31999D0234
L 086/22
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 март 1999 година
относно разпоредбите на Регламент (ЕО) № 3286/94 на Съвета във връзка с бразилската неавтоматична система за лицензиране на внос и нейното действие
(нотифицирано под номер С(1999) 607)
(1999/234/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 3286/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. относно определяне на процедурите на Общността в областта на общата търговска политика, за да се осигури упражняването на правата на Общността съгласно международните правила за търговията, по-специално тези, които са установени под егидата на Световната търговска организация (СТО) (1), изменен с Регламент (ЕО) № 356/95 (2), и по-специално членове 13 и 14 от него,
след консултации с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
А. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 12 януари 1998 г. Комисията получи жалба в съответствие с член 4 от Регламент (ЕО) № 3286/94 на Съвета (наричан по-долу „Регламента“). Жалбата бе подадена от Febeltex (Fédération belge du textile - Белгийска текстилна федерация).
(2)
Жалбоподателят твърди, че бразилската неавтоматична система за лицензиране на внос, и по-специално нейното прилагане чрез налагането на задължителни условия за плащане и задължителни минимални цени, не са в съответствие с няколко разпоредби на Споразумението за създаването на Световната търговска организация (наричано по-нататък „Споразумение за СТО“) и неговите приложения. На това основание, жалбоподателят поиска Комисията да предприеме необходимите действия, за да убеди Бразилия да отмени тези мерки.
(3)
Жалбата съдържаше достатъчно убедителни на пръв поглед доказателства, за да се обоснове започването на процедура за проверка от страна на Общността в съответствие с член 8 от регламента. Впоследствие, такава процедура бе започната на 27 февруари 1998 г. (3).
(4)
След започването на процедурата за проверка, Комисията проведе задълбочено правно и фактическо проучване на бразилската система за лицензиране на вноса, както се прилага за текстилните продукти. Въз основа на констатациите от това проучване, Комисията стигна до посочените по-долу заключения.
Б. КОНСТАТАЦИИ ОТНОСНО НАЛИЧИЕТО НА ПРЕЧКИ ПРЕД ТЪРГОВИЯТА
(5)
Проучването установи, че бразилската система е лицензионна система по смисъла на член 3, параграф 1 от Споразумението за СТО относно процедурите за лицензиране на вноса (ILP) и затова трябва да спазва правилата, предвидени в това споразумение, както и по ГАТТ 1994 г.
(6)
Съответното бразилско законодателство относно неавтоматичната система за лицензиране на вноса се състои от:
-
Decreto 660 от 25 септември 1992 г. (което установява Sistema Integrado de Comércio Exterior, Siscomex),
-
Portaria Interministerial 291 (Министерство на финансите/Министерство на индустрията и търговията) от 12 декември 1996 г. (във връзка с обработката на вносните операции посредством Siscomex),
-
Portaria Seces 21, от 12 декември 1996 г. (относно осъществяването на вносни операции посредством Siscomex, включително ценови контрол) и
-
Comunicados Decex, изброяващи стоките, подлежащи на неавтоматично лицензиране на вноса, които са консолидирани от Comunicado Decex 37 от 17 декември 1997 г.
Бразилската система, обаче е много гъвкава: могат да бъдат добавени нови продукти към списъка на тези, за които се изисква неавтоматично лицензиране на вноса, с просто решение на Министерството на индустрията, търговията и туризма.
(7)
Бразилската лицензионна система функционира посредством компютъризиран инструмент, наречен Siscomex. Предоставянето на лицензии за внос на текстилни продукти, произхождащи от Общността, е пряко свързано с един набор от задължителни минимални цени и задължителни условия на плащане. В случай че тези данни на дадена декларация за внос не са в съответствие с тези определени и включени от бразилските власти в Siscomex, заявленията за лицензии за внос не се обработват и от вносителя се изисква да се свърже с местната агенция на Отдела за външна търговия на министерството на индустрията, търговията и туризма (Decex).
