32004R1860
L 325/4
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1860/2004 НА КОМИСИЯТА
от 6 октомври 2004 година
относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2, параграф 1 от него,
след като публикува проект на настоящия регламент (2),
след като се консултира с Консултативния комитет по държавните помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 упълномощава Комисията да определи в регламент праг, под който се счита, че мерките за помощ се считат за неотговарящи на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотифициране, предвидена в член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията прилага членове 87 и 88 от Договора и в многобройни решения специално е пояснила понятието „помощ“ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията, е заявила неотдавна своята политика по отношение на тавана на минималната помощ с Регламент (ЕО) № 69/2001 (3), съгласно който член 87, параграф 1 не може да се прилага. С оглед на специалните правила, приложими в секторите на земеделието и рибарството, и риска, че дори малък размер на помощ в тези сектори може да отговоря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, Регламент (ЕО) 69/2001 не се прилага в тези сектори.
(3)
В светлината на опита, придобит от Комисията, особено след влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитие на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (4), както и насоките на Общността за държавните помощи в сектора на земеделието (5), може да се твърди, че много ниският размер на помощта, отпускана в сектора на земеделието, не отговаря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, при положение че са изпълнени определени условия. Такъв е случаят, при който както размерът на помощта, получена от отделните производители, е малък, така и общият размер на помощта, отпусната на сектора на земеделието, представлява само малък процент от стойността на производството. Земеделското производство в Общността обикновено се характеризира с това, че всяка стока се произвежда от голям брой много дребни производители, които произвеждат главно взаимозаменяеми стоки в рамките на общите организации на пазара. Поради тази причина въздействието на малки суми помощ, отпуснати на отделни производители за даден период от време, трябва да бъдат обвързани със стойността на земеделското производство на ниво сектор за същия период от време. Таван под формата на сума за дадена държава-членка, установен въз основа на стойността на производството в сектора на земеделието, създава условия за последователен подход във всички държави-членки, на базата на една обективна икономическа референтна стойност.
(4)
В светлината на опита на Комисията в оценката на държавната помощ в сектора на рибарството, особено след влизането в сила на насоките на Общността за оценка на държавната помощ за рибарството и аквакултурите (6) и Регламент (ЕО) № 2792/1999 на Съвета от 17 декември 1999 г. за установяването на подробни правила и разпоредби относно структурната помощ на Общността за сектора на рибарството (7), може да се твърди, че много ниският размер на помощта, отпускана в сектора на рибарството, не отговаря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, при положение че са изпълнени определени условия. Като се имат предвид сходствата в начина на производство в сектора на рибарството и в сектора на земеделието, такъв е случаят, при който както размерът на помощта, получена от отделните предприятия, е малък, така и общият размер на помощта, отпусната на сектора на рибарството, представлява само малък процент от стойността на производството.
(5)
С оглед увеличаването на прозрачността и правната сигурност, е уместно да се въведе правило относно минималната помощ в секторите на земеделието и рибарството с регламент.
(6)
В светлината на Споразумението за селското стопанство (8) на Световната търговска организация (СТО) настоящият регламент не следва да изключва помощта за износ, както и помощта в полза на местните продукти за сметка на вносните. Държавите-членки са длъжни да се въздържат от отпускането на каквато и да е помощ в разрез със задълженията, съдържащи се в това споразумение. Помощ във връзка с разходи за участие в търговски изложения или за проучвания или консултантски услуги, необходима за пускането на нов или съществуващ продукт на нов пазар, обикновено не представлява помощ за износ. В решението си от 19 септември 2002 г. Европейският съд постановява, че след като Общността веднъж е постановила създаването на обща организация на пазара в даден земеделски сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от предприемането на каквито и да било мерки, които биха дестабилизирали или породили изключения на този пазар (9). Този принцип се отнася и за сектора на рибарството. По тази причина настоящият регламент не следва да се прилага спрямо помощ, чийто размер се определя въз основа на цената или количеството продукти, изнесени на пазара.
