните. Той се финансира от приходите от удръжките, които не надвишават 1 % от премията в момента на плащането.
2. Фондът финансира и координира програми за изследвания и информация, за подобряване знанията за вредните последствия от тютюнопушенето и съответните превантивни и лечебни мерки и за ориентиране тютюневото производство в Общността към най-безвредните сортове и качества.
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 14
Комисията приема тригодишна програма за пренасочване от сортовете „Mavra“, „Tsebelia“, „Forchheimer Havanna IIc“ и хибриди на тютюн „Geudertheimer“ към сортове, по-близки до пазарните изисквания или други земеделски култури в съответствие с процедурата съгласно член 23. Програмата започва с реколта 1993 г. Тя може да включва специфични мерки за компенсиране на производителите за всяка загуба в доход, дължаща се на пренасочването.
ДЯЛ IV
Търговия с трети страни
Член 15
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго или когато Комисията приема дерогации съгласно процедурата на член 23, при търговията с трети страни се забранява:
a)
събирането на каквито и да било такси с ефект, равен на мито;
б)
прилагането на каквото и да било количествено ограничение или мярка със същия ефект.
Член 16
1. Ако по причина на внос или износ пазарът на Общността за един или повече продукти, посочени в член 1, е подложен на сътресение или заплаха от сериозни сътресения, които могат да застрашат целите на член 39 от Договора, могат да се вземат подходящи мерки по отношение търговията с трети страни до момента, когато сътресението или заплахата от него изчезне.
2. В случай че възникне ситуацията, посочена в член 1, по искане на държава-членка или по своя инициатива Комисията решава какви са необходимите мерки и уведомява за решението си държавите-членки, като мерките се прилагат веднага. Ако Комисията получи искане от държави-членки, тя взема решение по него в срок от 24 часа след получаването му.
3. Мерките, предприети от Комисията, се съобщават на Съвета от всяка държава-членка в срок от три работни дни след датата на уведомяване. Съветът се събира незабавно. Той може да измени и допълни или да отхвърли въпросната мярка с квалифицирано мнозинство.
ДЯЛ V
Общи и преходни разпоредби
Член 17
С оглед преодоляване непредвидими пазарни обстоятелства, могат да се приемат изключителни мерки за подпомагане в съответствие с процедурата съгласно член 23. Обхватът и времетраенето на тези мерки не трябва да надхвърля този, който е абсолютно необходим за подпомагане на пазара.
Член 18
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго, членове 92, 93 и 94 от Договора се прилагат за производството и търговията с посочените в член 1 продукти.
Член 19
Разходите, които са направени съгласно дялове I и III, се считат за разходи по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 729/70.
Член 20
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за спазване на разпоредбите на Общността по отношение на суровия тютюн. За това те уведомяват Комисията в срок от шест месеца след приемането на настоящия регламент за мерките, които възнамеряват да предприемат за управление и контрол. В срок от три месеца след това уведомяване Комисията одобрява мерките или изисква корекции. Когато бъдат изискани корекции, държавата-членка ги извършва при първа възможност. За всяко изменение в мерките на национално равнище, държавите-членки уведомяват незабавно Комисията, която ги проучва по същата процедура.
2. Всяка държава-членка производител създава съобразно своето законодателство своя специфична агенция, която да извършва определени проверки във връзка с мерките на Общността за тютюна. Въпреки това държавите-членки, които имат прагово количество съгласно член 9, параграф 2 по-малко от 45 000 тона, могат и да не учредяват такава агенция.
3. На агенцията се дава пълна административна независимост. Държавата-членка ѝ предоставя пълни правомощия за осъществяване на възложените ѝ задачи.
Нейните служители трябва за бъдат достатъчно на брой и достатъчно квалифицирани да изпълняват посочените по-горе задачи.
4. Преди началото на всяка кампания съответната държава-членка, по предложение на агенцията, съставя и изпраща на Комисията предварителен бюджет и работен график, за да гарантира правилното прилагане на схемата за премиране. Комисията може да изиска от държавата-членка, без да накърнява отговорностите на последната, да направи изменения в предварителния бюджет или работния график, които тя смята за подходящи.
Определени от Комисията лица могат във всеки момент да контролират всяка от извършваните от агенцията дейности.