(8)
Бразилското законодателство, което въвежда тази система, не включва никакво указание за мярката, която се прилага по време на процедурата за лицензиране. Службите на Комисията установиха наличието на вътрешни административни правила или насоки във връзка със задължителни условия на плащане и минимални вносни цени, които се използват при управлението на бразилската система за лицензиране на вноса. Тези правила не са публикувани. Като резултат, държавите и търговците не могат да се запознаят с тях. Освен това, няма възможност за обжалване на подобни неофициални регламенти.
(9)
Когато Siscomex не обработва заявления за лицензии за внос, които не отговарят на изискванията за условията за плащане и минималните цени, не се взема официално решение по заявлението на вносителя. Тя остава висяща за неопределен срок.
(10)
Бразилската система изглежда не служи за прилагането на някакви мерки съвместими с ГАТТ, като нейната единствена функция е прилагането и администрирането на процедурите по вноса като инструмент за търговска политика за ограничаване на потоците от внос на текстилни продукти в Бразилия. Проучването също показа, че тази система позволява на бразилските власти да решават по един дискреционен и произволен начин на базата на неофициални и непубликувани основания относно непредоставянето на лицензии за внос. Чрез налагането на задължителни условия за плащане и минимални цени, като условия за издаването на лиценза, Бразилия е ограничила значително вноса на определени текстилни продукти, произхождащи от Общността, и е отблъснала голям брой евентуални клиенти за производителите от Общността.
(11)
Бразилия все още не е нотифицирала част от съответното законодателство (Comunicado Decex 37 от 17 декември 1997 г.); като останалата част е нотифицирана със закъснение от повече от една година, едва след инициирането от страна на Комисията на настоящото проучване по регламента и в това уведомление е пропусната известна съществена информация (например: списъкът на продуктите, подлежащи на процедури на лицензиране).
(12)
При тези обстоятелства, Комисията счита, че твърденията на подалия жалбата са основателни и че бразилските практики представляват пречка пред търговията по смисъла на член 2, параграф 1 от регламента, като те са в нарушение на следните разпоредби:
-
член Х.1 и ХI.1 на ГАТТ,
-
член 1, параграф 3, член 3, параграф 2, член 3, параграф 5, буква е) и член 5 от Споразумението за СТО относно лицензионните процедури по вноса.
(13)
Независимо от това, Комисията счита, че позоваването на горните правни основания не изключва прилагането на друга подходяща разпоредба на Споразумението за СТО, приложени към него, която може да бъде използвана при процедурите пред СТО.
В. КОНСТАТАЦИИ, ОТНАСЯЩИ СЕ ДО НЕБЛАГОПРИЯТНИ ТЪРГОВСКИ ЕФЕКТИ
(14)
Проучването от страна на Комисията привлече вниманието върху огромния потенциал на бразилския пазар за висококонкурентните продукти, изнасяни от производителите на Общността. В тази връзка, главните констатации относно неблагоприятните търговски ефекти, причинени от оспорваните практики показват, че бразилската неавтоматична система за лицензиране на вноса представлява значително ограничение за достъпа до бразилския пазар за няколко текстилни продукта от Общността.
(15)
Проучването обхвана продукти, съдържащи се от глави 50-63 от Комбинираната номенклатура и разкри, че ефектите от бразилската система са различни при различните продуктови сектори. Общо взето, независимо от големия потенциал на бразилския пазар, износът на текстил от Общността за Бразилия не отбелязва значително повишение през периода между 1996 г. и 1997 г., особено когато бъде сравнен с този, отчетен на други подобни южноамерикански пазари.
