32003L0085
L 306/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2003/85/ЕО НА СЪВЕТА
от 29 септември 2003 година
относно мерки на Общността за борба с болестта шап и за отмяна на Директива 85/511/ЕИО и Решения 89/531/ЕИО и 91/665/ЕИО, и за изменение на Директива 92/46/ЕИО
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета за регионите (4),
като има предвид, че:
(1)
Една от задачите на Общността във ветеринарната област е да се подобри здравословното състояние на добитъка, като по този начин се увеличава доходността от животновъдството и се улеснява търговията с животни и животински продукти. Същевременно, Общността е освен това и общност на ценности и нейната политика за борба с болестите по животните не трябва да се основава само на търговски интереси, но също така трябва в действителност да вземе под внимание етичните принципи.
(2)
Болестта шап е силно заразна вирусна болест по чифтокопитните животни. Въпреки, че болестта шап не е от значение за общественото здраве, поради изключителното ѝ икономическо значение, тя заема челно място в списък „А“ с болестите на Международното бюро по епизоотии (Office International des Epizooties МБЕ).
(3)
Болестта шап е болест, която задължително трябва да се обявява, като огнищата трябва да се обявяват от засегнатата държава-членка на Комисията и другите държави-членки, в съответствие с Директива 82/894/ЕИО на Съвета от 21 декември 1982 г. относно обявяване на болестите по животните в рамките на Общността (5).
(4)
Мерките на Общността за борба с болестта шап са определени в Директива 85/511/ЕИО на Съвета от 18 ноември 1985 г. за въвеждане на мерки на Общността за борба с болестта шап (6). Тази директива е изменяна значително по много причини. Сега, когато се внасят нови изменения в посочената директива, е желателно въпросните разпоредби да се преработят наново, с цел да се изяснят спорните проблеми.
(5)
След приемането на Директива 90/423/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. за изменение на Директива 85/511/ЕИО, Директива 64/432/ЕИО относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине и Директива 72/462/ЕИО относно проблемите на здравната и ветеринарната инспекция при вноса на животни от рода на едрия рогат добитък и свине и на прясно месо или на месни продукти от трети страни (7), профилактичната ваксинация срещу шап бе забранена в цялата Общност, считано от 1 януари 1992 г.
(6)
Необходими са превантивни мерки, за да се избегне проникването на болестта шап в Общността и в добитъка в Общността от съседни страни или чрез въвеждането в Общността на живи животни и продукти от животински произход. Няма признаци, че огнищата на болестта шап, за които е докладвано след забраната за профилактичната ваксинация, могат да бъдат приписани на вноса в съответствие със законодателството на Общността, и че подлежат на ветеринарни проверки на граничните инспекционни пунктове, създадени съгласно Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни (8), и Директива 90/675/ЕИО на Съвета от 10 декември 1990 г. относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на продуктите, въведени в Общността от трети страни (9).
(7)
Въпреки това, следва силно да се наблегне на стриктното прилагане на правилата на Общността за внос на животински продукти, които са насочени към намаляване на рисковете, ако не поради други причини, то поради увеличаването на ръста на търговията и движението на хора по целия свят. Държавите-членки гарантират, че това законодателство е въведено в неговата цялост и подсигурят наличието на достатъчно персонал и ресурси за осъществяването на строг контрол на външните граници.
(8)
Също така, Временният комитет по болестта шап към Европейския парламент установи, че на практика граничните инспекции не успяват да предотвратят незаконното навлизане на значителни количества месо и месни продукти в Общността.
(9)
В условията на единен пазар и задоволителното като цяло здравословно състояние на стадата от домашен добитък, търговията с животни и животински продукти е нараснала значително и определени райони от Общността имат гъсто заселени с добитък площи.
(10)
Епидемията от шап в определени държави-членки през 2001 г. показа, че поради интензивното движение и търговията с животни, възприемчиви към шап, възникналото огнище може бързо да достигне епизоотични размери, причинявайки сътресения в такъв мащаб, които да предизвикат рязко понижаване на доходите от отглеждането на животни от възприемчиви видове, както и да засегне други части от селското стопанство, а също така се изискват и значителни финансови средства за обезщетяване на фермерите и прилагането на мерки за контрол.
(11)
По време на кризата с болестта шап през 2001 г., Комисията засили мерките за борба с болестта шап в Общността, определени в Директива 85/511/ЕИО, чрез приемането на защитни мерки в съответствие с Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехнически проверки, приложими при търговията в Общността с определени живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (10) и Директива 89/662/ЕИО на Съвета от 11 декември 1989 г. относно ветеринарните проверки по отношение на търговията вътре в Общността с оглед изграждането на вътрешния пазар (11).
(12)
През 2001 г., Комисията също прие и решения за условията за използване на спешна ваксинация, в съответствие с Директива 85/511/ЕИО. Тези условия бяха определени, като се взеха под внимание препоръките, включени в доклада на Научния комитет по здравето на животните и хуманното отношение към тях относно стратегията за спешна ваксинация против болестта шап от 1999 г.
(13)
Настоящата директива следва да вземе под внимание доклада на експертните групи на държавите-членки относно прегледа на законодателството на Общността, свързано с болестта шап от 1998 г., който отразява опита, придобит от държавите-членки по време на епидемията от класическа чума по свинете през 1997 г., и заключенията на Международната конференция за предотвратяване и борба с болестта шап, състояла се в Брюксел през 2001 г.
(14)
Резолюцията на Европейския парламент от 17 декември 2002 г. за епидемията от шап през 2001 г. в Европейския съюз (12) която се основава на заключенията на Временния комитет по болестта шап към Европейския парламент, следва да бъде взета под внимание в настоящата директива.
(15)
Следва да се вземат под внимание препоръките в доклада от 30-ата сесия на Европейската комисия през 1993 г., посветена на борбата с болестта шап, осъществяван от Организацията на Обединените нации по прехрана и земеделие относно минималните стандарти за лабораториите, работещи с вируса на шап ин витро и ин виво.
(16)
Настоящата директива следва също така да вземе под внимание направените промени в Кодекса за здравето на животните и Наръчника за стандарти за диагностични тестове и ваксини на МБЕ (Наръчник на МБЕ).
(17)
С цел да се осигури навременно откриване на всяко вероятно огнище на болестта шап, са необходими законови разпоредби, които да задължават намиращите се в контакт с животни от възприемчиви видове, да уведомяват компетентните органи за всеки съмнителен случай. Следва да се въведат редовни инспекции в държавите-членки, за да се гарантира че фермерите в действителност са запознати и прилагат общите правила за борба с болестта и биологичната безопасност.
(18)
Необходимо е веднага щом възникне съмнение за наличие на болестта шап, да се предприемат действия, така че да се приложат незабавни и ефективни мерки за контрол, веднага след потвърждаване на съществуването на болестта. Тези мерки следва да се приспособяват от компетентните органи в зависимост от епидемиологичната обстановка в засегнатата държава-членка. Освен това, мерките следва да бъдат засилени и от специфични мерки за защита, установени в съответствие със законодателството на Общността.
(19)
Бързото и подробно диагностициране на болестта и идентифицирането на съответния вирус следва да се извършва под ръководството на мрежа от национални лаборатории в държавите-членки. Когато е необходимо, сътрудничеството между националните лаборатории следва да бъде осигурено от референтна лаборатория на Общността, определена от Комисията съгласно процедурата на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. относно определяне на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, с който се създава Европейския орган за безопасност на храните, и за определяне на процедури по въпроси, свързани с безопасността на храните (13).
(20)
Във връзка с диференциалната лабораторна диагноза на болестта шап, следва да се вземе под внимание Решение 2000/428/ЕО на Комисията от 4 юли 2000 г. относно установяване на процедури за диагностициране, методи за вземане на проби и критерии за оценка на резултатите от лабораторните тестове за потвърждение и диференциална диагноза на везикулозната болест по свинете (14).
(21)
Мерките на Общността за борба с болестта шап следва да се основават преди всичко на депопулацията на заразеното стадо. Убиването на болни и заразени животни от възприемчиви видове следва да се извършва незабавно в съответствие с Директива 93/119/ЕИО на Съвета от 22 декември 1993 г. относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване (15). Когато е възможно, преработката на труповете на умрели или умъртвени животни следва да се извършва в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. относно установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (16).
(22)
В случай на възникване на огнище на болестта шап, е необходимо аспектите, свързани със защитата на общественото здраве и опазването на околната среда да бъдат обединени, по-специално чрез установяване на тясно сътрудничество между компетентните ветеринарномедицински органи и органите за опазване на околната среда. Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 г. относно цялостно предотвратяване и контрол на замърсяването (17) изисква разрешение за съоръжения за унищожаване или рециклиране на трупове на животни и животински отпадъци с определен капацитет за третиране по отношение на цялостното опазване на околната среда. Следва да се избягват ненужните рискове от изгарянето на трупове на животни в екарисажи или загробването им в масови гробищни парцели.
(23)
Необходимо е да се предотврати всяко разпространение на болестта веднага след появата на огнище, посредством внимателно наблюдение на движението на животните и употребата на продукти, които е вероятно да са заразени, и посредством спешна ваксинация, там където е целесъобразно, и по-специално в гъсто заселените с добитък райони.
(24)
Предприетите действия за борба с епидемии от шап, които поразиха определени държави-членки през 2001 г. показаха, че международните правила и правилата на Общността, и произтичащите от тях практики, не са обърнали достатъчно внимание на предлаганата възможност за използване на спешна ваксинация и последващи тестове, за откриване на болни животни във ваксинирани популации. Твърде голямо значение бе отдадено на аспектите на търговската политика, като в резултат на това предпазна ваксинация не е извършена, дори и в случаите, когато тя е била разрешена.
(25)
Съществуват различни стратегии за борба с болестта шап. В случай на епидемия, изборът на стратегия за борба с болестта следва също така да отчита коя стратегия причинява възможно най-малки икономически щети за неселскостопанските сектори на икономиката.
(26)
Посредством спешната ваксинация без последващо умъртвяване на ваксинираните животни, броят на животните, които следва да бъдат убити с цел контролиране на болестта може да бъде значително намален. Подходящи тестове следва впоследствие да потвърдят отсъствието на заразяване.
(27)
Почистването и дезинфекцията следва да са неразделна част от политиката на Общността за борба с болестта шап. Използването на дезинфектанти следва да се извършва в съответствие с Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди (18).
(28)
Сперма, яйцеклетки и ембриони, взети от животни от възприемчиви видове, заразени с вируса на шап, могат да спомогнат за разпространението на болестта, и следователно следва да подлежат на ограничения в допълнение към ветеринарно-санитарните условия, определени за търговията в Общността, в следните директиви:
-
Директива 88/407/ЕИО на Съвета от 14 юни 1988 г. относно определяне на ветеринарно-санитарните изисквания за внос и търговия в рамките на Общността с дълбоко замразена сперма на животни от рода на едрия рогат добитък (19);
-
Директива 89/556/ЕИО на Съвета от 25 септември 1989 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък (20);
-
Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (21).
(29)
В случай на възникнало огнище, може да е наложително да се приложат мерки за контрол не само по отношение на болни животни от възприемчиви видове, но и по отношение на заразени животни от невъзприемчиви към болестта видове, които могат да се превърнат в механични вектори на вируса. По време на епидемията от шап през 2001 г. бяха наложени ограничения и по отношение на движението на еднокопитни животни, идващи от животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове или от граничещи с такива животновъдни обекти места, и в допълнение към изискванията на Директива 90/426/ЕИО от 26 юни 1990 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението и вноса от трети страни на еднокопитни животни (22) се изискваше специално удостоверяване, за да се контролира търговията с еднокопитни животни от държави-членки, засегнати от болестта шап.
(30)
Във връзка с ветеринарно-санитарните условия, разпоредбите за пускането на пазара, търговията и вноса в Общността на животински продукти, предназначени за консумация от човека, са определени в следните директиви:
-
Директива 64/433/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 г. относно здравни проблеми, които оказват въздействие върху търговията с прясно месо в рамките на Общността (23),
-
Директива 77/99/ЕИО на Съвета от 21 декември 1976 г. относно здравните проблеми, засягащи търговията с месни продукти в рамките на Общността (24),
-
Директива 80/215/ЕИО на Съвета от 22 януари 1980 г. относно проблемите, свързани със здравето на животните, засягащи търговията с месни продукти в рамките на Общността (25),
-
Директива 91/495/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1990 г., относно проблемите, свързани с общественото здраве и здравето на животните, които засягат производството и пускането на пазара на месо от зайци и на месо от дивеч, отглеждан във ферми (26),
-
Директива 94/65/ЕО на Съвета от 14 декември 1994 г. за определяне на изискванията за производство и пускане на пазара на мляно месо и месни заготовки (27),
-
Директива 2002/99/ЕО на Съвета от 16 декември 2002 г. относно установяване на ветеринарно-санитарни правила, регулиращи производството, преработката, разпространението и пускането на пазара на продукти от животински произход за консумация от човека (28).
(31)
Тези директиви понастоящем са в процес на замяна. С цел да се улеснят случаите, когато се налага позоваване, обработката на месо и месни продукти от животни от възприемчиви видове, която е необходима, за да се намали вероятността за наличие на вируса на шап, е ясно определена в приложения от VII до IX към настоящата директива, които се основават на тези директиви и съответстват на препоръките на МБЕ.
(32)
Ветеринарно-санитарните правила, регулиращи производството, преработката, разпространението и пускането на пазара на продукти от животински произход за консумация от човека са определени в Директива 2002/99/ЕО на Съвета от 16 декември 2002 г. (29)
(33)
Директива 92/46/ЕИО на Съвета от 16 юни 1992 г. относно определяне на здравни правила за производството и пускането на пазара на сурово мляко, топлинно обработено мляко и млечни продукти (30) предвижда обработката на мляко от животни, отглеждани в периметъра на надзорните зони, създадени в съответствие с мерките на Общността за борба с болестта шап. Изискванията на тази директива не са достатъчни, тъй като те не предвиждат обработката на мляко от предпазните зони и от ваксинирани животни. Освен това, обработката на мляко за консумация от човека, предвидена в тази директива, надвишава изискванията на Кодекса на МБЕ за унищожаване на вируса на шап в млякото и води до логични проблеми при унищожаването на значително количество мляко, отказано за приемане от млекопреработвателните предприятия. В настоящата директива трябва да се включат по-подробни разпоредби относно събирането и транспортирането на мляко от животни от възприемчиви видове в области, които подлежат на мерки за борба с болестта шап. Обработката на мляко и млечни продукти, определена в приложение IX към настоящата директива отговаря на изискванията на МБЕ за унищожаване на евентуален вирус на шап в млякото и млечните продукти. Следователно Директива 92/46/ЕИО следва да бъде съответно изменена.
(34)
По отношение на продуктите от животински произход, следва да се вземе под внимание Директива 92/118/ЕИО на Съвета от 17 декември 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните и здравните изисквания относно търговията и вноса в Общността на продукти, които не са подчинени, по отношение на посочените изисквания, на специалните правила на Общността, посочени в глава I от приложение А към Директива 89/662/ЕИО, и по отношение на патогените, в Директива 90/425/ЕИО (31). Определени разпоредби от Директива 92/118/ЕИО са включени в Регламент (ЕО) № 1774/2002.
(35)
Прилагането на принципа на регионализация следва да позволи изпълнението на строги мерки за контрол, включително и спешна ваксинация, в определена част на Общността, без да се поставят под опасност общите интереси на Общността. Млечните и месните продукти от ваксинирани животни могат да се пускат на пазара в съответствие със съответното законодателство на Общността, и по специално с настоящата директива.
(36)
Директива 64/432/ЕИО предвижда определяне на райони. Решение 2000/807/ЕО на Комисията от 11 декември 2000 г. относно установяване на кодифицираната форма и кодовете за обявяване на болестите по животните съгласно разпоредбите на Директива 82/894/ЕИО на Съвета (32) определя административни области в държавите-членки, свързани с мерките за контрол и обявяване на болестта.
(37)
За да може да реагира при спешни случаи, Комисията, в съответствие с Решение 91/666/ЕИО на Съвета от 11 декември 1991 г. относно създаването на резерви в Общността на противошапни ваксини (33), е създала резерви от неактивни антигени на вируса на шапа, съхранявани в определени за целта помещения, както и банка на Общността за антигени и ваксини. Следва да се създадат ясни и ефективни процедури, за да се гарантира достъпа до антигена без прекомерно забавяне. Също така, определени държави-членки са създали и поддържат национални банки за антигени и ваксини.
(38)
Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарномедицинските продукти (34) изисква, с много малки изключения, всички ветеринарномедицински продукти, които са пуснати на пазара в рамките на Общността, да имат разрешение за търговия. В допълнение, директивата определя критериите за издаване на разрешение за търговия на ветеринарномедицински продукти, включително имунологични ветеринарномедицински продукти. Тази директива дава право на държавите-членки, в случай на сериозна епидемия, при определени условия да разрешат пускането на продукт на техния пазар без разрешение за търговия. Болестта шап е с потенциал да прерасне в сериозна епидемия. Като се отчита рязкото отклонение на антигена, необходим за оказване на ефективна защита на животни от възприемчиви видове в случай на спешност, ваксините против шап отговарят на изискванията за дерогация, предвидена в тази директива.
(39)
Референтната лаборатория на Общността следва да консултира Комисията и държавите-членки относно нуждата от ваксини и антигени, по-специално когато се откриват щамове на вируса, срещу който ваксините, произвеждани въз основа на антигените, съхранявани в банката на Общността за ваксини и антигени, не осигуряват достатъчна защита.
(40)
Във връзка с рисковете от умишлено заразяване с вируса на шапа, като предпазна мярка е целесъобразно да се прилагат специфични процедури при закупуването на антигени за банката на Общността за антигени и ваксини и при публикуването на определени данни, свързани с мерките за борба с болестта.
(41)
Съществуването на напълно неимунизирани популации от добитък от възприемчиви видове в държавите-членки изисква постоянна осведоменост и готовност по отношение на болестта. Необходимостта от подробни планове за действие в извънредни ситуации бе доказана още веднъж по време на епидемията от шап през 2001 г. Понастоящем всички държави-членки имат планове за действие в извънредни ситуации, одобрени с Решение 93/455/ЕИО на Комисията от 23 юли 1993 г. относно одобрение на някои планове за овладяване на извънредни ситуации в борбата срещу шапа (35). Тези планове за действие в извънредни ситуации следва редовно да се преразглеждат, наред с всички останали въпроси, като се имат предвид резултатите от практическите занятия при опасност в реално време, провеждани в държавите-членки, опита от епидемията през 2001 г. и с цел да се включат мерки за опазване на околната среда. Държавите-членки следва да бъдат насърчавани да организират и провеждат тези занятия в тясно сътрудничество, включително и трансгранично. Комисията следва да бъде насърчавана, в сътрудничество с държавите-членки, да включи разпоредби за въвеждането на техническа помощ, която да се предоставя на засегнатите от епидемия държави-членки.
(42)
За да се предпази добитъкът в Общността и въз основа оценката на риска, следва да се създаде разпоредба за подпомагане на заразени с шап съседни трети страни, или на страни за които има опасност от заразяване с шап, и по-специално по отношение на спешната доставка на антигени или ваксини. Въпреки това, тези разпоредби следва да се прилагат, без да се засягат споразуменията, сключени между засегнатата трета страна и Общността, относно достъпа до банката на Общността за антигени и ваксини.
(43)
Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (36) се прилага в случай на поява на болестта шап, като предвижда да бъде отпусната помощ от Общността за референтните лаборатории и банките за антигени и ваксини. Всяко обезщетение от страна на Общността, изплатено на държави-членки за финансовите разходи, свързани с мерките за борба в случай на огнища на болестта шап, следва да подлежи на обстойно разглеждане по отношение на съответствието с не по-ниски от минималните изисквания, определени в настоящата директива.
(44)
За да се осигури тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията при борбата с болестта шап и като се взема под внимание естеството на болестта, Комисията следва да бъде оправомощена да изменя и приспособява определени технически аспекти на мерките за контрол. Когато е необходимо, Комисията основава всичките тези изменения или приспособявания към резултатите от съответна мисия с цел ветеринарна проверка, извършена в съответствие с Решение 98/139/ЕО на Комисията от 4 февруари 1998 г. относно определяне на някои подробни правила,свързани с проверките на място във ветеринарната област, извършвани от експерти на Комисията в държавите-членки (37).
(45)
Държавите-членки създадат правила за налагане на санкции, приложими при нарушения на разпоредбите на настоящата директива и осигуряват тяхното прилагане. Тези санкции трябва са ефективни, пропорционални и възпиращи.
(46)
В съответствие с принципа на пропорционалност, за постигането на основната цел за поддържане във всички държави-членки, а в случай на възникване на огнище, и за бързо възстановяване на статута на страни, официално свободни от шап или от заразяване с шап, е необходимо и целесъобразно да се определят правила относно мерките за повишаване на готовността за борба с болестта и за контролиране на огнищата, колкото е възможно по-бързо, ако е необходимо посредством спешна ваксинация, и за ограничаване на неблагоприятните въздействия върху производството и търговията с добитък и продукти от животински произход. Настоящата директива не излиза извън рамките на необходимото, за да се постигнат преследваните цели в съответствие с член 5, параграф 3 от Договора.
(47)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (38),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива определя:
а)
минималните мерки за борба, които да се прилагат в случай на възникване на огнище на болестта шап, независимо от вида на вируса;
б)
конкретните превантивни мерки, насочени към повишаване на познанията и готовността на компетентните органи и на фермерите за посрещане на болестта шап.
2. Държавите-членки са свободни да предприемат по-строги мерки в областта, която се включва в обхвата на настоящата директива.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива, се прилагат следните определения:
а)
„животно от възприемчиви видове“ означава всяко домашно или диво животно от подразреди Ruminantia, Suina, и Tylopoda от разред Arttiodactyla;
По отношение на специалните мерки, особено при прилагането на член 1, параграф 2, член 15 и член 85, параграф 2, други животни, като например тези от разред Rodentia и Proboscidae, могат да се считат за възприемчиви към болестта шап в съответствие с научните доказателства.
б)
„животновъден обект“ означава всяко селскостопанско или друго помещение, включително пътните артерии, водещи към него, разположено на националната територия на държава-членка, в което се развъждат или отглеждат постоянно или временно животни от възприемчиви видове.
Въпреки това, за целите на член 10, буква л), настоящото определение не включва жилищните части, предназначени за хората в тези помещения, освен ако животни от възприемчиви видове, включително тези, посочени в член 85, параграф 2, не се отглеждат в тях за постоянно или временно, кланиците, средствата за транспорт, граничните инспекционни пунктове или оградени участъци, в които животни от възприемчиви видове се отглеждат и може да се ловува с тях, ако големината на оградените участъци е такава, че не позволява прилагането на мерките, предвидени в член 10.
в)
„стадо“ означава животно или група от животни, отглеждани в животновъден обект, в качеството му на епидемиологична единица; ако в даден животновъден обект се отглеждат повече от едно стадо, всяко от които представлява обособена единица и е с еднакъв здравен статус;
г)
„собственик“ означава всяко лице или лица, физически или юридически, които притежават правото на собственост върху животно от възприемчиви видове, или които отговарят за отглеждането на такива животни, независимо с цел получаване на възнаграждения или не;
д)
„компетентен орган“ означава органът на дадена държава-членка, който е компетентен да извършва ветеринарни или зоотехнически проверки, или всеки орган, на който тя е делегирала тази компетентност;
е)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарният лекар, определен от компетентния орган на държавата-членка;
ж)
„разрешение“ означава писмено разрешение, издавано от компетентните органи, копия от което трябва да са налице за представяне при последващи проверки, в съответствие със съответното законодателство във въпросната държава-членка;
з)
„инкубационен период“ означава продължителността от време между инфекцията и появата на клинични признаци на болестта шап. А именно, за целите на настоящата директива, това са 14 дни за говедата и свинете, и 21 дни за овцете и козите, както и за всяко друго животно от възприемчиви видове;
и)
„съмнително болно животно“ означава всяко животно от възприемчиви видове, което показва клинични симптоми или следкланични изменения или реакции към лабораторните тествания, които са такива, че дават основание да се подозира наличие на болестта шап;
й)
„съмнително заразено животно“ означава всяко животно от възприемчиви видове, което съгласно събраната епидемиологична информация, може да е било изложено пряко или непряко на вируса на шап;
к)
„случай на болестта шап“ или „болно от шап животно“ означава всяко животно от възприемчиви видове или труп на такова животно, за което болестта шап е официално потвърдена, като се взимат под внимание определенията в приложение I:
-
въз основа на клинични симптоми или следкланични изменения, наподобяващи болестта шап, които са официално потвърдени, или
-
в резултат на лабораторни изследвания, извършени в съответствие с приложение XIII;
л)
„огнище на болестта шап“ означава животновъден обект, в който се отглеждат животни от възприемчиви видове, и който отговоря на един или повече от критериите, определени в приложение I;
м)
„първично огнище“ означава огнището по смисъла на член 2, буква г) от Директива 82/894/ЕИО;
н)
„убиване“ означава убиването на животни по смисъла на член 2, параграф 6 от Директива 93/119/ЕИО;
о)
„принудително клане“ означава клане при спешни случаи по смисъла на член 2, параграф 7 от Директива 93/119/ЕИО на животни, за които въз основа на епидемиологичните данни или клиничната диагноза или резултатите от лабораторните тестове, не се счита, че са болни или заразени с вируса на шап, включително клане с цел хуманно отношение на животните;
п)
„преработване“ означава един от начините за обработване на особено опасни вещества, определени в Регламент (ЕО) № 1774/2002 и разпоредбите по прилагането му, използвани по такъв начин, че да се избегне риска от разпространение на вируса на шап;
р)
„регионализация“ означава определянето на границите на регламентирана зона, в която са наложени ограничения за придвижването или търговията с определени животни или животински продукти, както е предвидено в член 45, с цел да се предотврати разпространението на болестта шап в свободната зона, в която не са наложени никакви ограничения съгласно настоящата директива;
с)
„регион“ означава област, както е определена в член 2, параграф 2, буква п) от Директива 64/432/ЕИО;
т)
„под-регион“ означава област, определена в приложението към Решение 2000/807/ЕО;
у)
„банка на Общността за антигени и ваксини“ означава подходящи помещения, предназначени, съгласно настоящата директива, за съхраняването на резерви на Общността, както от концентриран неактивен антиген на вируса на шап за производството на ваксини срещу болестта шап, така и от ветеринарномедицински имунологични продукти (ваксини), получени от такива антигени и разрешени в съответствие с Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарномедицинските продукти (34)
ф)
„спешна ваксинация“ означава ваксинацията, в съответствие с член 50, параграф 1;
х)
„предпазна ваксинация“ означава спешна ваксинация, извършена в животновъдни обекти в определена област, с цел да се предпазят животните от възприемчиви видове в пределите на тази област от разпространение по въздуха или разпространение посредством причинители на вируса на шап, и при която се предвижда животните да бъдат поддържани живи след ваксинацията;
ц)
„принудителна ваксинация“ означава спешна ваксинация, която е извършена изключително в съответствие с политиката за ликвидиране на болестта в животновъдния обект или областта, в която има неотложна нужда от намаляване на степента на предаване на вируса на шап и от намаляване на риска от неговото разпространение извън периметъра на животновъдния обект или областта, и при която се предвижда животните да бъдат унищожени след ваксинацията;
ч)
„диво животно“ означава животно от възприемчив вид, което живее извън пределите на животновъдните обекти, както е определено в член 2, буква б) или в помещенията, посочени в членове 15 и 16;
ш)
„първичен случай на болестта шап при диви животни“ означава всеки случай на болестта шап, който е открит в диво животно в област, в която няма въведени мерки съгласно член 85, параграфи 3 или 4.
ГЛАВА II
БОРБА С БОЛЕСТТА ШАП
РАЗДЕЛ 1
ОБЯВЯВАНЕ
Член 3
Обявяване на болестта шап
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
болестта шап се квалифицира от компетентния орган като болест, която задължително се обявява;
б)
собственикът или всяко лице, което наблюдава животни, придружава животни по време на транспортиране или се грижи за животни, е задължено незабавно да уведоми компетентния орган или официалния ветеринарен лекар за наличието или съмнението за наличие на болестта шап и да държи болните от шап животни или съмнително болните животни, далеч от места, където животни от възприемчиви видове се намират в опасност от инфектиране или заразяване с вируса на шап;
в)
практикуващите ветеринарни лекари, официалните ветеринарни лекари, ръководния персонал на ветеринарни или други държавни или частни лаборатории и всяко лице, имащо професионално отношение към животни от възприемчиви видове или продукти, получени от такива животни, са задължени да обявяват незабавно всяка информация за наличието или съмнението за наличие на болестта шап, която те са получили преди официалната намеса в рамките на настоящата директива.
2. Без да се засяга съществуващото законодателство на Общността, свързано с обявяването на огнища на болести по животните, държавата-членка, на чиято територия се потвърди огнище на болестта шап или първичен случай на болестта шап при диви животни, обявява болестта и предоставя информация и писмени доклади на Комисията и другите държави-членки в съответствие с приложение II.
РАЗДЕЛ 2
МЕРКИ В СЛУЧАЙ НА СЪМНЕНИЕ ЗА БОЛЕСТТА ШАП
Член 4
Мерки в случай на съмнение за болестта шап
1. Държавите-членки осигуряват предвидените в параграфи 2 и 3 мерки да се провеждат в животновъден обект, в който има съмнение, че едно или повече животни са болни или заразени.
2. Компетентният орган незабавно привежда в действие официални мерки за изследване под негов контрол, с цел потвърждаване или изключване на наличието на болестта шап, и по-специално, възлага да бъдат взети необходимите проби за лабораторни изследвания, които се изискват за потвърждаване на огнището в съответствие с определението за огнище в приложение I.
3. Веднага след обявяване на съмнението за инфекция, компетентният орган поставя животновъдния обект, посочен в параграф 1, под официален надзор, и по-специално гарантира, че:
а)
се извършва преброяване на всички категории животни в животновъдния обект, а по отношение на всяка категория животни от възприемчиви видове, че се записва броят на вече умрелите животни и съмнително болните или съмнително заразените животни;
б)
данните от преброяването, посочено в буква а), се актуализират, като се отчитат животните от възприемчиви видове, новородените или умрелите животни през периода на съмнение. Тази информация се представя от собственика, при поискване от компетентните органи, и че се проверява от органа при всяко посещение;
в)
всички запаси от мляко, млечни продукти, месо, месни продукти, трупове на животни, кожи с косми и кожи без косми, вълна, сперма, ембриони, яйцеклетки, торова течност, тор, както и храна за животните и отпадъци в животновъдния обект се вписват, като тези вписвания се съхраняват;
г)
животни от възприемчиви видове не влизат или напускат животновъдния обект, с изключение за животновъдните обекти, състоящи се от различни епидемиологични производствени единици, посочени в член 18 и всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект са държат в помещенията, които помещават или в друго място, където могат да бъдат изолирани;
д)
се използват подходящи средства за дезинфекция на входовете и изходите от сградите или местата, където се помещават животни от възприемчиви видове и на входовете и изходите на самия животновъден обект;
е)
се провежда епидемиологично проучване, в съответствие с член 13;
ж)
за улесняване провеждането на епидемиологичното проучване, се вземат необходимите проби за лабораторно изследване съгласно точка 2.1.1.1 от приложение III.
Член 5
Влизане във и излизане от животновъдния обект в случай на съмнение за болестта шап
1. Държавите-членки гарантират, че в допълнение към мерките, предвидени в член 4, се забранява и всяко влизане и излизане от животновъдния обект, когато съществува съмнение за болестта шап. Тази забрана се отнася по-специално за:
а)
всяко изнасяне от животновъдния обект на месо или трупове на животни, месни продукти, мляко или млечни продукти, сперма, яйцеклетки или ембриони от животни от възприемчиви видове, или на храни за животни, инвентар за обслужване на животни, предмети или други вещества, като вълна, кожа с косми и кожа без косми, четина или животински отпадъци, торова течност, тор или всичко друго, чрез които е възможно пренасянето на вируса на шап;
б)
придвижването на животни от невъзприемчиви към болестта шап видове;
в)
влизане в или излизане на хора от животновъдния обект;
г)
влизането или излизането на превозни средства от животновъдния обект.
2. Чрез дерогация от забраната в буква а) от параграф 1, компетентният орган може, в случай на затруднения при съхранение на млякото в животновъдния обект, да разпореди млякото да бъде унищожено в животновъдния обект, или да разреши млякото да бъде транспортирано под ветеринарен контрол само с подходящо оборудвани транспортни средства, за да се осигури липсата на риск от разпространение на вируса на шап от животновъдния обект до възможно най-близкото място за изхвърляне или обработка, осигуряваща унищожаването на вируса на шап.
3. Чрез дерогация от забраните, предвидени в букви б), в) и г) от параграф 1, компетентният орган може да разреши влизането в и излизането от животновъдния обект при всякакви условия, необходими, за да се избегне разпространението на вируса на шап.
Член 6
Разширяване на мерките към други животновъдни обекти
1. Компетентният орган разширява мерките, предвидени в членове 4 и 5, и към други животновъдни обекти, когато тяхното местонахождение, тяхната конструкция и разположение, или контактите с животни от животновъдни обекти, посочени в член 4, дават основание за съмнение за заразяване.
2. Компетентният орган прилага най-малко мерките, предвидени в член 4 и член 5, параграф 1 по отношение на помещенията или средствата за транспорт, посочени в член 16, ако присъствието на животни от възприемчиви видове дава основание за съмнение за инфекция или заразяване с вируса на шап.
Член 7
Зона за временен контрол
1. Компетентният орган може да създаде зона за временен контрол, когато това се изисква от епидемиологичната обстановка, и по-специално, когато обстановката е свързана с голяма гъстота на популациите от животни от възприемчиви видове, интензивно движение на животни или лица, които се намират в контакт с животни от възприемчиви видове, забавяния при обявяването на статут на възникнало съмнение, или недостатъчна информация относно евентуалния произход и начините за проникване на вируса на шап.
2. Към животновъдните обекти в зоната за временен контрол, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, се прилагат най-малко мерките, предвидени в член 4, параграфи 2 и 3 букви а), б) и г) и в член 5, параграф 1.