(7)
В светлината на опита на Комисията може да се смята, че помощ, която не превишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, като общата сума на тази помощ, отпусната на всички предприятия за три години, е под тавана, определен от Комисията, и се равнява на около 0,3 % от годишната земеделска продукция или от рибарската продукция, не оказва влияние върху търговията между държавите-членки и/или не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 87, параграф 1 от Договора. Тригодишният период следва да е подвижен, така че за всяка нова предоставена минимална помощ е необходимо да бъде определен общия размер на тази предоставена помощ през предходните три години. Минималната помощ следва да се счита за предоставена от момента, в който получателят получи законното право да получи помощта. Правилото за минималната помощ не накърнява възможността предприятията да получат за същия проект държавна помощ, разрешена от Комисията или обхваната от регламент за групово освобождаване.
(8)
В интерес на прозрачността, еднаквото отношение и правилното прилагане на таваните за минималната помощ е уместно държавите-членки да прилагат един и същ метод на изчисление. За улесняване на това изчисление и в съответствие с Регламент (ЕО) № 69/2001 е подходящо сумите, които не са под формата на помощи в брой, да се преобразуват в техния брутен еквивалент. Изчисляването на еквивалента на помощта, платима на няколко вноски, и изчисляването на помощта под формата на заем при облекчени условия изисква използването на пазарните лихвени проценти, преобладаващи към момента на предоставяне на помощта. С цел еднакво, прозрачно и опростено прилагане на правилата за държавните помощи за пазарни лихвени проценти за целите на настоящия регламент следва да се считат референтните лихвени проценти, при условие че в случай на заем при облекчени условия, заемът е обезпечен с нормална гаранция и не крие необичаен риск. Референтните лихвени проценти се определят периодично от Комисията на базата на обективни критерии и се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз и в Интернет.
(9)
Комисията е длъжна да осигури спазването на правилата за държавна помощ, и по-специално спазването на условията за отпускане на помощта по правилата за минималната помощ. В съответствие с принципа за сътрудничество, предвиден в член 10 от Договора, държавите-членки следва да улеснят постигането на тази задача, като въведат необходимия механизъм, който да гарантира, че общият размер на помощта, предоставена по правилото за минималната помощ, не превишава нито тавана от 3 000 EUR на получател, нито общите тавани, установени от Комисията на базата на стойността на земеделската или рибарската продукция на държава-членка за тригодишен период. За целта е подходящо, когато държавите-членки отпускат минимална помощ, да информират съответните предприятия за минималния характер на помощта, да получат информация за останалите минимални помощи, получени през последните три години, и да проверят внимателно дали новата минимална помощ няма да надвиши таваните за минималната помощ. Алтернативно спазването на границите може да се осигури чрез централен регистър.
(10)
С оглед на опита на Комисията, и по-специално честотата, с която в общия случай се налага да се преразгледа политиката за държавните помощи, е уместно да се ограничи срокът за прилагане на настоящия регламент. Ако срокът за прилагане на настоящия регламент изтече, без да бъде продължен, на държавите-членки следва да се даде шестмесечен адаптационен период по отношение на схемите за минимална помощ, предвидени в него. В името на правната сигурност е подходящо да се изясни въздействието на настоящия регламент върху помощите, предоставени преди влизането му в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага за помощ, предоставена на предприятия в секторите на земеделието и рибарството, с изключение на:
a)
помощ, чийто размер е определен на базата на цената или количеството продукция, изнесена на пазара,
б)
помощ за дейности, свързани с износа, а именно помощ, свързана пряко с изнасяните количества, за създаване и функциониране на мрежа за разпространение или за други текущи разходи, свързани с износната дейност.
в)
помощ, зависеща от използването на стоки собствено производство за сметка на вносни стоки.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
1.
„предприятия в сектора на земеделието“ означава предприятия, занимаващи се с производство, обработка и продажба на земеделски продукти,
2.
„земеделски продукт“ означава продукт, изброен в приложение I от Договора, с изключение на продуктите от рибарството, определени в точка 5,
3.
„обработка на земеделски продукт“ означава операция, извършена върху земеделски продукт, в резултат от която се получава също земеделски продукт.
4.
„предприятия в сектора на рибарството“ означава предприятия, занимаващи се с производство, обработка и продажба на рибни продукти,
5.
„рибни продукти“ означава продукти, уловени в морски или сладководни води, и продуктите от аквакултури, изброени в член 1 от Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10),
6.
„обработка и продажба на рибни продукти“ означава всички операции, включително манипулация, третиране, производство и разпространение, извършени от момента на изваждане на брега или събиране до етапа на крайния продукт.
Член 3
Минимална помощ
1. Мерките за помощ се считат, че не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно, освободени от изискването за уведомяване съгласно член 88, параграф 3 от Договора, ако отговарят на условията, определени в параграфи 2 и 3.