Агенцията периодично предоставя на държавата-членка и на Комисията отчети за работата, която е свършила. В тези отчети трябва да се посочват всички възникнали проблеми, както и когато се налага и предложения за подобряване на мерките.
5. 50 % от фактическите разходи на агенцията се покриват от общия бюджет на Европейските общности, а остатъкът се покрива от съответната държава-членка.
6. Годишната сума, която представлява фактическите разходи по параграф 5, се определя с решение на Комисията на основата на данните, дадени от съответните държави-членки. Сумата се отпуска, след като Комисията се увери, че агенцията е създадена и осъществява възложената ѝ работа. За да се улесни създаването и функционирането на агенцията, въпросната сума може да се изплати авансово под формата на траншове през съответната година, в съответствие с годишния бюджет на агенцията, като последният се съставя със съгласието на държавата-членка и Комисията преди края на октомври за всяка следваща година.
7. Държавите-членки вземат необходимите мерки да гарантират, че назначените по параграфи 2-4 инспектори:
-
имат достъп до производствените, преработвателните и търговските обекти,
-
могат да проверяват счетоводни данни и други документи, които са свързани с процедурата по проверката, и да правят копия или извлечения от тях,
-
могат да изискват всякаква свързана с работата им информация.
8. Подробните правила за прилагане на настоящия член се приемат от Комисията в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 21
Държавите-членки и Комисията обменят всяка необходима информация за прилагането на настоящия регламент. Подробните правила за изпращане и разпространение на такава информация се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 22
Създава се Управителен комитет за тютюна (наричан по-долу „Комитетът“), съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 23
1. Представителят на Комисията предлага на Комитета проект за мерките, които да бъдат приети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който се определя от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начина, посочен в този член. Председателят не гласува.
2. Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, ако тези мерки не съответстват на становището на Комитета, те се съобщават от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията може да отложи прилагането на приетите мерки за срок не повече от един месец след датата на съобщаването им.
3. Съветът може да вземе с квалифицирано мнозинство различно решение в срока, посочен в предишния параграф.
Член 24
Комитетът може да разглежда всеки друг въпрос, който е поставен по инициатива на председателя или по искане на представител на държава-членка.
Член 25
Настоящият регламент трябва да се прилага по такъв начин, че да се отчитат същевременно и по подходящ начин целите на членове 39 и 110 от Договора.
Член 26
До 1 април 1996 г. Комисията представя пред Съвета предложение за мерките, предвидени в дялове I и II, които се прилагат след реколта 1998 г. Съветът взема решение по това предложение в съответствие с процедурата съгласно член 43, параграф 2 от Договора.
Член 27
Ако се налагат преходни мерки за улесняване на преминаването от мерките, въведени с Регламент (ЕИО) № 727/70, към мерките, предвидени в настоящия регламент, такива мерки се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 28
Регламент (ЕИО) № 727/70 се отменя, като отмяната влиза в сила от реколта 1993 г.
Член 29
Настоящият регламент се прилага от реколта 1993 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 30 юни 1992 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2075/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Parallellt med den gemensamma marknadens funktion och utveckling skall en gemensam jordbrukspolitik utformas för jordbruksprodukter. Denna politik skall särskilt omfatta en gemensam organisation av marknaderna för jordbruksprodukter, som kan ta olika former beroende på produkten.
Syftet med den gemensamma marknaden är att uppnå de mål som fastställs i artikel 39 i fördraget och, vad gäller råtobakssektorn, särskilt att stabilisera marknaderna och tillförsäkra den berörda jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard. Dessa mål kan uppnås genom att anpassa resurserna till behoven, särskilt genom en kvalitetsfrämjande politik.
Den rådande situationen på tobaksmarknaden, där tillgången inte motsvaras av efterfrågan, kräver en genomgripande ändring av den gemenskapsordning som hittills har gällt för marknaden, samtidigt som den traditionella produktionen upprätthålls. Ändringen bör innebära att mekanismerna för marknadsförvaltning förenklas, att produktionen begränsas så att den svarar mot marknadens krav och budgetkraven och att kontrollmedlen stärks för att säkerställa att förvaltningsmekanismerna fullt ut bidrar till att målen för den gemensamma marknadsorganisationen uppnås.
De olika tobakssorterna kan klassificeras i grupper med utgångspunkt i odlingsmetoder och produktionskostnader på grundval av de beskrivningar som används i den internationella handeln.