3. Мерките, прилагани в зоната за временен контрол, могат да бъдат допълнени от временна забрана за движение на всички животни в по-голяма област или на цялата територия на държава-членка. Въпреки това, забраната за движение на невъзприемчиви към болестта шап животни не следва да надвишава 72 часа, освен ако изключителни обстоятелства не налагат това.
Член 8
Превантивна програма за ликвидиране на болестта
1. Когато епидемиологичната информация или друго доказателство дава основание, компетентният орган може да приложи превантивна програма за ликвидиране на болестта, включваща убиването на животни от възприемчиви видове, които е вероятно да са заразени, и при необходимост, на животни от епидемиологично свързани производствени единици или гранични животновъдни обекти.
2. В този случай вземането на проби от животни от възприемчиви видове и клиничното им изследване се извършва най-малко в съответствие с точка 2.1.1.1 от приложение III.
3. Компетентният орган уведомява Комисията преди прилагането на мерките, предвидени в настоящия член.
Член 9
Поддържане на мерките
Държавите-членки не оттеглят мерките, предвидени в членове от 4 до 7, докато съмнението за болестта шап не бъде официално изключено.
РАЗДЕЛ 3
МЕРКИ В СЛУЧАЙ НА ПОТВЪРЖДЕНИЕ
Член 10
Мерки в случай на потвърждаване на огнище на болестта шап
1. Веднага след като бъде потвърдено огнище на болестта шап, държавите-членки гарантират, че в допълнение към мерките, предвидени в членове от 4 до 6, в животновъдния обект незабавно се прилагат и следните мерки:
а)
Всички животни от възприемчиви видове се убиват на място.
При изключителни обстоятелства, животните от възприемчиви видове могат да бъдат убити в най-близкото подходящо за целта място, под официален надзор, и по такъв начин, че да се избегне рискът от разпространение на вируса на шап по време на транспортиране и убиване. Засегнатата държава-членка уведомява Комисията за съществуването на такива изключителни обстоятелства и за предприетите действия.
б)
Официалният ветеринарен лекар следва да осигури преди или по време на убиването на животни от възприемчиви видове да се вземат всички подходящи и достатъчно на брой проби, които са необходими за епидемиологичното проучване, посочено в член 13, в съответствие с точка 2.1.1.1 от приложение III.
Компетентният орган може да реши, че член 4, параграф 2 не следва да се прилага в случаите на поява на вторичен източник, епидемиологично свързан с първичен източник, за който вече са взети проби, съгласно този член, при условие че са взети съответните и достатъчно на брой проби, необходими за епидемиологичното проучване, посочено в член 13.
в)
Труповете на животни от възприемчиви видове, които са умрели в животновъдния обект и труповете на животни, които са били убити съгласно буква а), се преработват незабавно под официален надзор по начин, който не води до риск от разпространение на вируса на шап. Когато конкретните обстоятелства изискват труповете на животните да бъдат заравяни или изгорени на място или извън съответното място, тези действия се извършват съгласно предварително изготвените инструкции в рамките на планове за действие при извънредни ситуации, посочени в член 72.
г)
Всички продукти и вещества, посочени в член 4, параграф 3, буква в) се изолират, докато заразяването не бъде изключено или се обработват в съответствие с инструкциите на официалния ветеринарен лекар по начин, гарантиращ унищожаването на всички вируси на шап, или се преработват.
2. След убиването или преработването на животни от възприемчиви видове и приключването на мерките, предвидени в параграф 1, буква г), държавите-членки осигуряват, че:
а)
сградите, използвани за настаняване на животни от възприемчиви видове, терените около тях и превозните средства, използвани за транспортирането им, както и всичките останали сгради и съоръжения, за които има вероятност да са заразени, се почистват и дезинфекцират в съответствие с член 11;
б)
също така, когато съществува основателно съмнение, че жилищната площ или административната част на животновъдния обект са заразени с вируса на шап, тези части също се дезинфекцират с подходящите средства;
в)
новото зареждане на обектите с животни се извършва в съответствие с приложение V.
Член 11
Почистване и дезинфекция
1. Държавите-членки гарантират, че действията по почистване и дезинфекция, представляващи неразделна част от мерките, предвидени в настоящата директива, са документирани по подходящ начин и се осъществяват под официалния надзор и в съответствие с инструкциите, дадени от официалния ветеринарен лекар, като се използват дезинфектанти и работни разтвори на тези дезинфектанти, официално разрешени и регистрирани за пускане на пазара от компетентния орган в качеството им на ветеринарно-хигиенни биоцидни продукти, в съответствие с Директива 98/8/ЕО, с цел да се осигури унищожаването на вируса на шап.
2. Държавите-членки гарантират, че действията по почистване и дезинфекция, които включват подходящи мерки за борба със селскостопанските вредители, се осъществяват по такъв начин, че да се намали възможно в най-голяма степен вредното въздействие върху околната среда, което може да възникне в резултат на тези действия.
3. Държавите-членки се стремят да осигурят всички използвани дезинфектанти да могат както да дезинфекцират ефективно, така и да оказват във възможно най-малка степен вредно въздействие върху околната среда и общественото здраве, в съответствие със съществуващата към момента най-добра технология.
4. Държавите-членки осигуряват действията по почистване и дезинфекция да се извършват в съответствие с приложение IV.
Член 12
Проследяване и обработване на продукти и вещества, получени от или които са били в контакт с животни от огнище на болестта шап
Държавите-членки гарантират, че продуктите и веществата, посочени в член 4, параграф 3, буква в) от животни от възприемчиви видове, взети от животновъден обект, в който е потвърдено огнище на болестта шап и сперма, яйцеклетки и ембриони, взети от животни от възприемчиви видове, намиращи се в този животновъден обект, се проследяват и преработват през периода между вероятното проникване на болестта в животновъдния обект и прилагането на официалните мерки, или в случай на други вещества, различни от сперма, яйцеклетки и ембриони, се обработват под официален надзор по начин, осигуряващ унищожаването на вируса на шап и така че да се избегне всякакъв риск от неговото по-нататъшно разпространение.
Член 13
Епидемиологично проучване
1. Държавите-членки осигуряват епидемиологичните проучвания по отношение на огнища на болестта шап да се извършват от специално обучени ветеринарни лекари въз основа на въпросници, подготвени в рамките на планове за действие при извънредни ситуации, предвидени в член 72, за да се гарантират стандартизирани, бързи и целенасочени проучвания. Тези проучвания обхващат най-малко следното:
а)
продължителността от време, през което болестта шап вероятно е съществувала в животновъдния обект преди появата на съмнение или преди обявяването на болестта;
б)
възможният произход на вируса на шап в животновъдния обект и идентифицирането на други животновъдни обекти, в които има съмнително болни животни или съмнително заразени животни от същия източник;
в)
вероятната степен, в която животни от възприемчиви видове, различни от животни от рода на едрия рогат добитък и свине, може да са били инфектирани или заразени;
г)
придвижването на животни, хора, превозни средства и вещества, посочени в член 4, параграф 3, буква в), които е възможно да са пренесли вируса на шап във или от въпросните животновъдни обекти.
2. Държавите-членки информират и редовно предоставят актуална информация на Комисията и другите държави-членки относно епидемиологията и разпространението на вируса на шап.
Член 14
Допълнителни мерки в случай на потвърждение за огнище на болестта шап
1. Компетентният орган може да разпореди, че освен животните от възприемчиви видове, животните, които са от невъзприемчиви към болестта шап видове в стопанството с огнище на шап, също следва да бъдат убити и преработени по начин, така че да се избегне всякакъв риск от разпространение на вируса на шап.
Въпреки това, първата алинея не се прилага за животни от невъзприемчиви към болестта шап видове, които могат да бъдат изолирани, ефективно почистени и дезинфекцирани и при условие че могат да бъдат идентифицирани поотделно, в случая на еднокопитни животни, в съответствие със законодателството на Общността, така че да се даде възможност за контрол върху тяхното придвижване.
2. Компетентният орган може да прилага мерките, предвидени в член 10, параграф 1, буква а) спрямо епидемиологично свързани производствени единици или съседни животновъдни обекти, когато епидемиологичната информация или друго доказателство дават основание за съмнение за възможно заразяване на тези животновъдни обекти. Намерението да се прибегне до използването на тези разпоредби се обявява на Комисията преди въвеждането им, когато това е възможно. В този случай, мерките по отношение на вземането на проби и клиничните изследвания на животни се осъществяват поне по начина, определен в точка 2.1.1.1 от приложение III.
3. Незабавно след потвърждаване на първоначалното огнище на болестта шап, компетентният орган подготвя за прилагане всички необходими мерки за спешна ваксинация в участък, голям поне колкото надзорната зона, създадена в съответствие с член 21.
4. Компетентният орган може да прилага мерките, предвидени в членове 7 и 8.
РАЗДЕЛ 4
МЕРКИ, КОИТО СЛЕДВА ДА СЕ ПРИЛАГАТ ПРИ СПЕЦИАЛНИ СЛУЧАИ
Член 15
Мерки, които следва да се прилагат в случай на огнище на болестта шап в близост до или в границите на някои специални помещения за отглеждане постоянно или временно на животни от възприемчиви видове
1. Когато огнище на болестта шап заплашва да зарази животни от възприемчиви видове в лаборатория, зоологическа градина, резерват и заграден участък или в органи, институти или центрове, одобрени в съответствие с член 13, параграф 2 от Директива 92/65/ЕИО, и в които животните се държат за научни цели или цели, свързани със съхранение на видове или генетични ресурси на животни, отглеждани в животновъдни обекти, въпросната държава-членка следва да осигури предприемането на всички съответни мерки за биологичната безопасност, за да се предпазят тези животни от инфекция. Тези мерки могат да включват ограничаване на достъпа до обществени институции или поставянето на специални условия за достъп.
2. Когато се потвърди огнище на болестта шап в едно от помещенията, посочени в параграф 1, въпросната държава-членка може да реши да направи дерогация от член 10, параграф 1, буква а), при условие че не са застрашени основополагащите интереси на Общността, и по-специално здравословното състояние на животните в други държави-членки, и че са налице всички необходими мерки за предотвратяване на всеки риск от разпространение на вируса на шап.
3. Решението, посочено в параграф 2, се съобщава незабавно на Комисията. В случай на генетични ресурси на животни, отглеждани в животновъдни обекти, това съобщение включва позоваване на списъка с помещения, създаден в съответствие с член 77, параграф 2, буква е), с помощта на който компетентният орган предварително е идентифицирал тези помещения като центрове за разплод на животни от възприемчиви видове, крайно необходими за оцеляването на съответната порода.
Член 16
Мерки, които следва да се прилагат в кланици, гранични инспекционни пунктове и транспортни средства
1. Когато се потвърди случай на болестта шап в кланица, граничен инспекционен пункт, създаден в съответствие с Директива 91/496/ЕИО или в транспортни средства, компетентният орган следва да осигури във връзка със засегнатите помещения или транспортни средства да се осъществяват следните мерки:
а)
всички животни от възприемчиви видове в тези помещения или превозни средства се убиват незабавно;
б)
труповете на животните, посочени в параграф а), се преработват под официален контрол, така че да се избегне разпространението на вируса на болестта шап;
в)
други животински отпадъци от болни или съмнително болни животни и заразени животни, включително и карантии, се преработват под официален контрол, така че да се избегне разпространението на вируса на шап;
г)
торове и торови течности подлежат на дезинфекция и се пренасят само за обработка съгласно точка 5 от раздел II, част А, глава III на приложение VIII към Регламент (ЕО) № 1774/2002;
д)
почистването и дезинфекцията на сгради и съоръжения, включително транспортни средства, се извършват под контрола на официалния ветеринарен лекар, в съответствие с член 11 и в съответствие с инструкциите, определени от компетентния орган;
е)
извършва се епидемиологично проучване, в съответствие с член 13.
2. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в член 19, се прилагат в контактните животновъдни обекти.
3. Държавите-членки гарантират, че никакви животни не се вкарват отново за клане, преглед или транспортиране в помещенията или транспортните средства, посочени в параграф 1, най-малко до 24 часа след приключване на дейностите по почистване и дезинфекция, посочени в параграф 1, буква д).
4. Когато епидемиологичната ситуация налага това, и по-специално, когато се подозира заразяване на животни от възприемчиви видове в животновъдни обекти, съседни на помещенията или транспортните средства, посочени в параграф 1, държавите-членки гарантират чрез дерогация от член 2, буква б), второ изречение, че огнището на болестта се обявява в помещения или средства за транспорт, посочени в параграф 1, и че се прилагат мерките, предвидени в членове 10 и 21.
Член 17
Преглед на мерките
При първа възможност, Комисията извършва преглед на обстановката по отношение на специалните случаи, посочени в член 15 в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните. Съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3 се предприемат необходимите мерки за предотвратяване разпространението на вируса на шап, по-специално във връзка с регионализацията съгласно член 45, и във връзка със спешната ваксинация съгласно член 52.
РАЗДЕЛ 5
ЖИВОТНОВЪДНИ ОБЕКТИ, СЪСТОЯЩИ СЕ ОТ РАЗЛИЧНИ ЕПИДЕМИОЛОГИЧНИ ПРОИЗВОДСТВЕНИ ЕДИНИЦИ И КОНТАКТНИ ЖИВОТНОВЪДНИ ОБЕКТИ
Член 18
Животновъдни обекти, състоящи се от различни епидемиологични производствени единици
1. В случай на животновъдни обекти, които се състоят от две или повече отделни производствени единици, компетентният орган може, при изключителни случаи и след отчитане на рисковете, да дерогира от член 10, параграф 1, буква а) по отношение на производствените единици на тези животновъдни обекти, които не са засегнати от болестта шап.
2. Дерогацията, предвидена в параграф 1, се допуска само ако официалният ветеринарен лекар е потвърдил по време на официалното изследване, посочено в член 4, параграф 2, че следните условия за предотвратяване разпространението на вируса на шап между производствените единици, посочени в параграф 1, са съществували през най-малко два инкубационни периода преди датата, на която е установено огнището на болестта шап в животновъдния обект:
а)
структурата, включително административната сграда, и размерът на помещенията позволяват пълно отделяне на настаняването и отглеждането на различните стада животни от възприемчиви видове, включително и отделяне на въздушното пространство между тях;
б)
дейностите в различните производствени единици, и по-специално дейностите в оборите и воденето на паша, храненето, премахването на торовете са напълно отделени и се осъществяват от различен персонал;
в)
машините, работните животни от невъзприемчиви към болестта шап видове, оборудването, съоръженията, инструментите и дезинфекционните средства, използвани в производствените единици, са напълно отделени.
3. По отношение на млякото се допуска дерогация от член 10, параграф 1, буква г) за животновъден обект, в който се добива мляко, при условие че:
а)
този животновъден обект отговаря на условията, посочени в параграф 2, и
б)
доенето във всяка единица се извършва отделно, и
в)
в зависимост от предназначението му, млякото се подлага най-малко на една от обработките, описани в част А или част Б на приложение IX.
4. Когато се допуска дерогация в съответствие с параграф 1, държавите-членки предварително определят подробни правила за прилагането на тази дерогация. Държавите-членки уведомяват Комисията относно дерогацията и представят подробно описание на предприетите мерки.
Член 19
Контактни животновъдни обекти
1. Животновъдните обекти се признават за контактни животновъдни обекти, когато официалният ветеринарен лекар установи или въз основа на потвърдени данни счете, че вирусът на шап може да е проникнал в резултат на придвижването на хора, животни, продукти от животински произход, превозни средства или по някакъв друг начин, или от други животновъдни обекти в животновъдния обект, посочен в член 4, параграф 1 или член 10, параграф 1, или от животновъдния обект, посочен в член 4, параграф 1 или член 10, параграф 1 в други животновъдни обекти.
2. Контактните животновъдни обекти подлежат на мерките, предвидени в член 4, параграф 3 и член 5, като тези мерки се поддържат докато съмнението за наличие на вируса на шап в тези контактни животновъдни обекти не бъде официално изключено, съгласно определението в приложение I и изискванията за изследването, предвидено в точка 2.1.1.1 от приложение III.
3. Компетентният орган забранява преместването на всички животни от контактни животновъдни обекти през период, съответстващ на инкубационния период, определен в член 2, буква з) за въпросните видове. Въпреки това, компетентният орган може чрез дерогация от член 4, параграф 3, буква г) да разреши транспортирането на животни от възприемчиви видове под официален надзор директно до възможно най-близката одобрена кланица за спешно клане.
Преди да се допусне такава дерогация, официалният ветеринарен лекар извършва клиничните изследвания, предвидени в точка 1 от приложение III.
4. Когато компетентният орган счете, че епидемиологичната обстановка го позволява, той може да ограничи признаването на обекта за контактен животновъден обект, предвиден в параграф 1, до една идентифицирана епидемиологична производствена единица на животновъдния обект и до животните, включени в нея, при условие че епидемиологичната производствена единица отговаря на член 18.
5. Когато не може да бъде изключена епидемиологичната връзка между огнището на болестта шап и помещенията или транспортните средства, посочени съответно в членове 15 и 16, държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в член 4, параграфи 2 и 3 и член 5 се прилагат за тези помещения или транспортни средства. Компетентният орган може да реши да прилага мерките, предвидени в член 8.
Член 20
Координиране на мерките
Комисията може да направи преглед на обстановката отнасяща се до животновъдните обекти, посочени в членове 18 и 19, в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, с цел приемането, съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3, на необходимите мерки за осигуряване координацията на мерките, въведени от държавите-членки в изпълнение на членове 18 и 19.
РАЗДЕЛ 6
ПРЕДПАЗНИ ЗОНИ И НАДЗОРНИ ЗОНИ
Член 21
Създаване на предпазни зони и надзорни зони
1. Държавите-членки гарантират, че без да се засягат мерките, предвидени в член 7, незабавно след потвърждаване на огнището на болестта шап се предприемат поне мерките, изложени в параграфи 2, 3 и 4 по-долу.
2. Компетентният орган създава предпазна зона, която е с радиус минимум 3 км и надзорна зона, която е с радиус минимум 10 км около огнището на болестта шап, посочено в параграф 1. При географското определяне на границите на тези зони се вземат под внимание административните граници, естествените граници, средствата и оборудването за надзор, както и технологичния прогрес, който дава възможност да се предскаже евентуалното разпространение на вируса на шап по въздуха или по други начини. Ако е необходимо, определянето на границите може да бъде преразгледано, като се имат предвид тези елементи.
3. Компетентният орган осигурява, че предпазните зони и надзорните зони са маркирани с достатъчно големи предупредителни знаци, поставени по пътищата, по които се навлиза в зоните.
4. С цел да се постигне пълно координиране на всички мерки, необходими за ликвидирането на болестта шап колкото е възможно по-бързо, се създават национални и местни центрове за борба с болестта, посочени в членове 74 и 76. За целите на извършване на епидемиологичното проучване, както е посочено в член 13, тези центрове се подпомагат от група от експерти, предвидени в член 78.
5. Държавите-членки незабавно проследяват животните, изпратени от зоните през периода, обхващащ най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначална инфекция в животновъден обект, намиращ се в предпазната зона, и информират компетентните органи в другите държави-членки и Комисията за резултатите от своите действия по проследяване на животните.
6. Държавите-членки си сътрудничат при проследяването на прясно месо, месни продукти, сурово мляко и сурови млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произхождащи от предпазната зона и произведени между датата на евентуалното проникване на вируса на шап и датата, на която мерките, предвидени в параграф 2, влизат в сила. Прясното месо, месните продукти, суровото мляко и суровите млечни продукти се обработват в съответствие с членове 25, 26 и 27 съответно, или се задържат, докато евентуалното заразяване с вируса на шап не бъде официално изключено.
Член 22
Мерки, които следва да се прилагат за животновъдните обекти в предпазната зона
1. Държавите-членки осигуряват в предпазната зона незабавно да се прилагат най-малко следните мерки:
а)
регистрирането на всички животновъдни обекти с животни от възприемчиви видове и създаването на центрове, намиращи се в тези животновъдни обекти, се извършва колкото е възможно по-скоро и се актуализира;
б)
всички животновъдни обекти с животни от възприемчиви видове периодично преминават ветеринарен преглед, извършван по такъв начин, че да се избегне разпространението на евентуално наличие на вируса на шап в животновъдните обекти, и който обхваща по-специално съответната документация, и по-конкретно записите, посочени в буква а), както и прилаганите мерки за предотвратяване на проникването или избягването на вируса на шап, и който може да включва клиничен преглед, описан в точка 1 от приложение III или вземане на проби от животни от възприемчиви видове в съответствие с точка 2.1.1.1 от приложение III;
в)
животните от възприемчиви видове не се местят от животновъдния обект, в който те се отглеждат.
2. Чрез дерогация от параграф 1 буква в), животни от възприемчиви видове могат да бъдат транспортирани под официален контрол с цел принудително клане директно до кланица, разположена във вътрешността на същата предпазна зона, или ако в зоната няма кланица, до одобрена от компетентния орган кланица извън зоната, в превозвани транспортни средства, почистени и дезинфекцирани под официален контрол след всяко транспортиране.
Придвижването, посочено в първата алинея, се разрешава само, ако компетентният орган се е убедил въз основа на клиничния преглед, посочен в точка 1 от приложение III, извършен от официалния ветеринарен лекар на всички намиращи се в животновъдния обект животни от възприемчиви видове и след оценка на епидемиологичните обстоятелства, че няма основание за съмнение за наличие на болни или заразени животни в животновъдния обект. Месото от тези животни подлежи на мерките, предвидени в член 25.
Член 23
Придвижване и транспортиране на животни и продукти от тях в предпазната зона
Държавите-членки осигуряват в предпазната зона да се забраняват следните дейности:
а)
придвижването между животновъдните обекти и транспортирането на животни от възприемчиви видове;
б)
панаири, пазари, изложби и други събирания на животни, включително събирането и разпространение на възприемчиви видове;
в)
подвижна служба за разплод на животни от възприемчиви видове;
г)
изкуственото осеменяване и събирането на яйцеклетки и ембриони от животни от възприемчиви видове.
Член 24
Допълнителни мерки и дерогации
1. Компетентният орган може да разшири обхвата на забраните в член 23 и относно:
а)
придвижването или транспортирането на животни от невъзприемчиви видове между животновъдни обекти, разположени в рамките на зоната, или придвижване от или към предпазната зона;
б)
транзитното преминаване на животни от всички видове през предпазната зона;
в)
събития, свързани със събиране на хора, които имат евентуален контакт с животни от възприемчиви видове, когато съществува риск от разпространение на вируса на шап;
г)
изкуственото осеменяване и събирането на яйцеклетки и ембриони от животни от невъзприемчиви към болестта шап видове;
д)
придвижването на транспортни средства, предназначени за превозване на животни;
е)
клането в животновъдния обект на животни от възприемчиви видове, за лична консумация;
ж)
превозване на стоките, посочени в член 33, до животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
2. Компетентните органи могат да разрешат:
а)
транзитното преминаване на животни от всички видове през предпазната зона, извършвано основно по главни шосейни или железопътни линии;
б)
транспортирането на животни от възприемчиви видове, за които официалният ветеринарен лекар е удостоверил, че идват от животновъдни обекти извън предпазната зона, и които са превозвани по обозначени маршрути директно до одобрени кланици за принудително клане, при условие че транспортните средства се почистват и дезинфектират след доставянето под официален контрол в животновъдния обект и това обеззаразяване на превоза се отбелязва в дневника на транспортното средство;
в)
изкуственото осеменяване на животни в даден животновъден обект, извършвано от персонала на този обект чрез използване на сперма, събрана от животни в този животновъден обект или сперма, съхранявана в този обект или сперма, доставена от събирателни центрове за сперма до външните граници на животновъдния обект;
г)
придвижването и транспортирането на еднокопитни животни, като се взимат под внимание условията, определени в приложение VI;
д)
превозването, при определени условия, на стоките, посочени в член 33, до животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
Член 25
Мерки по отношение на прясно месо, добивано в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки, добити от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки от животни от възприемчиви видове, произведени в предприятия, разположени в предпазната зона.
3. Държавите-членки гарантират, че прясното месо, мляното месо и месните заготовки, посочени в параграф 1, се маркират в съответствие с Директива 2002/99/ЕО и впоследствие се транспортират в затворени съдове до одобрено от компетентните органи предприятие, за превръщане в месни продукти, обработени в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII към настоящата директива.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, които са били произведени най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в предпазната зона, и които след произвеждането са съхранявани и транспортирани отделно от месото, произведено след въпросната дата. Това месо трябва да може лесно да се разграничава от месото, което не е годно за изнасяне извън предпазната зона, посредством ясна маркировка, създадена в съответствие със законодателството на Общността.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за прясно месо, мляно месо или месни заготовки, получени от предприятия, разположени в предпазната зона, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
в предприятието се преработва само прясно месо, мляно месо или месни заготовки, описани в параграф 4, или прясно месо, мляно месо или месни заготовки, добити от животни, отглеждани и заклани извън предпазната зона или от животни, транспортирани до предприятието и заклани в него в съответствие с разпоредбите на член 24, параграф 2, буква б);
в)
прясното месо, мляното месо или месните заготовки имат нанесена маркировка, съгласно глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други чифтокопитни животни, носят маркировка, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, а в случай на мляно месо и месни заготовки носят маркировка, предвидена в глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо, мляното месо или месните заготовки са ясно идентифицирани, транспортирани и съхранявани отделно от прясното месо, мляното месо или месните заготовки, които не са годни за изнасяне извън предпазната зона съгласно настоящата директива.
6. Спазването на условията в параграф 5 се удостоверява от компетентния орган за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, предназначени за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
7. Дерогация от забраната, предвидена в параграф 1, е възможно да се допусне при определени условия, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, и по-специално по отношение на маркировката за месо, произведено от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазните зони, поддържани в продължение на повече от 30 дни.
Член 26
Мерки по отношение на месни продукти, произведени в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на месни продукти, произведени от месо, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за месни продукти, които са преминали през една от обработките, определени в точка 1 от част А на приложение VII или, които са произведени от месо, посочено в член 25, параграф 4.
Член 27
Мерки по отношение на мляко и млечни продукти, произведени в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона и на млечни продукти, произведени от такова мляко.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко и млечни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в предприятие, разположено в предпазната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко и млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произхождащи от предпазната зона, които са били произведени най-рано 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в предпазната зона, и които след произвеждането са съхранявани и транспортирани отделно от млякото и млечните продукти, произведени след въпросната дата.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко, добито от животни от възприемчиви видове, произхождащи от предпазната зона и млечни продукти, произведени от такова мляко, които са преминали през една от обработките, изложени в точка 1 от части А или Б на приложение IХ, в зависимост от употребата на млякото или млечните продукти. Обработката се извършва при условията, посочени в параграф 6, в предприятията, посочени в параграф 5, или ако няма такова предприятие в предпазната зона, обработката се извършва в предприятия, разположени извън предпазната зона, при условията, определени в параграф 8.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за мляко и млечни продукти, които са били приготвени в предприятия, разположени в предпазната зона при условията, определени в параграф 6.
6. Предприятията, посочени в параграфи 4 и 5, отговарят на следните условия:
а)
предприятието работи под постоянен и строг официален контрол;
б)
млякото, използвано в предприятието, отговаря на параграфи 3 и 4, или суровото мляко се добива от животни извън предпазната зона;
в)
по време на целия производствен процес млякото ясно се идентифицира и транспортира, и се съхранява отделно от суровото мляко и суровите млечни продукти, които не са предназначени за изнасяне извън предпазната зона;
г)
транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени извън предпазната зона до предприятията, се извършва в превозни средства, които са почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортирането, и които впоследствие не са влизали в контакт с животновъдни обекти в предпазната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
7. Спазването на условията в параграф 6 се удостоверява от компетентния орган по отношение на прясно мляко, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целта на това удостоверяване.
8. Транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени в рамките на предпазната зона, до предприятия, разположени извън предпазната зона, както и преработването на това мляко, са предмет на следните условия:
а)
преработката в предприятия, разположени извън предпазната зона, на сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, отглеждани в предпазната зона, се разрешава от компетентните органи;
б)
разрешението включва инструкции относно транспортния маршрут и обозначаването на маршрута до одобреното предприятие;
в)
превозът се извършва в превозни средства, почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортиране, които са конструирани и поддържани по начин, който не позволява изтичане на млякото по време на превоз, и които разполагат с оборудване, предотвратяващо разпръскване на аерозол по време на товаренето и разтоварването на млякото;
г)
преди напускане на животновъдния обект, от който е събрано мляко от животни от възприемчиви видове, съединителните тръби, гумите, картерите на двигателите, долните части на превозното средство, както и следи от разлято мляко, се почистват и дезинфекцират, като след последната дезинфекция и преди напускане на предпазната зона, превозното средство не е било в контакт с намиращи се в предпазната зона животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове;
д)
транспортните средства са строго предназначени за определена географска или административна област, като те са съответно маркирани и могат да се придвижват до друга област единствено след почистване и дезинфекция под официален контрол.
9. Забранява се събирането и превозването на проби от сурово мляко, взети от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти, разположени в предпазната зона до лаборатория, различна от лабораторията за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностициране на болестта шап, както и преработването на млякото в тези лаборатории.
Член 28
Мерки по отношение на сперма, яйцеклетки и ембриони, събирани от животни от възприемчиви видове в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на сперма, яйцеклетки и ембриони, взети от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за замразена сперма, яйцеклетки и ембриони, събрани и съхранявани в продължение на най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция с вируса на шап в даден животновъден обект в зоната.
3. Замразена сперма, събирана в съответствие със законодателството на Общността след датата на инфекцията, посочена в параграф 2, се съхранява отделно и се пуска само след като:
а)
всички мерки, свързани с възникването на огнище на болестта шап са премахнати в съответствие с член 36; и
б)
на всички животни, настанени в събирателните центрове за сперма, е извършен клиничен преглед и взетите проби, съгласно точка 2.2 от приложение III, са подложени на серологично изследване за потвърждаване отсъствието на инфекция във въпросния събирателен център за сперма; и
в)
животното донор е било подложено на серологичен тест за откриване на антитела на вируса на шап, който е показал отрицателен резултат в проба, взета не по-рано от 28 дни след събирането на спермата.
Член 29
Превозване и разхвърляне на тор от животни от възприемчиви видове, получен в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че в рамките на предпазната зона се забранява превозването и разпръскването на тор от животновъдни обекти и помещения или транспортни средства, посочени в член 16, разположени в предпазната зона, в която се отглеждат животни от възприемчиви видове.
2. Чрез дерогация от забраната в параграф 1, компетентният орган може да разреши преместването на тор от животни от възприемчиви видове от даден животновъден обект в предпазната зона до одобрено предприятие, за обработването му, съгласно точка 5, раздел II, част А, глава III на приложение VIII към Регламент (ЕО) № 1774/2002, или за междинно съхранение.
3. Чрез дерогация от забраната в параграф 1, компетентният орган може да разреши преместването на оборски тор от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти в предпазната зона, които не подлежат на мерките, предвидени в членове 4 или 10, за разпръскване по определените терени при следните условия:
а)
цялото количество тор е получено поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в предпазната зона, като тора се разхвърлят по земята отблизо и на достатъчно голямо разстояние от животновъдните обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, като веднага се зарива в земята, или
б)
в случай на тор от животни от рода на едрия рогат добитък или свине:
i)
преглед, извършен от официален ветеринарен лекар, отговарящ за всички животни от животновъдния обект, в резултат на който се изключва наличието на съмнително болни от вируса на шап животни, и;
ii)
цялото количество тор е получено поне 4 дни преди прегледа, посочен в точка (i), и
iii)
торът се зарива в земята в определени терени в близост до животновъдния обект и на достатъчно голямо разстояние от други животновъдни обекти в предпазната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
4. Държавите-членки гарантират, че всяко разрешение за преместване на тор от даден животновъден обект, в който се отглеждат животни от възприемчиви видове, подлежи на строги мерки, за да се избегне разпространението на вируса на шап, и по-специално като се осигури почистването и дезинфекцията на херметически затворените транспортни средства, след товаренето им и преди напускането на животновъдния обект.
Член 30
Мерки по отношение на кожи с косми и кожи без косми от животни от възприемчиви видове в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на кожи с косми и кожи без косми от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за кожи с косми и кожи без косми, които:
а)
са били добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, и които са съхранявани отделно от кожите с косми и кожите без косми, произведени след тази дата, или;
б)
отговарят на изискванията, определени в точка 2 от част А на приложение VII.
Член 31
Мерки по отношение на овча вълна, косми от преживни животни и свински четини, получени в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на овча вълна, косми от преживни животни и свински четини, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за необработени вълна, косми и четини, които:
а)
са били добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, и които са съхранявани отделно от вълната, космите и четините, добити след тази дата, или
б)
отговарят на изискванията, определени в точка 3 от част А на приложение VII.
Член 32
Мерки по отношение на други животински продукти, добити в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на животински продукти, добити от животни от възприемчиви видове, които не са посочени в членове от 25 до 31.
2. Чрез дерогация, забраните, предвидени в параграф 1, не се отнасят за продуктите, посочени в параграф 1, които:
а)
са били добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, и които са съхранявани и транспортирани отделно от продуктите, добити след тази дата, или
б)
са преминали обработката съгласно точка 4 от част А на приложение VII, или
в)
в случай на специфични продукти, отговарят на съответните изисквания в точки 5-9 от част А на приложение VII, или
г)
са смес от няколко продукти, които не подлежат на по-нататъшна обработка, съдържащи продукти от животински произход, които са преминали обработка, осигуряваща унищожаването на евентуален вирус на шап, или са добити от животни, които не подлежат на ограничения, съгласно разпоредбите на настоящата директива.
д)
са опаковани продукти, предназначени за използване при ин витро диагностика или като лабораторни реагенти.
Член 33
Мерки по отношение на храни за животни, фуражи, сено и слама, добити в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на храни за животни, фураж, сено и слама, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за храни за животни, фураж, сено и слама:
а)
добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на инфекция в животновъдните обекти, посочени в член 10, параграф 1, и съхранявани и транспортирани отделно от храни за животни, фураж, сено и слама, добити след тази дата, или;
б)
предназначени за използване в рамките на предпазната зона, при условие че е получено разрешение от компетентните органи, или
в)
добити в помещения, в които не се отглеждат животни от възприемчиви видове, или
г)
добити в предприятия, в които не се отглеждат животни от възприемчиви видове, и които се снабдяват със суровина от помещенията, посочени в параграф в) или от помещения, разположени извън предпазната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за фуражи и слама, добити в животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, които отговарят на изискванията в точка 1 от част Б на приложение VII.