2. Общата минимална помощ, предоставена на което и да е предприятие, не може да надвишава 3 000 EUR за произволен тригодишен период. Този таван се прилага независимо от формата на помощта или преследваната цел.
Така предоставената натрупана сума на различни предприятия в сектора на земеделието не надвишава стойността за държавата-членка, определена в приложение I, за произволен тригодишен период.
Натрупаната сума на помощта, предоставена на различни предприятия от сектора на рибарството, не надвишава стойността за държавата-членка, определена в приложение II, за произволен тригодишен период.
3. Таваните по параграф 2 се изразяват като безвъзмездна субсидия. Всички използвани стойности са в брутно изражение, т.е. преди облагането с преки данъци. В случаите, в които помощта се дава под форма, различна от субсидия, размерът на помощта е равен на брутния еквивалент на субсидията.
Помощ, платима на няколко вноски, се дисконтира до стойността ѝ към момента на предоставянето ѝ. Лихвеният процент, използван при дисконтирането и изчисляването на размера на помощта при заем при облекчени условия, е равен на референтния лихвен процент, приложим към момента на отпускане на субсидията.
Член 4
Натрупване и наблюдение
1. Когато държава-членка предоставя минимална помощ на дадено предприятие, тя информира предприятието за характера на минималната помощ и получава от въпросното предприятие пълна информация за останалите минимални помощи, получени през последните три години.
Държавата-членка може да предоставя нова минимална помощ само след като провери, че това няма да увеличи общия размер на минималната помощ, получена през съответния тригодишен период, до ниво, надвишаващо таваните, определени в член 3, параграф 2.
2. В случаите, когато една държава-членка е създала централен регистър за минималните помощи съответно за земеделието и рибарството, който съдържа пълна информация за всички случаи на минимална помощ, попадаща в обхвата на настоящия регламент и предоставена от който и да е орган в рамките на държавата-членка, изискването по първата алинея от параграф 1 няма да се прилага по-нататък, след като веднъж в регистъра е включена помощта през тригодишния период.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тези данни съдържат цялата необходима информация, доказваща, че са изпълнени условията по настоящия регламент. Данните във връзка с всяка минимална помощ се съхраняват в срок от 10 години от датата на предоставяне на помощта, а данните във връзка със схемата за минимална помощ, в срок от 10 години от датата, на която последната индивидуална помощ е била предоставена по тази схема.
По писмено искане съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок от 20 дни или в по-дълъг срок, ако в искането е предвиден такъв, цялата информация, която Комисията сметне за необходима, за да прецени дали са изпълнени условията по настоящия регламент, и по-специално относно общия размер на минималната помощ, получена от всяко предприятие и от секторите земеделие или рибарство на съответната държава-членка.
Член 5
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент се прилага за помощи, предоставени преди влизането му в сила, ако тези помощи отговарят на всички условия, предвидени в членове 1 и 3. Всяка помощ, която не отговаря на тези условия, се оценява от Комисията в съответствие със съответните рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Схемите за помощ, попадащи в обхвата на настоящия регламент, продължат да се ползват от него в течение на шестмесечен преходен период след датата, предвидена във втория параграф от член 6.
По време на преходния период схемите могат да продължат да се прилагат съгласно условията на настоящия регламент.
Член 6
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 2005 г.
Срокът му на действие изтича на 31 декември 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 6 октомври 2004 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1860/2004
av den 6 oktober 2004
om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom jordbruks- och fiskerisektorn
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd (1), särskilt artikel 2.1 i denna,
efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning (2),
efter samråd med Rådgivande kommittén för statligt stöd, och
av följande skäl:
(1)
Genom förordning (EG) nr 994/98 bemyndigas kommissionen att i en förordning fastställa ett tröskelvärde under vilket stödåtgärder inte anses uppfylla samtliga kriterier i artikel 87.1 i fördraget och därför inte omfattas av anmälningsförfarandet enligt artikel 88.3 i fördraget.
(2)
Kommissionen har i ett stort antal beslut tillämpat artiklarna 87 och 88 i fördraget och har särskilt förtydligat begreppet stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i fördraget. Kommissionen har också, senast i kommissionens förordning (EG) nr 69/2001, redogjort för sin politik med avseende på ett stödtak för stöd av mindre betydelse, under vilket artikel 87.1 i fördraget inte anses vara tillämplig (3). Med beaktande av de särskilda regler som gäller för jordbruks- och fiskerisektorerna och risken att även små stödbelopp inom dessa sektorer skulle kunna uppfylla kriterierna i artikel 87.1 i fördraget, gäller förordning (EG) nr 69/2001 inte för de sektorerna.