(16)
Особено въвеждането на неавтоматичната система за лицензиране на вноса и начина, по който се прилага посредством задължителните условия на плащане и наложените минимални цени вече причини през 1997 г. (и в някои случаи и през 1996 г.) намаляване на износа на определени текстилни продукти от Европейския съюз, като например жакардови тъкани (дюшеклък) (кодове по КН: 5516 23 10; 5210 49 00); ленти с истински ивици (код по КН: 5806 32 10), спално бельо (и сродни продукти) (кодове по КН: 6302 32 90), осново-плетени платове от синтетични влакна за завеси (код по КН: 6002 43 11), тъкани от изкуствени щапелни влакна за неофициално облекло (например лиоцел, еластан) (код по КН: 5516 13 00) за Бразилия.
(17)
Оспорваните бразилски практики доведоха до значителна загуба на конкурентоспособност на бразилския пазар за износителите на някои текстилни продукти от Общността. Подобна загуба на конкурентоспособност беше особено драстична в такива сектори, като например този на жакардовите тъкани (дюшеклък), платове от синтетични влакна за завеси или ленти с истински ивици за тапицерия, които са обект на минимални вносни цени.
(18)
Въвеждането на оспорваните мерки доведе в много случаи до значителна загуба на броя и важността на бразилските клиенти, както и на броя и важността на получените или потвърдени поръчки.
(19)
Изискването за минимални цени също доведе до значително намаляване на гамата от продукти, които можеха да бъдат изнасяни за Бразилия. С други думи, продуктите, чиято експортна цена е твърде ниска в сравнение с изискваната задължителна минимална цена, вече не можеха да бъдат изнасяни, защото нямаше да бъдат конкурентоспособни на по-високата цена. Достатъчно значителна, тази последица често се получава по отношение на продукти с ниски цени, за които има по-голяма местна конкуренция. Съответно, бразилският вносител се насочва към покупка на бразилския продукт, който, ако не бяха наложените задължителни минимални цени, щеше да бъде по-скъп от еквивалентния текстилен продукт на Общността.
(20)
Друг допълнителен неблагоприятен търговски ефект, понесен от производителите/износителите на текстилни продукти от Общността е необходимостта от промяната на техническата спецификация или състав на даден продукт. Тази промяна се изисква от необходимостта да се спазват изискваните минимални цени. Една промяна на техническата спецификация на продукта в някои случаи е единственият начин да се получи продукт, чиято цена отговаря на изискваната минимална такава и който е все още е икономически жизнеспособен. В това отношение службите на Комисията имаха примери, при които, какъвто е случаят с дюшеклъка, процентът на памук, изкуствена коприна, полиестер и пр. в даден продукт трябваше да бъде променен, например, чрез използването на нови суровини (като например, изкуствена коприна) или чрез използването на нова суровина, което води до различно тегло на квадратен метър (като например полипропилен).
(21)
Използваната на бразилската неавтоматична система за лицензиране на вноса като търговска политика за контролиране на търговските потоци доведе в някои текстилни сектори до пълна промяна на пазарните условия, което в някои случаи доведе почти до затваряне бразилския пазар за износителите на текстил от Общността. Например минималната вносна цена от 20 USD/kg, наложена от бразилските власти върху вноса на жакардови тъкани (дюшеклък) по код КН 5516 23 10 е повече от два пъти по-висока от нормалната продажна цена на този продукт (т.е. 8-11 USD/kg). Подобно увеличение на цената причини значителна загуба на конкурентоспособност на бразилския пазар за износителите от Общността за този местен текстилен продукт.
(22)
Затова Комисията стигна до заключението, че гореспоменатите ефекти представляват неблагоприятни търговски ефекти по смисъла на член 2, параграф 4 от регламента.
Г. ИНТЕРЕС НА ОБЩНОСТТА
(23)
През последните няколко години, европейските износители и производители заведоха три дела срещу бразилските практики, които имаха рестриктивен ефект върху износа от Общността на различни продукти (дебелолистна стомана, текстил и сорбитол). Тези мерки, изглежда бяха насочени към конкретни чувствителни сектори, по един непрозрачен начин и посредством много гъвкав процес на вземане на решения. Поради тази причина, от голямо значение е за Общността да се справи по комплексен начин с бразилската система.