På grund av konkurrensen på tobaksmarknaden är det nödvändigt att stödja de traditionella tobaksproducenterna. Detta stöd bör baseras på ett bidragssystem som gör det möjligt att avsätta tobaken inom gemenskapen.
Bidragssystemet kan förvaltas effektivt om odlingskontrakt ingås mellan odlarna och de företag som utför den första beredningen. Kontrakten skall garantera odlarna en stabil avsättning och beredningsföretagen regelbundna leveranser. Om beredningsföretagen betalar producenterna ett belopp som är lika med bidraget vid tidpunkten för leverans av den tobak som kontraktet omfattar, förutsatt att tobaken uppfyller kvalitetskraven, får odlarna stöd samtidigt som bidragssystemet blir lättare att förvalta.
För att begränsa tobaksproduktionen inom gemenskapen och samtidigt göra produktionen av sorter som är svåra att avsätta mindre attraktiv bör en total högsta garantitröskel fastställas för gemenskapen och delas upp varje år i särskilda garantitrösklar för de enskilda sortgrupperna.
För att säkerställa att garantitrösklarna tillämpas måste ett system med beredningskvoter införas under en begränsad tid. Under en övergångstid åligger det medlemsstaterna att inom de fastställda garantitrösklarna fördela beredningskvoter till de berörda företagen. I detta syfte bör gemenskapsbestämmelser införas som skall säkerställa en rättvis tilldelning på grundval av de mängder som tidigare har beretts, varvid onormala produktionsmängder inte skall tas med i beräkningen. Nödvändiga åtgärder skall vidtas för att möjliggöra en senare fördelning av kvoterna mellan producenterna på tillfredsställande villkor. De medlemsstater som har tillgång till de uppgifter som behövs för att kunna tilldela producenterna kvoter på grundval av tidigare kvoter bör få göra detta.
Företag som utför den första beredningen får inte ingå odlingskontrakt för mängder utöver de tilldelade kvoterna. Återbetalning av bidraget måste därför begränsas till ett belopp som svarar mot kvoten.
Bidragssystemet och systemet för produktionsstyrning bör i första hand tillämpas fram till 1997 så att systemen kan ses över mot bakgrund av de vunna erfarenheterna och eventuellt justeras under den efterföljande perioden.
Produktionsstyrande åtgärder kan bidra till att stabilisera tobaksmarknaden och förbättra produktionens kvalitet. Ett särskild stöd kan göra det möjligt för producentsammanslutningar att bidra till att förbättra organisationen och styrningen av produktionen. Ett forskningsprogram finansierat genom en sänkning av bidraget kommer att göra det möjligt att åstadkomma en närmare överensstämmelse mellan tobaksproduktionen och folkhälsokraven inom gemenskapen. Slutligen är det nödvändigt att införa ett omställningsprogram för de odlare som producerar Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc och hybrider av Geudertheimer eftersom odlingen av dessa sorter är viktig för ekonomin inom vissa områden inom gemenskapen.
Den inre marknaden kräver att ett gemensamt handelssystem upprättas vid gemenskapens yttre gränser.
Gemenskapen kan avstå från kvantitativa restriktioner vid de yttre gränserna. För att gemenskapsmarknaden inte skall vara oskyddad i händelse av extraordinära omständigheter som kan medföra störningar, bör gemenskapen dock få möjlighet att snabbt vidta nödvändiga åtgärder.
Vid oförutsedda marknadsförhållanden kan det bli nödvändigt för kommissionen att besluta om särskilda åtgärder för att stödja marknaden.
Vissa former av stöd kan äventyra förverkligandet av den inre marknaden. Bestämmelserna i fördraget om att stöd som beviljas av medlemsstaterna kan utvärderas och eventuellt förbjudas om det är oförenligt med den gemensamma marknaden bör tillämpas på tobakssektorn.
I enlighet med rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(4) bör gemenskapen svara för medlemsstaternas utgifter till följd av den här förordningen.
Erfarenheten visar att det är nödvändigt att skärpa kontrollen inom tobakssektorn. I förekommande fall kan vissa kontrollbefogenheter överföras till ett fristående kontrollorgan med hänsyn till tobaksmarknadens särskilda krav.