(3)
Mot bakgrund av kommissionens erfarenheter, framför allt efter ikraftträdandet av rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar (4) och tillämpningen av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (5), kan det fastslås att mycket små stödbelopp som beviljas i jordbrukssektorn inte uppfyller kriterierna i artikel 87.1 i fördraget, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. Det är fallet när både det stödbelopp som enskilda producenter tar emot är litet och det samlade stödbeloppet till jordbrukssektorn inte överskrider en liten procentandel av produktionens värde. Jordbruksproduktionen inom Europeiska gemenskapen kännetecknas normalt av det faktum att varje vara produceras av ett stort antal mycket små producenter, som till stor del producerar utbytbara varor inom ramen för gemensamma organisationer av marknaden. Därför bör inverkan av små stödbelopp som beviljas enskilda producenter under en viss period sättas i relation till värdet av jordbruksproduktionen på sektornivå under samma period. Ett tak i form av ett belopp som fastställs per medlemsstat på grundval av värdet av produktionen i jordbrukssektorn möjliggör ett enhetligt tillvägagångssätt i alla medlemsstater, grundat på ett objektivt ekonomiskt referensvärde.
(4)
Mot bakgrund av kommissionens erfarenheter av bedömning av statligt stöd i fiskerisektorn, särskilt efter tillämpningen av gemenskapens riktlinjer för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk (6) och ikraftträdandet av rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskesektorn (7), kan det fastslås att mycket små stödbelopp som beviljas inom fiskerisektorn inte uppfyller kriterierna enligt artikel 87.1 i fördraget, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. På grund av likheterna i produktionsmönster mellan fiskerisektorn och jordbrukssektorn, skulle dessa villkor också vara uppfyllda när det stödbelopp som ett företag i fiskerisektorn tar emot är litet, och det samlade stödbeloppet till fiskerisektorn inte överskrider en liten procentandel av värdet av fiskeriproduktionen.
(5)
För att skapa ökad insyn och större rättssäkerhet bör en regel om stöd av mindre betydelse för jordbruks- och fiskerisektorn fastställas i en förordning.
(6)
Mot bakgrund av Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om jordbruk (8) bör exportstöd och stöd som gynnar inhemska produkter på bekostnad av importerade produkter inte undantas genom denna förordning. Medlemsstaterna är skyldiga att avstå från att bevilja stöd som strider mot åtagandena enligt det avtalet. Bidrag till kostnaderna för deltagande i handelsmässor eller för undersökningar eller konsulttjänster som behövs för att lansera en ny produkt eller en befintlig produkt på en ny marknad utgör normalt inte exportstöd. Så snart gemenskapen har fastställt en gemensam organisation av marknaden för en viss jordbrukssektor, är medlemsstaterna enligt EG-domstolens dom av den 19 september 2002 skyldiga att avstå från att vidta åtgärder som kan undergräva den eller skapa undantag från den (9). Denna princip gäller också inom fiskerisektorn. Därför bör denna förordning inte gälla sådant stöd vars storlek fastställs på grundval av priset på eller mängden av produkter som släpps ut på marknaden.
(7)
Mot bakgrund av kommissionens erfarenheter kan det fastslås att stöd som inte överskrider ett tak på 3 000 euro per stödmottagare under en period på tre år inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna och/eller inte snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och därför inte omfattas av artikel 87.1 i fördraget, förutsatt att det samlade beloppet av ett sådant stöd som beviljas till alla företag under tre år inte överskrider ett tak som kommissionen kommer att fastställa till ungefär 0,3 % av den årliga jordbruksproduktionen eller fiskeriproduktionen. Treårsperioden bör vara rörlig, vilket innebär att det totala beloppet för stöd av mindre betydelse under de föregående tre åren måste fastställas varje gång ett nytt stöd av mindre betydelse beviljas. Stödet i fråga bör anses ha beviljats vid den tidpunkt då stödmottagaren får laglig rätt till stödet. Regeln om stöd av mindre betydelse påverkar inte företags möjligheter att få annat statligt stöd som har godkänts av kommissionen eller som omfattas av en gruppundantagsförordning, även för samma projekt.