Член 34
Предоставяне дерогации и допълнително удостоверяване
1. Всяка дерогация от забраните, предвидени в членове от 24 до 33 се предоставя с конкретно решение от страна на компетентния орган, само след като той се е убедил, че всички съответни изисквания са спазени в продължение на достатъчно дълъг период преди продуктите да напуснат предпазната зона и, че не съществува риск от разпространение на вируса на шап.
2. Всяка дерогация от забраните, предвидени в членове от 24 до 33 изисква, в случай на търговия в рамките на Общността, допълнително удостоверяване от компетентния орган.
3. Подробни правила за прилагането на мерките, предвидени в параграф 2, могат да се приемат съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
Член 35
Допълнителни мерки, прилагани от държавите-членки в предпазната зона
В допълнение на приложимите в предпазната зона мерки, съгласно настоящата директива, държавите-членки могат да предприемат допълнителни национални мерки, които се считат за необходими и съответстващи при наличието на вируса на шап, като се вземат под внимание по-специално епидемиологичните условия, условията, свързани с животновъдството, търговските и социалните условия, преобладаващи в засегнатата област. Държавите-членки информират Комисията и другите държави-членки за тези допълнителни мерки.
Член 36
Отмяна на мерките в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че прилаганите в предпазната зона мерки се поддържат, докато не бъдат спазени следните изисквания:
а)
да са изминали най-малко 15 дни от убиването и безопасното унищожаване на всички животни от възприемчиви видове от животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, както и от приключването на предварителното почистване и дезинфекция в този животновъден обект, извършено съгласно член 11;
б)
да е приключено изследване, показващо отрицателни резултати във всички разположени във вътрешността на предпазната зона животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
2. След отмяна на мерките, специфични за предпазната зона, прилаганите в надзорната зона мерки, както е предвидено в членове от 37 до 42, остават в сила в продължение на не по-малко от 15 дни, докато тези мерки не бъдат отменени в съответствие с член 44.
3. Изследването, посочено в параграф 1, буква б) се извършва за доказване на отсъствието на инфекция, при това най-малко в съответствие с критериите по точка 1 на приложение III, като включва мерките, предвидени в точка 2.3 от приложение III, въз основа на критериите, определени в точки 2.1.1. и 2.1.3. от приложение III.
Член 37
Мерки, които следва да се прилагат за животновъдните обекти в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че мерките предвидени в член 22, параграф 1 се прилагат в надзорната зона.
2. Чрез дерогация от забраната, предвидена в член 22, параграф 1, буква в), и когато в пределите на надзорната зона няма или е недостатъчен наличният капацитет за клане, компетентните органи могат да разрешат преместването на животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти разположени в надзорната зона, за директно транспортиране, под официален контрол, за клане в кланица, разположена извън надзорната зона, при следните условия:
а)
записите, посочени в член 22, параграф 1, са били предмет на официален контрол, а епидемиологичната обстановка в животновъдния обект не дава признаци за съмнение за заболяване от или заразяване с вируса на шап, и
б)
всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект са били подложени на инспекция от официалния ветеринарен лекар и са дали отрицателен резултат на тестовете, и
в)
като се вземат под внимание статистическите показатели в точка 2.2 от приложение III, значителна брой животни са подложени на цялостен клиничен преглед, за да се изключи наличието или съмнението за наличие на клинично болни животни, и;
г)
кланицата е одобрена от компетентния орган и се намира възможно най-близо до надзорната зона, и
д)
месото, добивано от тези животни, подлежи на обработката, посочена в член 39.
Член 38
Придвижване на животни от възприемчиви видове в рамките на надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че животните от възприемчиви видове не се преместват от животновъдни обекти, намиращи се в рамките на надзорната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за придвижването на животни, извършено поради една от следните причини:
а)
за отвеждането им, без да влизат в контакт с животни от възприемчиви видове от други животновъдни обекти, до пасище, разположено в пределите на надзорната зона, не по-рано от 15 дни след регистрирането на последното огнище на болестта шап в предпазната зона;
б)
за директното им транспортиране под официален контрол с цел клане до кланица, която се намира вътре в същата зона;
в)
за транспортирането им съгласно член 37, параграф 2;
г)
за транспортирането им съгласно член 24, параграф 2, букви а) и б).
3. Придвижването на животни, предвидено в параграф 2, буква а), се разрешава от компетентния орган само след преглед от официален ветеринарен лекар на всички животни от възприемчиви видове в стопанството, включително изследване на проби, взети в съответствие с точка 2.2. от приложение III, изключено е присъствието на съмнително болни животни или съмнително заразени животни.
4. Придвижването на животни, предвидено в параграф 2, буква б), се разрешава от компетентния орган само след като мерките, предвидени в член 37, параграф 2, букви а) и б), са приключили със задоволителни резултати.
5. Държавите-членки незабавно проследяват животните от възприемчиви видове, изпратени от надзорната зона през период, обхващащ най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в надзорната зона, като информират компетентните органи в другите държави-членки относно резултатите, които са получили от проследяването на животните.
Член 39
Мерки, които следва да се прилагат за прясно месо от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона, както и месни продукти, произведени от такова месо
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки, добити от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона и на месни продукти, произведени от такова месо.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки и месни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в предприятия, разположени в надзорната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, които са били произведени най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в съответната предпазна зона, и които след произвеждането са съхранявани и транспортирани отделно от месото, произведено след въпросната дата. Това месо трябва да може лесно да се разграничава от месото, което не е годно за изнасяне извън надзорната зона, посредством ясна маркировка, създадена в съответствие със законодателството на Общността.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, които са били добити от животни, транспортирани до кланицата при не по-малко строги условия от тези, предвидени в член 37, параграф 2, букви от а) до д), при условие че месото е предмет на мерките, предвидени в параграф 5.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за прясно месо, мляно месо или месни заготовки, получени от предприятия, разположени в надзорната зона, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
в предприятието се преработват само прясно месо, мляно месо или месни заготовки, описани в параграф 4, които подлежат на допълнителните условия, предвидени в част Б на приложение VIII, или добити от животни, отглеждани и заклани извън надзорната зона, или получени от животни, транспортирани съгласно разпоредбите на член 24, параграф 2, буква б);
в)
прясното месо, мляното месо или месните заготовки трябва да имат нанесена маркировка съгласно глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други чифтокопитни животни, трябва да имат маркировката, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, или в случай на мляно месо и месни заготовки - маркировката, предвидена в глава VI на приложение I към Директива 95/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо, мляното месо или месните заготовки трябва да бъдат ясно идентифицирани, транспортирани и съхранявани отделно от прясното месо, мляното месо или месните заготовки, които не са годни за изнасяне извън надзорната зона в съответствие с настоящата директива.
6. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за месни продукти, произведени от прясно месо, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона и са маркирани с маркировка, предвидена в Директива 2002/99/ЕО, и са транспортирани под контрола на официален орган до одобрено предприятие за обработка, съгласно точка 1 от част А на приложение VII.
7. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за месни продукти, произведени в предприятия, разположени в надзорната зона, и които отговарят на разпоредбите на параграф 6, или са произведени от месо, отговарящо на разпоредбите на параграф 5.
8. Спазването на условията в параграфи 5 и 7 се удостоверява от компетентния орган за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, предназначени за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
9. Дерогация от забраната, предвидена в параграф 1, може да се допусне при определени условия, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, и по-специално по отношение на маркировката за месо, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорните зони, поддържани в продължение на повече от 30 дни.
Член 40
Мерки, които следва да се прилагат за мляко и млечни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона, както и на млечни продукти, произведени от такова мляко.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко и млечни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в надзорната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко и млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произхождащи от надзорната зона, които са били произведени най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъден обект, разположен в съответстващата предпазна зона, и които след произвеждането им са съхранявани и транспортирани отделно от млякото и млечните продукти, произведени след въпросната дата.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко, добито от животни от възприемчиви видове, произхождащи от надзорната зона, както и за млечни продукти, произведени от такова мляко, които са преминали през една от обработките, определени в части А или Б на приложение IХ, в зависимост от употребата на млякото или млечните продукти. Обработката се извършва при условието, посочено в параграф 5, или ако няма разположено в надзорната зона предприятие, обработката се извършва в предприятия, одобрени от компетентния орган и разположени извън предпазната зона и надзорната зона.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за мляко и млечни продукти, които са били приготвени в предприятия, разположени в надзорната зона при условията, определени в параграф 6.
6. Предприятията, посочени в параграфи 4 и 5, отговарят на следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
млякото, използвано в предприятието, отговаря на параграф 4, или се добива от животни извън надзорната зона и предпазната зона;
в)
по време на целия производствен процес млякото ясно се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от млякото и млечните продукти, които не са предназначени за изнасяне извън надзорната зона;
г)
транспортирането до предприятията на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени извън предпазната зона и надзорната зона, се извършва в превозни средства, които са били почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортирането, и които впоследствие не са били в контакт с животновъдни обекти в предпазната зона и надзорната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
7. Спазването на условията в параграф 6 се удостоверява от компетентния орган за прясно мляко, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
8. Транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени в рамките на надзорната зона, до предприятия, разположени извън предпазната зона и надзорната зона, както и преработването на това мляко е предмет на следните условия:
а)
преработването в предприятия разположени извън предпазната зона и надзорната зона на сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, отглеждани в надзорната зона, се разрешава от компетентните органи;
б)
разрешението включва инструкции относно транспортния маршрут и обозначаването на маршрута до одобреното предприятие;
в)
превозът се извършва в превозни средства, почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортиране, които са изградени и поддържани по начин, който не позволява изтичане на мляко по време на превоз, и които разполагат с оборудване, предотвратяващо разпръскване на аерозол по време на товаренето и разтоварването на млякото;
г)
преди напускане на животновъдния обект, от който е събрано мляко от животни от възприемчиви видове, съединителните тръби, гумите, картерите на двигателите, долните части на превозното средство, както и следи от разлято мляко се почистват и дезинфекцират, като след последната дезинфекция и преди напускане на надзорната зона, превозното средство не е било в контакт с животновъдни обекти в предпазната зона и надзорната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове;
д)
транспортните средства са строго предназначени за определена географска или административна област, като те са съответно маркирани и могат да се придвижват до друга област единствено след почистване и дезинфекция под официален контрол.
9. Събирането и превозването на проби от сурово мляко, взети от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти, разположени в надзорната зона, до лаборатория, различна от лабораторията за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностициране на болестта шап, както и преработката на мляко в тези лаборатории, са предмет на официално разрешение и на мерки за избягване на всяко разпространение на евентуален вирус на шап.
Член 41
Превозване и разпръскване на тор от животни от възприемчиви видове, получен в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че превозването и разпръскването на тор от животновъдни обекти и други помещения, като тези, посочени в член 16, разположени в надзорната зона, в която се отглеждат животни от възприемчиви видове, се забранява в рамките на тази зона и извън нея.
2. Чрез дерогация от забраната, предвидена в параграф 1, компетентните органи могат, при изключителни обстоятелства, да разрешат транспортирането на тора в транспортно средство, напълно почистено и дезинфекцирано преди и след използване, с цел разпръскване по определените участъци в рамките на надзорната зона, при това на достатъчно голямо разстояние от животновъдните обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, при следните алтернативни условия:
а)
преглед, извършен от официален ветеринарен лекар на всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект, който да изключва наличието на съмнително болни от вируса на шап животни, а тора се разпръсква по земята отблизо, за да се избегне образуването на аерозоли, като веднага се зарива в земята; или
б)
клиничен преглед, извършен от официален ветеринарен лекар на всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект, показващ отрицателен резултат, като тора се вкарва в земята; или
в)
торът е предмет на разпоредбата на член 29, параграф 2.
Член 42
Мерки по отношение на други животински продукти, произведени в надзорната зона
Държавите-членки гарантират, че пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен посочените в членове от 39 до 41, са предмет на условията, предвидени в член 28 и членове от 30 до 32.
Член 43
Допълнителни мерки, прилагани от държавите-членки в надзорната зона
В допълнение на мерките, предвидени в членове от 37 до 42, държавите-членки могат да предприемат допълнителни национални мерки, които се считат за необходими и съответстващи при наличието на вируса на шап, като се вземат под внимание по-специално епидемиологичните условия, условията, свързани с животновъдството, търговските и социалните условия, преобладаващи в засегнатата област. Когато се счита за необходимо въвеждането на специфични мерки за ограничаване на придвижването на еднокопитни животни, тези мерки следва да вземат под внимание предвидените в приложение VI мерки.
Член 44
Отмяна на мерките в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че прилаганите в надзорната зона мерки се поддържат, докато не бъдат спазени следните изисквания:
а)
да са изминали най-малко 30 дни от убиването и безопасното унищожаване на всички животни от възприемчиви видове от животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, както и от приключването на предварителното почистване и дезинфекция в този животновъден обект, извършено съгласно член 11;
б)
да са изпълнени изискванията, предвидени в член 36 в предпазната зона;
в)
да е приключено изследване, показващо отрицателни резултати.
2. Изследването, посочено в параграф 1, буква в), се извършва за доказване на отсъствието на инфекция в надзорната зона в съответствие с критериите по точка 1 от приложение III, като включва мерките, предвидени в точка 2.4 от приложение III, въз основа на критериите, определени в точки 2.1 от приложение III.
РАЗДЕЛ 7
РЕГИОНАЛИЗАЦИЯ, КОНТРОЛ НА ПРИДВИЖВАНЕТО И ИДЕНТИФИКАЦИЯ
Член 45
Регионализация
1. Без да се засяга Директива 90/425/ЕО, и по-специално член 10 от нея, в случай, когато изглежда, че вирусът на шап се разпространява независимо от взетите в съответствие с настоящата директива мерки и епизоотията придобие големи размери, както и при всеки случай на въведена спешна ваксинация, държавите-членки гарантират, че тяхната територия е регионализирана на една или повече ограничени и свободни зони.
2. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за подробностите, свързани с предприетите мерки в ограничените зони, като Комисията преглежда и при необходимост изменя, и одобрява мерките в съответствие с процедурите, посочени в член 89, параграф 3.
3. Без да се засяга задължението на държавите-членки да извършват регионализация съгласно параграф 1, решението за регионализацията и мерките, които трябва да бъдат приложени в ограничената зона, могат да бъдат взети в съответствие с процедурата, установена в член 89, параграф 3. Действието на това решение може да обхване и съседни държави-членки, които не са били заразени към момента на прилагане на мерките.
4. Преди определянето на границите на ограничената зона се извършва цялостна епидемиологична оценка на обстановката, най-вече що се отнася до вероятното време и предполагаемото място на навлизане, вероятното разпространение и предполагаемия период от време, необходим за ликвидиране на вируса на шап.
5. Границите на ограничената зона следва, доколкото това е възможно, да бъдат определени на базата на административните или географски граници. При регионализацията, за отправна точка се вземат по-скоро по-големи административни единици, отколкото региони. Ограничената зона може да бъде намалена, в зависимост от получените резултати от епидемиологичното проучване, посочено член 13, до област с размери не по-малки от тези на под-регион, и при необходимост, с размерите на обкръжаващите го под-региони. В случай на разпространение на вируса на шап, ограничената зона следва да бъде разширена чрез включването на допълнителни региони или под-региони.
Член 46
Мерки, прилагани в ограничена зона на държава-членка
1. При прилагане на регионализация, държавата-членка гарантира, че са взети най-малко следните мерки:
а)
контрол в ограничената зона при транспортирането и придвижването на възприемчиви видове животни, животински продукти и стоки, както и при движението на транспортни средства, представляващи потенциални преносители на вируса на шап;
б)
проследяване и маркиране в съответствие със законодателството на Общността на прясно месо и сурово мляко, а и доколкото е възможно на други продукти на склад, които не са предназначени за изнасяне извън ограничената зона;
в)
специално удостоверяване на животни от възприемчиви видове и продукти, получени от такива животни и маркировка, в съответствие със законодателството на Общността, на продукти за консумация от човека, предназначени и подходящи за изнасяне извън ограничената зона.
2. Когато се прилага регионализация, държавите-членки гарантират, че поне животните от възприемчиви видове, изнесени от ограничената зона за други държави-членки през периода от предполагаемата дата на проникване на вируса на шап до датата на въвеждане на регионализацията, се проследяват, като животните се изолират под официален ветеринарен контрол докато възможността от инфекция или заразяване официално не се изключи.
3. Държавите-членки си сътрудничат при проследяването на прясно месо, сурово мляко и сурови млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произведени в ограничената зона през периода от предполагаемата дата на проникване на вируса на шап до датата на въвеждане на регионализацията. Прясното месо се обработва в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII, а суровото мляко и млечните продукти се обработват в съответствие с част А или Б от приложение IХ в зависимост от тяхната употреба, или се задържат докато възможността за заразяване с вируса на шап официално не се изключи.
4. Специфични мерки, и по-специално отнасящите се до маркировката на продукти, добити от животни от възприемчиви видове, които произхождат от ограничената зона, и които не са предназначени за пускане на пазара извън ограничената зона, могат да бъдат одобрени в съответствие с член 4, параграф 3 от Директива 2002/99/ЕО.
Член 47
Идентификация на животни от възприемчиви видове
1. Без да се засяга прилагането на законодателството на Общността, свързано с идентификацията на животни от рода на едрия рогат добитък, овце, кози и свине, държавите-членки гарантират, че в случай на възникване на болестта шап на тяхната територия, животните от възприемчивите видове напускат животновъдния обект, в който се намират, единствено ако те са идентифицирани по начин, който да позволи на компетентните органи бързото проследяване на придвижванията на животните и животновъдния обект, от който произхождат или всеки животновъден обект, от който идват. За специални случаи обаче, посочени член 15, параграф 1 и член 16, параграф 1, компетентният орган може, при определени обстоятелства и вземайки под внимание здравната ситуация, да разреши прилагането на други начини за бързо проследяване на придвижването на тези животни и животновъдния обект, от който произхождат, или на всеки животновъден обект, от който идват. Разпоредбите за идентифициране на такива животни или за проследяване на техния животновъден обект по произход се определят от компетентния орган и се обявяват на Комисията.
2. Мерките, взети от държавите-членки по отношение на допълнително, постоянно и незаличимо маркиране на животни, конкретно с цел борба с болестта шап, и по-специално в случай на ваксинация, извършена в съответствие с член 52 и член 53, могат да бъдат изменени съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 48
Контрол върху придвижването в случай на огнище на болестта шап
1. Държавите-членки гарантират, че в случай на огнище на болестта шап на тяхната територия, в ограничените зони, създадени в съответствие с член 45, се прилагат следните мерки за контрол върху придвижването на животни от възприемчиви видове:
а)
собствениците предоставят на компетентния орган, при поискване от страна на органа, съответна информация относно животните, влизащи или напускащи техния животновъден обект. Тази информация, свързана с всички животни от възприемчиви видове, включва най-малко данните, изисквани от член 14 от Директива 64/432/ЕИО;
б)
лицата, които се занимават с транспортиране или търговия на животни от възприемчиви видове, предоставят на компетентния орган, при поискване от страна на органа, подходяща информация относно придвижванията на такива животни, транспортирани или продадени от тях. Тази информация включва най-малко данните, изисквани от член 12, параграф 2 и член 13, параграф 1, буква б) от Директива 64/432/ЕИО.
2. Държавите-членки могат да наложат някои или всички мерки, предвидени в параграф 1, в част от зоната или в цялата свободна зона.
РАЗДЕЛ 8
ВАКСИНАЦИЯ
Член 49
Употреба, производство, продажби и мерки за контрол на ваксините против болестта шап
Държавите-членки гарантират, че:
а)
употребата на ваксините против болестта шап и поставянето на хиперимунни серуми срещу болестта шап са забранени на тяхната територия, с изключение на случаите, посочени в настоящата директива;
б)
производството, съхранението, доставката, разпространението и продажбата на ваксини против болестта шап на тяхната територия се извършват под официален контрол;
в)
пускането на пазара на ваксини против болестта шап се извършва под контрола на компетентните органи в съответствие с законодателството на Общността;
г)
употребата на ваксини против болестта шап за други цели, освен предизвикването на активен имунитет на животните от възприемчиви видове, особено за лабораторни изследвания, научни изследвания или тестване на ваксините, се разрешава от компетентните органи и се извършва при съответните условия за биологична безопасност.
Член 50
Решение за извършване на спешна ваксинация
1. Може да бъде взето решение за въвеждане на спешна ваксинация при наличие на поне едно от следните условия:
а)
възникнали огнища на болестта шап са потвърдени и съществува опасност от широкото им разпространение в държавите-членки, за които е потвърдено възникването на тези огнища;
б)
други държави-членки са подложени на опасност, поради географското им положение или преобладаващите метеорологични условия, във връзка с информацията за огнища на болестта шап в дадена държава-членка;
в)
други държави-членки се намират в опасност, поради съответните епидемиологични контакти между животновъдни обекти на тяхната територия и животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, разположени в държава-членка, в която са възникнали огнища на болестта шап;
г)
държавите-членки са подложени на опасност, поради географското им положение или преобладаващите метеорологични условия в съседна трета страна, в която са възникнали огнища на болестта шап.
2. При вземането на решение за въвеждане на спешна ваксинация се вземат под внимание мерките, предвидени в член 15 и критериите, изброени в приложение Х.
3. Решението за въвеждане на спешна ваксинация се приема съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
4. Решението, посочено в параграф 3, за въвеждане на спешна ваксинация на тяхната собствена територия може да се изисква:
а)
от държавата-членка, посочена параграф 1, буква а), или
б)
от държавата-членка, посочена в параграфи 1, букви б), в) или г).
5. Чрез дерогация от параграф 3, решението за въвеждане на спешна ваксинация може да се вземе от засегнатата държава-членка и да се извърши в съответствие с настоящата директива, след писмено уведомяване на Комисията, което включва уточненията, предвидени в член 51.
6. В случай че държава-членка пристъпи към въвеждане на спешна ваксинация в съответствие с параграф 5, това решение незабавно се разглежда от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и се приемат мерки на Общността, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
7. Чрез дерогация от параграф 4, решение за въвеждане на спешна ваксинация в държава-членка, в съответствие с параграф 1, буква а) може да се приеме при съгласие на засегнатата държава-членка, в съответствие с процедурата, заложена в член 89, параграф 3, по собствена инициатива на Комисията, ако се спази условието на параграф 1, буква а) и параграф 1, буква б).
Член 51
Условия за спешна ваксинация
1. Решението за въвеждане на спешна ваксинация, в съответствие с член 50, параграфи 3 и 4 изрично определя условията, при които се прави такава ваксинация, като тези условия следва да посочват най-малко следното:
а)
определянето на границите на географската област в съответствие с член 45, в която ще се извърши спешната ваксинация;
б)
видовете и възрастта на животните, които следва да се ваксинират;
в)
продължителността на кампанията, свързана с ваксинацията;
г)
конкретна забрана за придвижването на ваксинирани и неваксинирани животни от възприемчиви видове, както и за продуктите от тях;
д)
специалната допълнителна и постоянна идентификация и специална регистрация на ваксинираните животни, съгласно член 47, параграф 2;
е)
други въпроси, подходящи за спешната ситуация.
2. Условията за спешна ваксинация, предвидени в параграф 1, осигуряват извършването на такава ваксинация в съответствие с член 52, независимо дали впоследствие ваксинираните животни се убиват или остават живи.
3. Държавите-членки осигуряват въвеждането на информационна програма за уведомяване на обществеността относно безопасността на месото, млякото и млечните продукти от ваксинирани животни, предназначени за консумация от човека.
Член 52
Предпазна ваксинация
1. Държавите-членки, прилагащи предпазна ваксинация гарантират, че:
а)
зоната на ваксинация е регионализирана в съответствие с член 45, при необходимост в тясно сътрудничество със съседните държави-членки;
б)
ваксинацията се извършва незабавно и в съответствие с хигиенните изисквания и правилата за биологична безопасност, така че да се предотврати разпространението на вируса на шап;
в)
всички мерки, прилагани в зоната на ваксинация се извършват без да се засягат мерките, предвидени в раздел 7;
г)
когато зоната на ваксинация включва части от зоната, цялата предпазна зона или надзорната зона:
i)
мерките, приложими за предпазната зона или надзорната зона, в съответствие с настоящата директива, се поддържат в рамките на тази част от зоната на ваксинация до отмяната на мерките, съгласно член 36 или член 44;
ii)
след отмяна на приложените мерки в предпазната зона или надзорната зона, мерките, приложими за зоната на ваксинация, продължават да се прилагат, съгласно разпоредбите на членове от 54 до 58.
2. Държавите-членки, прилагащи предпазна ваксинация гарантират, че зоната на ваксинация е обградена от надзорна зона (по смисъла на дефиницията на МБЕ), на разстояние не по-малко от 10 км от периметъра на зоната на ваксинация:
а)
в която ваксинацията е забранена;
б)
в която се извършва интензивен надзор;
в)
в която придвижването на животни от възприемчиви видове е предмет на мерки за контрол от страна на компетентните органи;
г)
която остава да съществува до възстановяването на статута на зона, официално свободна от шап и зараза с шап, в съответствие с член 61.
Член 53
Принудителна ваксинация
1. Държавите-членки уведомяват Комисията в случай, че вземат решение, съгласно член 50, и като отчитат всички обстоятелства, свързани с него, да въведат принудителна ваксинация и да представят подробности относно мерките за контрол, които следва да бъдат взети, включващи най-малко тези, предвидени в член 21.
2. Държавите-членки гарантират, че принудителна ваксинация се извършва:
а)
само в рамките на предпазната зона;
б)
само в ясно идентифицирани животновъдни обекти, които имат за предмет мерките, заложени в член 10, параграф 1, и по-специално алинея а) от него.
Въпреки това, поради логистични причини и чрез дерогация от член 10, параграф 1, буква а), убиването на всички животни от такива животновъдни обекти може да се отложи толкова дълго, колкото е необходимо, за да се спазят изискванията на Директива 93/119/ЕИО и разпоредбите на член 10, параграф 1, буква в) от настоящата директива.
Член 54
Мерки, приложими в зоната на ваксинация през периода от началото на спешната ваксинация до изминаването най-малко на 30 дни от приключването на тази ваксинация (Етап 1)
1. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в параграфи от 2 до 6, се прилагат в зоната на ваксинация през периода от началото на принудителната ваксинация до изминаването най-малко на 30 дни след приключването на тази ваксинация.
2. Забранява се придвижването на живи животни от възприемчиви видове между животновъдните обекти в зоната на ваксинация и извън нея.
Чрез дерогация от забраната, предвидена в първата алинея и след клиничен преглед на тези живи животни и на стадата, от които произхождат, или от които са изпратени тези животни, компетентният орган може да разреши тяхното директно транспортиране за незабавно клане в одобрена от компетентния орган кланица, разположена в рамките на зоната на ваксинация, или в изключителни случаи, разположена близо до тази зона.
3. Прясното месо, произведено от ваксинирани животни, заклани през периода, определен в параграф 1, следва да:
а)
има нанесена маркировката, предвидена в Директива 2002/99/ЕО;
б)
се съхранява и транспортира отделно от месото, което няма нанесена маркировката, посочена в точка а), и впоследствие да се транспортират в затворени съдове до предприятия, одобрени от компетентните органи за обработката им, съгласно точка 1 от част А на приложение VII.
4. Мляко и млечни продукти, произведени от ваксинирани животни, могат да бъдат пускани на пазара в или извън зоната на ваксинация, при условие че в зависимост от крайната употреба (за консумация от човека или негодни за консумация от човека) тези продукти са били подложени най-малко на една от обработките, посочени в части А и Б на приложение IХ. Обработката се извършва съгласно условията, определени в параграф 5, в предприятия, разположени в зоната на ваксинация, или в случай че няма съществуващо предприятие в тази зона, в предприятия, разположени извън зоната на ваксинация, до които суровото мляко се транспортира, съгласно условията, определени в параграф 7.
5. Предприятията, посочени в параграф 4 отговарят на следните условия:
а)
предприятията работят под постоянен и строг официален контрол;
б)
млякото, използвано в предприятията, съответства на изискванията на параграф 4, или суровото мляко се получава от животни извън зоната на ваксинация;
в)
по време на целия производствен процес млякото ясно се идентифицира, транспортира и се съхранява отделно от суровото мляко и суровите млечни продукти, които не са предназначени за изпращане извън зоната на ваксинация;
г)
транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени извън зоната на ваксинация до предприятията, се извършва с превозни средства, които са били почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортирането, и които впоследствие не са влизали в контакт с животновъдни обекти в дадена ограничена зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
6. Спазването на условията в параграф 5 по отношение на млякото, предназначено за търговия в рамките на Общността, се удостоверява от компетентния орган. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, и в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целта на това удостоверяване.
7. Транспортирането на сурово мляко от животновъдните обекти, разположени в зоната на ваксинация, до предприятията, намиращи се извън зоната на ваксинация, както и преработването на това мляко са предмет на следните условия:
а)
преработката в предприятия, разположени извън предпазната зона, на сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, отглеждани в предпазната зона, се разрешава от компетентните органи;
б)
разрешението включва инструкции относно транспортния маршрут и обозначаването на маршрута до одобреното предприятие;
в)
превозът се извършва в превозни средства, почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортиране, които са изградени и поддържани по начин, който не позволява изтичане на млякото по време на превоз, и които разполагат с оборудване, предотвратяващо разпръскване на аерозол по време на товаренето и разтоварването на млякото;
г)
преди напускане на животновъдния обект, от който е събрано млякото от животни от възприемчиви видове, съединителните тръби, гумите, картерите на двигателите, долните части на превозното средство, както и следи от разлято мляко се почистват и дезинфекцират, като след последната дезинфекция и преди напускане на зоната на ваксинация, превозното средство не е било в контакт с намиращи се в зоната на ваксинация животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове;
д)
транспортните средства са строго предназначени за определена географска или административна област, като те са съответно маркирани и могат да се придвижват до друга област единствено след почистване и дезинфекция под контрола на официален орган.
8. Забранява се събирането и транспортирането на проби от сурово мляко, взети от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти, разположени в зоната на ваксинация до лаборатории, различни от лабораториите за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностиране на болестта шап, както и преработването на млякото в тези лаборатории.
9. Преустановява се събирането на сперма за изкуствено осеменяване от животни- донори от възприемчиви видове, отглеждани в събирателни центрове за сперма, разположени в зоната на ваксинация.
Чрез дерогация от забраната, предвидена в първата алинея, компетентните органи могат да разрешат събирането на сперма в събирателните центрове за сперма, разположени в зоната на ваксинация, за производството на замразена сперма, при следните условия:
а)
гарантирано е, че спермата, събрана през периода, посочен в параграф 1, е съхранявана отделно в продължение най-малко на 30 дни, и
б)
преди изпращане на спермата:
1)
животното донор не е било ваксинирано и се прилагат условията, установени в член 28, параграф 3, букви б) и в), или
2)
животното донор е било ваксинирано, след извършване на тест с отрицателен резултат за наличие на антитела на вируса на шап, и
i)
получен е отрицателен резултат на тест за откриване на вирус или вирусен геном, или на одобрен тест за откриването на антитела на неструктурни протеини, направен в края на периода на карантина на спермата, от пробите, взети от всички животни от възприемчиви видове, намиращи се по това време в събирателните центрове за сперма, и
ii)
спермата отговаря на условията на член 4, параграф 3, глава II на Директива 88/407/EИО.
10. Събирането на яйцеклетки и ембриони от животни-донори се забранява.
11. Пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен тези, посочени в алинеи 9 и 10, е предмет на условията, установени в членове 30, 31, 32 и 41.
Член 55
Мерки, приложими в зоната на ваксинация през периода от спешната ваксинация до приключване на изследването и класификацията на животновъдните обекти (Етап 2)
1. Държавите-членки гарантират, че предвидените в параграфи от 2 до 5 мерки, са приложени в зоната на ваксинация през период, започващ не по-рано от 30 дни от датата на завършване на спешната ваксинация и приключващ със завършването на мерките, предвидени в членове 56 и 57.
2. Придвижването на животни от възприемчиви видове между животновъдните обекти във или извън зоната на ваксинация се забранява.
3. Чрез дерогация от забраната, предвидена в параграф 2, компетентните органи могат да разрешат директното транспортиране за незабавно клане на животните от възприемчиви видове от животновъдните обекти, посочени в член 57, параграф 5, до кланица, разположена във или извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
по време на транспортирането и в кланицата тези животни не осъществяват контакт с други животни от възприемчиви видове;
б)
животните са придружени от официален документ, удостоверяващ, че всички животни от възприемчиви видове от животновъдния обект, от който произхождат или от който са изпратени, са преминали изследването, предвидено в член 56, параграф 2;
в)
транспортните средства трябва да се почистват и дезинфекцират преди натоварване и след като животните са доставени, като датата и часа на почистване и дезинфекция се записват в дневника на транспортното средство;
г)
животните са преминали предкланична здравна инспекция в кланицата по време на последните 24 часа преди клането, и по-специално са били подложени на преглед за болестта шап и не са показали признаци на това заболяване.
4. Прясно месо, с изключение на карантии, произведено от ваксинирани едри и дребни преживни животни през периода, посочен в параграф 1, може да бъде пускано на пазара във или извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
само прясно месо, с изключение на карантии, което е било подложено на обработката, описана точки 1, 3 и 4 от част А на приложение VIII или прясно месо, получено от животни, развъждани и заклани извън зоната на ваксинация, се преработва в предприятието;
в)
прясното месо е с нанесена маркировка в съответствие с глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други двукопитни животни, носи маркировка съгласно глава III от приложение I към Директива 91/495/ЕИО, а в случай на мляно месо и месни заготовки носи маркировка, предвидена в глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо ясно се идентифицира, транспортира, и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
5. Спазването на условията в параграф 4 се удостоверява от компетентния орган по отношение на прясното месо, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за съответствието им, осъществяван от местните ветеринарни органи, а в случай на търговия вътре в Общността, информира останалите държави-членки и Комисията за списъка на предприятията, които е одобрил за целите на това удостоверяване.
