KOMMISSIONENS BESLUT
av den 3 maj 2005
om en planerad tysk stödordning för utveckling av en kommunal infrastruktur för näringslivet enligt punkt 7 i del II i ramprogrammet för förbundsstatens och delstaternas gemensamma initiativ för ”Förbättring av den regionala näringsstrukturen” - Byggande eller utvidgning av näringslivscentrum, teknikcentrum och företagskuvöser som erbjuder små och medelstora företag lokaler och gemensamma tjänster 2004-2006
[delgivet med nr K(2005) 1315]
(Endast den tyska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2005/782/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (1), särskilt artikel 7,
efter att ha uppmanat berörda parter att yttra sig i enlighet med nämnda artiklar (2) och med beaktande av de synpunkter som framförts, och
av följande skäl:
I FÖRFARANDE
(1)
Genom en skrivelse av den 19 september 2002, registrerad av kommissionens generalsekretariat den 20 september 2002, anmälde Tyskland den ovannämnda stödordningen till kommissionen i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget. Tyskland betraktade inte åtgärden som statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, men anmälde den av rättssäkerhetsskäl. Ärendet registrerades som statligt stöd nr N 644/g/2002. Genom skrivelser av den 9 oktober 2002, 17 januari 2003, 30 juni 2003 och 25 september 2003 begärde kommissionen kompletterande upplysningar. Tyskland översände kompletterande upplysningar genom skrivelser av den 18 november 2002, den 11 och 12 februari 2003, den 24 juli 2003 och den 30 oktober 2003. Genom en skrivelse av den 26 november 2003 samtyckte Tyskland till en förlängning av den två månader långa tidsfristen till den 5 februari 2004 i enlighet med artikel 4.5 i förordning (EG) nr 659/1999 och lämnade kompletterande upplysningar.
(2)
Genom en skrivelse av den 18 februari 2004 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget.
(3)
Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (3) Kommissionen begärde att de berörda parterna skulle yttra sig i ärendet.
(4)
Genom en skrivelse av den 2 november 2004, som registrerades den 3 november 2004, inkom synpunkter till kommissionen från ADT - Bundesverband deutscher Innovations-, Technologie- und Gründerzentren e.V. (nedan kallad ”ADT”). Kommissionen översände synpunkterna till Tyskland genom en skrivelse av den 15 november 2004 och gav Tyskland tillfälle att yttra sig. Tyskland tog emellertid inte ställning till synpunkterna.
(5)
Synpunkter från Tyskland inkom till kommissionen den 19 mars 2004. Den 22 april 2004 ägde en överläggning rum, varefter Tyskland efter två uppmaningar från kommissionen av den 9 juli 2004 respektive den 9 september 2004 översände kompletterande information genom en skrivelse av den 16 september 2004, som registrerades den 22 september 2004. Ytterligare en överläggning ägde rum den 16 december 2004, varefter Tyskland med anledning av kommissionens uppmaning av den 14 februari 2005 översände kompletterande information och ändrade åtgärden genom skrivelser av den 3 och den 23 mars 2005, vilka registrerades samma dag.
II BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN
(6)
Åtgärden finansieras gemensamt av förbundsstaten och delstaterna. Åtgärden förvaltas av delstatsregeringarna, och därför behandlas vissa detaljer i åtgärden på något olika sätt i de enskilda delstaterna.
(7)
Det statliga stödet beviljas i form av bidrag till de organ som ansvarar för centrumen. Stödet uppgår till högst 90 % av kostnaderna för att bygga eller utvidga centrumen. Det finansiella stöd som beviljats inom ramen för åtgärden skall komma användarna av centrumen till godo. Detta skall inte förstås så att de organ som ansvarar för centrumen eller de som använder dem får stöd på upp till 90 % av de stödberättigande kostnaderna. Åtgärden gäller såväl för områden enligt artikel 87.3 a och c i EG-fördraget som för områden som inte är stödberättigade (cirka 5 % av de områden som omfattas av åtgärden). Åtgärden upphör att gälla den 31 december 2006 och har en årlig budget på 120 miljoner euro.
(8)
Åtgärden är inriktad på att erbjuda små och medelstora företag vissa faciliteter. Det är i första hand fråga om möjligheten för små och medelstora företag att hyra lokaler i ett centrum. Dessutom kan små och medelstora företag i dessa centrum använda tjänster såsom rådgivning, forskningsutrustning och möjligheter till samarbete exempelvis med högskolor och forskningsinstitut eller bildande av nätverk med andra företag.