Den gemensamma organisationen av marknaden för tobak skall samtidigt på lämpligt sätt beakta de mål som fastställs i artiklarna 39 och 110 i fördraget.
Övergången från den ordning som infördes genom rådets förordning (EEG) nr 727/70 av den 21 april 1970 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak(5) till den ordning som fastställs i den här förordningen bör ske på bästa möjliga villkor. Det kan därför bli nödvändigt att införa övergångsåtgärder. Den nya ordningen bör tillämpas fullt ut först från 1993 års skörd.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak skall omfatta regler om
- ett bidragssystem,
- åtgärder inriktade på styrning och omställning av produktionen,
- ett system för handel med tredje land.
Den gemensamma organisationen skall gälla för råtobak och tobaksavfall enligt KN-nummer 2401.
Artikel 2
Råtobakssorterna skall klassificeras i följande grupper:
a) Flue cured:
Tobak som har torkats i ugnar där luftcirculationen, temperaturen och fuktigheten kontrolleras.
b) Light air cured:
Tobak som har torkats i luften under tak och som inte fermenteras.
c) Dark air cured:
Tobak som har torkats i luften under tak och som genomgår naturlig fermentering före försäljning.
d) Sun cured:
Tobak som har torkats i solen.
e) Fire cured:
Tobak som har torkats vid eld.
f) Basma (sun cured).
g) Katerini (sun cured).
h) Klassisk Kaba Koulak och liknande sorter (sun cured).
Sorterna i varje grupp anges i bilagan.
AVDELNING I Bidragssystem
Artikel 3
1. Från 1993 års skörd fram till 1997 års skörd skall ett bidragssystem tillämpas. Bidragsbeloppet skall vara detsamma för tobakssorterna i samma grupp.
2. För flue cured, light air cured och dark air cured tobak odlad i Belgien, Tyskland och Frankrike skall dock ett tilläggsbelopp betalas ut. Detta belopp skall vara lika med 50 % av skillnaden mellan bidraget för dessa tobakssorter enligt punkt 1 och bidraget för 1992 års skörd.
3. Syftet med bidraget skall vara att bidra till inkomster för de producenter vars produktion svarar mot marknadens behov och att underlätta avsättningen av denna tobaksproduktion inom gemenskapen.
Artikel 4
1. Rådet skall i enlighet med förfarandet i artikel 43.2 i fördraget fastställa bidragsbeloppet och tilläggsbeloppen för varje tobaksskörd med särskild hänsyn till de tidigare och de förväntade avsättningsmöjligheterna för de olika tobakssorterna under normala konkurrensvillkor på gemenskapsmarknaden och världsmarknaden.
2. Bidragsbeloppet skall fastställas
a) per kg bladtobak som inte har genomgått den första beredningen och behandlingen,
b) för varje råtobaksgrupp.
Artikel 5
Bidraget skall beviljas på följande villkor:
a) Tobaken skall härstamma från det produktionsområde som har fastställts för varje sort.
b) Kvalitetskraven skall vara uppfyllda.
c) Producentens leverans av bladtobaken till det företag som utför den första beredningen skall ske enligt ett odlingskontrakt.
Artikel 6
1. Odlingskontraktet skall omfatta
- en förpliktelse för det företag som utför den första beredningen att vid leverans av den mängd som kontraktet omfattar utöver uppköpspriset betala tobaksodlaren ett belopp som är lika med bidragsbeloppet,
- en förpliktelse för odlaren att till det företag som utför den första beredningen leverera råtobak som uppfyller kvalitetskraven.
2. Det behöriga organet skall till beredningsföretaget återbetala bidragsbeloppet mot uppvisande av ett bevis för att tobaksodlaren har levererat tobaken och att det belopp som avses i punkt 1 har betalats ut.
Artikel 7
Tillämpningsföreskrifter till denna avdelning skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 23.
Tillämpningsföreskrifterna skall omfatta följande:
- Avgränsning av produktionsområdena för varje sort.
- Kvalitetskrav beträffande den levererade tobaken.
- Odlingskontraktets ytterligare innehåll och den tidsfrist inom vilken det skall ha ingåtts.
- Eventuellt en förpliktelse för beredningsföretaget att ställa en säkerhet, om företaget ansöker om förskott, samt villkoren för säkerhetens ställande och frisläppande.