6. Прясното месо, произведено от ваксинирани свине, заклани през посочения в параграф 1 период, носи маркировка, предвидена в Директива 2002/99/ЕО и следва да се съхранява и транспортира отделно от месото, на което не е нанесена такава маркировка, и впоследствие следва да се транспортира в затворени съдове до одобрено от компетентните органи предприятие за обработка, в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII.
7. Мляко и млечни продукти, добити от ваксинирани животни могат да бъдат пускани на пазара във или извън зоната на ваксинация, при условие че в зависимост от крайната употреба (за консумация от човека или негодни за консумация от човека), са преминали през най-малко една от обработките, посочени в части А и Б на приложение IХ. Тази обработка следва да се извърши в предприятие, разположено във или извън зоната на ваксинация, в съответствие с разпоредбите на член 54, параграфи от 4 до 8.
8. По отношение на събирането на сперма, яйцеклетки и ембриони от животни от възприемчиви видове мерките, предвидени в член 54, параграфи 9 и 10, продължават да се прилагат.
9. Пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен тези посочени в параграфи 4, 6, 7 и 8, са предмет на условията, предвидени в членове 30, 31, 32 и 41.
Член 56
Клинично и серологично изследване в зоната на ваксинация (Етап 2-А)
1. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в параграфи 2 и 3, се прилагат в зоната на ваксинация през период, започващ не по-рано от 30 дни от датата на завършване на принудителната ваксинация и приключващ след завършването на клинично и серологично изследване.
2. Прегледът се извършва с цел да се идентифицират стадата от животни от възприемчиви видове, които са имали контакт с вируса на шап, без да показват явни клинични признаци на болестта шап. Изследването включва клиничен преглед на всички животни от възприемчиви видове във всички стада в зоната на ваксинация, и лабораторно изследване, съгласно параграф 3.
3. Лабораторното тестване се извършва чрез използване на тестове, съответстващи на критериите за диагностични тестове, както са определени в приложение ХIII и са одобрени съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като следва да отговаря на едно от следните условия:
а)
тестване за заразяване с вируса на шап, чрез извършване на анализ на антитела на неструктурни протеини на вируса на шап или чрез друг одобрен метод, и което отговаря на критериите за вземане на проби от животновъдни обекти, посочени в точка 2.2 от приложение III. Когато в допълнение на това, компетентните органи използват индикаторни животни, като се вземат под внимание условията на приложение V за ново зареждане на животни в заразените животновъдни обекти;
б)
изследване за антитела на неструктурни протеини на вируса на шап се извършва върху проби, взети от всички ваксинирани животни от възприемчиви видове и от неваксинираното тяхно потомство от всички стада в зоната на ваксинация.
Член 57
Класификация на стадата в зоната на ваксинация (Етап 2-Б)
1. Държавите-членки гарантират, че животновъдните обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове:
а)
се класифицират според резултата от изследването, посочено в член 56, параграф 2 и критериите, определени в приложение I;
б)
отговарят на мерките, установени в параграфи от 2 до 4.
2. Животновъдни обекти, в които има поне едно съмнително заразено животно, и в които е потвърдено наличието на вируса на шап, в съответствие с критериите определени в приложение I, са предмет на мерките, предвидени в членове 10 и 21.
3. Животновъдни обекти, в които има поне едно животно от възприемчиви видове, съмнително заразено посредством предишен контакт с вируса на шап, но при които последващи тестове на всички животни от възприемчиви видове, присъстващи в животновъдния обект, потвърждават липсата на разпространяващ се вирус на шап, подлежат най-малко на следните мерки:
а)
животните от възприемчиви видове от животновъдния обект следва да:
1.
се убиват и труповете им да се преработват, или
2.
животните се класифицират и
i)
животни с положителен резултат на поне един от одобрените тестове, съгласно член 56, параграф 3, се убиват и техните трупове се преработват, и
ii)
останалите животни от възприемчиви видове в животновъдния обект се убиват, при условията разрешени от компетентните органи;
б)
почистване и дезинфекция на животновъдните обекти в съответствие с член 11;
в)
ново зареждане на животни в съответствие с приложение V.
4. Държавите-членки гарантират, че за продуктите, добити от животни от възприемчиви видове и произведени през периода, определен в член 56, параграф 1, се прилагат следните мерки:
а)
прясно месо, произведено от животните, посочени в параграф 3, точка 2, ii) е предмет на член 55, параграф 4 по отношение на преживни животни и параграф 6 по отношение на месо от свине;
б)
мляко и млечни продукти, произведени от животните, посочени в параграф 3, точка 2, ii), преминават най-малко през една от обработките, определени в части А и Б на приложение IХ, в зависимост от тяхното използване по предназначение и в съответствие с разпоредбите на член 54, параграфи от 4 до 8.
5. Животни от възприемчиви видове, намиращи се в животновъдни обекти, в които наличието на предишна или настояща инфекция с вируса на шап е официално изключено, съгласно член 56, параграф 3, могат да бъдат подложени на мерките, предвидени в член 58.
Член 58
Мерки, приложими в зоната на ваксинация след завършване на изследването и класификацията на животновъдните обекти до възстановяване на статута на официално свободна от шап и зараза с шап (Етап 3)
1. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в параграфи от 2 до 6, се прилагат в зоната на ваксинация след завършването на мерките, определени в член 57 и до възстановяване на статута на официално свободна от шап и зараза с шап, в съответствие с член 59.
2. Държавите-членки гарантират, че придвижването на животни от възприемчиви видове между животновъдни обекти, разположени в зоната на ваксинация, подлежи на одобрение.
3. Придвижването на животни от възприемчиви видове извън зоната на ваксинация се забранява. Чрез дерогация от тази забрана, директното транспортиране до кланица за незабавно клане на животните от възприемчиви видове, може да бъде разрешено при условията, определени в член 55, параграф 3.
4. Чрез дерогация от забраната по параграф 2, компетентните органи могат да разрешат транспортирането на неваксинирани животни от възприемчиви видове, в съответствие със следните разпоредби:
а)
в рамките на 24 часа от натоварването, всички животни от възприемчиви видове от животновъдните обекти са подложени на клинично изследване и не са показали клинични признаци на болестта шап, и
б)
животните са преминали период на възбрана в животновъдния обект по произход най-малко 30 дни, през който животни от възприемчиви видове на са внасяни в животновъдния обект, и
в)
животновъдният обект по произход не е разположен в предпазна зона или надзорна зона, и
г)
животните, предназначени за транспортиране, са подложени поотделно на тестове за откриване на антитела на вируса на шап в края на изолационния период, с получени отрицателни резултати, или е извършено серологично изследване на животновъдния обект, в съответствие с точка 2.2 от приложение III, независимо от засегнатите видове;
д)
животните не са изложени на никакъв източник на инфекция по време на тяхното транспортиране от животновъдния обект по произход до мястото по предназначение.
5. Забранява се напускането на животновъдния обект по произход на неваксинираното потомство на ваксинирани животни-майки, освен когато се транспортират до:
а)
животновъден обект в зоната на ваксинация със същия здравен статус като този на животновъдния обект по произход;
б)
кланица за незабавно клане;
в)
животновъден обект, одобрен от компетентния орган, от който потомството се изпраща директно в кланицата;
г)
всеки животновъден обект, след получаване на отрицателен резултат от серологичен тест за откриване на антитела на вируса на шап, извършен с проба от кръв, взета преди изпращането от животновъдния обект по произход.
6. Прясно месо, произведено от неваксинирани животни от възприемчиви видове, може да бъде пускано на пазара във и извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
мерките, определени в член 57, параграф 3, са завършени в цялата зона на ваксинация, или животните са транспортирани до кланицата, при условията, предвидени в параграфи 3 или 4, буква г), и
б)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
в)
в предприятието се преработва само прясно месо, произведено от животните, посочени в буква а), или от животни, развъждани и/или заклани извън зоната на ваксинация, или прясно месо съгласно параграф 8;
г)
прясното месо е с нанесена маркировка в съответствие с глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други двукопитни животни, маркировка, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, или в случай на мляно месо и месни заготовки-маркировка, съгласно глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
д)
по време на целия производствен процес прясното месо ясно се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
7. Прясно месо, произведено от ваксинирани животни от възприемчиви видове или от неваксинирани серопозитивни потомства на ваксинирани животни-майки, заклани през периода, посочен в параграф 1, носи маркировка съгласно Директива 2002/99/ЕО и се съхранява и транспортира отделно от месо, върху което не е нанесена маркировка и впоследствие се транспортира в затворени съдове до одобрено от компетентните органи предприятие за обработка, в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII.
8. Чрез дерогация от параграф 7, прясното месо и отделените карантии, добити от ваксинирани едри и дребни преживни животни или техните неваксинирани серопозитивни потомства, могат да бъдат пуснати на пазара вътре и извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
в предприятието се преработва само прясно месо, с изключение на карантии, което е било подложено на обработката, описана в точка 1, 3 и 4 от част А на приложение VIII или прясно месо, посочено в параграф 6, или добито от животни развъждани и/или заклани извън зоната на ваксинация;
в)
прясното месо носи маркировка в съответствие с глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други двукопитни животни, носи маркировка, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, а в случай на мляно месо и месни заготовки носят маркировка, в съответствие с глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо ясно се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
9. Чрез дерогация от параграф 7, прясното месо от ваксинирани свине и техните неваксинирани серопозитивни потомства, добити през периода от началото на изследването до завършването на мерките, предвидени в член 57 в цялата зона на ваксинация и до изтичане най-малко на 3 месеца от последното огнище на болестта, регистрирано в тази зона, може да бъде пуснато на пазара на държавата-членка на произход вътре и извън зоната на ваксинация, единствено при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
само прясно месо от животни, произхождащи от животновъдни обекти, които отговарят на условията, посочени в член 57, параграф 5 или прясно месо, добито от животни, развъждани и/или заклани извън зоната на ваксинация, се преработва в предприятието;
в)
прясното месо носи маркировка, която се определя в съответствие с член 4, параграф 3 от Директива 2002/99/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
10. Държава-членка, различна от държавата-членка, посочена в параграф 9, може да поиска да се вземе решение в съответствие с процедурата, предвидена в член 89, параграф 3, за разширяване на търговията с месо, посочено в параграф 9, в нейната територия или в част от нейната територия, при условията, които следва да бъдат определени в изпълнение на същата процедура.
11. Правилата за изпращане от зоната на ваксинация на прясно месо от ваксинирани свине, добито след периода, посочен в параграф 9 и след възстановяване на статута на свободна от болестта шап, в съответствие с член 61, се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 89, параграф 3.
12. Спазването на условията, предвидени в параграф 6, параграф 8 и там, където са приложими, съгласно параграф 10, се удостоверява от компетентния орган по отношение на прясно месо, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за съответствието им, извършван от местните ветеринарни органи, а в случай на търговия в рамките на Общността, информира останалите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
13. Чрез дерогация от параграф 8, може да се определи специална маркировка, която не може да бъде объркана с маркировката, посочена в параграф 8, буква в) и параграф 9, буква в), в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3 за прясно месо от преживни животни, които не са предмет на обработка в съответствие с част А на приложение VIII, и за мляно месо и месни заготовки, произведени от такова месо, предназначени за пускане на пазара в конкретен район от държавата-членка по произход.
14. Мляко и млечни продукти, добити от ваксинирани животни, могат да бъдат пускани на пазара вътре или извън зоната на ваксинация, при условие че в зависимост от крайната им употреба (за консумация от човека или негодни за консумация от човека), са претърпели поне една от обработките, посочени в части А и Б на приложение IХ. Тази обработка се извършва в предприятие, разположено в зоната на ваксинация или в съответствие с разпоредбите по член 54, параграфи от 4 до 7.
15. Събирането и транспортирането на проби от сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, от животновъдни обекти, разположени в надзорната зона, до лаборатория, различна от лабораторията за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностициране на болестта шап, и преработването на млякото в такива лаборатории, подлежи на официално разрешение и на подходящи мерки за предотвратяване на всяко възможно разпространение на вируса на шап.
16. Пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен тези посочени в параграфи от 6 до 11 и от 13 до 15, е предмет на условията, предвидени в членове 30, 31, 32 и 42.
РАЗДЕЛ 9
ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА СТАТУТА НА ОФИЦИАЛНО СВОБОДНИ ОТ ШАП И ЗАРАЗА С ШАП
Член 59
Възстановяване на статута на официално свободни от шап и зараза с шап
Възстановяването на статута на държава-членка или даден район от нея, официално свободна от шап и зараза с шап, се извършва в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, като се вземат под внимание условията, посочени в членове 60 и 61.
Член 60
Възстановяване на статута след ликвидиране на болестта шап без спешна ваксинация
1. Държава-членка или район от държава-членка, регионализирана в съответствие с член 45, възстановява своя предишен статут на свободна от болестта шап и зараза с шап, след контрола и ликвидирането на едно или повече огнища на болестта шап без ваксинация, при следните условия:
а)
приключване на всички мерки, предвидени в членове 36 и 44, и
б)
прилагане на поне едно от следните условия:
i)
изпълнени са съответните препоръки в последното изменение на главата, отнасяща се до болестта шап, от Кодекса за здравето на животните на МБЕ;
ii)
изминали са не по-малко от три месеца след последното регистриране на огнището на болестта шап и е извършено клинично и лабораторно изследване в съответствие с приложение III, което е потвърдило отсъствието на инфекция с вируса на шап в държавата-членка или засегнатия район.
2. Решенията за възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и от зараза с шап се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 61
Възстановяване на статута след ликвидиране на болестта шап чрез ваксинация
1. Държава-членка или район от държава-членка, регионализирана в съответствие с член 45, възстановява своя предишен статут на свободна от болестта шап и зараза с шап, след контрола и ликвидирането на едно или повече огнища на болестта шап чрез ваксинация, при следните условия:
а)
приключване на всички мерки, предвидени в членове 36, 44, 54, 55, 56 и 57; и
б)
прилагане на поне едно от следните условия:
i)
изпълнени са съответните препоръки в последното изменение на главата, отнасяща се до болестта шап, от Кодекса за здравето на животните на МБЕ;
ii)
изминали са не по-малко от три месеца след клането на последното ваксинирано животно и е извършено серологично изследване в съответствие с указанията, установени съгласно член 70, параграф 3;
iii)
изминали са не по-малко от шест месеца след възникването на последното огнище на болестта шап или извършването на спешната ваксинация, независимо от последващите събития, и в съответствие с указанията, установени съгласно член 70, параграф 3, е извършено серологично изследване с цел откриване на антитела на неструктурни протеини на вируса на шап, което е доказало отсъствието на инфекция при ваксинираните животни.
2. Решенията за възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и зараза с шап се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 62
Изменения на мерките с цел възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и зараза с шап
1. Чрез дерогация от член 60 може да бъде взето решение, съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3, да се оттеглят ограниченията, наложени в съответствие с настоящата директива, след изпълнение на изискванията, предвидени в членове 36 и 44, и след извършването на клинично и серологично изследване, което потвърждава отсъствието на инфекция с вируса на шап.
2. Чрез дерогация от член 61 може да бъде взето решение, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, да се оттеглят ограниченията, наложени в съответствие с настоящата директива, след извършване на клинично и серологично изследване, съгласно член 56 и мерките, предвидени в член 57, които потвърждават отсъствието на инфекция с вируса на шап.
3. Без да се засяга прилагането на параграфи 1 и 2, може да бъде взето решение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, никакви животни от възприемчиви видове да не бъдат извеждани от територията или района на държавата-членка, в която е възникнало огнището на болестта шап, до друга държава-членка, до възстановяване на статута на официално свободна от болестта шап и зараза с шап, в съответствие с условията на Кодекса за здравето на животните на МБЕ, освен ако тези животни:
а)
не са били ваксинирани и са изпратени директно до кланицата за незабавно клане, или
б)
са били изолирани в продължение най-малко на 30 дни непосредствено преди натоварването и са преминали серологичен тест за откриване на антитела на структурни протеини на вируса на шап, показващ отрицателни резултати, и който е направен върху проби, взети през последните 10 дни преди натоварването.
4. Без да се засяга параграф 2, може да се реши в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, че до възстановяване на статута на свободна от болестта шап и зараза с шап, съгласно условията на Кодекса за здравето на животните на МБЕ, радиусът на областта под наблюдение около зоната на ваксинация, определена в член 52, параграф 2 следва да се стесни, след приключването със задоволителни резултати на мерките, предвидени в член 57.
Член 63
Удостоверяване на животни от възприемчиви видове и продукти, добити от такива животни за търговия в рамките на Общността
Държавите-членки гарантират, че допълнителното удостоверяване за търговия в рамките на Общността с животни от възприемчиви видове или продукти, добити от такива животни, което се изисква в съответствие с настоящата директива, продължава да важи до възстановяване на статута на държава-членка или част от територията на държава-членка, официално свободна от болестта шап и зараза с шап, съгласно членове 60 и 61.
Член 64
Придвижване на ваксинирани животни от възприемчиви видове след възстановяване на статута на официално свободна от болестта шап и зараза с шап
1. Забранява се изпращането от държава-членка до друга държава-членка на животни от възприемчиви видове, ваксинирани срещу болестта шап.
2. Чрез дерогация от забраната по параграф 1, може да бъде взето решение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, да се приемат специфични мерки относно ваксинираните животни от възприемчиви видове, отглеждани в зоологически градини и включени в рамките на програми за съхранение на дивия животински свят, или отглеждани, в качеството им на генетични ресурси на селскостопански животни, в помещения, регистрирани от компетентните органи като центрове за разплод на животни, крайно необходими за оцеляването на породата, в изпълнение на съответните разпоредби от Кодекса за здравето на животните на МБЕ.
ГЛАВА III
ПРЕВАНТИВНИ МЕРКИ
РАЗДЕЛ 10
ЛАБОРАТОРИИ И ПРЕДПРИЯТИЯ, КОИТО РАБОТЯТ С ВИРУСА НА ШАП
Член 65
Лаборатории и предприятия, които работят с жив вирус на шап
Държавите-членки гарантират, че:
а)
лаборатории и предприятия, в които се работи с жив вирус на шап, неговите геноми, антигени или ваксини, произведени от такива антигени, с цел научни изследвания, диагностика или производство, са строго контролирани от компетентните органи;
б)
работата с жив вирус на шап с цел научни изследвания и диагностика се извършва само в одобрените лаборатории, изброени в част А на приложение ХI;
в)
работата с жив вирус на шап с цел, както производството на неактивни антигени за направата на ваксини, така и на ваксини, и свързаните с това научни изследвания, се извършва само в одобрените предприятия и лаборатории, изброени в част Б на приложение ХI;
г)
лабораториите и предприятията по букви б) и в) работят съгласно стандартите за биологична безопасност, описани в приложение ХII.
Член 66
Проверки на лаборатории и предприятия, които работят с жив вирус на шап
Ветеринарни експерти от Комисията, в сътрудничество с компетентните органи на държавата-членка, извършват проверки на място, с цел да удостоверят дали прилаганите системи за сигурност в предприятията и лабораториите, изброени в части А и Б на приложение ХI, отговарят на стандартите за биологична безопасност, описани в приложение ХII.
Член 67
Изменение на списъка с одобрените лаборатории и предприятия, работещи с жив вирус на шап
1. Списъкът с предприятията и лабораториите в части А и Б на приложение ХI, може да бъде изменян в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, с оглед на проверките на място, предвидени в член 66.
2. Списъкът с предприятията и лабораториите в части А и Б на приложение ХI се актуализира периодично на основата на писмена информация, предоставена от държавите-членки, в съответствие с процедурата, предвидена в член 89, параграф 2.
Член 68
Национални лаборатории
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
е извършено лабораторно тестване за болестта шап в лаборатории, оправомощени за такива изследвания от компетентните органи;
б)
лабораторните тествания за потвърждаване наличието на вируса на шап или други вируси на везикулозна болест се извършват в съответствие с член 71 от една от лабораториите, изброени в част А на приложение ХI;
в)
една от лабораториите, изброени в част А на приложение ХI се определя за национална референтна лаборатория на държавата-членка, на чиято територия е разположена, като тази лаборатория отговаря за координирането на стандартите и методите за диагностика в тази държава-членка;
г)
националната референтна лаборатория изпълнява най-малко функциите и задълженията, описани в приложение ХV;
д)
националната референтна лаборатория, посочена в буква в), осъществява връзка с референтната лаборатория на Общността, посочена в член 69, и по-специално осигурява изпращането на подходящи проби до референтната лаборатория на Общността.
2. Националната референтна лаборатория, посочена в параграф 1, буква в), на една държава-членка, може да предоставя услугите на национална референтна лаборатория за една или повече държави-членки. Държави-членки, които нямат национална референтна лаборатория, установена на тяхната територия, могат да използват услугите на национална референтна лаборатория в една или повече държави-членки.
Сътрудничеството следва да бъде официално чрез взаимно споразумение между компетентните органи на съответните държави-членки, за което се уведомява Комисията. Такова сътрудничество се описва в специалната колона в таблицата в част А на приложение ХI.
3. Държавите-членки гарантират, че лабораторните проучвания, предвидени в настоящата директива, се извършват предимно с цел да потвърдят или изключат наличието на болестта шап или други везикулозни болести.
В случаи, когато е потвърдено огнище на болестта шап и е идентифициран серотип на вируса, този вирус се определя антигенно по отношение на сравнителните щамове на ваксината, при необходимост с помощта на референтната лаборатория на Общността.
Пробите от домашен добитък, показващи признаци на везикулозна болест, които са отрицателни за наличие на вируса на шап, и в съответни случаи са отрицателни за вируса на везикулозна болест по свинете, се изпращат до референтната лаборатория на Общността за по-нататъшни изследвания.
4. Държавите-членки гарантират, че националната референтна лаборатория на тяхната територия е подходящо оборудвана и разполага със съответния брой обучен персонал за извършване на лабораторните изследвания, изискващи се съгласно настоящата директива.
Член 69
Референтна лаборатория на Общността
1. Референтната лаборатория на Общността се определя по силата на споразумение със съответната лаборатория и в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, за период, определен по същата тази процедура.
2. При определянето на референтната лаборатория на Общността се вземат под внимание на първо място техническата и научната компетентност на лабораторията, както и практическия опит и познанията на работещия в нея научен и технически персонал.
3. Комисията извършва преглед по отношение на определянето на референтната лаборатория на Общността до края на периода на функционирането ѝ като такава или по-рано, с оглед на нейното съответствие с функциите и задълженията на референтната лаборатория на Общността, определени в приложение ХVI.
Член 70
Стандарти за безопасност и указания за наблюдение, кодекс за ръководство на одобрени лаборатории и предприятия, работещи с жив вирус на шап
1. Ръководство за работа, съдържащ минималните стандарти за лаборатории, работещи с вируса на шап ин витро и ин виво, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Указания за извършването на наблюдение, необходимо с цел възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и зараза с шап, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Единен кодекс на добра организация и управление при прилаганите системи за безопасност в предприятията и лабораториите, посочени в част А и част Б на приложение ХI, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
РАЗДЕЛ 11
ДИАГНОСТИКА НА БОЛЕСТТА ШАП
Член 71
Стандарти и тестове за диагностициране на болестта шап и за диференциална диагностика на други везикулозни болести
1. Държавите-членки гарантират, че националните лаборатории използват определените в приложение ХIII тестове и стандарти за диагностициране.
2. Може да се приеме решение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, относно уреждането по подходящ начин на покупката, съхранението и доставката до националните лаборатории на достатъчни количества от специфичните реагенти или диагностични тестове при спешни случаи, и по-специално по отношение на мерките, предвидени в член 56, параграф 3.
3. Ръководство за работа за диагностициране на болестта шап и за диференциална диагностика на везикулозна болест, освен везикулозната болест при свинете, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
РАЗДЕЛ 12
ПЛАНОВЕ ЗА ДЕЙСТВИЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИИ ПРАКТИЧЕСКИ ЗАНЯТИЯ ПРИ ОПАСНОСТ В РЕАЛНО ВРЕМЕ
Член 72
Планове за действие при извънредни ситуации
1. Държавите-членки изготвят план за действие при извънредни ситуации, в който ясно се определят националните мерки, изискващи се за поддържането на висока степен на осведоменост и готовност по отношение на болестта шап и за опазване на околната страна, които да се прилагат в случай на възникване на огнище на болестта шап.
2. Планът за действие при извънредни ситуацииосигурява достъп до всички помощни средства и съоръжения, оборудване, персонал и други съответни материали, необходими за бързото и ефикасно ликвидиране на огнището на болестта шап, а също така и осигурява координацията със съседните държави-членки, като насърчава сътрудничеството със съседни трети страни.
3. Планът за действие при извънредни ситуации предвижда мерки, посочени в точка 12 от приложение ХVII, които следва да се въведат при възникване на възможно най-тежка ситуация, и дава указания относно:
а)
изискванията за ваксина, считани за необходими в случай на спешна ваксинация, и
б)
районите, в които има области, гъсто заселени с добитък, като се отчитат критериите, определени в приложение Х.
4. Планът за действие гарантира предприемането на всички необходими действия за предпазване от всяка предотвратима вреда за околната среда в случай на възникнало огнище на болестта шап, като в същото време гарантира максимална степен на борба с болестта и свежда до минимум причинените в резултат на огнището вреди, и по-специално, ако е необходимо за загробването или изгарянето на място на труповете на мъртвите или убити животни.
5. Критериите и изискванията за изготвяне на план за действие при извънредни ситуации са посочени в приложение ХVII. Тези критерии и изисквания могат да бъдат изменяни, като се вземат под внимание специфичното естество на болестта шап и постигнатия напредък в развитието на контрола на болестта и мерките за опазване на околната среда, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
6. Комисията преглежда подробно плановете за действие при извънредни ситуации, за да определи дали те позволяват да се постигне целта, посочена в параграф 1 и предлага на съответните държави-членки всички необходими изменения, по-специално с оглед осигуряване на съвместимост на плановете с тези на останалите държави-членки.
7. Плановете за действие при извънредни ситуациисе одобряват в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
8. Държавите-членки гарантират, че съществените изменения на техните планове за действие при извънредни ситуациинезабавно се съобщават на Комисията.
9. Преработените планове за действие при извънредни ситуациимогат впоследствие да бъдат одобрени в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като се вземат предвид развитието на обстановката.
10. При всички случаи, на всеки пет години всяка държава-членка актуализира своя план за действие при извънредни ситуации, и по-специално с оглед на практическите занятия при опасност в реално време, съгласно член 73, и го представя на Комисията за одобрение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
Член 73
Практически занятия при опасност в реално време
1. Държавите-членки гарантират, че практическите занятия при опасност в реално време се извършват в съответствие с техните одобрени планове за действие при извънредни ситуации и приложение ХVII.
2. Държавите-членки гарантират, че когато е възможно и осъществимо, практическите занятия при опасност в реално време се извършват в тясно сътрудничество с компетентните органи на съседни държави-членки или трети страни.
3. Държавите-членки информират Комисията за основните резултати от практическите занятия при опасност в реално време. Тази информация се предоставя на Комисията като част от информацията, изисквана съгласно член 8 от Директива 64/432/ЕИО.
РАЗДЕЛ 13
КОНТРОЛНИ ЦЕНТРОВЕ И ГРУПИ ОТ ЕКСПЕРТИ
Член 74
Национални/главни центрове за борба с болестта - функции и задължения
1. Държавите-членки гарантират, че напълно функциониращ национален/главен център за борба с болестта може да бъде незабавно създаден в случай на възникнали огнища на болестта шап.
2. Националните/главните центрове за борба с болестта преди всичко ръководят и наблюдават работата на местните центрове за борба с болестта, предвидени в член 76. Определени функции, първоначално възложени на националния/главния център за борба с болестта, могат впоследствие да бъдат пренасочени към местния център за борба с болестта, който функционира на административно ниво, съгласно член 2, параграф 2, буква п) от Директива 64/432/ЕИО или на по-високо ниво, при условие че не се възпрепятства работата на националния център за борба с болестта.
3. Националният/главният център за борба с болестта е отговорен най-малко за:
а)
определяне на необходимите мерки за контрол;
б)
осигуряване на своевременното и ефикасно прилагане на тези мерки от местните центрове за борба с болестта;
в)
предоставяне на персонал и други ресурси на местните центрове за борба с болестта;
г)
предоставяне на информация на Комисията, компетентните органи на останалите държави-членки и на други национални органи, включително и компетентните власти и органи в областта на околната среда, а също така и на ветеринарни, земеделски и търговски организации и органи;
д)
организиране на кампания за спешна ваксинация, а също и определяне на границите на зоните на ваксинация;
е)
взаимодействие с диагностичните лаборатории;
ж)
взаимодействие с компетентните органи в областта на околната среда с цел координация на действията, свързани с ветеринарната безопасност и безопасността на околната среда;
з)
осъществяване на връзки с медиите;
и)
взаимодействие с изпълнителните органи за осигуряване на адекватно прилагане на специфичните законови мерки.
Член 75
Национални/главни центрове за борба с болестта - технически изисквания
1. Държавите-членки гарантират, че националните/главните центрове за борба с болестта притежават всички необходими средства, включително персонал, помощни средства и съоръжения, и оборудване за осъществяване на ефективна кампания за ликвидиране на болестта.
2. Средствата, посочени в параграф 1, включват най-малко следното:
а)
идентификатор за стада и система за установяване местонахождението на животните, за предпочитане компютъризирана;
б)
всички подходящи средства за комуникация, включително телефони, факс и при възможност технически средства и съоръжения за комуникация с медиите;
в)
комуникационна система, позволяваща обмена на информация с местните центрове за борба с болестта, лабораториите и други подходящи организации, за предпочитане компютъризирана;
г)
карти и други източници на информация, които могат да се използват при направляване на мерките за контрол;
д)
ежедневен регистър за общо ползване, който се поддържа с цел отбелязване в хронологичен ред на всички събития, свързани с възникнало огнище на болестта шап и, който позволява свързването и координацията на различни дейности;
е)
списъци на национални и международни организации и лаборатории, които са заинтересовани от възникване на огнище на болестта шап, и с които следва да се контактува при такива случаи;
ж)
списъци на персонал и други лица, които могат да бъдат незабавно призовани, за да участват в работата на местните центрове за борба с болестта или на експертните групи, съгласно член 78, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
з)
списъци на компетентните власти и органи в областта на опазването на околната среда, с които да се контактува, в случай на възникване на огнище на болестта шап;
и)
карти, на които се отбелязват подходящите за преработване места от областта;
й)
списъци с предприятията за третиране и преработване, оправомощени да третират или преработват животински трупове и отпадъци, на които могат да бъдат възложени тези дейности, в случай на възникнало огнище на болестта шап, и по-специално посочване в списъците на техния капацитет, адрес и друга информация за контакти;
к)
списъци на мерките за наблюдение и контрол на изтичането на дезинфектанти, както и разпространението на тъкани от трупове и течности в заобикалящата околна среда, в резултат на разграждане на труповете, по-специално в повърхностните и подпочвените води.
Член 76
Местни центрове за борба с болестта - създаване, функции и задължения
1. Държавите-членки гарантират, че напълно функциониращ местен център за борба с болестта може да бъде незабавно създаден в случай на възникнали огнища на болестта шап.
2. Държавите-членки гарантират, че в рамките на техните планове за действие при извънредни ситуации, са заложени разпоредби за евентуално разположение на местни центрове за борба с болестта, тяхната организация, персонал, настаняване, помощни технически средства и оборудване, системи за управление, комуникационни линии, а също така и информационни канали.
3. Държавите-членки гарантират, че местните центрове за борба с болестта работят в тясно сътрудничество и съдействие с националните/главните центрове за борба с болестта, по-специално по отношение на мерките, предвидени в член 74, параграф 3, буква б).
4. Държавите-членки гарантират, че местните центрове за борба с болестта притежават необходимата организация за осигуряване на незабавно изпълнение на мерките, предвидени в настоящата директива, които следва да се прилагат в случай на възникване на болестта шап.
Член 77
Местни центрове за борба с болестта - технически изисквания
1. Държавите-членки гарантират, че местните центрове за борба с болестта притежават необходимия персонал, помощни технически средства и оборудване, както и ясна управленческа структура и ефективно управление с оглед незабавното осъществяване на мерките, свързани с епидемиологичното проучване, опазването на околната среда, преработването на труповете от заразени стада, официален надзор на зоните, проследяването, осигуряване на хуманно отношение към животните и принудителното клане, почистването и дезинфекцията и други санитарни мерки, спешна ваксинация, както и всички други решения, произтичащи от политиката относно болестта.
2. Местните центрове за борба с болестта следва да разполагат най-малко със следното:
а)
една телефонна линия, запазена за връзка с националния център за борба с болестта, достъпни телефонни линии, с помощта на които фермерите и други жители на селските райони могат да получават актуална и точна информация за взетите мерки;
б)
персонал за работа на терена, оборудван с необходимите средства за комуникация и ефективно управление на всички необходими данни;
в)
записваща система, за предпочитане компютърна, свързана с националния център за борба с болестта и с всички необходими бази данни, лаборатории и други организации;
г)
ежедневен регистър за общо ползване, който се поддържа с цел отбелязване в хронологичен ред на всички събития, свързани с възникнало огнище на болестта шап, и който позволява свързването и координацията на различни дейности;
д)
актуални списъци на лица, включително частно практикуващи ветеринари и местни организации във всеки район, които да бъдат потърсени и могат да участват, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
е)
актуални списъци на животновъдните обекти, за които могат да се прилагат разпоредбите по членове 15 и 18, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
ж)
актуални списъци на възможните места за изгаряне или загробване на животните, убити в съответствие с настоящата директива, и които да бъдат преработвани съгласно законодателството на Общността и националното законодателство относно опазването на околната среда;
з)
актуални списъци на компетентните органи в областта на опазването на околната среда във всеки район, както и други органи за опазване на околната среда, които трябва да бъдат потърсени и да участват, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
и)
карти, на които са обозначени подходящите за загробване на труповете сметища, които не представляват опасност от причиняване на вреда за околната среда, и по-специално на повърхностните и подпочвените води;
й)
списъци на предприятията за обработка и унищожаване, оправомощени да обработват или унищожават животински трупове и отпадъци;
к)
списъци на мерките за наблюдение и контрол на изтичането на дезинфектанти, както и навлизането на тъкани от трупове и флуиди в заобикалящата околна среда, в резултат на разграждане на труповете, и по-специално в повърхностните и подпочвените води.