(9)
De små och medelstora företagen stöds dock inte direkt, utan inom ramen för en mer komplex struktur. Tyskland ställer finansiella resurser till förfogande för de organ som ansvarar för centrumen (de ansvariga organen) för att ge dem ett incitament att uppföra eller utvidga en byggnad, dvs. ett näringslivscentrum, ett teknikcentrum eller en företagskuvös. Syftet är att dessa centrum skall kunna erbjuda användarna, dvs. små och medelstora företag, lokaler och tjänster. De ansvariga organen måste ansvara för driften av centrumen i minst 15 år.
(10)
De ansvariga organen är i allmänhet kommuner och kommunförbund, eventuellt också icke vinstdrivande offentliga eller privata föreningar.
(11)
Centrumen är i regel icke vinstdrivande kommunala företag eller icke vinstdrivande separata juridiska personer.
(12)
Det finns olika slag av centrum: näringslivscentrum tillhandahåller i regel lokaler för alla slag av små och medelstora företag inom en viss bransch eller inom alla branscher, medan teknikcentrum är inriktade på småföretag som bedriver forskning. De erbjuder dessa företag alla nödvändiga faciliteter, till exempel laboratorier, rådgivningstjänster samt kontakter med högskolor och forskningsinstitut. Målgrupp för företagskuvöserna är nystartade företag, särskilt mikroföretag. Olika hybridformer är emellertid också möjliga. I synnerhet om alla lokaler inte kan hyras ut till den eftersträvade företagskategorin, lockar centrumen i allmänhet till sig andra målgrupper. Således kan till exempel ett teknikcentrum delvis användas som företagscentrum.
(13)
De små och medelstora företagen, som utnyttjar de tjänster som centrumen tillhandahåller, betalar hyra för de lokaler de hyr och en extraavgift för användningen av andra faciliteter (t.ex. laboratorieutrustning eller specialutrustning) och/eller eventuella rådgivningstjänster. Hyran och/eller priset på övriga faciliteter och tjänster kan ligga under marknadspriset. Hyresgästerna kan i regel använda centrumen i fem års tid (i undantagsfall åtta år).
(14)
Diagrammet nedan visar hur åtgärden fungerar:
III SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
(15)
I sitt beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet uttryckte kommissionen tvivel angående åtgärdens förenlighet med den gemensamma marknaden, eftersom Tyskland lämnat otillräckligt med information om många aspekter av stödordningen. Detta gällde särskilt frågan om huruvida stödet omfattade alla nivåer av åtgärden, och framför allt om de organ som ansvarar för centrumen och de små och medelstora företag som utnyttjar de tjänster som centrumen tillhandahåller gynnades eller om hela stödet kom de små och medelstora företagen till godo.
IV SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA TREDJE PARTER
(16)
ADT hävdade att de tjänster som centrumen tillhandahöll inte fanns tillgängliga på marknaden. Enligt ADT omfattar tjänsterna rådgivningstjänster (utarbetande av affärsplaner, hjälp med att anskaffa startkapital osv.), kortfristiga hyresavtal, samarbete och bildande av kluster med regionala forskningsinstitut, högskolor eller andra företag samt forskningsutrustning (laboratorier, specialutrustning osv.).
(17)
Dessutom påpekade ADT att omkring 90 % av de nystartade företagen i centrumen överlever de tre första åren, vilket är väldigt mycket jämfört med andra nystartade företag.
V SYNSPUNKTER FRÅN DE TYSKA MYNDIGHETERNA
(18)
I sitt ursprungliga yttrande gjorde Tyskland gällande att syftet med åtgärden är att korrigera ett marknadsmisslyckande inom fastighetsbranschen, som särskilt inte kan erbjuda nystartade företag lokaler till ett pris dessa kan betala. Enligt vad Tyskland erfarit tvekar man på den privata marknaden att erbjuda nystartade innovativa företag lokaler, eftersom de är högriskföretag. Dessutom står uppenbarligen inga små lokaler till förfogande på marknaden.