(8)
För att säkerställa insyn, lika behandling och en korrekt tillämpning av tröskelvärdet för stöd av mindre betydelse bör medlemsstaterna använda samma beräkningsmetod. I syfte att underlätta denna beräkning och i enlighet med förordning (EG) nr 69/2001 är det lämpligt att de stödbelopp som inte betalas ut i form av kontantbidrag omvandlas till sina motsvarande bruttobidragsekvivalenter. Vid beräkningen av bidragsekvivalenten för stöd som kan betalas ut i flera omgångar och stöd i form av mjuka lån skall de marknadsräntor som rådde när stödet beviljades användas. För att säkerställa en enhetlig, öppen och tydlig tillämpning av reglerna för statligt stöd, bör med marknadsräntor i denna förordning avses referensräntorna, under förutsättning att det ställs normala säkerheter när det gäller mjuka lån och att dessa inte innebär ett onormalt stort risktagande. Referensräntorna bör vara de räntor som löpande fastställs av kommissionen på grundval av objektiva kriterier och som offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning samt på Internet.
(9)
Det är kommissionens skyldighet att säkerställa att reglerna om statligt stöd efterlevs och särskilt att stöd som beviljas inom ramen för regeln om stöd av mindre betydelse uppfyller villkoren enligt denna regel. I enlighet med den samarbetsprincip som fastställs i artikel 10 i fördraget bör medlemsstaterna underlätta utförandet av denna uppgift genom att inrätta det system som krävs för att se till att det totala stödbelopp som beviljas enligt regeln om stöd av mindre betydelse inte överstiger stödtaket på 3 000 euro per stödmottagare eller det totala stödtak som fastställs av kommissionen på grundval av jordbruks- eller fiskeriproduktionen i varje medlemsstat under en period på tre år. Medlemsstaterna bör därför, när de beviljar ett stöd av mindre betydelse, informera det berörda företaget om att stödet har karaktär av stöd av mindre betydelse, inhämta fullständiga uppgifter om annat stöd av mindre betydelse som mottagits under de senaste tre åren och noggrant kontrollera att stödtaket för stöd av mindre betydelse inte överskrids genom det nya stödet av mindre betydelse. Alternativt kan bevakningen av att stödtaken iakttas skötas med hjälp av ett centralt register.
(10)
Mot bakgrund av kommissionens erfarenhet på detta område, och särskilt med tanke på hur ofta det i allmänhet är nödvändigt att se över politiken i fråga om statligt stöd, bör tillämpningsperioden för denna förordning begränsas. Om denna förordnings giltighetstid skulle löpa ut utan att den förlängs, bör medlemsstaterna få en anpassningsperiod på sex månader för stöd av mindre betydelse som omfattades av denna förordning. Med hänsyn till rättssäkerheten, bör det klargöras hur den här förordningen påverkar stöd som beviljats före dess ikraftträdande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE
Artikel 1
Tillämpningsområde
Denna förordning gäller för statligt stöd till företag inom jordbrukssektorn eller fiskerisektorn med undantag för
a)
stöd vars storlek fastställs på grundval av priset på eller mängden av produkter som släpps ut på marknaden,
b)
exportrelaterade stöd, dvs. stöd som är direkt knutna till exporterade volymer, till upprättandet eller driften av ett distributionsnät eller till andra löpande utgifter som har samband med exportverksamhet,
c)
stöd som förutsätter att inhemska produkter används på bekostnad av importerade produkter.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
1.
företag inom jordbrukssektorn: ett företag som bedriver produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter,
2.
jordbruksprodukt: de produkter som förtecknas i bilaga I till fördraget, med undantag av fiskeri- och vattenbruksprodukter enligt punkt 5 i denna artikel,
3)
bearbetning av en jordbruksprodukt: en process som en jordbruksprodukt genomgår där den produkt som blir resultatet av processen också är en jordbruksprodukt,
4)
företag inom fiskerisektorn: ett företag som bedriver produktion, bearbetning och saluföring av fiskeriprodukter,
5)
fiskeriprodukter: både produkter som fångats till havs och i inlandsvatten och de vattenbruksprodukter som förtecknas i artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 104/2000 (10),
6)
bearbetning och saluföring av en fiskeriprodukt: all verksamhet, inklusive hantering, behandling, produktion och distribution som utförs mellan tidpunkten för landning eller skörd och slutprodukten.