- De särskilda villkoren för beviljande av bidraget om odlingskontraktet ingås med en producentsammanslutning.
- De åtgärder som skall vidtas om odlaren eller beredningsföretaget inte uppfyller sina skyldigheter enligt gällande föreskrifter.
AVDELNING II Produktionsstyrning
Artikel 8
Den totala högsta garantitröskeln för gemenskapen fastställs till 350 000 ton rå bladtobak per skörd. För 1993 fastställs denna tröskel dock till 370 000 ton.
Inom denna gräns skall rådet, i enlighet med förfarandet i artikel 43.2 i fördraget, årligen fastställa en särskild garantitröskel för varje sortgrupp med särskild hänsyn till marknadsförhållandena, de sociala och ekonomiska förhållandena och odlingsbetingelserna inom de berörda produktionsområdena.
Artikel 9
1. För att säkerställa att garantitrösklarna iakttas införs ett system med beredningskvoter för skördeåren 1993-1997.
2. För varje skörd skall rådet, i enlighet med förfarandet i artikel 43.2 i fördraget, fördela de disponibla mängderna mellan producentmedlemsstaterna.
3. På grundval av de mängder som fördelas enligt punkt 2 och utan att det påverkar tillämpningen av punkt 5, skall medlemsstaterna på övergångsbasis för skördeåren 1993 och 1994 fördela beredningskvoterna mellan företag som utför den första beredningen i förhållande till de genomsnittliga mängder som levererats till beredning under de senaste tre åren före föregående års skörd, uppdelade på sortgrupper. 1992 års produktion och leveranserna från denna skörd skall dock inte tas med i beräkningen. Förfarandet för fördelningen av beredningskvoterna för de följande skördeåren skall inte beröras av denna fördelning.
Beredningsföretag som har inlett sin verksamhet efter referensperiodens början skall tilldelas en mängd som står i proportion till den genomsnittliga mängd som levererats för beredning under den tid som deras verksamhet har pågått.
För beredningsföretag som inleder sin verksamhet under skördeåret eller under året dessförinnan skall medlemsstaterna för varje sortgrupp reservera 2 % av de totala mängder som de disponerar. Inom ramen för denna procentandel skall företagen tilldelas en mängd som inte överstiger 70 % av deras beredningskapacitet, förutsatt att de erbjuder tillräckliga garantier vad gäller effektiviteten och varaktigheten av deras verksamhet.
4. Medlemsstaterna kan dock tilldela producenterna kvoter direkt, om de har tillgång till de nödvändiga uppgifterna om alla producenternas produktion under de tre skördeåren före den senaste skörden för de sorter och mängder som har producerats och levererats till ett beredningsföretag.
5. Vid tilldelning av kvoter i enlighet med punkterna 3 och 4 skall hänsyn inte tas vid beräkning av referensproduktionen till råtobaksmängder utöver de högsta garantimängder som gällde enligt förordning (EEG) nr 727/70.
I förekommande fall skall hänsyn endast tas till produktionen inom ramen för den produktionskvot som tilldelades under de aktuella åren.
Artikel 10
Ett beredningsföretag får inte ingå odlingskontrakt eller motta återbetalning av bidragsbeloppet för mängder som överstiger den kvot som tilldelats företaget eller producenten.
Artikel 11
Tillämpningsföreskrifter till denna avdelning skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 23. De skall omfatta justeringar enligt artikel 9.5 av kvotfördelningen och villkoren för fördelning av kvoter bland producenterna i förhållande till den tidigare situationen.
AVDELNING IIIÅtgärder för omställning av produktionen
Artikel 12
För att utbudet skall koncentreras och anpassas till de kvalitetskrav som ställs av marknaden skall ett särskilt stöd motsvarande 10 % av bidraget beviljas när odlingskontrakt ingås mellan beredningsföretag och erkända producentsammanslutningar, förutsatt att de leveranser som kontraktet omfattar hänför sig till den totala produktionen från sammanslutningens medlemmar.
2. Det särskilda stödet skall betalas ut till producentsammanslutningen i syfte att förbättra organisationen och styrningen av produktionen.
3. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall antas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 23. De skall omfatta
- definitionen av vilka producentsammanslutningar som kan motta det särskilda stödet,
- villkoren för erkännande av producentsammanslutningar,
- regler för hur det särskilda stödet får användas.