Член 78
Група от експерти
1. Държавите-членки създават постоянно действаща група от експерти, съставена от епидемиолози, ветеринарни учени и вирусолози, по начин, осигуряващ равнопоставено участие, която да поддържа определено ниво на практически опит и знания, с оглед да подпомага компетентните органи за осигуряване на готовност срещу възникването на болестта шап.
Чрез дерогация от първата алинея, държавите-членки с ограничен брой животни от възприемчиви видове, могат да изготвят официално споразумение с други държави-членки за взаимно сътрудничество по отношение на групата от експерти. Тези разпоредби се разписват подробно в плановете за действие при извънредни ситуации, посочени в член 72.
2. В случай на съмнение за възникване на болестта шап групата от експерти извършва най-малко следното:
а)
прави оценка на клиничната картина и епидемиологичната обстановка;
б)
предоставя мнение относно вземането на проби и необходимите анализи за диагностициране на болестта шап, заедно с допълнителните действия и мерки, които следва да се предприемат.
3. В случай на възникнало огнище на болестта шап експертната група извършва най-малко следното:
а)
извършва, най-малко що се отнася до посочения случай, и при необходимост на място, оценка на клиничната картина и анализ на епидемиологичното проучване, за да събере необходимите данни за определяне на:
i)
произхода на инфекцията;
ii)
датата на проникване на причинителя на инфекцията;
iii)
възможното разпространение на болестта;
б)
докладва пред главния ветеринарен лекар и националния център за борба с болестта;
в)
предоставя мнение относно обстойния преглед, вземането на проби, процедурите за изследване, контрола и другите мерки, които следва да се приложат, както и относно стратегията, която да се въведе, включително мнение относно мерките за биологична безопасност на животновъдните обекти или на помещенията, посочени в член 16, и които са свързани със спешна ваксинация;
г)
продължава да следи и да дава указания относно епидемиологичното проучване;
д)
допълва епидемиологичните данни с географска, метеорологична и друга необходима информация;
е)
анализира епидемиологичните данни и извършва оценка на риска през определени интервали;
ж)
съдейства за осигуряване извършването на преработване на животински трупове и отпадъци с минимално вредно въздействие върху околната среда.
РАЗДЕЛ 14
БАНКИ ЗА АНТИГЕНИ И ВАКСИНИ
Член 79
Национални банки за антигени и ваксини
1. Държавите-членки могат в рамките на плановете за действие при извънредни ситуации да създадат или да поддържат национална банка за антигени и ваксини за съхранение на резерви, в случай на спешна ваксинация, от антигени или ваксини, оправомощена в съответствие с Директива 2001/82/ЕО.
2. Държавите-членки могат да ангажират предприятия за опаковане и съхранение на ваксини в случай на спешна ваксинация.
3. Държавите-членки гарантират, че антигените и получените ваксини в националната банка за антигени и ваксини са в съответствие с минималните стандарти, установени за банката на Общността за антигени и ваксини, по отношение на безопасност, стерилност и съдържание на неструктурни протеини.
4. Държавите-членки, поддържащи национална банка за антигени и ваксини информират Комисията за съхраняваните запаси от антигени и ваксини. Тази информация се предоставя на Комисията на всеки 12 месеца, като част от информацията, изисквана от член 8 от Директива 64/432/ЕИО. Информацията относно количествата и под-видовете антигени или разрешените ваксини, съхранявани в националната банка за антигени и ваксини, се счита за класифицирана информация и по-специално не следва да се публикува.
Член 80
Банка на Общността за антигени и ваксини
1. Банка на Общността за антигени и ваксини се създава в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Комисията гарантира, че резервите на Общността от концентрирани неактивни антигени за произвеждане на ваксини против шап се поддържат в помещенията на банката на Общността за антигени и ваксини. За тази цел, броят на дозите и разнообразието от щамове и под-видове на антигени на вируса на шап, и при необходимост, на разрешените съгласно Директива 2001/82/ЕО ваксини, съхранявани в Банката на Общността за антигени и ваксини, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като се вземат под внимание нуждите съгласно изчисленията, направени във връзка с плановете за действие при извънредни ситуации, посочени в член 72 и епидемиологичната обстановка, когато е подходящо, след консултация с референтната лаборатория на Общността.
3. Информацията за количествата и под-видовете на антигените и разрешените ваксини, съхранявани в банката на Общността за антигени и ваксини, се счита за класифицирана информация, и в частност не следва да се публикува.
4. Условията за създаването и поддържането на резерви на Общността от антигени и разрешени ваксини, за предпочитане в помещенията на най-малко две производствени предприятия, се определят в договори, сключени между Комисията и производствените предприятия. Тези договори включват най-малко:
а)
условията за доставка на количествата и под-видовете на концентриран неактивен антиген;
б)
условията за безопасно съхранение на антигените и разрешените ваксини;
в)
гаранции и условия за бързо изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и разпределение на ваксините.
5. Условията и гаранциите, посочени в параграф 4, букви а), б) и в), могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 81
Доставка и съхранение на концентриран неактивен антиген
Комисията гарантира, че производителят на концентрирани неактивни антигени, с който тя е сключила договор, и който снабдява банката на Общността за антигени и ваксини, гарантира условия на доставка и съхранение на концентрирани неактивни антигени на вируса на шап, еквивалентни най-малко на тези, определени в точка 1 от приложение ХIV.
Член 82
Изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и разпределение на ваксината
1. Комисията гарантира, че производителят на концентрирани неактивни антигени, с който тя е сключила договор, и снабдяващ банката на Общността за антигени и ваксини, гарантира условия за изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и доставяне на ваксините, получени от антигените, посочени в член 81, еквивалентни най-малко на тези, определени в точка 2 от приложение ХIV.
2. При спешни случаи и като се взема под внимание епидемиологичната обстановка, Комисията е упълномощена да разпореди незабавното производство, бутилиране, етикетиране, временно съхранение и разпределение на необходимите количества ваксини, получени от всеки подходящ антиген.
Член 83
Достъп до банката на Общността за антигени и ваксини
1. Държавите-членки имат достъп до банката на Общността за антигени и ваксини, след подаване на заявка до Комисията.
Комисията, в границите на резервите на Общността от антигени и ваксини, незабавно разпорежда изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и разпределение на необходимите количества и под-видовете ваксини, и по-специално при прилагането на член 51.
2. Държавите-членки, които поддържат национална банка за антигени и ваксини или държавите-членки, които са асоциирани към международна банка за антигени и ваксини, имат същите права и задължения към банката на Общността за антигени и ваксини, като другите държави-членки, които не поддържат такива резерви.
3. Когато това е в интерес на Общността, Комисията може да достави или заеме на трети страни антигени от резервите на Общността или ваксини, получени от такива антигени.
Без да се засяга прилагането на споразуменията, сключени между Общността и трети страни, достъпът на трети страни до банката на Общността за антигени и ваксини се разрешава в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като това е предмет на подробни разпоредби между Комисията и засегнатата трета страна относно финансовото и техническото сътрудничество, прието по тази процедура.
4. След употребата на антиген или изготвена ваксина от резервите на Общността, Комисията гарантира, че използваният антиген или ваксина се възстановяват възможно най-скоро и в зависимост от епидемиологичната обстановка.
Член 84
Тестване на ваксините против болестта шап
1. Комисията е отговорна за организирането на тестване от независима страна за ефикасност и безвредност на ваксините, получени от антигени, съхранявани в банката на Общността за антигени и ваксини, както и на ваксини, получени от други антигени и предназначени за употреба в рамките на помощта по линия на Общността относно мерките за контрол срещу болестта шап в трети страни, в съответствие с член 82, параграф 2 и 83, параграф 3.
2. За целите на тестването, посочено в параграф 1, Комисията може да използва услугите на независим институт за координиране на Общността.
При необходимост, се определя Координационен институт на Общността и се приемат подробни правила относно неговите функции, отговорности и финансовото участие на Общността, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Без да се засягат стандартите за ефикасност, безопасност и производствени процедури, предвидени в законодателството на Общността, ваксините, получени от антиген, съхраняван в банката на Общността за антигени и ваксини, следва да отговарят най-малко на минималните стандарти за ефикасност, безопасност и производствени процедури, заложени в Европейската фармакопея и съответните разпоредби от Ръководството на МБЕ.
РАЗДЕЛ 15
БОЛЕСТТА ШАП ПРИ ДРУГИ ВИДОВЕ
Член 85
Допълнителни мерки за предотвратяване и борба с болестта шап
1. Без да се засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1774/2002, както и всяко законодателство свързано с прилагането му, държавите-членки гарантират, че забраната за хранене на животните с хранителни отпадъци, в съответствие със законодателството на Общността и националното законодателство, се прилага по отношение на всички животни, независимо от тяхната употреба или мястото, което тези животни обитават. Подробно разписани правила относно мерките за контрол, които следва да се прилагат от държавите-членки, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Подробни правила за борба с болестта шап при животните, посочени в член 2, буква а), второ изречение, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Незабавно след като компетентният орган на държавата-членка получи информация за съмнително заразени с вируса на шап диви животни, той предприема всички необходими мерки за потвърждаване или изключване на наличието на болестта, чрез изследване на всички диви животни от възприемчиви видове, отстреляни или открити мъртви, включително и чрез лабораторни изследвания. Той информира собствениците на животни от възприемчиви видове и ловците за съмнението.
4. Веднага щом компетентният орган на държава-членка получи потвърждение за първичен случай на болестта шап при диви животни, той незабавно прилага мерките, определени в част А на приложение XVIII, за да ограничи разпространението на болестта, и изготвя план за ликвидиране на болестта шап в съответствие с част Б на приложение XVIII. Той информира собствениците на животни от възприемчиви видове и ловците за потвърдения случай.
ГЛАВА IV
МЕРКИ, СВЪРЗАНИ С ПРИЛАГАНЕТО
Член 86
Наказания
Държавите-членки определят правилата относно наказанията, приложими при нарушения на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното изпълнение. Постановените наказателни мерки трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби не по-късно от датата, определена в член 93, параграф 1, както и незабавно уведомяват Комисията относно всички последващи изменения, свързани с тях.
Член 87
Процедури за въвеждане на специфични членове за приемане на допълнителни подробни правила относно въвеждането на настоящата директива и относно изменение на приложенията
1. Подробни правила за въвеждането на член 75, параграф 2 и член 77, параграф 2 могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Допълнителни подробни правила за въвеждането на настоящата директива могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Приложенията към настоящата директива могат да се изменят в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2 или в случая на приложение XI, съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 88
Процедура за приемане на епидемиологични мерки ad hoc
В случаи, когато при прилагане на мерките, предвидени в настоящата директива, държава-членка определи, че дадена мярка не е адаптирана към епидемиологичната ситуация, или когато се оказва, че вирусът на шап се разпространява независимо от приетите съгласно настоящата директива мерки, може да се приеме специално решение по повод конкретна ситуация, в съответствие с процедурата, установена в член 89, параграф 3, за упълномощаване на държавите-членки да въведат алтернативни мерки, имащи еквивалентен епидемиологичен ефект, за ограничен период от време в зависимост от епидемиологичната обстановка.
Член 89
Процедура относно Комитета
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с Регламент (EО) № 178/2002.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО.
Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО, се определя на три месеца.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО.
Периодът, заложен в член 5, параграф 6 от това решение, се определя на 15 дни.
4. Комитетът приема свои процедурни правила.
ГЛАВА V
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 90
Изменение на Директива 92/46/EИО
Заличава се втората алинея на точка 4, буква б) от глава I на приложение A към Директива 92/46/EИО на Съвета.
Член 91
Отмени
1. Без да се засягат задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за транспониране и прилагане, установени в приложение XIX, Директива 85/511/EИО и Решение 89/531/EИО от 25 септември 1989 г. относно определяне на референтна лаборатория за идентифицирането на вируса на шап и за определяне на функциите на тази лаборатория (39) и Решение 91/665/EИО от 11 декември 1991 г. относно определяне на Институт за координация на Общността за ваксини против шап и определяне на неговите функции (40), приети за тяхното прилагане, се отменят считано от датата, посочена в член 93.
2. Направените позовавания на отменената Директива 85/511/EИО се приемат като направени за настоящата директива и се тълкуват съгласно таблицата на съответствието в приложение XX.
Член 92
Преходни разпоредби
1. Преходните разпоредби могат да се примат в съответствие с процедурата, установена в член 89, параграф 2 за период от пет години от датата на влизане в сила на настоящата директива.
2. В срок от шест месеца от датата, посочена в член 94, държавите-членки представят на Комисията изменение на планове за действие при извънредни ситуации, като се вземат под внимание разпоредбите на член 72.
Комисията внимателно преглежда тези планове за действие при извънредни ситуации спрямо целите на настоящата директива и предлага на съответните държави-членки всички изменения, които тя счита за необходими, по-специално за осигуряване на съвместимост на плановете с тези на останалите държави-членки.
Тези изменени планове за действие при извънредни ситуации се одобряват в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
Член 93
Въвеждане
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 30 юни 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези разпоредби от 1 юли 2004 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 94
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на датата на нейното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 95
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2003 година.
Rådets direktiv 2003/85/EG
av den 29 september 2003
om gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka, om upphävande av direktiv 85/511/EEG och besluten 89/531/EEG och 91/665/EEG amt om ändring av direktiv 92/46/EEG
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37.3 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande(4),
av följande skäl:
(1) En av gemenskapens uppgifter på det veterinära området är att förbättra husdjurens hälsotillstånd och på så sätt öka uppfödningens lönsamhet och underlätta handeln med djur och animaliska produkter. Samtidigt är gemenskapen också en gemenskap av värderingar och dess strategier för att bekämpa djursjukdomar får inte grundas enbart på affärsmässiga intressen utan måste också ta äkta hänsyn till etiska principer.
(2) Mul- och klövsjuka är en mycket smittsam virussjukdom som drabbar partåiga hovdjur. Trots att mul- och klövsjuka inte har någon betydelse för folkhälsan står den på grund av sin ytterst stora ekonomiska betydelse högst upp bland sjukdomarna på A-listan från Internationella byrån för epizootiska sjukdomar (OIE).
(3) Mul- och klövsjuka är en anmälningspliktig sjukdom och den drabbade medlemsstaten måste anmäla utbrott till kommissionen och de andra medlemsstaterna i enlighet med rådets direktiv 82/894/EEG av den 21 december 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen(5).
(4) Gemenskapsåtgärderna för bekämpning av mul- och klövsjuka fastställs i rådets direktiv 85/511/EEG av den 18 november 1985 om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka(6). Det direktivet har många gånger ändrats på väsentliga punkter. I samband med de nya ändringarna av nämnda direktiv bör därför bestämmelserna ifråga av tydlighetsskäl omarbetas.
(5) Efter antagandet av rådets direktiv 90/423/EEG av den 26 juni 1990 om ändring av direktiv 85/511/EEG, direktiv 64/432/EEG om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen samt direktiv 72/462/EEG om hälsoproblem och problem som rör veterinärbesiktning vid import från tredje land av nötkreatur, svin och färskt kött eller köttvaror(7) förbjöds profylaktisk vaccinering mot mul- och klövsjuka i hela gemenskapen från och med den 1 januari 1992.
(6) Förebyggande åtgärder är nödvändiga för att undvika att mul- och klövsjuka når gemenskapen och gemenskapens husdjur från grannländer eller genom att levande djur och produkter av animaliskt ursprung förs in i gemenskapen. Det finns inget som tyder på att de utbrott av mul- och klövsjuka som rapporterats efter förbudet mot profylaktisk vaccinering kan tillskrivas import som skett i enlighet med gemenskapslagstiftningen och underkastats veterinärkontroller vid de gränskontrollstationer som inrättats i enlighet med rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importeras till gemenskapen från tredje land(8) samt rådets direktiv 90/675/EEG av den 10 december 1990 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter som förs in i gemenskapen från tredje land(9).
(7) Det bör dock starkt betonas att de gemenskapsbestämmelser om import av animaliska produkter som syftar till minska risker skall tillämpas strikt, om inte annat på grund av den ökande handeln och människors rörlighet över hela världen. Medlemsstaterna bör se till att denna lagstiftning genomförs fullt ut och ställa personal och resurser i tillräcklig omfattning till förfogande för att sörja för stränga kontroller vid de yttre gränserna.
(8) Europaparlamentets tillfälliga utskott för mul- och klövsjuka har dessutom konstaterat att gränsinspektioner i praktiken inte lyckas förhindra att avsevärda mängder kött och köttprodukter kommer in i gemenskapen olagligen.
(9) Den inre marknaden och det generellt tillfredsställande hälsoläget för boskapsbesättningar har lett till ett kraftigt ökat utbyte av djur och animaliska produkter och vissa regioner i gemenskapen har en hög djurtäthet.
(10) Mul- och klövsjukeepidemin i vissa medlemsstater 2001 visade att intensiv transport av och handel med djur som är mottagliga för mul- och klövsjuka kan få ett utbrott att snabbt anta epizootiska proportioner och skapa störningar i en omfattning som kraftigt minskar lönsamheten i uppfödningen av djur av mottagliga arter och andra delar av landsbygdsekonomin och dessutom kräver stora ekonomiska resurser för att kompensera uppfödare och bekämpa sjukdomen.
(11) Under mul- och klövsjukekrisen 2001 stärkte kommissionen de gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka som fastställs i direktiv 85/511/EEG genom att anta skyddsåtgärder i enlighet med rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden(10), och rådets direktiv 89/662/EEG av den 11 december 1989 om veterinära kontroller vid handeln inom gemenskapen i syfte att fullborda den inre marknaden(11).
(12) Under 2001 antog kommissionen också beslut om villkoren för nödvaccinering i enlighet med direktiv 85/511/EEG. Dessa villkor fastställdes med beaktande av rekommendationerna i rapporten från Vetenskapliga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa om strategin för nödvaccinering mot mul- och klövsjuka från 1999.
(13) I detta direktiv bör hänsyn tas till rapporten från medlemsstaternas expertgrupper om en översyn av gemenskapslagstiftningen om mul- och klövsjuka från 1998, som återspeglar medlemsstaternas erfarenheter av epidemin av klassisk svinpest 1997, och slutsatserna från den internationella konferens om förebyggande och bekämpning av mul- och klövsjuka som hölls i Bryssel i december 2001.
(14) Europaparlamentets resolution av den 17 december 2002 om mul- och klövsjukeepidemin 2001 i Europeiska unionen(12), som grundar sig på slutsatserna från Europaparlamentets tillfälliga utskott för mul- och klövsjuka, skall beaktas i detta direktiv.
(15) Rekommendationerna i rapporten från trettionde sessionen för Europakommissionen för bekämpning av mul- och klövsjuka inom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation om minimistandarder för laboratorier som arbetar med mul- och klövsjukevirus in vitro och in vivo från 1993 bör beaktas.
(16) Detta direktiv bör också ta hänsyn till de ändringar som gjorts i OIE:s allmänna regler för djurhälsa och i OIE:s Manual of Standards for Diagnostic Tests and Vaccines ("OIE-handboken").
(17) För att säkerställa tidig upptäckt av varje eventuellt utbrott av mul- och klövsjuka, krävs det lagstiftning för att tvinga personer som kommer i kontakt med mottagliga djurarter att anmäla varje misstänkt fall till behöriga myndigheter. Regelbundna inspektioner bör införas i medlemsstaterna för att säkerställa att jordbrukare verkligen känner till och tillämpar de allmänna bestämmelserna om sjukdomskontroll och biosäkerhet.
(18) Det är nödvändigt att åtgärder vidtas så snart förekomst av mul- och klövsjuka misstänks, så att bekämpningsåtgärder omedelbart och effektivt kan sättas in, om sjukdomsförekomst bekräftas. De behöriga myndigheterna bör anpassa åtgärderna efter den epidemiologiska situationen i den berörda medlemsstaten. Dessa åtgärder bör emellertid förstärkas genom särskilda skyddsåtgärder som fastställs i enlighet med gemenskapslagstiftningen.
(19) Sjukdomsdiagnos och identifiering av det aktuella viruset bör utföras snabbt och noggrant under överinseende av nationella laboratorier i medlemsstaterna. Vid behov bör de nationella laboratoriernas verksamhet samordnas av ett referenslaboratorium, som utses av gemenskapen i enlighet med det förfarande inom Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa som fastställs genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet(13).
(20) När det gäller differentialdiagnos av mul- och klövsjuka, bör hänsyn tas till kommissionens beslut 2000/428/EG av den 4 juli 2000 om fastställande av diagnos- och provtagningsmetoder samt kriterier för utvärdering av resultaten från laboratorietest för påvisande och differentialdiagnos beträffande vesikulär svinsjuka (SVD)(14).
(21) Gemenskapens åtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka bör i första hand bygga på utslaktning av den smittade besättningen. Avlivning av infekterade och smittade djur av mottagliga arter bör utföras utan dröjsmål i enlighet med rådets direktiv 93/119/EEG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning(15). Om så är möjligt bör bearbetning av kropparna av döda eller avlivade djur utföras i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel(16).
(22) Det är nödvändigt att ta hänsyn till folkhälso- och miljöskyddsaspekterna vid ett utbrott av mul- och klövsjuka, i synnerhet genom att upprätta ett nära samarbete mellan de behöriga myndigheterna för veterinära frågor, hälsofrågor och miljöfrågor. Rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(17) kräver ett samordnat miljötillstånd för anläggningar för hantering av djurkroppar och animaliskt avfall med en viss hanteringskapacitet.
(23) Så snart sjukdomen bryter ut, måste all spridning av sjukdomen förhindras genom noggrann övervakning av djurtransporter och användning av varor som kan antas vara smittförande samt i ovanligt svåra fall, särskilt i områden med hög djurtäthet, genom nödvaccinering.
(24) Åtgärderna för att bekämpa de mul- och klövsjukeepidemier som drabbade vissa medlemsstater 2001 har visat att internationella bestämmelser och gemenskapsbestämmelser och de rutiner som följer av dessa inte har tagit tillräcklig hänsyn till möjligheten att använda nödvaccinering och därpå följande provtagning för att upptäcka smittade djur i en vaccinerad population. Alltför stor vikt har lagts vid de handelspolitiska aspekterna, vilket har haft till följd att skyddsvaccinering inte har genomförts ens när det har tillåtits.
(25) Olika strategier finns tillgängliga för att bekämpa mul- och klövsjuka. Vid en eventuell epidemi bör vid valet av strategi för att bekämpa sjukdomen hänsyn tas till vilken strategi som förorsakar minsta möjliga ekonomiska skada för andra sektorer inom ekonomin än jordbrukssektorn.
(26) Genom nödvaccinering utan att de vaccinerade djuren därefter avlivas kan det antal djur som avlivas i sjukdomsbekämpningssyfte minskas avsevärt. Avsaknaden av smitta bör därefter styrkas genom lämplig provtagning.
(27) Rengöring och desinfektion bör ingå som en väsentlig del i gemenskapens politik för bekämpning av mul- och klövsjuka. Användning av desinfektionsmedel bör ske i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden(18).
(28) Sperma, ägg och embryon som tas från djur av mottagliga arter som är smittade med mul- och klövsjukevirus kan bidra till spridning av sjukdomen och bör därför omfattas av restriktioner utöver de djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen som anges i följande direktiv:
- Rådets direktiv 88/407/EEG av den 14 juni 1988 om djurhälsokrav som är tillämpliga vid handel inom gemenskapen med och import av djupfryst sperma från tamdjur av nötkreatur(19).
- Rådets direktiv 89/556/EEG av den 25 september 1989 om djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen med och import från tredje land av embryon från tamdjur av nötkreatur(20).
- Rådets direktiv 92/65/EEG av den 13 juli 1992 om fastställande av djurhälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen av djur, sperma, ägg (ova) och embryon som inte faller under de krav som fastställs i de specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A. I till direktiv 90/425/EEG(21).
(29) Vid ett eventuellt sjukdomsutbrott kan det bli nödvändigt att vidta bekämpningsåtgärder inte bara för smittade djur av mottagliga arter, utan också för smittbärande djur av arter som inte är mottagliga för sjukdomen, men som kan sprida viruset mekaniskt. Under mul- och klövsjukeepidemin 2001 infördes restriktioner också för transporter av hästdjur från anläggningar som höll djur av mottagliga arter eller från deras grannskap och det krävdes en särskild certifiering, utöver kraven i rådets direktiv 90/426/EEG av den 26 juni 1990 om djurhälsovillkor vid förflyttning och import av hästdjur från tredje land(22), för att kontrollera handeln med hästdjur från medlemsstater som var drabbade av mul- och klövsjuka.
(30) Villkor som gäller djurhälsa i samband med utsläppande på marknaden, handel inom och import till gemenskapen av animaliska produkter avsedda som livsmedel anges i följande direktiv:
- Rådets direktiv 64/433/EEG av den 26 juni 1964 om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen(23).
- Rådets direktiv 77/99/EEG av den 21 december 1976 om hygienfrågor som påverkar produktion och utsläppande på marknaden av köttprodukter och vissa andra produkter av animaliskt ursprung(24).
- Rådets direktiv 80/215/EEG av den 22 januari 1980 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med köttprodukter inom gemenskapen(25).
- Rådets direktiv 91/495/EEG av den 27 november 1990 om frågor om livsmedelshygien och djurhälsa som påverkar produktion och utsläppande på marknaden av kaninkött och kött från vilda djur i hägn(26).
- Rådets direktiv 94/65/EG av den 14 december 1994 om kraven för produktion och utsläppande på marknaden av malet kött och köttberedningar(27).
- Rådets direktiv 2002/99/EG av den 16 december 2002 om fastställande av djurhälsoregler för produktion, bearbetning, distribution och införsel av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel(28).
(31) Dessa direktiv håller för närvarande på att ersättas. För att underlätta hänvisningar förtecknas i bilagorna VII-IX till detta direktiv, på grundval av bestämmelserna i dessa direktiv och i enlighet med OIE:s rekommendationer, uppgifter om den behandling av kött och köttprodukter från djur av mottagliga arter som krävs för att säkerställa att eventuellt mul- och klövsjukevirus avdödas.
(32) Djurhälsoregler för produktion, bearbetning, distribution och införsel av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel fastställs i rådets direktiv 2002/99/EG av den 16 december 2002(29).
(33) I rådets direktiv 92/46/EEG av den 16 juni 1992 om fastställande av hygienregler för produktion och utsläppande på marknaden av rå mjölk, värmebehandlad mjölk och mjölkbaserade produkter(30) anges bestämmelser för behandling av mjölk från djur som hålls inom de övervakningszoner som fastställts i enlighet med gemenskapens åtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka. Kraven i det direktivet är inte tillräckliga, eftersom de inte omfattar behandling av mjölk från skyddszoner och från vaccinerade djur. Den behandling av mjölk avsedd som livsmedel som anges i det direktivet överskrider dessutom kraven i OIE:s allmänna regler om avdödande av mul- och klövsjukevirus i mjölk och leder till logistiska problem med att bortskaffa betydande kvantiteter mjölk som mejerier vägrar ta emot. I det här direktivet bör det finnas mer ingående bestämmelser för uppsamling och transport av mjölk från djur av mottagliga arter i områden som omfattas av åtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka. Den behandling av mjölk och mjölkprodukter som anges i bilaga IX följer OIE:s rekommendationer för avdödande av eventuellt mul- och klövsjukevirus i mjölk och mjölkprodukter. Direktiv 92/46/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.
(34) När det gäller produkter av animaliskt ursprung, bör hänsyn tas till rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter, som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga A. I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i direktiv 90/425/EEG, samt för import till gemenskapen av sådana produkter(31). Vissa bestämmelser i direktiv 92/118/EEG har förts in i förordning (EG) nr 1774/2002.
(35) Genom tillämpning av regionaliseringsprincipen torde strikta bekämpningsåtgärder, däribland nödvaccinering, kunna genomföras i en avgränsad del av gemenskapen utan att gemenskapens allmänna intressen hotas. Mjölk- och köttprodukter från vaccinerade djur får släppas ut på marknaden i enlighet med relevant gemenskapslagstiftning och detta direktiv i synnerhet.
(36) I direktiv 64/432/EEG finns en definition av regioner. I kommissionens beslut 2000/807/EG av den 11 december 2000 om fastställande av den kodade formen och koderna för anmälan av djursjukdomar enligt rådets direktiv 82/894/EEG(32) anges administrativa områden i medlemsstaterna i samband med åtgärder för sjukdomsbekämpning och sjukdomsanmälan.
(37) För nödsituationer har gemenskapen i enlighet med rådets beslut 91/666/EEG av den 11 december 1991 om att inom gemenskapen upprätta beredskapslager av vacciner mot mul- och klövsjuka(33) upprättat dels beredskapslager av inaktiverat mul- och klövsjukevirusantigen som förvaras på särskilt utsedda platser, dels en antigen- och vaccinbank för gemenskapen. Överskådliga och effektiva förfaranden bör fastställas för att säkerställa tillgång till antigen utan onödigt dröjsmål. Vissa medlemsstater har dessutom inrättat nationella antigen- och vaccinbanker, som de själva underhåller.
(38) I Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för veterinärmedicinska läkemedel(34) krävs det att det för alla veterinärmedicinska läkemedel som släpps ut på marknaden inom gemenskapen, med vissa undantag, skall finnas godkännanden för försäljning. I direktivet anges det också kriterier för beviljande av godkännande för försäljning för veterinärmedicinska läkemedel, inbegripet immunologiska veterinärmedicinska läkemedel. Genom direktivet bemyndigas medlemsstaterna att tillåta att ett läkemedel släpps ut på deras marknad utan godkännande för försäljning i händelse av en allvarlig epidemi och på vissa villkor. Mul- och klövsjuka kan bli en allvarlig epidemi. Med tanke på att det krävs snabba byten av antigen för att effektivt skydda djur av mottagliga arter i ett krisläge, kan det undantag som anges i det direktivet tillämpas på vacciner mot mul- och klövsjuka.
(39) Gemenskapens referenslaboratorium bör fungera som rådgivande organ för kommissionen och medlemsstaterna när det gäller behovet av vacciner och antigener, särskilt om virusstammar upptäcks mot vilka vacciner som framställts med hjälp av de antigener som lagrats i gemenskapens antigen- och vaccinbank inte ger tillräckligt skydd.
(40) Som en försiktighetsåtgärd i samband med risken för ett avsiktligt utsläpp av mul- och klövsjukevirus bör särskilda förfaranden användas för upphandling av antigener till gemenskapens antigen- och vaccinbank och för offentliggörande av vissa uppgifter om åtgärder för sjukdomsbekämpning.
(41) Förekomsten av en helt icke-immun population av mottagliga husdjur i medlemsstaterna kräver en ständig medvetenhet om och beredskap inför sjukdomen. Behovet av detaljerade beredskapsplaner påvisades än en gång under mul- och klövsjukeepidemin 2001. För närvarande har alla medlemsstater beredskapsplaner som är godkända genom kommissionens beslut 93/455/EEG av den 23 juli 1993 om godkännande av vissa beredskapsplaner för bekämpning av mul- och klövsjuka(35). Planerna bör regelbundet ses över, bland annat mot bakgrund av resultat från medlemsstaternas beredskapsövningar i realtid, erfarenheterna från epidemin 2001 och för att inkludera miljöskyddsåtgärder. Medlemsstaterna bör uppmuntras att organisera och genomföra sådana övningar i nära samarbete och över nationsgränserna. Kommissionen bör uppmuntras att i samarbete med medlemsstaterna vidta åtgärder för inrättandet av tekniskt bistånd, som de medlemsstater som drabbas av en epidemi kan få tillgång till.
(42) För att skydda gemenskapens boskapsbesättningar, bör det på grundval av en riskbedömning finnas möjlighet att bistå angränsande tredje länder som är smittade eller riskerar att smittas av mul- och klövsjuka, särskilt genom nödleveranser av antigener och vacciner. Sådana bestämmelser bör dock tillämpas utan att det påverkar avtal som slutits mellan det berörda tredje landet och gemenskapen om tillgång till gemenskapens antigen- och vaccinbank.
(43) Rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni om utgifter inom veterinärområdet(36) gäller vid utbrott av mul- och klövsjuka och innehåller bestämmelser om beviljande av gemenskapsstöd till referenslaboratorier samt antigen- och vaccinbanker. Vid all kompensation som utbetalas från gemenskapen till medlemsstaterna för utgifter i samband med bekämpningsåtgärder vid utbrott av mul- och klövsjuka skall det noggrant kontrolleras att åtminstone minimikraven enligt det här direktivet är uppfyllda.
(44) För att få till stånd ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen vid bekämpning av mul- och klövsjuka, bör kommissionen med hänsyn till sjukdomens karaktär ha rätt att ändra och anpassa vissa tekniska aspekter av bekämpningsåtgärderna. Vid behov bör kommissionen grunda alla sådana ändringar eller anpassningar på resultat från en veterinärbesiktning genomförd i enlighet med bestämmelserna i kommissionens beslut 1998/139/EG av den 4 februari 1998 om fastställande av vissa regler angående kontroller på plats inom veterinärområdet som utförs av kommissionens experter i medlemsstaterna(37).
(45) Medlemsstaterna bör anta bestämmelser om påföljder för överträdelser av bestämmelserna i detta direktiv och se till att de genomförs. Påföljderna måste vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.
(46) För att nå det grundläggande målet att upprätthålla och vid ett utbrott snabbt återupprätta status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta i alla medlemsstater är det i enlighet med proportionalitetsprincipen nödvändigt och lämpligt att fastställa bestämmelser om åtgärder för att öka sjukdomsberedskapen och bekämpa eventuella utbrott så snabbt som möjligt, om så krävs genom nödvaccinering, och begränsa de negativa effekterna för produktionen av och handel med boskap och produkter av animaliskt ursprung. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen i enlighet med artikel 5 tredje stycket i fördraget.
(47) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(38).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
SYFTE, RÄCKVIDD OCH DEFINITIONER
Artikel 1
Syfte och räckvidd
1. I detta direktiv anges
a) ett minimum av bekämpningsåtgärder som skall vidtas i händelse av ett utbrott av mul- och klövsjuka oavsett virustyp,
b) vissa förebyggande åtgärder som syftar till att göra de behöriga myndigheterna och jordbrukarna mer medvetna om och förberedda på sjukdomen.
2. Medlemsstaterna skall ha frihet att vidta strängare åtgärder på det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
a) djur av mottaglig art: tamdjur eller vilt som tillhör någon av underordningarna Ruminantia, Suina eller Tylopoda i ordningen Artiodactyla.