(24)
Освен това, осигуряването на пълното спазване на задълженията от страна на партньорите в СТО е от изключителна важност за Общността, която е поела ангажименти по същите задължения. Основното за доброто функциониране на една многостранна търговска система е да се води системна борба срещу всички практики, които се считат за несъвместими със СТО.
(25)
Що се отнася до случая Febeltex, като се взема пред вид значението на текстилната промишленост за Общността като цяло и необходимостта да се осигури справедлив достъп до пазарите на трети страни за текстилните продукти на Общността, Общността трябва незабавно да протестира срещу бразилската неавтоматична система за лицензиране, в съответствие с имащите отношение разпоредби на Споразумението за процедурите за лицензиране на вноса, ГАТТ 1994 г. и Споразумението за уреждане на спорове в СТО.
Д. ЗАКЛЮЧЕНИЯ, КОИТО ТРЯБВА ДА БЪДАТ НАПРАВЕНИ И МЕРКИ, КОИТО ТРЯБВА ДА БЪДАТ ВЗЕТИ
(26)
Бяха проведени срещи и разменени писма със съответните бразилски власти за допълнително обсъждане на този въпрос, с оглед намирането на решение по пътя на преговорите, но бразилските власти не представиха никакво предложение с оглед подобно решение.
(27)
При тези обстоятелства, изглежда, че интересите на Общността изискват завеждането на процедура в СТО за решаване на спора,
РЕШИ:
Член 1
1. Бразилската неавтоматична система за лицензиране, задължителни минимални цени и задължителни условия за плащане изглежда, че не съответстват на задълженията, която тази страна е поела по Споразумението от Маракеш за създаването на Световната търговска организация и представлява „пречка за търговията“ по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 3286/94.
2. Общността ще заведе дело срещу Бразилия по Споразумението за правилата и процедурите за уреждане на спорове и други имащи отношение разпоредби на СТО, с оглед на отстраняването на пречката за търговията.
Член 2
Настоящото решение се прилага от датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Съставено в Брюксел на 17 март 1999 година.
KOMMISSIONENS BESLUT av den 17 mars 1999 i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 3286/94 beträffande Brasiliens icke-automatiska importlicenssystem och det sätt på vilket det tillämpas [delgivet med nr K(1999) 607] (1999/234/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3286/94 av den 22 december 1994 om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte att säkerställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO) (1), ändrad genom förordning (EG) nr 356/95 (2), särskilt artiklarna 13 och 14 i denna,
efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
(1) Den 12 januari 1998 mottog kommissionen ett klagomål enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3286/94 (nedan kallad förordningen). Klagomålet lämnades av Febeltex (Fédération belge du textile - Belgian Textile Federation).
(2) Den klagande hävdade att Brasiliens icke-automatiska importlicenssystem, i synnerhet det faktum att det tillämpas i form av obligatoriska betalningsvillkor och minimipriser, är oförenligt med flera bestämmelser i Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (nedan kallat WTO-avtalet) och dess bilagor. Mot bakgrund av detta begärde den klagande att kommissionen skulle vidta erforderliga åtgärder för att förmå Brasilien att upphäva dessa åtgärder.
(3) Klagomålet innehöll tillräckliga bevis för att motivera att gemenskapen inledde ett undersökningsförfarande enligt artikel 8 i förordningen. Kommissionen inledde därför ett sådant den 27 februari 1998 (3).
(4) Efter det att undersökningsförfarandet hade inletts genomförde kommissionen en ingående undersökning av faktiska och rättsliga förhållanden vad gäller det brasilianska importlicenssystemet så som det tillämpas på textilprodukter. På grundval av vad som framkom vid denna undersökning fastslog kommissionen följande.
B. SLUTSATSER RÖRANDE FÖREKOMSTEN AV HANDELSHINDER
(5) Undersökningen visade att det brasilianska systemet är ett licenssystem enligt artikel 3.1 i WTO-avtalet om importlicensförfaranden och att det därför måste vara förenligt med såväl bestämmelserna i detta avtal som med GATT-avtalet från 1994.