Artikel 13
1. En gemenskapsfond för forskning och upplysning om tobak skall upprättas. Den skall finansieras genom att högst 1 % av bidraget innehålls vid utbetalningen.
2. Fonden skall finansiera och samordna forsknings- och upplysningsprogram som har till syfte att öka kunskaperna om tobakens skadliga verkningar samt främja lämpliga förebyggande åtgärder och behandling och att ställa om gemenskapsproduktionen till de minst skadliga sorterna och kvaliteterna av tobak.
3. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 23.
Artikel 14
Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 23 besluta om ett treårigt program för omställning av odlingar av sorterna Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc och hybrider av Geudertheimer till andra sorter som bättre svarar mot marknadens krav eller till andra grödor. Programmet skall inledas under skördeåret 1993. Det kan omfatta särskilda åtgärder för att kompensera odlarna för eventuella inkomstförluster till följd av omställningen.
AVDELNING IV Handel med tredje land
Artikel 15
Om inte annat bestäms i denna förordning, eller om inte kommissionen medger undantag i enlighet med förfarandet i artikel 23, skall följande vara förbjudet i handel med tredje land:
a) Att ta ut avgifter med samma verkan som tull.
b) Att tillämpa kvantitativa restriktioner eller åtgärder med motsvarande verkan.
Artikel 16
1. Om gemenskapsmarknaden för en eller flera av de produkter som anges i artikel 1 på grund av import eller export är utsatt för eller hotas av allvarliga störningar som kan äventyra förverkligandet av de mål som fastställs i artikel 39 i fördraget, kan lämpliga åtgärder vidtas i handeln med tredje land till dess att störningarna eller hotet om störningar har upphört.
2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår, skall kommissionen, på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ, besluta om nödvändiga åtgärder och underrätta medlemsstaterna om dessa. Åtgärderna skall tillämpas med omedelbar verkan. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta ett beslut i ärendet inom 24 timmar efter det att den har mottagit begäran.
3. Varje medlemsstat kan inom tre arbetsdagar efter det att den har mottagit meddelandet hänvisa den åtgärd som beslutas av kommissionen till rådet. Rådet skall sammanträda utan dröjsmål. Det kan med kvalificerad majoritet ändra eller upphäva åtgärden.
AVDELNING V Allmänna bestämmelser och övergångsbestämmelser
Artikel 17
I händelse av oförutsedda marknadsförhållanden kan extraordinära stödåtgärder vidtas i enlighet med förfarandet i artikel 23. Omfattningen och varaktigheten av dessa åtgärder får inte gå utöver det som är absolut nödvändigt för att stödja marknaden.
Artikel 18
Om inte annat bestäms i denna förordning, skall artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget tillämpas på framställning av och handel med de produkter som anges i artikel 1.
Artikel 19
Utgifter som följer av tillämpningen av avdelningarna I och III skall betraktas som utgifter enligt artikel 1.2 i förordning (EEG) nr 729/70.
Artikel 20
1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att gemenskapsbestämmelserna om råtobak följs. I detta syfte skall de inom 6 månader efter det att denna förordning har antagits meddela kommissionen vilka förvaltnings- och kontrollåtgärder som de har för avsikt att vidta. Senast 3 månader efter detta meddelande skall kommissionen godkänna åtgärderna eller anmoda om att justeringar görs. I så fall skall medlemsstaten göra justeringarna snarast. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen utan dröjsmål om eventuella ändringar av nationella bestämmelser och kommissionen skall granska ändringarna i enlighet med samma regler.
2. Varje producentmedlemsstat skall i enlighet med sina rättsregler upprätta ett särskilt organ som skall utföra en viss kontroll inom ramen för gemenskapsordningen för tobak. Medlemsstater som enligt artikel 9.2 har en garantitröskel på mindre än 45 000 ton kan dock välja att inte upprätta ett sådant organ.
3. Organet skall ha full administrativ oavhängighet. Den berörda medlemsstaten skall tilldela det alla de befogenheter som är nödvändiga för att det skall kunna fullgöra ovannämnda uppgifter.
Organet skall ha en personal som är tillräcklig till antalet och tillräckligt välutbildad för att kunna fullgöra dessa uppgifter.