För särskilda åtgärder, särskilt som tillämpning av artikel 1.2, artikel 15 och artikel 85.2, kan andra djur, såsom exempelvis av ordningen Rodentia eller Proboscidae, betraktas såsom mottagliga för mul- och klövsjuka i enlighet med vetenskapliga rön.
b) anläggning: lokaliteter för jordbruk eller annat ändamål, inbegripet cirkusar, på en medlemsstats nationella territorium där djur av mottagliga arter föds upp eller hålls permanent eller tillfälligt.
Denna definition innefattar dock inte, i enlighet med artikel 10.1, boningshus för människor inom sådana lokaliteter, om inte djur av mottagliga arter, inbegripet sådana som avses i artikel 85.2, permanent eller tillfälligt hålls i dessa, slakterier, transportmedel, gränskontrollstationer och hägnade områden där djur av mottagliga arter hålls och kan jagas, om dessa hägnade områden har en sådan storlek att de åtgärder som anges i artikel 10 inte kan vidtas.
c) besättning: ett djur eller en grupp djur som hålls på en anläggning och utgör en epidemiologisk enhet. Om mer än en besättning hålls på en anläggning skall var och en av dessa besättningar utgöra en distinkt enhet och ha samma hälsostatus.
d) ägare: en eller flera personer, fysiska eller juridiska, som har äganderätten till djur av mottaglig art eller har ansvaret för att hålla sådana djur, oavsett om detta sker mot ekonomisk ersättning eller inte.
e) behörig myndighet: den myndighet i en medlemsstat som är behörig att utföra veterinära eller zootekniska kontroller eller en annan myndighet till vilken detta ansvar har delegerats.
f) officiell veterinär: en veterinär som har utsetts av den behöriga myndigheten i medlemsstaten.
g) godkännande: ett skriftligt godkännande som lämnats av de behöriga myndigheterna, varav erforderliga kopior skall hållas tillgängliga för senare kontroller i enlighet med relevant lagstiftning i den berörda medlemsstaten.
h) inkubationstid: tiden från smittillfället till uppträdande av kliniska tecken på mul- och klövsjuka, vilket i detta direktiv innebär 14 dagar för nötkreatur och svin samt 21 dagar för får och getter och andra djur av mottagliga arter.
i) djur som misstänks vara smittat: ett djur av en mottaglig art som visar kliniska symtom, postmortala sjukliga förändringar eller reaktioner på laboratorietest av sådant slag att det finns skäl att misstänka förekomst av mul- och klövsjuka.
j) djur som misstänks vara smittbärare: ett djur som tillhör en mottaglig art och som enligt insamlade epidemiologiska uppgifter direkt eller indirekt kan ha kommit i kontakt med mul- och klövsjukevirus.
k) fall av mul- och klövsjuka eller djur smittat med mul- och klövsjuka: ett djur av en mottaglig art eller en kropp av sådant djur där mul- och klövsjuka officiellt har bekräftats, med beaktande av definitionerna i bilaga 1
- antingen på grundval av officiellt bekräftade kliniska symtom eller postmortala sjukliga förändringar som överensstämmer med mul- och klövsjuka, eller
- efter en laboratorieundersökning utförd i enlighet med bilaga XIII.
l) utbrott av mul- och klövsjuka: en anläggning där djur av mottagliga arter hålls och som uppfyller minst ett av de kriterier som anges i bilaga I.
m) primärt utbrott: ett utbrott enligt definitionen i artikel 2 d i direktiv 82/894/EEG.
n) avlivning: avlivning av djur enligt definitionen i artikel 2.6 i direktiv 93/119/EEG.
o) nödslakt: slakt i krissituationer enligt definitionen i artikel 2.7 i direktiv 93/119/EEG av djur som på grundval av epidemiologiska data, klinisk diagnos eller provsvar på laboratorietest inte anses vara smittade med eller smittbärare av mul- och klövsjukevirus, inbegripet slakt av djurskyddsskäl.
p) bearbetning: en av de behandlingsmetoder för högriskmaterial som anges i förordning (EG) nr 1774/2002, och all genomförandelagstiftning om detta, tillämpade på ett sådant sätt att risken för spridning av mul- och klövsjukevirus undviks.
q) regionalisering: avgränsning av en restriktionszon där restriktioner tillämpas för förflyttning av eller handel med vissa djur och animaliska produkter enligt artikel 45 för att förebygga spridning av mul- och klövsjuka till den fria zon där inga restriktioner tillämpas i enlighet med detta direktiv.
r) region: ett område enligt definitionen i artikel 2.2 p i direktiv 64/432/EEG.
s) delregion: ett område som anges i bilagan till beslut 2000/807/EG.
t) gemenskapens antigen- och vaccinbank: lämpliga lokaliteter utsedda i enlighet med detta direktiv för förvaring av gemenskapens beredskapslager av dels koncentrerat inaktiverat mul- och klövsjukevirusantigen för framställning av mul- och klövsjukevacciner, dels immunologiska veterinärmedicinska läkemedel (vacciner) som har färdigställts från sådana antigener och godkänts enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för veterinärmedicinska läkemedel(39).
u) nödvaccinering: vaccinering i enlighet med artikel 50.1.
v) skyddsvaccinering: nödvaccinering som görs på anläggningar i ett utvalt område för att skydda djur av mottagliga arter i detta område mot spridning av mul- och klövsjukevirus genom luftburen smitta eller via smittförande material och där djuren avses att hållas vid liv efter vaccineringen.
w) suppressiv vaccinering: nödvaccinering som utförs endast i samband med utslaktning på en anläggning eller i ett område där det finns ett omedelbart behov av att minska mängden cirkulerande mul- och klövsjukevirus och risken för spridning av virus utanför anläggningen eller området och där avsikten är att djuren skall destrueras efter vaccineringen.
x) vilda djur: djur av mottaglig arter som lever utanför anläggningar som avses i artikel 2.b eller lokaliteter som avses i artiklarna 15 och 16.
y) primärt fall av mul- och klövsjuka hos vilda djur: alla fall av mul- och klövsjuka som upptäcks hos vilda djur i ett område där inga åtgärder vidtagits enligt artikel 85.3 eller 85.4.
KAPITEL II
BEKÄMPNING AV UTBROTT AV MUL- OCH KLÖVSJUKA
AVSNITT 1
ANMÄLAN AV MUL- OCH KLÖVSJUKA
Artikel 3
Anmälan av mul- och klövsjuka
1. Medlemsstaterna skall se till att
a) mul- och klövsjuka förtecknas av den behöriga myndigheten som en anmälningspliktig sjukdom,
b) ägaren och alla personer som sköter djur, följer med djur vid transporter eller ser efter djur har skyldighet att utan dröjsmål till den behöriga myndigheten eller den officielle veterinären anmäla förekomst eller misstänkt förekomst av mul- och klövsjuka och att hålla djur som är eller misstänks vara smittade med mul- och klövsjuka borta från platser där andra djur av mottagliga arter riskerar att smittas med mul- och klövsjukevirus eller bli smittbärare,
c) praktiserande veterinärer, officiella veterinärer, högre tjänstemän vid veterinärmedicinska och andra officiella eller privata laboratorier och alla personer som i sitt arbete kommer i kontakt med djur av mottagliga arter eller produkter från sådana djur har skyldighet att utan dröjsmål till den behöriga myndigheten anmäla varje kännedom om förekomst eller misstänkt förekomst av mul- och klövsjuka som de fått innan det vidtagits några officiella insatser inom ramen för detta direktiv.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av befintlig gemenskapslagstiftning om anmälan av utbrott av sjukdomar hos djur skall en medlemsstat på vars territorium ett utbrott av mul- och klövsjuka eller ett primärt fall av mul- och klövsjuka hos vilda djur bekräftas göra en anmälan om sjukdomen och lämna information och skriftliga rapporter till kommissionen och de andra medlemsstaterna i enlighet med bilaga II.
AVSNITT 2
ÅTGÄRDER VID MISSTANKE OM ETT UTBROTT AV MUL- OCH KLÖVSJUKA
Artikel 4
Åtgärder vid misstanke om ett utbrott av mul- och klövsjuka
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i punkterna 2 och 3 vidtas, då en anläggning hyser ett eller flera djur som misstänks vara smittade eller vara smittbärare.
2. Den behöriga myndigheten skall omedelbart sätta igång de officiella undersökningsförfarandena under eget överinseende för att bekräfta eller utesluta förekomst av mul- och klövsjuka och i första hand låta ta prover för de laboratorieundersökningar som behövs för att bekräfta ett utbrott i enlighet med definitionen därav i bilaga I.
3. Den behöriga myndigheten skall sätta den anläggning som avses i punkt 1 under officiell tillsyn så snart den misstänkta smittan har anmälts och skall särskilt se till att
a) en inventering görs av alla kategorier djur på anläggningen och att det för varje kategori av djur av mottagliga arter antecknas antalet döda djur och djur som misstänks vara smittade eller vara smittbärare,
b) den inventering som avses i a hålls aktuell, så att den tar hänsyn till de djur av mottagliga arter som föds eller dör under den period misstanken kvarstår och att sådana uppgifter lämnas av ägaren på begäran av den behöriga myndigheten och kontrolleras av denna behöriga myndighet vid varje besök,
c) alla lager av mjölk, mjölkprodukter, kött, slaktkroppar, hudar och skinn, ull, sperma, embryon, ägg, slam, gödsel samt djurfoder och strö på anläggningen registreras och uppgifterna bevaras,
d) inga djur av mottagliga arter förs in på eller lämnar anläggningen, förutom när det gäller anläggningar som utgörs av sådana olika epidemiologiskt skilda produktionsenheter som avses i artikel 18, och alla djur av mottagliga arter på anläggningen hålls i sin del av anläggningen eller på annan plats där de kan hållas isolerade,
e) lämpliga metoder för desinfektion används vid ingångar till och utgångar från de byggnader eller platser som hyser djur av mottagliga arter och vid anläggningens in- och utgångar,
f) en epidemiologisk undersökning utförs i enlighet med artikel 13,
g) nödvändiga prov tas för laboratorieundersökningar enligt punkt 2.1.1.1 i bilaga III för att underlätta den epidemiologiska undersökningen.
Artikel 5
Transporter till och från en anläggning vid misstanke om ett utbrott av mul- och klövsjuka
1. Medlemsstaterna skall utöver de åtgärder som anges i artikel 4 se till att alla transporter till och från en anläggning där det finns misstanke om ett utbrott av mul- och klövsjuka förbjuds. Detta förbud skall särskilt gälla följande:
a) Transport från anläggningen av kött eller slaktkroppar, köttprodukter, mjölk eller mjölkprodukter, sperma, ägg eller embryon av djur av mottagliga arter eller av djurfoder, redskap, föremål eller andra substanser, till exempel ull, hudar och skinn, borst och animaliskt avfall, slam, gödsel och annat som kan överföra mul- och klövsjukevirus.
b) Förflyttning av djur av arter som inte är mottagliga för mul- och klövsjuka.
c) Förflyttning av personer till och från anläggningen.
d) Förflyttning av fordon till och från anläggningen.
2. Om det uppstår svårigheter med att lagra mjölken på anläggningen, får den behöriga myndigheten, genom undantag från förbudet i punkt 1 a, beordra antingen att mjölken skall förstöras på anläggningen eller tillåta att den transporteras från anläggningen, under veterinärövervakning och endast med transportmedel utrustade så att mul- och klövsjukevirus inte kan spridas från anläggningen, till närmaste plats där mjölken kan bortskaffas eller behandlas på sådant sätt att mul- och klövsjukeviruset avdödas.
3. Genom undantag från förbuden i punkt 1 b-1 d får den behöriga myndigheten tillåta sådana förflyttningar till och från anläggningen, under förutsättning att alla nödvändiga villkor för att undvika spridning av mul- och klövsjukevirus är uppfyllda.
Artikel 6
Utvidgning av åtgärder till andra anläggningar
1. Den behöriga myndigheten får utvidga åtgärderna enligt artiklarna 4 och 5 till att gälla andra anläggningar, om dessa på grund av sin belägenhet, utformning eller kontakter med djur från den anläggning som avses i artikel 4 kan befaras ha blivit smittbärande.
2. Den behöriga myndigheten skall vidta åtminstone de åtgärder som föreskrivs i artiklarna 4 och 5.1 beträffande lokaliteter eller transportmedel som avses i artikel 16, om närvaron av djur av mottagliga arter ger anledning att misstänka att djuren är smittade med eller bärare av mul- och klövsjukevirus.
Artikel 7
Tillfällig bekämpningszon
1. Den behöriga myndigheten får upprätta en tillfällig bekämpningszon om det epidemiologiska läget så kräver, särskilt vid hög djurtäthet av mottagliga arter, intensiva förflyttningar av djur eller personer som kommer i kontakt med djur av mottagliga arter, fördröjningar av anmälning av misstanke om sjukdom eller otillräcklig information om varifrån mul- och klövsjukeviruset kommer och hur det har förts in.
2. Åtminstone de åtgärder som anges i artikel 4.2, 4.3 a, 4.3 b och 4.3 d samt 5.1 skall vidtas på anläggningar i den tillfälliga bekämpningszon där djur av mottagliga arter hålls.
3. De åtgärder som vidtas i den tillfälliga bekämpningszonen får kompletteras med ett tillfälligt totalförbud mot förflyttning av djur inom ett större område eller på en medlemsstats hela territorium. Förbudet mot förflyttning av djur av arter som inte är mottagliga för mul- och klövsjuka skall dock inte överskrida 72 timmar, såvida inte detta motiveras av särskilda omständigheter.
Artikel 8
Förebyggande utrotningsprogram
1. På grundval av epidemiologiska data eller andra uppgifter får den behöriga myndigheten genomföra ett förebyggande utrotningsprogram, inbegripet förebyggande slakt av djur av mottagliga arter som kan antas bli smittbärare och, om det anses nödvändigt, också av djur från produktionsenheter med ett epidemiologiskt samband eller närliggande anläggningar.
2. I så fall skall provtagningar och kliniska undersökningar av djur av mottagliga arter göras minst i enlighet med punkt 2.1.1.1 i bilaga III.
3. Den behöriga myndigheten skall informera kommissionen, innan den vidtar de åtgärder som avses i denna artikel.
Artikel 9
Upprätthållande av åtgärder
Medlemsstaterna får inte dra tillbaka de åtgärder som avses i artiklarna 4-7 förrän misstanken om mul- och klövsjuka officiellt har uteslutits.
AVSNITT 3
ÅTGÄRDER DÅ ETT UTBROTT HAR BEKRÄFTATS
Artikel 10
Åtgärder då ett utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats
1. Så snart ett utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats, skall medlemsstaterna, utöver de åtgärder som anges i artiklarna 4-6, se till att följande åtgärder utan dröjsmål vidtas på anläggningen:
a) Alla djur av mottagliga arter skall avlivas på platsen.
I undantagsfall får djur av mottagliga arter avlivas på närmast belägna för ändamålet lämpliga plats under officiell övervakning och på ett sådant sätt att risken att sprida mul- och klövsjukevirus under transport och avlivning undviks. Den berörda medlemsstaten skall underrätta kommissionen om sådana undantagsfall och om de åtgärder som har vidtagits.
b) Den officielle veterinären skall se till att, före eller under avlivning av djur av mottagliga arter, ett tillräckligt antal av alla relevanta prover som behövs för den epidemiologiska undersökning som avses i artikel 13 har tagits i enlighet med punkt 2.1.1.1 i bilaga III.
Den behöriga myndigheten får besluta att artikel 4.2 inte skall gälla, om det framkommer att det finns en sekundär källa som har ett epidemiologiskt samband med en primär källa för vilken prov redan har tagits i enlighet med den artikeln, förutsatt att det har tagits relevanta och tillräckligt många prov för den epidemiologiska undersökning som avses i artikel 13.
c) Kroppar av de djur av mottagliga arter som har dött på anläggningen och kroppar av djur som har avlivats i enlighet med a skall utan onödiga dröjsmål och under officiell övervakning bearbetas på ett sådant sätt att det inte finns någon risk för att mul- och klövsjukeviruset sprids. Om det av särskilda omständigheter krävs att slaktkropparna grävs ned eller bränns, på platsen eller på annan plats, skall detta utföras i enlighet med de instruktioner som utarbetats i förväg inom ramen för de beredskapsplaner som avses i artikel 72.
d) Alla produkter och substanser som avses i artikel 4.3 c skall isoleras till dess smittbärande har kunnat uteslutas eller behandlas enligt den officielle veterinärens instruktioner på sådant sätt att allt mul- och klövsjukevirus avdödas eller bearbetas.
2. Efter avlivning och bearbetning av djur av mottagliga arter och sedan de åtgärder som föreskrivs i punkt 1 d har genomförts, skall medlemsstaterna se till att
a) de byggnader där djur av mottagliga arter förvarats, den omgivande miljön och de fordon som använts för transporter samt alla andra byggnader och all annan utrustning som kan antas vara smittbärande rengörs och desinficeras i enlighet med artikel 11,
b) om det finns anledning att misstänka att människors boningshus eller kontorslokaler på anläggningen är kontaminerade med mul- och klövsjukevirus, även dessa områden desinficeras med lämpliga metoder,
c) återinsättning av djur sker enligt bilaga V.
Artikel 11
Rengöring och desinfektion
1. Medlemsstaterna skall se till att rengöring och desinfektion, som är en väsentlig del av de åtgärder som anges i detta direktiv, dokumenteras på ett tillfredsställande sätt och utförs under officiell övervakning och enligt de instruktioner som lämnas av den officielle veterinären, med hjälp av sådana desinfektionsmedel och brukslösningar av dessa desinfektionsmedel som är officiellt godkända och registrerade för utsläppande på marknaden av den behöriga myndigheten som hygienbiocidprodukter för veterinärverksamhet enligt direktiv 98/8/EG, så att mul- och klövsjukevirus avdödas.
2. Medlemsstaterna skall se till att rengöring och desinfektion, vilket skall omfatta lämplig skadedjursbekämpning, utförs på ett sådant sätt att all negativ miljöpåverkan som denna verksamhet kan medföra blir så liten som möjligt.
3. Medlemsstaterna skall eftersträva att alla desinfektionsmedel som används, förutom att desinficera effektivt, också har minsta möjliga negativa påverkan på miljö och folkhälsa i överensstämmelse med bästa tillgängliga teknik.
4. Medlemsstaterna skall se till att rengöring och desinfektion utförs i enlighet med bilaga IV.
Artikel 12
Spårning och behandling av produkter och substanser som härrör från eller varit i kontakt med djur vid ett utbrott av mul- och klövsjuka
Medlemsstaterna skall se till att de produkter och substanser som avses i artikel 4.3 c från de djur av mottagliga arter som hämtats från en anläggning där ett utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats samt sperma, ägg och embryon som samlats in från de djur av mottagliga arter som finns på anläggningen, under perioden mellan den sannolika tidpunkten för sjukdomens införande på anläggningen och den tidpunkt då officiella åtgärder vidtogs, skall spåras och behandlas eller, när det gäller andra substanser än sperma, ägg och embryon, behandlas under officiell övervakning på ett sådant sätt att mul- och klövsjukeviruset avdödas och inte riskerar att spridas vidare.
Artikel 13
Epidemiologisk undersökning
1. Medlemsstaterna skall se till att epidemiologiska undersökningar i samband med utbrott av mul- och klövsjuka görs av specialutbildade veterinärer på grundval av frågeformulär som sammanställts inom ramen för de beredskapsplaner som avses i artikel 72, för att garantera enhetliga, snabba och målinriktade undersökningar. Dessa undersökningar skall minst behandla
a) hur länge mul- och klövsjukan kan ha funnits på anläggningen innan den misstänktes eller anmäldes,
b) möjligt ursprung för mul- och klövsjukevirus på anläggningen samt identifiering av andra anläggningar med djur som misstänks vara smittade eller smittbärare från samma källa,
c) i hur stor omfattning djur av mottagliga arter utöver nötkreatur och svin kan ha blivit smittade eller smittbärare,
d) förflyttning av de djur, personer, fordon och substanser enligt artikel 4.3 c som kan antas ha fört med sig viruset till eller från de berörda anläggningarna.
2. Medlemsstaterna skall informera kommissionen och de andra medlemsstaterna och regelbundet förse dem med aktuella uppgifter om epidemiologin och spridningen av mul- och klövsjukeviruset.
Artikel 14
Ytterligare åtgärder då utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats
1. Den behöriga myndigheten får beordra att, utöver djur av mottagliga arter, djur av arter som inte är mottagliga för mul- och klövsjuka på den anläggning där ett utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats också skall avlivas och bearbetas på ett sådant sätt att risk för spridning av mul- och klövsjukeviruset undviks.
Första stycket skall dock inte tillämpas för djur av arter som inte är mottagliga för mul- och klövsjuka, vilka kan isoleras och genomgå en effektiv rengöring och desinfektion, under förutsättning att de identifieras individuellt, när det gäller hästdjur i enlighet med gemenskapslagstiftningen, så att deras rörelser kan kontrolleras.
2. Den behöriga myndigheten får vidta de åtgärder som anges i artikel 10.1 a på produktionsenheter med epidemiologiskt samband och intilliggande anläggningar om epidemiologiska data eller andra uppgifter ger anledning att misstänka att dessa är smittbärande. Om dessa bestämmelser utnyttjas, skall detta om möjligt meddelas till kommissionen, innan de börjar tillämpas. I så fall skall åtgärder för provtagning och klinisk undersökning av djuren genomföras minst i enlighet med punkt 2.1.1.1 i bilaga III.
3. Den behöriga myndigheten skall omedelbart efter det att det första utbrottet av mul- och klövsjuka har bekräftats göra alla nödvändiga förberedelser för nödvaccinering inom ett område som är minst lika stort som den övervakningszon som inrättats i enlighet med artikel 21.
4. Den behöriga myndigheten får vidta de åtgärder som anges i artiklarna 7 och 8.
AVSNITT 4
ÅTGÄRDER SOM SKALL VIDTAS I SÄRSKILDA FALL
Artikel 15
Åtgärder som skall vidtas vid ett utbrott av mul- och klövsjuka i närheten av eller inom vissa särskilda lokaliteter där djur av mottagliga arter tillfälligt eller regelbundet hålls
1. Om ett utbrott av mul- och klövsjuka hotar att smitta djur av mottagliga arter i laboratorier, djurparker, viltparker eller hägnade områden, eller i organ, institut eller centrum som är godkända i enlighet med artikel 13.2 i direktiv 92/65/EEG och där djur hålls för vetenskapliga ändamål eller för bevarande av arter eller genetiska resurser hos husdjur, skall den berörda medlemsstaten se till att alla lämpliga åtgärder för biosäkerhet vidtas för att skydda dessa djur från smitta. Dessa åtgärder kan omfatta begränsning av tillträdet till offentliga institutioner eller särskilda villkor för tillträde.
2. Om ett utbrott av mul- och klövsjuka bekräftas i någon av de lokaliteter som avses i punkt 1, får den berörda medlemsstaten besluta om undantag från artikel 10.1 a, under förutsättning att gemenskapens grundläggande intressen, särskilt andra medlemsstaters djurhälsostatus, inte hotas och att alla nödvändiga åtgärder har vidtagits för att förebygga varje risk för spridning av mul- och klövsjukevirus.
3. Kommissionen skall omedelbart underrättas, om ett sådant beslut som avses i punkt 2 fattas. När det gäller genetiska resurser hos husdjur, skall underrättelsen innefatta en hänvisning till den förteckning över lokaliteter som upprättats i enlighet med artikel 77.2 f, enligt vilken den behöriga myndigheten i förväg skall ha fastställt dessa lokaliteter som uppfödningscentrum för djur av mottagliga arter som är nödvändiga för en ras fortbestånd.
Artikel 16
Åtgärder som skall vidtas i slakterier, vid gränskontrollstationer och i transportmedel
1. Om ett fall av mul- och klövsjuka bekräftas i ett slakteri, vid en gränskontrollstation inrättad enligt direktiv 91/496/EEG eller i ett transportmedel, skall den behöriga myndigheten se till att följande åtgärder vidtas i de berörda lokaliteterna eller transportmedlen:
a) Alla djur av mottagliga arter i sådana lokaliteter eller transportmedel skall avlivas utan dröjsmål.
b) Kroppar av de djur som avses i punkt a skall bearbetas under officiell övervakning på ett sådant sätt att risk för spridning av mul- och klövsjukeviruset undviks.
c) Annat animaliskt avfall, inbegripet slaktbiprodukter, från djur som är eller misstänks vara smittade eller smittbärare skall bearbetas under officiell övervakning på ett sådant sätt att risk för spridning av mul- och klövsjukeviruset undviks.
d) Stallgödsel och flytgödsel skall desinficeras och får endast bortföras för behandling i enlighet med avsnitt II.A.5 i kapitel III i bilaga VIII till förordning (EG) nr 1774/2002.
e) Byggnader och utrustning, inbegripet fordon och transportmedel, skall rengöras och desinficeras under den officielle veterinärens överinseende i enlighet med artikel 11 och de instruktioner som fastställts av den behöriga myndigheten.
f) En epidemiologisk undersökning skall utföras i enlighet med artikel 13.
2. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i artikel 19 vidtas på kontaktanläggningar.
3. Medlemsstaterna skall se till att inga djur åter förs in för slakt, kontroll eller transport i de lokaliteter eller transportmedel som avses i punkt 1 tidigare än 24 timmar efter det att den rengöring och desinfektion som avses i punkt 1 e är slutförd.
4. När det epidemiologiska läget så kräver, särskilt när det finns skäl att misstänka att djur av mottagliga arter på anläggningar i omedelbar närhet av de lokaliteter eller transportmedel som avses i punkt 1 har smittats, skall medlemsstaterna genom undantag från artikel 2 b andra meningen se till att ett utbrott förklaras ha skett i de lokaliteter eller transportmedel som avses i punkt 1, varvid åtgärderna i artiklarna 10 och 21 tillämpas.
Artikel 17
Översyn av åtgärder
Kommissionen skall i Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa vid första möjliga tillfälle se över situationen i de särskilda fall som avses i artikel 15. Åtgärder som är nödvändiga för att förhindra spridning av mul- och klövsjukevirus, särskilt i samband med regionalisering enligt artikel 45 och nödvaccinering enligt artikel 52, skall antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
AVSNITT 5
ANLÄGGNINGAR SOM BESTÅR AV EPIDEMIOLOGISKT SKILDA ENHETER SAMT KONTAKTANLÄGGNINGAR
Artikel 18
Anläggningar som består av epidemiologiskt skilda produktionsenheter
1. Den behöriga myndigheten får, i undantagsfall och efter en bedömning av riskerna, för anläggningar som består av två eller flera åtskilda produktionsenheter, göra undantag från artikel 10.1 a när det gäller produktionsenheter på sådana anläggningar som inte drabbats av mul- och klövsjuka.
2. Undantag enligt punkt 1 skall beviljas först efter det att den officielle veterinären vid den officiella undersökning som anges i artikel 4.2 har bekräftat att följande villkor för att förhindra spridning av mul- och klövsjukevirus mellan de produktionsenheter som avses i punkt 1 varit uppfyllda under minst dubbla inkubationstiden före den tidpunkt då utbrottet av mul- och klövsjuka konstaterades på anläggningen:
a) Lokaliteternas utformning, inbegripet förvaltning, och storlek möjliggör helt åtskild inhysning och skötsel, även med avseende på luften, av de olika besättningarna av djur av mottagliga arter.
b) Verksamheten i de olika produktionsenheterna, särskilt organisationen av stallar och bete, utfodring samt bortforsling av stallgödsel, är helt åtskild och sköts av olika personer.
c) Maskiner, arbetsdjur av arter som inte är mottagliga för mul- och klövsjuka, utrustning, installationer, instrument och desinfektionsutrustning till bruk i de olika produktionsenheterna hålls helt åtskilda.
3. När det gäller mjölk, får undantag från artikel 10.1 d beviljas en anläggning som producerar mjölk, under förutsättning att
a) anläggningen uppfyller de villkor som fastställs i punkt 2, och
b) mjölkning i varje enhet utförs separat, och
c) mjölken, beroende på avsedd användning, genomgår minst en av de behandlingar som beskrivs i del A eller del B i bilaga IX.
4. Innan undantag beviljas enligt punkt 1, skall medlemsstaterna ha fastställt tillämpningsföreskrifter för sådana undantag. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om undantaget och lämna närmare information om de åtgärder som vidtagits.
Artikel 19
Kontaktanläggningar
1. Anläggningar skall betraktas som kontaktanläggningar, om den officielle veterinären upptäcker, eller på grundval av bekräftade uppgifter gör bedömningen, att mul- och klövsjukevirus kan ha förts in till följd av förflyttning av personer, djur, animaliska produkter, fordon eller på annat sätt, antingen från andra anläggningar till en sådan anläggning som avses i artiklarna 4.1 eller 10.1 eller från en sådan anläggning som avses i artiklarna 4.1 eller 10.1 till andra anläggningar.
2. Kontaktanläggningar skall omfattas av de åtgärder som anges i artikel 4.3 och artikel 5, och dessa åtgärder skall pågå till dess att misstanken om förekomst av mul- och klövsjukevirus på dessa kontaktanläggningar officiellt har uteslutits i enlighet med definitionen i bilaga I och undersökningskraven i punkt 2.1.1.1 i bilaga III.
3. Den behöriga myndigheten skall förbjuda flyttning av alla djur från kontaktanläggningar under en period som motsvarar den inkubationstid som anges för de berörda arterna i artikel 2 h. Den behöriga myndigheten får dock genom undantag från artikel 4.3 d tillåta att djur av mottagliga arter transporteras under officiell övervakning direkt till närmast möjliga utsedda slakteri för nödslakt.
Innan ett sådant undantag beviljas, skall den officielle veterinären göra åtminstone de kliniska undersökningar som anges i punkt 1 i bilaga III.
4. Den behöriga myndigheten får, om den anser att den epidemiologiska situationen medger det, låta en kontaktanläggning enligt punkt 1 vara begränsad till en angiven epidemiologisk produktionsenhet på anläggningen och de djur som är inhysta där, under förutsättning att den epidemiologiska produktionsenheten uppfyller kraven i artikel 18.
5. Om det inte går att utesluta ett epidemiologiskt samband mellan ett utbrott av mul- och klövsjuka och de lokaliteter eller transportmedel som avses artikel 15 respektive artikel 16 skall medlemsstaterna se till att de åtgärder som anges i artikel 4.2 och 4.3 och i artikel 5 skall vidtas i sådana lokaliteter eller transportmedel. Den behöriga myndigheten får besluta om åtgärderna enligt artikel 8 skall tillämpas.
Artikel 20
Samordning av åtgärder
Kommissionen kan i Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa se över situationen för de anläggningar som avses i artiklarna 18 och 19, i syfte att enligt det förfarande som avses i artikel 89.3 anta nödvändiga åtgärder för att få till stånd en samordning av de åtgärder som medlemsstaterna vidtar enligt artiklarna 18 och 19.
AVSNITT 6
SKYDDS- OCH ÖVERVAKNINGSZONER
Artikel 21
Upprättande av skydds- och övervakningszoner
1. Medlemsstaterna skall se till att, utan att tillämpningen av åtgärderna enligt artikel 7 påverkas, minst de åtgärder som fastställs i punkterna 2, 3 och 4 nedan vidtas omedelbart efter det att ett utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats.
2. Den behöriga myndigheten skall fastställa en skyddszon med en radie av minst 3 km och en övervakningszon med en radie av minst 10 km, med centrum vid det utbrott av mul- och klövsjuka som avses i punkt 1. Vid den geografiska avgränsningen av zonerna skall hänsyn tas till de administrativa gränser, naturliga barriärer, övervakningsmöjligheter och tekniska framsteg som gör det möjligt att förutsäga den sannolika spridningen av mul- och klövsjukevirus via luft eller på annat sätt. Avgränsningen skall vid behov ses över mot bakgrund av sådana faktorer.
3. Den behöriga myndigheten skall se till att skydds- och övervakningszonerna markeras med skyltar i lämplig storlek vid alla vägar in i zonerna.
4. För att få en god samordning av alla nödvändiga åtgärder för att utrota mul- och klövsjukan så snabbt som möjligt, skall sådana nationella och lokala bekämpningscentrum som avses i artiklarna 74 och 76 upprättas. För genomförandet av den epidemiologiska undersökning som avses i artikel 13 skall dessa centrum bistås av en expertgrupp i enlighet med artikel 78.
5. Medlemsstaterna skall snarast möjligt spåra djur som sänts utanför zonerna under en period av minst 21 dagar före det datum då en anläggning i skyddszonen tidigast beräknas ha smittats och underrätta de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater och kommissionen om resultatet av spårningen av djuren.
6. Medlemsstaterna skall samarbeta för att spåra färskt kött, köttprodukter, obehandlad mjölk och obehandlade mjölkprodukter från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen, som har producerats mellan beräknat datum för införande av mul- och klövsjukeviruset och det datum då de åtgärder som anges i punkt 2 träder i kraft. Färskt kött, köttprodukter, obehandlad mjölk och obehandlade mjölkprodukter av detta slag skall behandlas i enlighet med artiklarna 25, 26 respektive 27 eller kvarhållas till dess att eventuell kontaminering med mul- och klövsjukevirus officiellt kan uteslutas.
Artikel 22
Åtgärder som skall vidtas vid anläggningar i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall se till att minst följande åtgärder snarast möjligt vidtas i skyddszonen:
a) Alla anläggningar med djur av mottagliga arter skall registreras och en inventering av djuren på anläggningarna så snart som möjligt genomföras och hållas aktuell.
b) Alla anläggningar med djur av mottagliga arter skall med jämna mellanrum genomgå veterinärkontroll utförd på ett sådant sätt att spridning av eventuellt mul- och klövsjukevirus på anläggningen undviks, vilket särskilt skall omfatta den relevanta dokumentationen, bland annat de uppgifter som avses i led a och åtgärder som tillämpas för att förhindra att mul- och klövsjukevirus förs in eller ut, vilket kan omfatta klinisk inspektion i enlighet med punkt 1 i bilaga III eller provtagning av djur av mottagliga arter i enlighet med punkt 2.1.1.1 i bilaga III.
c) Djur av mottagliga arter får inte flyttas från den anläggning där de hålls.