(6) Den brasilianska lagstiftningen rörande det icke-automatiska importlicenssystemet omfattar följande:
- Decreto 660 av den 25 september 1992 (genom vilket Sistema Integrado de Comércio Exterior, Siscomex, inrättades).
- Portaria Interministerial 291 (Finansministeriet/Ministeriet för industri och handel) av den 12 december 1996 (rörande behandlingen av importtransaktioner med hjälp av Siscomex).
- Portaria Secex 21 av den 12 december 1996 (rörande behandlingen av importtransaktioner med hjälp av Siscomex, inbegripet priskontroll), och
- Comunicados Decex med en förteckning över de varor som omfattas av det icke-automatiska importlicensystemet och som konsoliderades genom Comunicado Decex 37 av den 17 december 1997.
Det brasilianska systemet är emellertid mycket anpassningsbart: nya produkter kan läggas till i förteckningen över produkter som omfattas av ett krav på icke-automatisk importlicens genom ett enkelt beslut av Ministeriet för industri, handel och turism.
(7) Det brasilianska licenssystemet administreras genom ett databaserat system kallat Siscomex. Utfärdandet av licenser för import av textilprodukter med ursprung i gemenskapen är direkt knutet till obligatoriska minimipriser och betalningsvillkor. Om uppgifterna i en importdeklaration inte överensstämmer med dem som fastställts av de brasilianska myndigheterna och införts i Siscomex, behandlas inte ansökningarna om importlicenser utan importören anmodas ta kontakt med det lokala kontoret för utrikeshandelsavdelningen under Ministeriet för industri, handel och turism (Decex).
(8) I den brasilianska lagstiftning genom vilken detta system infördes anges inte vilken åtgärd som avses bli genomförd med licensförfarandet. Kommissionen har konstaterat att interna administrativa bestämmelser eller riktlinjer beträffande obligatoriska betalningsvillkor och minimipriser vid import tillämpas i förvaltningen av Brasiliens importlicenssystem. De bestämmelserna offentliggörs inte. Följden är att offentliga myndigheter och handelsidkare inte har möjlighet att bekanta sig med dem. Dessutom finns det ingen möjlighet att överklaga sådana icke-officiella bestämmelser.
(9) När Siscomex inte behandlar importlicensansökningar som inte uppfyller kraven beträffande betalningsvillkor och minimipriser fattas inget formellt beslut om importörens ansökan. Den förblir obehandlad på obestämd tid.
(10) Syftet med det brasilianska systemet förefaller inte vara genomförandet av en åtgärd som är förenlig med GATT-avtalet, eftersom dess enda funktion är tillämpning och administration av importförfaranden som ett handelspolitiskt verktyg för att begränsa importen av textilprodukter till Brasilien. Undersökningen visade också att de brasilianska myndigheterna genom detta system kan fatta diskriminerande och godtyckliga beslut att inte bevilja importlicenser, på icke-officiella och icke offentliggjorda grunder. Brasiliens införande av obligatoriska betalningsvillkor och minimipriser som villkor för att utfärda licenser har avsevärt begränsat importen av vissa textilprodukter från gemenskapen och lagt hinder i vägen för ett stort antal potentiella kunder till gemenskapstillverkarna.
(11) Brasilien har ännu inte anmält en del av sin berörda lagstiftning (Comunicado Decex 37 av den 17 december 1997); den återstående delen anmäldes med mer än ett års försening först efter det att kommissionen inlett den undersökning som nu genomförs enligt förordningen och i denna anmälan utelämnades dessutom en del viktig information (t.ex. förteckningen över de produkter som omfattas av licensförfarandena).