4. Före början av varje regleringsår skall den berörda medlemsstaten på förslag av organet upprätta ett budgetförslag och ett arbetsprogram som skall säkerställa en korrekt tillämpning av bidragssystemet och skicka dessa till kommissionen. Utan att det i övrigt berör medlemsstatens förpliktelser, kan kommissionen anmoda medlemsstaten att ändra budgetförslaget och programmet på det sätt som kommissionen finner ändamålsenligt.
Kommissionens representanter får när som helst utöva tillsyn över organets verksamhet.
Organet skall regelbundet överlämna rapporter om sin verksamhet till medlemsstaten och kommissionen. Dessa rapporter skall innehålla redogörelser för eventuella problem som har uppstått och, när det är lämpligt, förslag om hur kontrollsystemet skulle kunna förbättras.
5. 50 % av organets faktiska utgifter skall täckas av gemenskapens allmänna budget, och de resterande utgifterna skall finansieras av den berörda medlemsstaten.
6. Det årliga belopp som motsvarar de faktiska utgifter som avses i punkt 5 skall beslutas av kommissionen på grundval av de uppgifter som lämnats av de berörda medlemsstaterna. Beloppet skall betalas ut när kommissionen har fastslagit att organet har upprättats och fullgör sina uppgifter. För att underlätta organets upprättande och drift kan beloppet betalas ut i förskott i form av delutbetalningar under årets lopp på grundval av organets årsbudget, som skall upprättas före slutet av oktober för följande år i samråd med medlemsstaten och kommissionen.
7. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den kontrollpersonal som utses i enlighet med punkt 2-4
- har tillträde till de lokaler som används för produktion, beredning och avsättning,
- kan ta del av räkenskaperna och andra handlingar som behövs för kontrollen, och kan ta kopior eller utdrag av dessa,
- kan begära att få alla uppgifter av betydelse i sammanhanget.
8. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall antas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 23.
Artikel 21
Medlemsstaterna och kommissionen skall meddela varandra de uppgifter som behövs för tillämpning av denna förordning. Närmare bestämmelser om hur denna information skall meddelas och spridas skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 23.
Artikel 22
En förvaltningskommitté för tobak (härefter kallad "kommittén") skall upprättas. Kommittén skall bestå av representanter för medlemsstaterna och skall ha en representant för kommissionen som ordförande.
Artikel 23
1. Kommissionens representant skall för kommittén lägga fram ett utkast till de åtgärder som skall vidtas. Kommittén skall avge sitt yttrande om detta utkast inom den tidsfrist som ordföranden kan fastställa med hänsyn till ärendets angelägenhetsgrad. När det gäller beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen skall yttrandet antas av den majoritet som föreskrivs i artikel 148.2 i fördraget. I kommittén skall de röster som avges av medlemsstaternas representanter vägas i enlighet med samma artikel. Ordföranden skall inte delta i omröstningarna.
2. Kommissionen skall besluta om åtgärder som skall vidtas omedelbart. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande, skall kommissionen dock genast underrätta rådet om åtgärderna. I så fall kan kommissionen skjuta upp genomförandet av de beslutade åtgärderna under en tid av högst en månad från den dag när rådet underrättas.
3. Rådet kan fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tidsfrist som avses i föregående punkt.
Artikel 24
Kommittén får ta ställning till andra frågor som tas upp av dess ordförande, antingen på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstats representant.
Artikel 25
Vid tillämpning av denna förordning skall hänsyn samtidigt tas på lämpligt sätt till de mål som fastställs i artiklarna 39 och 110 i fördraget.
Artikel 26
Före den 1 april 1996 skall kommissionen överlämna ett förslag till rådet om den ordning som fastställs i avdelningarna I och II och som skall tillämpas från och med 1998 års skörd. Rådet skall besluta om detta förslag i enlighet med förfarandet i artikel 43.2 i fördraget.
Artikel 27
Om det visar sig att övergångsåtgärder behövs för att underlätta övergången från den ordning som föreskrivs i förordning (EEG) nr 727/70 till den som fastställs i den här förordningen, skall sådana åtgärder fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 23.
Artikel 28
Förordning (EEG) nr 727/70 skall upphöra att gälla från och med 1993 års skörd.
Artikel 29
Denna förordning skall tillämpas från och med 1993 års skörd.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Luxemburg den 30 juni 1992.