2. Genom undantag från punkt 1 c får djur av mottagliga arter under officiell övervakning transporteras direkt till nödslakt på ett slakteri inom samma skyddszon eller, om slakteri saknas i zonen, på ett slakteri utanför zonen, vilket utsetts av den behöriga myndigheten, i transportmedel som under officiell kontroll rengjorts och desinficerats efter varje transport.
Den förflyttning som avses i första stycket skall endast tillåtas, om den behöriga myndigheten, efter en klinisk undersökning som den officielle veterinären i enlighet med punkt 1 i bilaga III utfört av alla djur av mottagliga arter på anläggningen och efter en utvärdering av de epidemiologiska omständigheterna, är övertygad om att det inte finns skäl att misstänka förekomst av djur som är smittade eller smittbärare på anläggningen. Köttet från sådana djur skall omfattas av de åtgärder som anges i artikel 25.
Artikel 23
Förflyttning och transport av djur eller produkter av dessa i skyddszonen
Medlemsstaterna skall se till att följande verksamheter förbjuds i skyddszonen:
a) Förflyttning mellan anläggningar och transport av djur av mottagliga arter.
b) Mässor, marknader, utställningar och andra ansamlingar av djur av mottagliga arter, inbegripet hämtning och leverans.
c) Ambulerande avelstjänst för djur av mottagliga arter.
d) Artificiell inseminering av och insamling av ägg och embryon från djur av mottagliga arter.
Artikel 24
Ytterligare åtgärder och undantag
1. Den behöriga myndigheten får utvidga förbuden i artikel 23 till
a) förflyttning eller transport av djur av icke mottagliga arter mellan anläggningar inom zonen eller ut ur och in i skyddszonen,
b) transitering av djur av alla arter genom skyddszonen,
c) evenemang med samlingar av människor som kan komma i kontakt med djur av mottagliga arter, om risk finns för spridning av mul- och klövsjukevirus,
d) artificiell inseminering eller insamling av ägg eller embryon från djur av arter som inte är mottagliga för mul- och klövsjuka,
e) förflyttning av transportmedel avsedda för djurtransport,
f) slakt på anläggningen av djur av mottagliga arter för privat konsumtion,
g) transport av varor enligt artikel 33 till anläggningar som håller djur av mottagliga arter.
2. De behöriga myndigheterna får ge tillstånd till
a) sådan transitering av djur av alla arter genom skyddszonen som sker uteslutande längs huvudleder för motor- och järnvägstrafik,
b) sådan transport av djur av mottagliga arter som enligt intyg från den officielle veterinären kommer från anläggningar utanför skyddszonerna och transporteras på angivna vägar direkt till utsedda slakterier för omedelbar slakt, under förutsättning att transportmedlen efter leverans rengörs och desinficeras på slakteriet under officiell övervakning och att dekontamineringen registreras i transportmedlets körjournal,
c) sådan artificiell inseminering av djur på en anläggning som utförs av anläggningens personal genom användning av sperma som samlats in från djur på anläggningen eller sperma som lagrats på anläggningen eller sperma som levererats från en seminstation till områden utanför anläggningen,
d) förflyttning och transport av hästdjur med beaktande av de villkor som anges i bilaga VI,
e) transport på vissa villkor av varor enligt artikel 33 till anläggningar som håller djur av mottagliga arter.
Artikel 25
Åtgärder för färskt kött som har producerats i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut färskt kött, malet kött och köttberedningar från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen.
2. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut färskt kött, malet kött och köttberedningar från djur av mottagliga arter som har producerats vid inrättningar belägna i skyddszonen.
3. Medlemsstaterna skall se till att färskt kött, malet kött och köttberedningar enligt punkt 1 märks i enlighet med rådets direktiv 2002/99/EG och därefter transporteras i slutna behållare till en inrättning utsedd av behörig myndighet för omvandling till köttprodukter som behandlas i enlighet med punkt 1 i del A i bilaga VII till det här direktivet.
4. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla färskt kött, malet kött och köttberedningar som producerats minst 21 dagar före det datum då smittan tidigast beräknas ha nått en anläggning i skyddszonen och efter produktion har transporterats och lagrats åtskilt från sådant kött som har producerats efter detta datum. Sådant kött skall vara lätt att skilja från sådant kött som inte får sändas utanför skyddszonen genom tydlig märkning som uppfyller kraven i gemenskapens lagstiftning.
5. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 2 inte gälla färskt kött, malet kött och köttberedningar från inrättningar i skyddszonen, om följande villkor är uppfyllda:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
b) Endast färskt kött, malet kött och köttberedningar enligt punkt 4 eller färskt kött, malet kött och köttberedningar från djur som har fötts upp och slaktats utanför skyddszonen eller från djur som transporterats till inrättningen och där slaktats enligt bestämmelserna i artikel 24.2 b får bearbetas vid inrättningen.
c) Allt färskt kött och malet kött samt alla köttberedningar av denna typ skall kontrollmärkas i enlighet med kapitel XI i bilaga I till direktiv 64/433/EEG eller, när det gäller kött av andra partåiga hovdjur, i enlighet med kapitel III i bilaga I till direktiv 91/495/EEG eller, när det gäller malet kött och köttberedningar, i enlighet med kapitel VI i bilaga I till direktiv 94/65/EG.
d) Under hela framställningsprocessen skall allt färskt kött och malet kött samt alla köttberedningar av denna typ vara tydligt identifierat och transporteras och lagras åtskilt från färskt kött, malet kött och köttberedningar som inte får sändas utanför skyddszonen i enlighet med detta direktiv.
6. När det gäller färskt kött, malet kött och köttberedningar för handel inom gemenskapen, skall uppfyllelse av villkoren i punkt 5 certifieras av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, till de andra medlemsstaterna och kommissionen överlämna en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
7. Undantag från förbudet i punkt 1 får beviljas på särskilda villkor, som antagits enligt det förfarande som avses i artikel 89.3, i synnerhet avseende kontrollmärkning av kött från djur av mottagliga arter med ursprung i sådana skyddszoner som upprätthålls mer än 30 dagar.
Artikel 26
Åtgärder för köttprodukter som framställts i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut köttprodukter framställda av kött från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen.
2. Genom undantag skall förbudet i punkt 1 inte gälla köttprodukter som antingen har genomgått någon av de behandlingar som anges i punkt 1 i del A i bilaga VII eller som har framställts av sådant kött som avses i artikel 25.4.
Artikel 27
Åtgärder för mjölk och mjölkprodukter som har producerats i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut mjölk från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen samt mjölkprodukter som har framställts av sådan mjölk.
2. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut sådan mjölk och sådana mjölkprodukter från djur av mottagliga arter som har framställts vid en inrättning i skyddszonen.
3. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla sådan mjölk och sådana mjölkprodukter från djur av mottagliga arter med ursprung i den skyddszon som framställts minst 21 dagar före det datum då smittan tidigast beräknas ha nått en anläggning i skyddszonen och efter framställning har lagrats och transporterats åtskilt från sådan mjölk och sådana mjölkprodukter som har framställts efter det datumet.
4. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla mjölk från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen och mjölkprodukter framställda av sådan mjölk, som har genomgått någon av de behandlingar som anges i del A eller B i bilaga IX, beroende på mjölkens eller mjölkprodukternas användning. Behandlingen skall utföras på de villkor som anges i punkt 6 i inrättningar enligt punkt 5 eller, om det inte finns någon inrättning i skyddszonen, i inrättningar utanför skyddszonen, enligt villkoren i punkt 8.
5. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 2 inte gälla mjölk och mjölkprodukter som har beretts i inrättningar som ligger i skyddszonen enligt villkoren i punkt 6.
6. De inrättningar som avses i punkterna 4 och 5 skall uppfylla följande villkor:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under ständig och strikt officiell kontroll.
b) Antingen skall all mjölk som används i inrättningen uppfylla kraven i punkterna 3 och 4 eller skall obehandlad mjölk härröra från djur utanför skyddszonen.
c) Under hela framställningsprocessen skall mjölken vara tydligt identifierad och transporteras och lagras åtskilt från obehandlad mjölk och obehandlade mjölkprodukter som inte är avsedda att sändas utanför skyddszonen.
d) Transport av obehandlad mjölk från anläggningar utanför skyddszonen till inrättningarna skall ske i fordon som har rengjorts och desinficerats före transporten och därefter inte haft någon kontakt med de anläggningar i skyddszonen som håller djur av mottagliga arter.
7. När det gäller mjölk för handel inom gemenskapen, skall uppfyllelse av villkoren i punkt 5 certifieras av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, till de andra medlemsstaterna och kommissionen överlämna en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
8. För transport av obehandlad mjölk från anläggningar i skyddszonen till inrättningar utanför skyddszonen och bearbetningen av denna mjölk skall följande villkor gälla:
a) Tillstånd till bearbetning i inrättningar utanför skyddszonen av obehandlad mjölk från de djur av mottagliga arter som hålls inom skyddzonen skall ges av de behöriga myndigheterna.
b) I tillståndet skall färdvägen till den utsedda inrättningen anges och beskrivas.
c) Transport skall ske i fordon som har rengjorts och desinficerats före transporten, som är konstruerade och underhållna på ett sådant sätt att ingen mjölk läcker ut under transporten och är utrustade och hållna i sådant skick att spridning av aerosoler undviks medan mjölken lastas på och av.
d) Före avfärden från den anläggning där mjölk från djur av mottagliga arter har hämtats, skall anslutningsrör, däck, hjulhus och de nedre delarna av fordonet rengöras och desinficeras och eventuell utspilld mjölk avlägsnas, och efter den senaste desinfektionen får fordonet därefter innan skyddszonen lämnas inte ha någon kontakt med de anläggningar i skyddszonen där djur av mottagliga arter hålls.
e) Transportmedlen skall strikt anvisas till ett avgränsat geografiskt eller administrativt område, vara försedda med lämplig märkning och får endast förflyttas till annat område efter rengöring och desinfektion under officiell kontroll.
9. Insamling och transport av prover av obehandlad mjölk från djur av mottagliga arter från anläggningar i skyddszonen till andra laboratorier än ett laboratorium för veterinärdiagnostik som godkänts för diagnostisering av mul- och klövsjuka samt bearbetning av mjölken i sådana laboratorier skall förbjudas.
Artikel 28
Åtgärder för sperma, ägg och embryon som samlats in från djur av mottagliga arter i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut sperma, ägg och embryon från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen.
2. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla fryst sperma och frysta ägg och embryon som samlats in och lagrats minst 21 dagar före det datum då en anläggning i zonen tidigast beräknas ha blivit smittad med mul- och klövsjukevirus.
3. Fryst sperma som samlats in i enlighet med gemenskapslagstiftningen efter det smittdatum som avses i punkt 2 skall lagras åtskilt och får inte släppas ut förrän
a) alla åtgärder i samband med ett utbrott av mul- och klövsjuka har upphävts i enlighet med artikel 36,
b) alla djur som tas emot på seminstationen har genomgått en klinisk undersökning och prov som tagits i enlighet med punkt 2.2 i bilaga III har undergått ett serologiskt test för att styrka frånvaron av smitta vid den berörda seminstationen, och
c) donatordjuret med negativt resultat har genomgått ett serologiskt test för att påvisa antikroppar mot mul- och klövsjukeviruset i ett prov som tagits tidigast 28 dagar efter insamlingen av sperma.
Artikel 29
Transport och spridning av stallgödsel från djur av mottagliga arter i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot transport och spridning inom skyddszonen av stallgödsel från de anläggningar och lokaliteter eller transportmedel enligt artikel 16 i skyddszonen där djur av mottagliga arter hålls.
2. Genom undantag från förbudet i punkt 1 får den behöriga myndigheten tillåta att stallgödsel från djur av mottagliga arter forslas från en anläggning i skyddszonen till en angiven anläggning för behandling i enlighet med avsnitt II.A.5 i kapitel III i bilaga VIII till förordning (EG) nr 1774/2002 eller för mellanlagring.
3. Genom undantag från förbudet i punkt 1 får de behöriga myndigheterna bevilja att stallgödsel från djur av mottagliga arter från de anläggningar i skyddszonen som inte omfattas av åtgärderna enligt artiklarna 4 eller 10 forslas bort för att spridas på angivna fält på följande villkor:
a) Hela volymen stallgödsel har producerats minst 21 dagar före det datum då smittan tidigast beräknas ha nått en anläggning i skyddszonen och stallgödseln sprids nära marken och på tillräckligt avstånd från anläggningar där djur av mottagliga arter hålls samt omedelbart arbetas in i marken, eller
b) när det gäller stallgödsel från nötkreatur eller svin
i) det genom en undersökning som utförs av den officielle veterinären av alla djur på anläggningen har uteslutits förekomst av djur som misstänks vara smittade med mul- och klövsjukevirus, och
ii) hela volymen stallgödsel har producerats minst 4 dagar före den undersökning som avses i led i, och
iii) gödseln arbetas in i marken på angivna fält nära ursprungsanläggningen och på tillräckligt avstånd från andra anläggningar där djur av mottagliga arter hålls i skyddszonen.
4. Medlemsstaterna skall se till att alla tillstånd att forsla bort stallgödsel från en anläggning där djur av mottagliga arter hålls omfattas av stränga åtgärder, så att man undviker att mul- och klövsjukevirus sprids, särskilt genom att se till att de täta transportfordonen rengörs och desinficeras efter lastning och innan de lämnar anläggningen.
Artikel 30
Åtgärder för hudar och skinn från djur av mottagliga arter i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut hudar och skinn från djur av mottagliga arter med ursprung i skyddszonen.
2. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla hudar och skinn, som
a) producerades minst 21 dagar före det datum enligt artikel 10.1 då anläggningen beräknas ha smittats och har lagrats åtskilda från sådana hudar och skinn som har producerats efter detta datum, eller
b) uppfyller de krav som fastställs i punkt 2 i del A i bilaga VII.
Artikel 31
Åtgärder för fårull, hår från idisslare och svinborst som har producerats i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut fårull, hår från idisslare och svinborst med ursprung i skyddszonen.
2. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla obearbetad ull, obearbetat hår och obearbetad borst, som
a) producerades minst 21 dagar före det datum enligt artikel 10.1 då anläggningen beräknas ha smittats och har lagrats åtskilt från ull, hår och borst som har producerats efter detta datum, eller
b) uppfyller de krav som fastställs i punkt 3 i del A i bilaga VII.
Artikel 32
Åtgärder för andra animaliska produkter som framställts i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut sådana animaliska produkter från djur av mottagliga arter som inte nämns i artiklarna 25-31.
2. Genom undantag skall förbuden enligt punkt 1 inte gälla följande produkter enligt punkt 1, vilka
a) antingen producerades minst 21 dagar före det datum enligt artikel 10.1 då anläggningen beräknas ha smittats och har lagrats och transporterats åtskilt från produkter som har framställts efter detta datum, eller
b) har genomgått behandling i enlighet med punkt 4 i del A i bilaga VII, eller
c) beträffande specifika produkter, uppfyller de relevanta kraven i punkterna 5-9 i del A i bilaga VII, eller
d) är sammansatta produkter, som inte skall behandlas vidare och innehåller produkter av animaliskt ursprung, vilka antingen har genomgått en behandling som innebär att eventuellt mul- och klövsjukevirus avdödas eller har erhållits från djur som inte omfattas av restriktioner enligt detta direktiv, eller
e) är paketerade produkter avsedda för användning som in vitro-diagnostika eller laboratoriereagens.
Artikel 33
Åtgärder för foder, hö och halm som har producerats i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut foder, hö och halm med ursprung i skyddszonen.
2. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla foder, hö och halm, som
a) producerades minst 21 dagar före det datum enligt artikel 10.1 då anläggningarna beräknas ha smittats och har lagrats och transporterats åtskilt från foder, hö och halm som har producerats efter detta datum, eller
b) är avsett att användas inom skyddszonen, efter godkännande från de behöriga myndigheterna,
c) producerats i lokaliteter där djur av mottagliga arter inte hålls, eller
d) producerats i inrättningar där djur av mottagliga arter inte hålls, vilka hämtar sitt råmaterial från sådana lokaliteter som avses i led c eller från lokaliteter belägna utanför skyddszonen.
3. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla foder och halm som producerats på anläggningar där djur av mottagliga arter hålls och som uppfyller kraven i punkt 1 i del B i bilaga VII.
Artikel 34
Beviljande av undantag och ytterligare certifiering
1. Undantag från förbuden i artiklarna 24-33 skall beviljas genom ett särskilt beslut av den behöriga myndigheten, först efter det att myndigheten har kontrollerat att alla relevanta krav varit uppfyllda under en tillräckligt lång period innan produkterna lämnar skyddszonen och att det inte finns någon risk för spridning av mul- och klövsjukevirus.
2. Undantag från förbuden i artiklarna 25-33 vid handel inom gemenskapen kräver ytterligare certifiering av den behöriga myndigheten.
3. Närmare bestämmelser för genomförandet av de åtgärder som avses i punkt 2 får antas i enlighet med förfarandet i artikel 89.2.
Artikel 35
Ytterligare åtgärder som medlemsstaterna kan vidta i skyddszonen
Förutom de åtgärder som enligt detta direktiv skall tillämpas i skyddszonen, får medlemsstaterna vidta ytterligare nationella åtgärder som anses nödvändiga och proportionerliga för att förhindra spridning av mul- och klövsjukevirus, med hänsyn till särskilda förhållanden i det berörda området när det gäller epidemiologi, djuruppfödning, handel och samhälleliga villkor. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen och andra medlemsstater om sådana ytterligare åtgärder.
Artikel 36
Upphävande av åtgärder i skyddszonen
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som vidtas i skyddszonen tillämpas till dess att följande krav är uppfyllda:
a) Minst 15 dagar har gått efter avlivning och säkert bortskaffande av alla djur av mottagliga arter i den anläggning som avses i artikel 10.1 och preliminär rengöring och desinfektion i anläggningen har slutförts i enlighet med artikel 11.
b) En undersökning av alla anläggningar som håller djur av mottagliga arter inom skyddszonen har genomförts med negativa testresultat.
2. Efter det att de särskilda åtgärderna för skyddszonen har upphävts, skall de åtgärder som vidtas i övervakningszonen enligt artiklarna 37-42 fortsätta att tillämpas i minst 15 dagar, innan de upphävs i enlighet med artikel 44.
3. Den undersökning som avses i punkt 1 b skall utföras för att styrka frånvaron av smitta minst i enlighet med kriterierna i punkt 1 i bilaga III och skall inbegripa de åtgärder som anges i punkt 2.3 i bilaga III på grundval av kriterierna i punkterna 2.1.1 och 2.1.3 i bilaga III.
Artikel 37
Åtgärder som skall vidtas vid anläggningar i övervakningszonen
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i artikel 22.1 vidtas i övervakningszonen.
2. Genom undantag från förbudet i artikel 22.1 c får de behöriga myndigheterna om det inte finns slaktkapacitet inom övervakningszonen eller om den är otillräcklig tillåta att djur av mottagliga arter flyttas från anläggningar i övervakningszonen för att transporteras under officiell övervakning direkt till slakt på ett slakteri utanför övervakningszonen på följande villkor:
a) De uppgifter som avses i artikel 22.1 har kontrollerats officiellt och det epidemiologiska läget på anläggningen visar att inget djur misstänks vara bärare av eller smittat med mul- och klövsjukevirus.
b) Alla djur av mottagliga arter på anläggningen har undersökts med negativt resultat av den officielle veterinären.
c) Ett representativt antal djur, med beaktande av de statistiska parametrarna i punkt 2.2 i bilaga III, har genomgått noggrann klinisk undersökning för att utesluta förekomst av eller misstanke om kliniskt smittade djur.
d) Slakteriet har utsetts av den behöriga myndigheten och ligger så nära övervakningszonen som möjligt.
e) Det kött som framställs från sådana djur skall behandlas enligt artikel 39.
Artikel 38
Förflyttning av djur av mottagliga arter inom övervakningszonen
1. Medlemsstaterna skall se till att djur av mottagliga arter inte förflyttas från anläggningar inom övervakningszonen.
2. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla förflyttning av djur i något av följande syften:
a) För att utan att komma i kontakt med djur av mottagliga arter från olika anläggningar föras ut på bete i övervakningszonen minst 15 dagar efter det att det senaste utbrottet av mul- och klövsjuka har konstaterats i skyddszonen.
b) För transport under officiell övervakning direkt till slakt på ett slakteri i samma zon.
c) För transport i enlighet med artikel 37.2.
d) För transport av djur i enlighet med artikel 24.2 a och 24.2 b.
3. Tillstånd till förflyttningar av djur enligt punkt 2 a skall ges av den behöriga myndigheten först efter det att en officiell veterinär efter en undersökning av alla djur av mottagliga arter på anläggningen, inbegripet provtagning i enlighet med punkt 2.2 i bilaga III, har uteslutit förekomst av djur som misstänks vara smittade eller smittbärare.
4. Tillstånd till förflyttningar av djur enligt punkt 2 b skall ges av den behöriga myndigheten först efter det att de åtgärder som anges i artikel 37.2 a och 37.2 b har genomförts med tillfredsställande resultat.
5. Medlemsstaterna skall snarast möjligt spåra de djur av mottagliga arter som sänts från övervakningszonen under en period på minst 21 dagar före det datum då smittan tidigast beräknas ha nått en anläggning i övervakningszonen och underrätta de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater om resultatet av spårningen av djuren.
Artikel 39
Åtgärder som skall vidtas för färskt kött från djur av mottagliga arter med ursprung i övervakningszonen och köttprodukter som framställts av sådant kött
1. Medlemsstaterna skall se till att det införs förbud mot att på marknaden släppa ut färskt kött, malet kött och köttberedningar från djur av mottagliga arter med ursprung i övervakningszonen.
2. Medlemsstaterna skall se till att det införs förbud mot att på marknaden släppa ut färskt kött, malet kött och köttberedningar från djur av mottagliga arter i inrättningar inom övervakningszonen.
3. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla sådant färskt kött, malet kött och sådana köttberedningar som producerats minst 21 dagar före det datum då smittan tidigast beräknas ha nått en anläggning i motsvarande skyddszon och som efter produktion har lagrats och transporterats åtskilt från sådant kött som har producerats efter det datumet. Sådant kött skall vara lätt att skilja från kött som inte får sändas utanför skyddszonen genom tydlig märkning som uppfyller kraven i gemenskapens lagstiftning.
4. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla färskt kött, malet kött och köttberedningar som framställts av djur som transporterats till slakteriet under minst lika strikta förhållanden som dem som anges i artikel 37.2 a-37.2 e, under förutsättning att köttet omfattas av de åtgärder som anges i punkt 5.
5. Genom undantag skall förbudet i punkt 2 inte gälla färskt kött, malet kött och köttberedningar från inrättningar i övervakningszonen, om följande villkor är uppfyllda:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
b) Endast sådant färskt kött, malet kött och sådana köttberedningar som avses i punkt 4 och omfattas av de kompletterande villkoren enligt del B i bilaga VIII eller kommer från djur som har fötts upp och slaktats utanför övervakningszonen eller från djur som transporterats i enlighet med bestämmelserna i artikel 24.2 b får bearbetas vid inrättningen.
c) Allt färskt kött, allt malet kött och alla köttberedningar av denna typ skall kontrollmärkas i enlighet med kapitel XI i bilaga I till direktiv 64/433/EEG eller, när det gäller kött av andra partåiga hovdjur, i enlighet med kapitel III i bilaga I till direktiv 91/495/EEG eller, när det gäller malet kött och köttberedningar, i enlighet med kapitel VI i bilaga I till direktiv 95/65/EG.
d) Under hela framställningsprocessen skall allt färskt kött, malet kött och alla köttberedningar av denna typ vara tydligt identifierat och transporteras och lagras åtskilt från färskt kött, malet kött och köttberedningar som inte får sändas utanför övervakningszonen i enlighet med detta direktiv.
6. Genom undantag skall förbudet i punkt 1 inte gälla köttprodukter som framställts av sådant färskt kött från djur av mottagliga arter med ursprung i övervakningszonen som kontrollmärkts i enlighet med direktiv 2002/99/EG och transporterats under officiell övervakning till en angiven inrättning för behandling enligt punkt 1 i del A i bilaga VII.
7. Genom undantag skall förbudet i punkt 2 inte gälla sådana köttprodukter som framställts på inrättningar som ligger i övervakningszonen och antingen uppfyller bestämmelserna i punkt 6 eller framställts av kött som uppfyller punkt 5.
8. När det gäller färskt kött, malet kött och köttberedningar för handel inom gemenskapen, skall uppfyllelse av villkoren i punkt 5 certifieras av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, till de andra medlemsstaterna och kommissionen överlämna en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
9. Undantag från förbudet i punkt 1 får beviljas på särskilda villkor, som antagits enligt det förfarande som avses i artikel 89.3, i synnerhet avseende kontrollmärkning av kött från djur av mottagliga arter med ursprung i sådana övervakningszoner som upprätthålls mer än 30 dagar.
Artikel 40
Åtgärder som skall vidtas för mjölk och mjölkprodukter från djur av mottagliga arter som producerats i övervakningszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut mjölk från djur av mottagliga arter med ursprung i övervakningszonen samt mjölkprodukter som har framställts av sådan mjölk.
2. Medlemsstaterna skall införa förbud mot att på marknaden släppa ut sådan mjölk och sådana mjölkprodukter från djur av mottagliga arter som har producerats i övervakningszonen.
3. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla sådan mjölk eller sådana mjölkprodukter från djur av mottagliga arter med ursprung i övervakningszonen som producerats minst 21 dagar före det datum då smittan tidigast beräknas ha nått en anläggning i motsvarande skyddszon och som efter produktion har lagrats och transporterats åtskilda från mjölk och mjölkprodukter som har producerats efter det datumet.
4. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 1 inte gälla sådan mjölk och sådana mjölkprodukter från djur av mottagliga arter med ursprung i övervakningszonen som har genomgått någon av de behandlingar som anges i del A eller B i bilaga IX, beroende på mjölkens eller mjölkprodukternas användning. Behandlingen skall utföras på de villkor som anges i punkt 6 i inrättningar enligt punkt 5 eller, om det inte finns någon inrättning i övervakningszonen, i inrättningar som utsetts av de behöriga myndigheterna och som ligger utanför skydds- och övervakningszonerna.
5. Genom undantag skall förbudet enligt punkt 2 inte gälla mjölk och mjölkprodukter som har beretts i inrättningar i övervakningszonen, om villkoren i punkt 6 är uppfyllda.
6. De inrättningar som avses i punkterna 4 och 5 skall uppfylla följande villkor:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
b) All mjölk som används i inrättningen skall antingen uppfylla kraven i punkt 4 eller härröra från djur utanför skydds- och övervakningszonen.
c) Mjölken skall vara tydligt identifierad genom hela produktionsprocessen och transporteras och lagras åtskild från mjölk och mjölkprodukter som inte är avsedda att sändas utanför övervakningszonen.
d) Transport av obehandlad mjölk från anläggningar utanför skydds- och övervakningszonen till inrättningarna skall ske i fordon som har rengjorts och desinficerats före transporten och därefter inte har haft någon kontakt med de anläggningar i skydds- och övervakningszonerna som håller djur av mottagliga arter.
7. När det gäller mjölk för handel inom gemenskapen, skall uppfyllelse av villkoren i punkt 6 certifieras av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, till de andra medlemsstaterna och kommissionen överlämna en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
8. Transport av obehandlad mjölk från anläggningar inom övervakningszonen till inrättningar utanför skydds- och övervakningszonerna och bearbetningen av sådan mjölk skall omfattas av följande villkor:
a) Tillstånd till bearbetning vid inrättningar utanför skydds- och övervakningszonerna av obehandlad mjölk från djur av mottagliga arter hållna inom övervakningszonen skall ges av de behöriga myndigheterna.
b) Tillståndet skall omfatta instruktioner och uppgift om den färdväg som valts till den utsedda inrättningen.
c) Transporten skall utföras i fordon som dessförinnan har rengjorts och desinficerats, är konstruerade och hållna i sådant skick att ingen mjölk läcker ut under transporten och utrustade så att spridning av aerosoler undviks när mjölken lastas på och av.
d) Före avfärden från den anläggning där mjölk från djur av mottagliga arter har hämtats skall anslutningsrör, däck, hjulhus och de nedre delarna av fordonet rengöras och desinficeras och eventuell utspilld mjölk avlägsnas, och efter den senaste desinfektionen och får fordonet därefter innan övervakningszonen lämnas inte ha någon kontakt med de anläggningar i skydds- och övervakningszonerna där djur av mottagliga arter hålls.
e) Transportmedlen skall strikt anvisas till ett avgränsat geografiskt och administrativt område, vara försedda med lämplig märkning och får endast förflyttas till annat område efter rengöring och desinfektion under officiell kontroll.
9. För insamling och transport av prover av obehandlad mjölk från djur av mottagliga arter från anläggningar i övervakningszonen till andra laboratorier än ett laboratorium för veterinärdiagnostik som godkänts för diagnostisering av mul- och klövsjuka samt bearbetning av mjölken i sådana laboratorier skall det krävas officiellt tillstånd och sådana åtgärder att spridning av eventuellt mul- och klövsjukevirus undviks.
Artikel 41
Transport och spridning av stallgödsel från djur av mottagliga arter i övervakningszonen
1. Medlemsstaterna skall införa förbud mot transport och spridning inom och utanför övervakningszonen av stallgödsel från anläggningar och andra lokaliteter, som de som nämns i artikel 16, i övervakningszonen där djur av mottagliga arter hålls.
2. Genom undantag från det förbud som anges i punkt 1 får den behöriga myndigheten i undantagsfall ge tillstånd till transport av stallgödsel i transportmedel som noggrant rengjorts och desinficerats före och efter användning för spridning på angivna arealer inom övervakningszonen, på tillräckligt avstånd från anläggningar där djur av mottagliga arter hålls, på villkor att
a) en officiell veterinär har undersökt alla djur av mottagliga arter på anläggningen och fastställt att det inte förekommer djur som misstänks vara smittade med mul- och klövsjukevirus och stallgödseln sprids nära marken, så att aerosoler inte bildas, och omedelbart plöjs ner i marken, eller
b) en officiell veterinär har utfört en klinisk inspektion av alla djur av mottagliga arter på anläggningen med negativt resultat och stallgödseln sprutas ner i marken, eller
c) stallgödseln omfattas av bestämmelsen i artikel 29.2.
Artikel 42
Åtgärder för andra animaliska produkter som framställts i övervakningszonen
Medlemsstaterna skall se till att produkter av animaliskt ursprung utöver dem som avses i artiklarna 39-41 får släppas ut på marknaden endast på de villkor som anges i artiklarna 28 och 30-32.
Artikel 43
Ytterligare åtgärder som medlemsstaterna kan vidta i övervakningszonen
Förutom de åtgärder som anges i artiklarna 37-42, får medlemsstaterna vidta ytterligare nationella åtgärder som anses nödvändiga och proportionerliga för att förhindra spridning av mul- och klövsjukevirus, med hänsyn till särskilda förhållanden i det berörda området när det gäller epidemiologi, djuruppfödning, handel och samhälleliga villkor. Om särskilda åtgärder för att begränsa förflyttning av hästdjur anses nödvändiga, skall dessa åtgärder vidtas med beaktande av dem som anges i bilaga VI.
Artikel 44
Upphävande av åtgärder i övervakningszonen
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som vidtas i övervakningszonen tillämpas till dess att följande krav är uppfyllda:
a) Minst 30 dagar har gått efter avlivning och säkert bortskaffande av alla djur av mottagliga arter på anläggningen enligt artikel 10.1 och preliminär rengöring och desinfektion av anläggningen har slutförts i enlighet med artikel 11.
b) De krav som anges i artikel 36 har uppfyllts i skyddszonen.
c) En undersökning har genomförts med negativa testresultat.
2. Den undersökning som avses i punkt 1 c skall utföras så att smitta i övervakningszonen utesluts i enlighet med kriterierna i punkt 1 i bilaga III och skall inbegripa de åtgärder som anges i punkt 2.4 i bilaga III på grundval av kriterierna i punkt 2.1 i bilaga III.
AVSNITT 7
REGIONALISERING, KONTROLL AV FÖRFLYTTNINGAR SAMT IDENTIFIERING
Artikel 45
Regionalisering
1. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 90/425/EG, särskilt artikel 10 i detta, skall medlemsstaterna, om mul- och klövsjukevirus trots de åtgärder som vidtagits i enlighet med det här direktivet tycks sprida sig och leder till en omfattande epizooti, samt i alla fall då nödvaccinering genomförs, se till att deras territorium regionaliseras till en eller flera restriktionszoner och fria zoner.
2. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål meddela kommissionen närmare uppgifter om de åtgärder som vidtagits i restriktionszonen, och kommissionen skall se över och vid behov ändra samt godkänna åtgärderna enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
3. Utan att det påverkar medlemsstaternas skyldighet att regionalisera enligt punkt 1 får beslut om regionalisering och åtgärder som skall vidtas inom restriktionszonen fattas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3. Beslutets effekter får utsträckas till grannmedlemsstater som inte är smittade vid den tid då åtgärderna vidtas.
4. Innan restriktionszonen avgränsas, skall det göras en noggrann epidemiologisk bedömning av situationen, särskilt av möjlig tidpunkt och sannolik plats för smittans införande, möjlig spridning och hur lång tid som sannolikt krävs för att utrota mul- och klövsjukeviruset.
5. Avgränsningen av restriktionszonen skall i möjligaste mån göras efter administrativa gränser eller geografiska barriärer. Regionaliseringen skall utgå från större administrativa enheter snarare än regioner. Restriktionszonen får mot bakgrund av den epidemiologiska undersökning som avses i artikel 13 minskas till ett område som inte är mindre än en delregion och vid behov omfattar de omgivande delregionerna. Vid eventuell spridning av mul- och klövsjukeviruset skall restriktionszonen utökas genom att ytterligare regioner eller delregioner inkluderas.
Artikel 46
Åtgärder som vidtas i en restriktionszon i en medlemsstat
1. Om regionalisering tillämpas, skall medlemsstaterna se till att minst följande åtgärder vidtas:
a) Inom restriktionszonen kontrolleras transport och förflyttning av djur av mottagliga arter, animaliska produkter och varor och transportmedel som kan bära mul- och klövsjukevirus.
b) Spårning och märkning i enlighet med gemenskapslagstiftningen av färskt kött och obehandlad mjölk och i möjligaste mån övriga de produkter i lager som inte får sändas utanför restriktionszonen.
c) Särskild certifiering av djur av mottagliga arter och produkter från dessa djur samt kontrollmärkning i enlighet med gemenskapslagstiftningen av livsmedelsprodukter avsedda och tillåtna att sändas utanför restriktionszonen.