(12) Under dessa omständigheter anser kommissionen att den klagandes påståenden är välgrundade och att Brasiliens praxis utgör ett handelshinder i den mening som avses i artikel 2.1 i förordningen, eftersom den strider mot följande bestämmelser:
- Artikel X.1 och XI.1 i GATT
- Artiklarna 1.3, 3.2, 3.5 f och 5 i WTO-avtalet om importlicensförfaranden.
(13) Hänvisningen till de ovannämnda rättsliga grunderna utesluter emellertid enligt kommissionens mening inte åberopandet av andra tillämpliga bestämmelser i WTO-avtalet eller i de avtal som utgör bilagor till detta och som skulle kunna vara relevanta i förfaranden inför WTO.
C. SLUTSATSER RÖRANDE NEGATIVA HANDELSEFFEKTER
(14) Kommissionens undersökning visade att den brasilianska marknaden har en mycket stor potential när det gäller de i hög grad konkurrenskraftiga produkter som exporteras av gemenskapstillverkarna. De viktigaste slutsatserna om de negativa handelseffekterna av den omtvistade praxisen är därför att Brasiliens icke-automatiska importlicenssystem avsevärt begränsar tillträdet till den brasilianska marknaden för flera textilprodukter från gemenskapen.
(15) Undersökningen, som omfattade produkter enligt kapitlen 50-63 i Kombinerade nomenklaturen, visade att effekterna av det brasilianska systemet varierar mellan olika produktsektorer. Trots den stora potentialen på den brasilianska marknaden registrerades inte någon avsevärd ökning av gemenskapens textilexport till Brasilien under 1996 och 1997, i synnerhet inte jämfört med exporten till andra jämförbara sydamerikanska marknader.
(16) Införandet av det icke-automatiska importlicenssystemet och det sätt det tillämpas på med obligatoriska betalningsvillkor och minimipriser ledde i själva verket redan 1997 (i vissa fall även 1996) till en minskning av EU-exporten till Brasilien av vissa textilprodukter såsom madrassvarstyger (KN-nummer 5516 23 10 och 5210 49 00), vävda band (KN-nummer 5806 32 10), sänglinne (och liknande artiklar) (KN-nummer 6302 32 90), dukvaror av trikå för gardiner (KN-nummer 6002 43 11) och vävnader av regenatstapelfibrer för fritidskläder (t.ex. lyocell, elastan) (KN-nummer 5516 13 00).
(17) Brasiliens ifrågasatta praxis har lett till att gemenskapsexportörer av vissa textilprodukter har förlorat en stor del av sin konkurrenskraft på den brasilianska marknaden. De sektorer som har förlorat mest i konkurrenskraft är de som omfattas av minimipriser vid import, t.ex. sektorerna för madrassvarstyger, sänglinne och dukvaror för gardiner.
(18) Införandet av de ifrågasatta åtgärderna har i många fall lett till en betydande minskning av antalet brasilianska kunder och till en minskning av antalet och omfattningen av mottagna eller bekräftade order.
(19) Kravet på minimipriser har också lett till en avsevärd minskning av det produktsortiment som kan exporteras till Brasilien. Om exportpriset för vissa produkter är alltför lågt jämfört med det obligatoriska minimipriset kan produkterna nämligen inte exporteras, eftersom de inte skulle vara konkurrenskraftiga till det högre priset. Signifikativt nog är detta vad som ofta sker med lågprisprodukter som är utsatta för större konkurrens på den inhemska marknaden. Den brasilianske importören är följaktligen benägen att köpa den brasilianska produkt som, om det inte vore för de obligatoriska minimipriserna, skulle vara dyrare än den jämförbara textilprodukten från gemenskapen.
(20) En annan negativ handelseffekt som drabbar tillverkarna och exportörerna i gemenskapen av textilprodukter är behovet av att ändra den tekniska specifikationen för en produkt eller dess sammansättning. Denna förändring tvingas fram av kravet på att iaktta minimipriserna. En ändring av den tekniska specifikationen för en produkt är ibland det enda sättet att erhålla en produkt vars pris uppfyller det erforderliga kravet på minimipris och fortfarande är ekonomiskt lönsam. Kommissionen har fått kännedom om exempel på detta, bland annat genom ett fall som rör madrassvarstyger, där man tvingats ändra det procentuella innehållet bomull, rayon, polyester, m.m. i en produkt, t.ex. genom användning av en ny råvara (som rayon) eller en ny råvara som resulterat i en annan vikt per kvadratmeter (som polypropen).