(19)
Tyskland hävdade vidare att allt stöd enbart kommer användarna av centrumen till godo. Beträffande det stödinslag som var avsett för användarna hävdade Tyskland först att stödnivån för användarna är högst 10-20 % av det jämförbara marknadspriset. I sin skrivelse av den 22 september 2004 konstaterade Tyskland däremot att användarna betalar sedvanligt marknadspris (priserna ligger i den nedre änden av marknadsprisskalan) och att stödbeloppet i alla händelser är under 100 000 euro under en period på tre år (högst 23 000 euro per år per användare under en femårsperiod). Tyskland har översänt synpunkter från samtliga delstater, i vilka det bland annat hänvisas till studier som beskriver centrumens positiva effekter för användarna och de gynnsamma regionala effekterna. Fram till denna tidpunkt hade Tyskland inte åtagit sig att iaktta alla villkor i kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (4), särskilt artikel 3 i denna om kumulering och kontroll.
(20)
I sitt sista yttrande och framför allt i sin skrivelse av den 3 mars 2005 ändrade Tyskland sin ursprungliga anmälan. Tyskland åtog sig att tillämpa artikel 5 i kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag (5) på rådgivningstjänster som riktar sig till de små och medelstora företag som använder centrumen. Dessutom åtog sig Tyskland att tillämpa förordning (EG) nr 69/2001 på alla andra stödåtgärder avsedda för små och medelstora företag, särskilt på uthyrning av lokaler och laboratorier samt på användning av forskningsutrustning eller annan utrustning. Även om stödet beviljats undantag på grundval av de ovannämnda förordningarna, begärde Tyskland av rättssäkerhetsskäl att kommissionen skulle fatta ett slutligt beslut.
VI BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN
(21)
Kommissionen har bedömt åtgärden mot bakgrund av artikel 87 och följande i EG-fördraget och artikel 61 och följande i EES-avtalet samt mot bakgrund av förordningarna (EG) nr 69/2001 och (EG) nr 70/2001.
1. Förekomsten av statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget
(22)
När åtgärden bedöms utifrån bestämmelserna om statligt stöd i EG-fördraget måste det först undersökas om åtgärden utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
(23)
Enligt artikel 87.1 i fördraget är ett stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel oförenligt med den gemensamma marknaden om det påverkar handeln mellan medlemsstaterna, om det snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion. Stödbegreppet omfattar varje förmån som direkt eller indirekt finansieras med statliga medel och som beviljas av staten själv eller av organ som fått befogenheter av staten. Som statligt stöd betraktas en åtgärd som uppfyller samtliga kriterier i artikel 87.1 i EG-fördraget.
(24)
Vid bedömningen av om det är fråga om ett statligt stöd är det vad gäller åtgärder som beviljas i form av ett bidrag eller ett lån i regel uppenbart vilket företag som eventuellt gynnas. Den aktuella åtgärden är dock mer komplicerad, eftersom de tyska myndigheterna har uppmuntrat en viss grupp av marknadsaktörer (de ansvariga organen) att främja en annan grupp (användarna). Dessutom skapar åtgärden en tredje grupp av potentiella marknadsaktörer (centrumen), som är oberoende av de ansvariga organen och användarna. Även om Tyskland enbart avsåg att erbjuda användarna fördelar, kan företag på alla tre nivåer vara mottagare av statligt stöd.
(25)
Därför måste förekomsten av statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget bedömas på tre olika nivåer, nämligen de ansvariga organen, centrumen och användarna.
1. Första nivån: de ansvariga organen
(26)
Det är ett obestridligt faktum att åtgärden finansieras med statliga medel. Procentandelen statligt stöd är beroende av om det ansvariga organet är en kommun eller ett kommunförbund eller en offentlig eller en privat icke vinstdrivande inrättning. I det förstnämnda fallet byggs centrumet till 100 % med statliga medel (högst 90 % från förbundsstaten och delstaterna och minst 10 % från kommuner eller kommunförbund). Om en icke vinstdrivande inrättning deltar i projektet, måste den däremot erbjuda minst 10 % av finansieringen, medan resten (högst 90 %) finansieras av staten. De egentliga stödmottagarna är emellertid de små och medelstora företagen. De statliga medlen är nödvändiga för att täcka de stödberättigande kostnaderna för uppförandet av byggnaden, men de säger ingenting om vilka stödbelopp som beviljats de små och medelstora företagen.
(27)
Det finns två typer av ansvariga organ: 1) Kommuner eller kommunförbund eller offentliga företag i deras ägo, och 2) offentliga eller privata icke vinstdrivande inrättningar, t.ex. högskolor eller forskningsinstitut. Oberoende av det ansvariga organets rättsform och avsaknaden av ett vinstdrivande syfte anser kommissionen, såsom den konstaterade redan i sitt beslut 98/353/EG av den 16 september 1997 om statligt stöd till företaget Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH (6), att de ansvariga organen skall ses som företag i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget, om de utövar ekonomisk verksamhet på marknaden.