Artikel 3
Stöd av mindre betydelse
1. Stödåtgärder som uppfyller villkoren i punkterna 2 och 3 i denna artikel skall inte anses uppfylla samtliga kriterier i artikel 87.1 i fördraget och skall därför inte omfattas av anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3 i fördraget.
2. Det totala stöd av mindre betydelse som beviljas ett företag får inte överstiga 3 000 euro under en period av tre år. Detta stödtak skall gälla oberoende av stödets form eller ändamål.
Det ackumulerade belopp som beviljas olika företag inom jordbrukssektorn får inte under någon treårsperiod överskrida det värde som fastställs för varje medlemsstat i bilaga I.
Det ackumulerade stödbelopp som beviljas olika företag inom fiskerisektorn får inte under någon treårsperiod överskrida det värde som fastställs för varje medlemsstat i bilaga II.
3. Stödtaken i punkt 2 skall uttryckas i form av ett kontantbidrag. Alla siffror som används skall avse bruttobelopp, dvs. belopp före eventuella avdrag för direkt skatt. Om stöd beviljas i någon annan form än som bidrag, skall stödbeloppet brutto vara lika med stödets bidragsekvivalent.
Stöd som betalas ut i flera omgångar skall räknas om till sitt värde vid tidpunkten för beviljandet. Den ränta som skall användas för nuvärdesberäkningar och för att beräkna stödbeloppet i ett mjukt lån skall vara den gällande referensräntan vid den tidpunkt då lånet beviljades.
Artikel 4
Kumulering och kontroll
1. En medlemsstat som beviljar stöd av mindre betydelse till ett företag skall upplysa företaget om att stödet har karaktären av stöd av mindre betydelse och från företaget inhämta fullständiga uppgifter om övrigt stöd av mindre betydelse som företaget har mottagit under de föregående tre åren.
Medlemsstaten får inte bevilja det nya stödet av mindre betydelse förrän det har kontrollerats att detta inte medför att det totala beloppet av stöd av mindre betydelse som företaget tagit emot under treårsperioden i fråga överstiger något av de stödtak som föreskrivs i artikel 3.2.
2. Om en medlemsstat har upprättat ett centralt register över stöd av mindre betydelse för jordbruk och fiskeri som innehåller fullständiga uppgifter om samtliga stöd av mindre betydelse som faller inom tillämpningsområdet för denna förordning och som beviljats av myndigheter i medlemsstaten, skall kravet i punkt 1 första stycket inte längre gälla från den tidpunkt då registret omfattar en period av tre år.
3. Medlemsstaterna skall föra register över alla uppgifter som rör tillämpningen av denna förordning. Registret skall innehålla alla uppgifter som behövs för att det skall vara möjligt att fastställa att villkoren i denna förordning har följts. Registrerade uppgifter om ett enskilt stöd av mindre betydelse skall bevaras under tio år från den dag då det beviljades, och registrerade uppgifter om en stödordning av mindre betydelse under tio år från den dag då det sista enskilda stödet beviljades enligt stödordningen.
Den berörda medlemsstaten skall på skriftlig begäran från kommissionen inom tjugo arbetsdagar, eller inom den längre tidsfrist som anges i begäran, förse kommissionen med alla upplysningar den anser sig behöva för att bedöma huruvida villkoren i denna förordning har följts, särskilt när det gäller det totala beloppet av stöd av mindre betydelse som tagits emot av ett företag och av jordbruks- och fiskerisektorn i den berörda medlemsstaten.
Artikel 5
Övergångsbestämmelser
1. Denna förordning skall gälla för stöd som beviljats före dess ikraftträdande, om det uppfyller samtliga villkor i artiklarna 1 och 3. Stöd som inte uppfyller dessa villkor skall bedömas av kommissionen i enlighet med relevanta rambestämmelser, riktlinjer och meddelanden.
2. De ordningar för stöd som omfattas av denna förordning skall fortsätta att omfattas av den under en anpassningsperiod på sex månader räknat från den dag som anges i artikel 6 andra stycket.
Under anpassningsperioden får dessa ordningar fortsätta att tillämpas enligt villkoren i denna förordning.
Artikel 6
Ikraftträdande och tillämplighet
Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2005.
Den skall tillämpas till och med den 31 december 2008.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 6 oktober 2004.