(21) Det faktum att Brasilien använder ett icke-automatiskt importlicenssystem som ett handelspolitiskt instrument för att kontrollera handelsflödet har lett till att marknadsvillkoren fullständigt har förändrats inom vissa textilsektorer och i vissa fall till att den brasilianska marknaden är nästan helt stängd för gemenskapens textilexportörer. Det minimipris på 20 US-dollar/kg exempelvis som införts av de brasilianska myndigheterna på import av jacquardvävnader enligt KN-nummer 5516 23 10 är mer än dubbelt så högt som det normala försäljningspriset för denna produkt (som är 8-11 US-dollar/kg). Genom denna prishöjning har gemenskapsexportörerna av denna hemtextilprodukt förlorat avsevärd konkurrenskraft på den brasilianska marknaden.
(22) Kommissionen har därför konstaterat att de ovannämnda effekterna utgör negativa handelseffekter i den mening som avses i artikel 2.4 i förordningen.
D. GEMENSKAPENS INTRESSE
(23) Under de senaste åren har europeiska exportörer och tillverkare ingivit tre klagomål mot den praxis som tillämpas av Brasilien och som har begränsande effekter på gemenskapens export av olika produkter (stålplåt, textilier och sorbitol). Dessa åtgärder förefaller vara riktade mot särskilt känsliga sektorer, tillämpas på ett sätt som inte ger möjlighet till insyn och genomförs genom en mycket anpassningsbar beslutsprocess. Det är därför av mycket stor vikt för gemenskapen att omfattande åtgärder vidtas för att komma till rätta med det brasilianska systemet.
(24) Att tillse att dess partner i WTO-avtalet till fullo uppfyller sina förpliktelser är dessutom av största vikt för gemenskapen, som också åtagit sig att uppfylla samma förpliktelser. Om ett multilateralt handelssystem skall kunna fungera väl är det av väsentlig betydelse att konsekvent vidta åtgärder mot all praxis som påstås strida mot WTO-avtalet.
(25) Med tanke på textilindustrins betydelse för gemenskapen som helhet och behovet att säkerställa rättvist tillträde till marknaderna i tredje land för textilprodukter från gemenskapen bör gemenskapen i fallet Febeltex, i enlighet med de tillämpliga bestämmelserna i avtalet om importlicensförfaranden, GATT 1994 och WTO-överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning, omedelbart bestrida Brasiliens icke-automatiska importlicenssystem.
E. SLUTSATSER OCH ÅTGÄRDER SOM BÖR VIDTAS
(26) Kommissionen har hållit möten och utväxlat skrivelser med de behöriga brasilianska myndigheterna för att diskutera frågan vidare och söka finna en samförståndslösning, men de brasilianska myndigheterna har inte lagt fram något förslag till en sådan lösning.
(27) Under dessa förhållanden förefaller gemenskapens intresse fordra att ett tvistlösningsförfarande inom ramen för WTO inleds.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Brasiliens icke-automatiska licenssystem med obligatoriska minimipriser och betalningsvillkor förefaller vara oförenligt med Brasiliens förpliktelser enligt Marrakech-avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen och utgör ett "handelshinder" i den mening som avses i artikel 2.1 i förordning (EG) nr 3286/94.
2. Gemenskapen kommer i syfte att undanröja handelshindret att inleda åtgärder mot Brasilien i enlighet med Överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning och andra tillämpliga WTO-bestämmelser.
Artikel 2
Detta beslut skall tillämpas från och med dagen för offentliggörandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 17 mars 1999.