(28)
Kommuner och kommunförbund betraktas dock i allmänhet inte som företag. Dock gäller att även om de kan sköta många offentliga uppgifter och utöva offentlig makt, kan de enligt EG-domstolens dom av den 16 juni 1987 i mål C-118/85 (kommissionen mot Italien) (7) likväl betraktas som företag, om de utövar ekonomisk verksamhet på marknaden. Detta skall anses vara fallet särskilt om kommunerna bedriver verksamhet via ett kommunalt företag.
(29)
I den föreliggande åtgärden är det de ansvariga organen som har ansvaret för att bygga och leda ett centrum. De skapar därmed förutsättningar för att ett centrum kan hyra ut lokaler till små och medelstora företag och/eller erbjuda dem andra tjänster. Även om de ansvariga organen är icke vinstdrivande inrättningar, utövar de en ekonomisk verksamhet som skulle kunna utövas till exempel av privata mäklarföretag eller privata konsultfirmor.
(30)
Det är emellertid inte meningen att de ansvariga organen själva skall gynnas av åtgärden, eftersom syftet med det statliga stödet är att erbjuda små och medelstora företag lokaler och tjänster. De statliga medel som ställts till de ansvariga organens förfogande skall ge enbart användarna en ekonomisk fördel. För att säkerställa att de ansvariga organen inte får någon fördel har olika arrangemang införts:
(31)
Ett öppet anbudsförfarande för byggandet eller utvidgningen av centrumet kommer att anordnas i enlighet med reglerna för offentlig upphandling.
(32)
De ansvariga organen är skyldiga att till användarna överlåta äganderätten eller nyttjanderätten till centrumet för en period på minst 15 år. Såtillvida får de ansvariga organen ingen fördel under denna period på 15 år då byggnaderna måste användas som centrum.
(33)
Efter denna period på 15 år förblir byggnaderna emellertid i de ansvariga organens ägo, och om dessa inte behöver betala för restvärdet kan värdet på centrumet, som då kan användas för annan verksamhet eller säljas, utgöra en fördel för de ansvariga organen (byggnadens ägare). För att säkerställa att de ansvariga organen inte längre har någon fördel efter denna period, har de tyska myndigheterna i samband med kommissionens granskning åtagit sig att se till att eventuella vinster överlåts efter dessa 15 år. Detta sker antingen med hjälp av bruttoberäkningsmetoden (discounted cash flow-metoden) eller i alla händelser enligt en metod som motsvarar den metod som anges i artikel 29.4 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (8). Härvid beaktas all vinst som de ansvariga organen gjort och alla förluster de åsamkats under de 15 åren samt byggnadens restvärde. Detta betyder att centrumens företagsverksamhet skall anses ha ägt rum på de ansvariga organens nivå, eftersom det är de ansvariga organen som till slut skall ansvara för den ekonomiska risk som ett centrum är förknippat med.
(34)
Eftersom de ansvariga organen inte får några ekonomiska fördelar, kan de inte betraktas som mottagare av statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. De skall snarare ses som instanser som ser till att bistånd ställs till användarnas förfogande via centrumen.
2. Andra nivån: centrumen och de som driver dem
(35)
De statliga medel som ställts till förfogande inom ramen för åtgärden i fråga är avsedda för byggande eller utvidgning av centrumen. Eftersom endast byggkostnaderna är stödberättigande enligt åtgärden, omfattas centrumens driftskostnader inte av åtgärden i fråga. Detta kan säkerställas genom att Tyskland (via Verwendungsnachweisprüfung) övervakar hur stödet används. Centrumen, som ägs av de ansvariga organen, tjänar enbart till att erbjuda användarna lokaler och tjänster.
(36)
Dessutom hänvisas det till den vinstöverlåtelse som nämns i skäl 33 och som enligt Tyskland också skall äga rum för centrumens del. Detta tillvägagångssätt skall säkerställa att centrumen inte har kvar några oberättigade fördelar när de 15 åren löpt ut.
(37)
Dessutom har Tyskland lovat att ett öppet anbudsförfarande skall anordnas om driften av ett centrum, om detta skall tas över av en tredje part. De som driver ett centrum får endast en marknadsmässig ersättning enligt anbudsinfordran.
(38)
Därmed får varken centrumen eller deras ledning någon ekonomisk fördel och kan inte själva vara stödmottagare. De är endast en mellanhand som ser till att bistånd ställs till användarnas förfogande. Därför beviljas inget stöd inom ramen för åtgärden till centrumen och deras ledning.
3. Tredje nivån: användarna
(39)
Genom de organ som ansvarar för centrumen och genom centrumen själva beviljas indirekt statligt stöd till de små och medelstora företag som hyr lokaler i centrumen. Det bör dock betonas att avsikten inte är att tillämpa en stödnivå på 90 % på målgruppen små och medelstora företag. De är nödvändigt att finansiera kostnaderna med statliga medel upp till 90 % eller rentav 100 % för att ett centrum skall kunna byggas.
(40)
Centrumen erbjuder de små och medelstora företagen ett stort antal faciliteter (lokaler, utrustning, möjligheter till samarbete, laboratorier, rådgivnings- eller andra tjänster). Den hyra som de små och medelstora företagen betalar för lokalerna samt de priser som de betalar för andra faciliteter (t.ex. laboratorier och specialutrustning) kan ligga under marknadsnivå. Vissa små och medelstora företag kan ha svårigheter med att hitta sådana lokaler och faciliteter på marknaden, åtminstone till priser de kan betala. Fördelen för de små och medelstora företagen består då av att de kan använda centrumets lokaler och andra tjänster förmånligt jämfört med marknadspriserna. Kommissionen utgår från att åtgärden medför en fördel för användarna, de små och medelstora företagen, eftersom både hyran och/eller de övriga faciliteterna ligger under marknadspriset.
(41)
Åtgärden snedvrider eller kan snedvrida konkurrensen eftersom den riktar sig till vissa företag, och målgruppen bestäms på grundval av typen av centrum. Såsom konstateras i skälen 6-14, är näringslivscentrumen avsedda för alla typer av små och medelstora företag, teknikcentrumen är avsedda för innovativa små och medelstora företag och företagskuvöserna är inriktade på nystartade småföretag och mikroföretag. Naturligtvis finns det också många blandformer; exempelvis kan nystartade företag också vara innovativa.
(42)
Åtgärden utesluter inte att stödet beviljas företag som är verksamma inom sektorer av ekonomin där det bedrivs handel inom gemenskapen. Därför måste det antas att åtgärden påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(43)
Därför utgör åtgärden statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget på användarnivå, förutsatt att det i förordning (EG) nr 69/2001 föreskrivna taket för stöd av mindre betydelse, dvs. 100 000 euro per stödmottagare under en period på tre år inte överskrids.
(44)
Vad gäller tillämpningen av taket för stöd av mindre betydelse på de olika faciliteter som centrumen erbjuder konstaterar kommissionen följande:
-
I fråga om uthyrningen av lokaler bör det beaktas att Tyskland åtagit sig att följa föreskrifterna i förordning (EG) nr 69/2001 när det gäller dem som använder centrumen. Åtgärdens tidigare brist på öppenhet försvinner, eftersom Tyskland åtagit sig att beräkna de stödinslag som ingår i hyrorna för de lokaler som hyrs av små och medelstora företag på grundval av jämförbara hyror för liknande lokaler, särskilt på grundval av den officiella hyresstatistiken (den s.k. Gewerbemietspiegel). På detta sätt säkerställer Tyskland att taket på 100 000 euro under en treårsperiod för stöd av mindre betydelse iakttas. Tyskland förbinder sig därför att göra det klart för varje användare av ett centrum att utnyttjandet av de tjänster centrumet tillhandahåller kan innehålla stödinslag som betraktas som stöd av mindre betydelse och som hör till tilllämpningsområdet för förordning (EG) nr 69/2001.
-
I fråga om användningen av laboratorier och annan specialutrustning (särskilt i teknikcentrumen) konstaterar Tyskland att eventuella stödinslag återspeglas av en höjning av den hyra som användaren skall betala. Denna höjning kan således avskiljas från hyran i övrigt. Det påpekas att Tyskland också har lovat iaktta förordning (EG) nr 69/2001 med avseende på dessa extraavgifter för användning av laboratorier och specialutrustning.
-
Vad gäller rådgivningstjänster är stödinslaget dock inte begränsat till taket för stöd av mindre betydelse, och de måste därför bedömas som statligt stöd som omfattas av tillämpningsområdet för artikel 87.1 i EG-fördraget.
2. Åtgärdens laglighet
(45)
Tyskland har fullgjort sin skyldighet enligt artikel 88.3 i EG-fördraget.
3. Åtgärdens förenlighet med EG-fördraget
(46)
Eventuella åtgärder inom ramen för stödordningen till förmån för små och medelstora företag (t.ex. lokaler, laboratorier och specialutrustning), med undantag för rådgivningstjänster, betraktas inte som statligt stöd om taket för stöd av mindre betydelse och föreskrifterna i förordning (EG) nr 69/2001 iakttas. Det räcker således med att undersöka om rådgivningstjänsterna till förmån för små och medelstora är förenliga med den gemensamma marknaden.
(47)
Syftet med stödordningen är att främja spridningen och den kommersiella användningen av ny tysk och internationell forskning och utveckling på området för allmän företagsledning och företagsutveckling. Stödordningen främjar därmed tekniköverföring och samarbete mellan företag.
(48)
Enligt artikel 157 i EG-fördraget är främjande av tekniköverföring och samarbete mellan företag två viktiga mål för gemenskapen. Såtillvida motsvarar stödordningen målen i artikel 157 i EG-fördraget. Kommissionen har emellertid ännu inte utarbetat några särskilda kriterier för bedömning av stödåtgärder som är särskilt inriktade på dessa mål, även om sådana åtgärder ofta främjas via Europeiska regionala utvecklingsfonden som ett led i gemenskapens regionalpolitik.
(49)
I detta sammanhang hänvisar kommissionen också till sitt meddelande ”Att arbeta tillsammans för tillväxt och sysselsättning” (9) inför Europeiska rådets vårmöte. I meddelandet framhäver kommissionen betydelsen av att innovationer och innovationspooler (kluster) främjas. Målgruppen för åtgärden i fråga är begränsad till innovativa och teknikorienterade små och medelstora företag i startfasen. Detta är också den viktigaste målgruppen när det gäller att främja ekonomisk tillväxt och sysselsättning.
(50)
Vad gäller rådgivningstjänster skall det konstateras att Tyskland har åtagit sig att inte bevilja något stöd som överskrider 50 % av de stödberättigande kostnaderna. Därmed motsvarar stödet till rådgivningstjänster förordning (EG) nr 70/2001, särskilt artikel 5 i denna.
(51)
Därför borde åtgärden granskas välvilligt av kommissionen
VII SLUTSATS
(52)
På grundval av de ändringar Tyskland gjorde i samband med det formella granskningsförfarandet drar kommissionen följande slutsats:
(53)
Vad gäller det stöd som enligt stödordningen beviljats vissa små och medelstora företag för hyra av lokaler, användning av laboratorier eller specialutrustning och/eller annan utrustning, noterar kommissionen Tysklands åtagande att iaktta förordning (EG) nr 69/2001 avseende stödordningen i fråga.
(54)
I den mån stöd för de rådgivningstjänster som finns tillgängliga i centrumen beviljas små och medelstora företag inom ramen för stödordningen, har Tyskland åtagit sig att bevilja sådana bidrag i enlighet med förordning (EG) nr 70/2001, särskilt artikel 5 i denna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Den stödordning som Tyskland avser att genomföra åren 2004-2006 för utveckling av en kommunal infrastruktur för näringslivet enligt del II, punkt 7 i ramplanen för förbundsstatens och delstaternas gemensamma initiativ för ”Förbättring av den regionala näringslivsstrukturen” för uppförande eller utvidgning av näringslivscentrum, teknikcentrum och företagskuvöser som erbjuder små och medelstora företag lokaler och allmänna tjänster, utgör inte statligt stöd som omfattas av tillämpningsområdet för artikel 87.1 i EG-fördraget, om Tyskland fullgör sitt åtagande att iaktta förordning (EG) nr 69/2001 vid uthyrning av lokaler, laboratorier, specialutrustning och/eller tillhandahållande av andra tjänster.
2. Den stödordning som nämns i punkt 1 utgör ett statligt stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c) i EG-fördraget, om Tyskland fullgör sitt åtagande att i enlighet med förordning (EG) nr 70/2001 bevilja allt stöd till rådgivningstjänster till små och medelstora företag som utnyttjar de tjänster som näringslivscentrum, teknikcentrum och företagskuvöser erbjuder.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.
Utfärdat i Bryssel den 3 maj 2005.