2. Om regionalisering tillämpas, skall medlemsstaterna se till att minst spåra de djur av mottagliga arter som sänts ut från restriktionszonen till andra medlemsstater under perioden mellan beräknat datum för införande av mul- och klövsjukeviruset och det datum då regionalisering genomförs, och dessa djur skall isoleras under officiell veterinärkontroll till dess att det officiellt kan uteslutas att djuren är smittade eller smittbärare.
3. Medlemsstaterna skall samarbeta för att spåra färskt kött, obehandlad mjölk och obehandlade mjölkprodukter som härrör från djur av mottagliga arter och har producerats i restriktionszonen mellan beräknat datum för införande av mul- och klövsjukeviruset och det datum då regionalisering genomförs. Färskt kött skall behandlas i enlighet med punkt 1 i del A i bilaga VII och obehandlad mjölk och obehandlade mjölkprodukter skall behandlas i enlighet med del A eller B i bilaga IX, beroende på användning, eller kvarhållas till dess att det officiellt kan uteslutas att de är smittbärande.
4. Särskilda åtgärder, särskilt i samband med kontrollmärkning av sådana produkter som härrör från djur av mottagliga arter med ursprung i restriktionszonen och inte är avsedda att släppas ut på marknaden utanför restriktionszonen, får antas i enlighet med artikel 4.3 i direktiv 2002/99/EG.
Artikel 47
Identifiering av djur av mottagliga arter
1. Utan att det påverkar tillämpningen av gemenskapens lagstiftning om identifiering av tamdjur av nötkreatur och andra oxdjur samt får, getter och svin, skall medlemsstaterna vid ett eventuellt utbrott av mul- och klövsjuka på sitt territorium se till att djur av mottagliga arter får lämna den anläggning där de hålls endast om de är identifierade på ett sådant sätt att de behöriga myndigheterna snabbt kan spåra deras förflyttningar och deras ursprungsanläggning eller den anläggning de kommer från. För de särskilda fall som avses i artikel 15.1 och artikel 16.1 får den behöriga myndigheten under vissa betingelser med hänsyn till hälsoläget tillåta andra sätt att snabbt spåra djurens förflyttningar och deras ursprungsanläggning eller den anläggning som de kommer från. Åtgärder för att identifiera djuren eller för att spåra deras ursprungsanläggning skall beslutas av den behöriga myndigheten och anmälas till kommissionen.
2. De åtgärder som medlemsstater vidtar för permanent och outplånlig kompletterande märkning av djur i särskilt syfte att bekämpa mul- och klövsjuka, särskilt i samband med vaccinering utförd i enlighet med artiklarna 52 och 53, kan ändras enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
Artikel 48
Kontroll av förflyttningar vid ett utbrott av mul- och klövsjuka
1. Medlemsstaterna skall vid ett utbrott av mul- och klövsjuka på sitt territorium se till att följande åtgärder vidtas för att kontrollera förflyttningar av djur av mottagliga arter i den restriktionszon som inrättats i enlighet med artikel 45:
a) Djurens ägare skall på begäran förse den behöriga myndigheten med relevanta uppgifter om de djur som anländer till eller lämnar hans/hennes anläggning. Dessa uppgifter skall avseende alla djur av mottagliga arter minst innehålla den information som krävs enligt artikel 14 i direktiv 64/432/EEG.
b) Personer som medverkar i transport eller saluföring av djur av mottagliga arter skall på begäran förse den behöriga myndigheten med relevanta uppgifter om förflyttningar av djur som de har transporterat eller salufört. Dessa uppgifter skall minst innehålla den information som krävs enligt artikel 12.2 och artikel 13.1 b i direktiv 64/432/EEG.
2. Medlemsstaterna får utvidga vissa av eller alla de åtgärder som anges i punkt 1 till en del eller hela den fria zonen.
AVSNITT 8
VACCINERING
Artikel 49
Användning, framställning, försäljning och kontroll av mul- och klövsjukevaccin
Medlemsstaterna skall se till att
a) användning av mul- och klövsjukevaccin och administrering av hyperimmunserum mot mul- och klövsjuka utöver vad som anges i detta direktiv förbjuds på deras territorium,
b) produktion, lagring, leverans, spridning och försäljning av mul- och klövsjukevaccin på deras territorium sker under officiell kontroll,
c) saluföring av mul- och klövsjukevaccin sker under övervakning av de behöriga myndigheterna i enlighet med gemenskapslagstiftningen,
d) användning av mul- och klövsjukevaccin för andra ändamål än att framkalla aktiv immunitet hos djur av mottagliga arter, däribland laboratorieundersökningar, vetenskaplig forskning om eller test av vacciner, sker med tillstånd av de behöriga myndigheterna och under lämpliga förhållanden för biosäkerhet.
Artikel 50
Beslut om att genomföra nödvaccinering
1. Beslut om att genomföra nödvaccinering kan fattas, om minst ett av följande villkor är uppfyllt:
a) Utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats och hotar att få stor spridning i den medlemsstat där utbrotten har bekräftats.
b) Andra medlemsstater hotas genom sitt geografiska läge eller rådande väderförhållanden av rapporterade utbrott av mul- och klövsjuka i en medlemsstat.
c) Andra medlemsstater hotas till följd av epidemiologiskt relevanta kontakter mellan anläggningar på deras territorier och anläggningar som håller djur av mottagliga arter i en medlemsstat med utbrott av mul- och klövsjuka.
d) Medlemsstater hotas genom sitt geografiska läge eller rådande väderförhållanden i ett angränsande tredje land med utbrott av mul- och klövsjuka.
2. Vid beslut om att genomföra nödvaccinering skall de åtgärder som avses i artikel 15 och de kriterier som förtecknas i bilaga X beaktas.
3. Beslut om att genomföra nödvaccinering skall antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
4. Det beslut som avses i punkt 3 om att genomföra nödvaccinering på det egna territoriet får begäras
a) antingen av den medlemsstat som avses i punkt 1 a, eller
b) av en medlemsstat som avses i punkt 1 b, 1 c eller 1 d.
5. Genom undantag från punkt 3 får beslutet om att genomföra nödvaccinering fattas av den berörda medlemsstaten och verkställas i enlighet med detta direktiv efter en skriftlig anmälan till kommissionen, vilken skall innefatta de uppgifter som anges i artikel 51.
6. Om en medlemsstat beslutar att genomföra nödvaccinering i enlighet med punkt 5, skall beslutet omedelbart ses över i Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa och gemenskapsåtgärder skall antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
7. Genom undantag från punkt 4 får beslut om att genomföra nödvaccinering i en medlemsstat som avses i punkt 1 a antas i samråd med den medlemsstat som påverkas enligt förfarandet i artikel 89.3 på kommissionens eget initiativ, om villkoren i punkt 1 a och punkt 1 b är tillämpliga.
Artikel 51
Villkor för nödvaccinering
1. I beslut om att genomföra nödvaccinering i enlighet med artikel 50.3 och 50.4 skall de villkor under vilka nödvaccineringen skall genomföras anges, och villkoren skall minst ange
a) avgränsning i enlighet med artikel 45 av det geografiska område där nödvaccinering skall utföras,
b) art och ålder på de djur som skall vaccineras,
c) vaccinationskampanjens längd,
d) ett särskilt förbud mot förflyttning av vaccinerade och ovaccinerade djur av mottagliga arter och produkter av dessa,
e) särskild kompletterande och permanent identifiering och särskild registrering av de vaccinerade djuren i enlighet med artikel 47.2,
f) andra förhållanden i samband med nödsituationen.
2. De villkor för nödvaccinering som anges i punkt 1 skall säkerställa att nödvaccineringen utförs i enlighet med artikel 52, oavsett om de vaccinerade djuren därefter slaktas eller hålls vid liv.
3. Medlemsstaterna skall se till att ett informationsprogram inrättas för att informera allmänheten om säkerheten när det gäller kött, mjölk och mjölkprodukter från vaccinerade djur avsedda som livsmedel.
Artikel 52
Skyddsvaccinering
1. Medlemsstater som genomför skyddsvaccinering skall se till följande:
a) Vaccineringszonen skall vara regionaliserad i enlighet med artikel 45, om nödvändigt i nära samarbete med grannmedlemsstater.
b) Vaccineringen skall utföras snabbt och enligt de principer som gäller för hygien och biosäkerhet, för att undvika eventuell spridning av mul- och klövsjukevirus.
c) Alla åtgärder som vidtas i vaccineringszonen skall utföras utan att det påverkar tillämpningen av de åtgärder som anges i avsnitt 7.
d) Om vaccineringszonen helt eller delvis omfattar skydds- eller övervakningszonen
i) skall de åtgärder som tillämpas för skyddszonen eller övervakningszonen i enlighet med detta direktiv bibehållas inom denna del av vaccineringszonen tills dessa åtgärder har upphävts i enlighet med artikel 36 eller artikel 44,
ii) skall bestämmelserna för vaccineringszonen enligt artiklarna 54-58 fortsätta att gälla även efter det att de åtgärder som tillämpas i skyddszonen och övervakningszonen har upphävts.
2. De medlemsstater som genomför skyddsvaccinering skall se till att vaccineringszonen omges av ett övervakningsområde (övervakningszon enligt OIE:s definition) med en bredd av minst 10 km utanför vaccineringszonens yttre gräns
a) där vaccinering är förbjuden,
b) där intensifierad övervakning sker,
c) där förflyttningar av djur av mottagliga arter kontrolleras av de behöriga myndigheterna,
d) som finns kvar till dess att status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta återupprättas i enlighet med artikel 61.
Artikel 53
Suppressiv vaccinering
1. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen om de i enlighet med artikel 50 och med beaktande av alla relevanta omständigheter beslutar att införa suppressiv vaccinering och skall lämna uppgifter om vilka bekämpningsåtgärder som kommer att vidtas, och dessa skall omfatta minst de åtgärder som anges i artikel 21.
2. Medlemsstaterna skall se till att suppressiv vaccinering utförs
a) endast inom en skyddszon,
b) endast på tydligt identifierade anläggningar som omfattas av de åtgärder som anges i artikel 10.1, särskilt i led a.
Av logistiska skäl och genom undantag från artikel 10.1 a får dock avlivning av alla djur på sådana anläggningar skjutas upp så länge som behövs för att följa direktiv 93/119/EEG och bestämmelserna i artikel 10.1 c i det här direktivet.
Artikel 54
Åtgärder som skall vidtas i vaccineringszonen från det att nödvaccineringen inleds fram till minst 30 dagar efter det att den har slutförts (Fas 1)
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i punkterna 2-6 vidtas i vaccineringszonen från det att nödvaccineringen inleds fram till minst 30 dagar efter det att den har slutförts.
2. Det skall vara förbjudet att förflytta levande djur av mottagliga arter mellan anläggningar inom och ut ur vaccineringszonen.
Genom undantag från förbudet i första stycket får de behöriga myndigheterna efter klinisk inspektion av sådana levande djur och av de besättningar där djuren har sitt ursprung eller varifrån de avsänts ge tillstånd att transportera djuren direkt till slakt på ett slakteri som har utsetts av behörig myndighet och som ligger i vaccineringszonen eller i undantagsfall nära denna.
3. Färskt kött från vaccinerade djur som slaktats under den period som avses i punkt 1 skall
a) märkas med den stämpling som anges i direktiv 2002/99/EG,
b) lagras och transporteras åtskilt från kött som inte är försett med den märkning som avses i a och därefter transporteras i slutna behållare till en anläggning utsedd av de behöriga myndigheterna för behandling enligt punkt 1 i del A av bilaga VII.
4. Mjölk och mjölkprodukter från vaccinerade djur får släppas ut på marknaden i eller utanför vaccineringszonen, under förutsättning att de, beroende på om de är avsedda att användas som livsmedel eller ej, har genomgått minst en av de behandlingar som anges i del A och B i bilaga IX. Behandlingen skall på de villkor som anges i punkt 5 utföras på en inrättning i vaccineringszonen eller, om sådan inte finns i den zonen, i inrättningar utanför vaccineringszonen, dit den obehandlade mjölken transporteras på de villkor som anges i punkt 7.
5. Inrättningar som avses i punkt 4 skall uppfylla följande villkor:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under ständig och strikt officiell kontroll.
b) Antingen skall all mjölk som används i inrättningen uppfylla kraven i punkt 4 eller den obehandlade mjölken härröra från djur utanför vaccineringszonen.
c) Under hela framställningsprocessen skall mjölken vara tydligt identifierad och transporteras och lagras åtskilt från obehandlad mjölk och obehandlade mjölkprodukter som inte är avsedda att sändas utanför vaccineringszonen.
d) Transport av obehandlad mjölk från anläggningar utanför vaccineringszonen till inrättningarna skall ske i fordon som har rengjorts och desinficerats före transporten och därefter inte haft någon kontakt med de anläggningar i skyddszonen som håller djur av mottagliga arter.
6. Den behöriga myndigheten skall certifiera att mjölk för handel inom gemenskapen uppfyller villkoren i punkt 5. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, till de andra medlemsstaterna och kommissionen överlämna en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
7. För transport av obehandlad mjölk från anläggningar i vaccineringszonen till inrättningar utanför vaccineringsszonen och bearbetningen av denna mjölk skall följande villkor gälla:
a) Tillstånd till bearbetning i inrättningar utanför vaccineringsszonen av obehandlad mjölk från djur av mottagliga arter som hålls inom vaccineringszonen skall ges av de behöriga myndigheterna.
b) I tillståndet skall färdvägen till den utsedda inrättningen anges och beskrivas.
c) Transport skall ske i fordon som har rengjorts och desinficerats före transporten, som är konstruerade och underhållna så att ingen mjölk läcker ut under transporten och som är utrustade så att spridning av aerosoler undviks medan mjölken lastas på och av.
d) Före avfärden från den anläggning där mjölk från djur av mottagliga arter har hämtats skall anslutningsrör, däck, hjulhus och de nedre delarna av fordonet rengöras och desinficeras och eventuell utspilld mjölk avlägsnas, och efter den senaste desinfektionen får fordonet därefter innan vaccineringszonen lämnas inte ha någon kontakt med de anläggningar i vaccineringszonen där djur av mottagliga arter hålls.
e) Transportmedlen skall strikt anvisas till ett avgränsat geografiskt eller administrativt område, vara försedda med lämplig märkning och får endast förflyttas till annat område efter rengöring och desinfektion under officiell kontroll.
8. Insamling och transport av prover av obehandlad mjölk från djur av mottagliga arter från anläggningar i vaccineringszonen till andra laboratorier än ett laboratorium för veterinärdiagnostik som godkänts för diagnostisering av mul- och klövsjuka samt bearbetning av mjölken i sådana laboratorier skall förbjudas.
9. Insamling av sperma avsedd för artificiell inseminering från de donatordjur av mottagliga arter som hålls på seminstationer inom vaccineringszonen skall avbrytas.
Genom undantag från förbudet i första stycket får de behöriga myndigheterna ge tillstånd till insamling av sperma vid seminstationer inom vaccineringszonen för produktion av fryst sperma, på följande villkor:
a) Det skall säkerställas att sperma som samlas in under den period som avses i punkt 1 lagras separat i minst 30 dagar.
b) Innan sperman avsänds
1. har donatordjuret inte vaccinerats och villkoren i artikel 28.3 b och 28.3 c gäller, eller
2. har donatordjuret vaccinerats efter att ha genomgått ett negativt test för antikroppar mot mul- och klövsjukevirus, och
i) ett negativt resultat har erhållits från ett test för påvisande av antingen virus eller virusgenom eller från ett godkänt test för påvisande av antikroppar mot icke-strukturella proteiner, vilket utförts i slutet av karantänperioden för sperman, på prov som har tagits från alla de djur av mottagliga arter som under den aktuella perioden fanns på seminstationen, och
ii) sperman uppfyller villkoren i artikel 4.3 i kapitel II i direktiv 88/407/EEG.
10. Insamling av ägg och embryon från donatordjur skall vara förbjuden.
11. Produkter av animaliskt ursprung utöver dem som avses i punkterna 9 och 10 får släppas ut på marknaden endast på de villkor som anges i artiklarna 30-32 och 41.
Artikel 55
Åtgärder som skall vidtas i vaccineringszonen från nödvaccineringen fram till dess att undersökningen och klassificeringen av anläggningar har slutförts (Fas 2)
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i punkterna 2-5 vidtas i vaccineringszonen under en period som inleds tidigast 30 dagar efter det att nödvaccineringen har slutförts och avslutas när de åtgärder som anges i artiklarna 56 och 57 har slutförts.
2. Det skall vara förbjudet att förflytta djur av mottagliga arter mellan anläggningar inom och ut ur vaccineringszonen.
3. Genom undantag från förbudet i punkt 2 får de behöriga myndigheterna ge tillstånd till att djur av mottagliga arter från anläggningar som avses i artikel 57.5 transporteras för omedelbar slakt direkt till ett slakteri som ligger i eller utanför vaccineringszonen, på följande villkor:
a) Dessa djur får inte komma i kontakt med andra djur av mottagliga arter under transporten och i slakterierna.
b) Djuren skall åtföljas av ett officiellt dokument som intygar att alla djur av mottagliga arter på den anläggning där djuren har sitt ursprung eller varifrån de avsänts har genomgått en undersökning i enlighet med artikel 56.2.
c) Transportfordonen skall rengöras och desinficeras före lastning och efter leverans av djuren, och datum och tid för rengöring och desinfektion skall registreras i transportfordonets körjournal.
d) Djuren skall på slakteriet ha genomgått en besiktning före slakt högst 24 timmar före slakten och särskilt undersökts med avseende på mul- och klövsjuka utan att visa några tecken på sjukdomen.
4. Färskt kött, med undantag av slaktbiprodukter, som framställts från vaccinerade små och stora idisslare under den period som avses i punkt 1 får släppas ut på marknaden i och utanför vaccineringszonen på följande villkor:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
b) Endast färskt kött, med undantag av slaktbiprodukter, som har genomgått den behandling som beskrivs i punkterna 1, 3 och 4 i del A i bilaga VIII eller färskt kött som kommer från djur som fötts upp och slaktats utanför vaccineringszonen får bearbetas vid inrättningen.
c) Allt sådant färskt kött skall vara kontrollmärkt i enlighet med kapitel XI i bilaga I till direktiv 64/433/EEG eller, när det gäller kött av andra partåiga hovdjur, i enlighet med kapitel III i bilaga I till direktiv 91/495/EEG eller, när det gäller malet kött och köttberedningar, i enlighet med kapitel VI i bilaga I till direktiv 94/65/EG.
d) Genom hela framställningsprocessen skall det färska köttet vara tydligt identifierat och transporteras och lagras åtskilt från kött med annan djurhälsostatus i enlighet med detta direktiv.
5. När det gäller färskt kött för handel inom gemenskapen, skall uppfyllelse av villkoren i punkt 4 certifieras av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, meddela de andra medlemsstaterna och kommissionen en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
6. Färskt kött från vaccinerade svin som slaktats under den period som avses i punkt 1 skall märkas med den kontrollmärkning som anges i rådets direktiv 2002/99/EG och lagras och transporteras åtskilt från kött som inte bär denna överstämpling samt därefter transporteras i slutna behållare till en inrättning utsedd av de behöriga myndigheterna för behandling enligt punkt 1 del A bilaga VII.
7. Mjölk och mjölkprodukter från vaccinerade djur får släppas ut på marknaden i och utanför vaccineringszonen, förutsatt att mjölken eller mjölkprodukterna, beroende på om de är avsedda som livsmedel eller ej, har genomgått minst en av de behandlingar som avses i del A och B i bilaga IX. Behandlingen skall ha utförts på en inrättning i eller utanför vaccineringszonen enligt bestämmelserna i artikel 54.4-54.8.
8. För insamling av sperma, ägg och embryon från djur av mottagliga arter, skall de åtgärder som anges i artikel 54.9 och 54.10 fortsätta att tillämpas.
9. Produkter av animaliskt ursprung utöver dem som avses i punkterna 4, 6, 7 och 8 får släppas ut på marknaden endast på de villkor som anges i artiklarna 30-32 och 41.
Artikel 56
Klinisk och serologisk undersökning i vaccineringszonen (Fas 2-A)
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i punkterna 2 och 3 vidtas i vaccineringszonen under en period som inleds tidigast 30 dagar efter det att nödvaccineringen har slutförts och avslutas när en klinisk och serologisk undersökning har slutförts.
2. En undersökning skall göras för att identifiera de djurbesättningar av mottagliga arter som har haft kontakt med mul- och klövsjukevirus utan att uppvisa tydliga kliniska tecken på mul- och klövsjuka. Undersökningen skall omfatta en klinisk undersökning av alla djur av mottagliga arter i alla besättningar i vaccineringszonen och laboratorietest i enlighet med punkt 3.
3. Laboratorietest skall utföras med test som uppfyller de kriterier för diagnostiska test som anges i bilaga XIII och som är godkända enligt det förfarande som avses i artikel 89.2, och de skall uppfylla ett av följande villkor:
a) Test för att påvisa infektion med mul- och klövsjukevirus, antingen genom test för antikroppar mot icke-strukturella proteiner hos mul- och klövsjukevirus eller med någon annan godkänd metod, skall uppfylla de kriterier för provtagning på anläggningar som fastställs i punkt 2.2 i bilaga III. Om de behöriga myndigheterna dessutom använder sig av indikatordjur, skall villkoren i bilaga V för återinsättning av djur på smittade anläggningar beaktas.
b) Test för antikroppar mot icke-strukturella proteiner hos mul- och klövsjukevirus skall utföras på prov tagna från alla vaccinerade djur av mottagliga arter och deras ovaccinerade avkomma i alla besättningar i vaccineringszonen.
Artikel 57
Klassificering av besättningar i vaccineringszonen (Fas 2-B)
1. Medlemsstaterna skall se till att anläggningar som håller djur av mottagliga arter
a) klassificeras enligt resultatet av den undersökning som avses i artikel 56.2 och kriterierna i bilaga I,
b) följer de bestämmelser som anges i punkterna 2-4.
2. Anläggningar som håller minst ett djur som misstänks vara smittat och där förekomst av mul- och klövsjukevirus bekräftas i enlighet med de kriterier som anges i bilaga I skall omfattas av de åtgärder som föreskrivs i artiklarna 10 och 21.
3. Anläggningar som håller minst ett djur av en mottaglig art som man misstänker har smittats genom tidigare kontakt med mul- och klövsjukevirus, men där frånvaro av cirkulerande mul- och klövsjukevirus har bekräftats genom ytterligare tester som utförts på alla djur av mottagliga arter på anläggningen, skall omfattas av minst följande åtgärder:
a) Djur av mottagliga arter på anläggningen skall
1. antingen avlivas och djurkropparna bearbetas, eller
2. klassificeras, och
i) de djur som har haft ett positivt testsvar på minst ett av de godkända test som avses i artikel 56.3 skall avlivas och deras kroppar bearbetas, och
ii) återstående djur av mottagliga arter på anläggningen skall slaktas under förhållanden som godkänts av de behöriga myndigheterna.
b) Rengöring och desinfektion av anläggningarna i enlighet med artikel 11.
c) Återinsättning av djur enligt bilaga V.
4. Medlemsstaterna skall se till att följande åtgärder tillämpas för sådana produkter som härrör från djur av mottagliga arter vilka framställs under den period som avses i artikel 56.1:
a) Färskt kött från de djur som avses i punkt 3.2 ii skall omfattas av artikel 55.4, när det gäller kött från idisslare, respektive artikel 55.6, när det gäller kött från svin.
b) Mjölk och mjölkprodukter från de djur som avses i punkt 3.2 ii skall genomgå minst en av de behandlingar som anges i del A och B i bilaga IX, beroende på avsedd användning och i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 54.4-54.8.
5. Djur av mottagliga arter på anläggningar där förekomst av tidigare eller aktuell smitta med mul- och klövsjukevirus officiellt har uteslutits i enlighet med artikel 56.3 kan omfattas av de åtgärder som anges i artikel 58.
Artikel 58
Åtgärder som skall vidtas i vaccineringszonen sedan undersökningen och klassificeringen av anläggningar har slutförts och fram till dess att status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta återupprättas (Fas 3)
1. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som anges i punkterna 2-6 vidtas i vaccineringszonen sedan de åtgärder som anges i artikel 57 har slutförts och fram till dess att status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta återupprättas i enlighet med artikel 59.
2. Medlemsstaterna skall se till att förflyttning av djur av mottagliga arter mellan anläggningar i vaccineringszonen endast får ske efter godkännande.
3. Det skall vara förbjudet att förflytta djur av mottagliga arter ut ur vaccineringszonen. Genom undantag från detta förbud får de behöriga myndigheterna ge tillstånd för direkt transport av djur av mottagliga arter till ett slakteri för omedelbar slakt på de villkor som anges i artikel 55.3.
4. Genom undantag från förbudet i punkt 2 får de behöriga myndigheterna ge tillstånd till transport av ovaccinerade djur av mottagliga arter i enlighet med följande villkor:
a) Inom 24 timmar efter lastningen skall alla djur av mottagliga arter på anläggningen ha genomgått en klinisk undersökning utan att ha företett kliniska tecken på mul- och klövsjuka.
b) Djuren skall ha kvarhållits på ursprungsanläggningen under minst 30 dagar, då inga djur av mottagliga arter har förts in på anläggningen.
c) Ursprungsanläggningen får inte ligga i en skydds- eller övervakningszon.
d) Antingen skall djur avsedda för transport vart och ett i slutet av isoleringsperioden ha uppvisat negativa resultat vid tester för påvisande av antikroppar mot mul- och klövsjukevirus, eller en serologisk undersökning ha genomförts på anläggningen i enlighet med punkt 2.2 i bilaga III, oavsett vilka arter som berörts.
e) Djuren skall inte ha utsatts för någon smittokälla under transporten från ursprungsanläggningen till destinationsplatsen.
5. Det skall vara förbjudet för ovaccinerad avkomma till vaccinerade moderdjur att lämna ursprungsanläggningen, utom om de transporteras till
a) en anläggning i vaccineringszonen med samma hälsostatus som ursprungsanläggningen,
b) ett slakteri för omedelbar slakt,
c) en anläggning som utsetts av den behöriga myndigheten, varifrån avkomman skall sändas direkt till slakteriet,
d) en valfri anläggning efter negativt resultat på ett serologiskt test för påvisande av antikroppar mot mul- och klövsjukevirus som gjorts på ett blodprov taget före avsändande från ursprungsanläggningen.
6. Färskt kött från ovaccinerade djur av mottagliga arter får släppas ut på marknaden i och utanför vaccineringszonen på följande villkor:
a) Antingen skall de åtgärder som anges i artikel 57.3 ha slutförts i hela vaccineringszonen eller djuren transporteras till slakteriet enligt villkoren i punkterna 3 eller 4 d.
b) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
c) Endast färskt kött från de djur som avses i punkt a eller från djur som fötts upp och/eller slaktats utanför vaccineringszonen eller färskt kött enligt punkt 8 skall bearbetas i anläggningen.
d) Allt sådant färskt kött skall vara kontrollmärkt i enlighet med kapitel XI i bilaga I till direktiv 64/433/EEG eller, när det gäller kött från andra tvåklövade djur, i enlighet med kapitel III i bilaga I till direktiv 91/495/EEG eller, när det gäller malet kött och köttberedningar, i enlighet med kapitel VI i bilaga I till direktiv 94/65/EG.
e) Under hela produktionsprocessen skall det färska köttet vara tydligt identifierat och transporteras och lagras åtskilt från kött med annan djurhälsostatus i enlighet med detta direktiv.
7. Färskt kött från vaccinerade djur av mottagliga arter eller från ovaccinerad seropositiv avkomma av vaccinerade moderdjur som slaktats under den period som anges i punkt 1 skall märkas med det kontrollmärke som avses i direktiv 2002/99/EG och lagras och transporteras åtskilt från kött som inte är märkt med detta kontrollmärke och därefter transporteras i förseglade behållare till en anläggning som utsetts av de behöriga myndigheterna för bearbetning enligt punkt 1 i del A i bilaga VII.
8. Genom undantag från artikel 7 får färskt kött och putsade slaktbiprodukter från vaccinerade små och stora idisslare eller deras ovaccinerade seropositiva avkomma släppas ut på marknaden i och utanför vaccineringszonen på följande villkor:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
b) Endast färskt kött, med undantag för slaktbiprodukter som genomgått den behandling som anges i punkterna 1, 3 och 4 i del A i bilaga VIII eller färskt kött enligt punkt 6 eller från djur som fötts upp och/eller slaktats utanför vaccineringszonen skall bearbetas vid inrättningen.
c) Allt sådant färskt kött skall vara kontrollmärkt i enlighet med kapitel XI i bilaga I till direktiv 64/433/EEG eller, när det gäller kött från andra tvåklövade djur, i enlighet med kapitel III i bilaga I till direktiv 91/495/EEG eller, när det gäller malet kött och köttberedningar, i enlighet med kapitel VI i bilaga I till direktiv 94/65/EG.
d) Under hela produktionsprocessen skall det färska köttet vara tydligt identifierat och transporteras och lagras åtskilt från kött med annan djurhälsostatus i enlighet med detta direktiv.
9. Genom undantag från punkt 7 får sådant färskt kött från vaccinerade svindjur och deras ovaccinerade seropositiva avkomma som producerats under perioden från början av undersökningen till dess att de åtgärder som anges i artikel 57 har slutförts i hela vaccineringszonen och minst 3 månader har förflutit efter det senaste registrerade utbrottet i denna zon endast släppas ut på den nationella marknaden i ursprungsmedlemsstaten i och utanför vaccineringszonen på följande villkor:
a) Inrättningens verksamhet skall stå under strikt veterinärkontroll.
b) Endast färskt kött från djur som kommer från anläggningar som uppfyller villkoren i artikel 57.5 eller färskt kött från djur som fötts upp och slaktats utanför vaccineringszonen får bearbetas vid inrättningen.
c) Allt sådant färskt kött skall vara kontrollmärkt genom beslut enligt artikel 4.3 i direktiv 2002/99/EG.
d) Under hela produktionsprocessen skall det färska köttet vara tydligt identifierat och transporteras och lagras åtskilt från kött med annan djurhälsostatus i enlighet med detta direktiv.
10. En annan medlemsstat än den som avses i punkt 9 får begära ett beslut i enlighet med förfarandet i artikel 89.3 för att utvidga saluföringen av det kött som avses i punkt 9 till sitt territorium eller delar av sitt territorium enligt villkor som skall fastställas enligt samma förfarande.
11. Bestämmelserna för leverans från vaccineringszonen av sådant färskt kött från vaccinerade svindjur som producerats efter den period som anges i punkt 9 till dess att status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta har återupprättats i enlighet med artikel 61 skall fastställas enligt förfarandet i artikel 89.3.
12. När det gäller färskt kött för handel inom gemenskapen, skall uppfyllelse av villkoren i punkterna 6 och 8 och om det är tillämpligt bestämmelserna i punkt 10 certifieras av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall övervaka de lokala veterinärmyndigheternas kontroll av att villkoren uppfylls och skall, vid handel inom gemenskapen, meddela de andra medlemsstaterna och kommissionen en förteckning över de inrättningar som den har godkänt för denna certifiering.
13. Genom undantag från punkt 8 får beslut fattas om ett särskilt kontrollmärke, som inte kan förväxlas med det hälsomärke som avses i punkterna 8 c och 9 c, enligt förfarandet i artikel 89.3 för färskt kött från idisslare som inte behöver genomgå behandlingen enligt del A i bilaga VIII och malet kött och köttberedningar av sådant färskt kött, där avsikten är att det skall släppas ut på marknaden i en särskild region i ursprungsmedlemsstaten.
14. Mjölk och mjölkprodukter från vaccinerade djur får släppas ut på marknaden i och utanför vaccineringszonen förutsatt att mjölken eller mjölkprodukterna, beroende på om de är avsedda som livsmedel eller ej, har genomgått minst en av de behandlingar som avses i del A och B i bilaga IX. Behandlingen skall ha utförts på en inrättning i vaccineringszonen eller i enlighet med bestämmelserna i artikel 54.4-54.7.
15. Insamling och transport av prover av råmjölk från djur av mottagliga arter från anläggningar som är belägna inom andra laboratoriers övervakningszon än ett laboratorium för veterinär diagnostik som godkänts för diagnos av mul- och klövsjuka samt bearbetningen av mjölken i dessa laboratorier skall omfattas av officiellt tillstånd och lämpliga åtgärder för undvikande av varje möjlig spridning av mul- och klövsjukevirus.
16. Produkter av animaliskt ursprung utöver dem som avses i punkterna 6-11 och 13-15 får släppas ut på marknaden endast på de villkor som anges i artiklarna 30, 31, 32 och 42.
AVSNITT 9
ÅTERUPPRÄTTANDE AV STATUS SOM OMRÅDE FRITT FRÅN MUL- OCH KLÖVSJUKA OCH SMITTA
Artikel 59
Återupprättande av status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta
En medlemsstats eller regions status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta skall återupprättas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3, med beaktande av de villkor som anges i artiklarna 60 och 61.
Artikel 60
Återupprättande av status efter utrotning av mul- och klövsjuka utan nödvaccinering
1. En medlemsstat eller en region i en medlemsstat som regionaliserats i enlighet med artikel 45 skall återfå sin tidigare status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta efter bekämpning och utrotning av ett eller flera utbrott av mul- och klövsjuka utan vaccinering, på följande villkor:
a) Alla åtgärder som anges i artiklarna 36 och 44 har genomförts.
b) Minst ett av följande villkor är uppfyllt:
i) De relevanta rekommendationerna i det senast ändrade kapitlet om mul- och klövsjuka i OIE:s allmänna regler för djurhälsa följs.
ii) Minst tre månader har gått efter det senast noterade utbrottet av mul- och klövsjuka och det har genom klinisk och laborativ övervakning utförd enligt bilaga III bekräftats att ingen smitta med mul- och klövsjukevirus förekommer i den berörda medlemsstaten eller regionen.
2. Ett beslut om att återupprätta status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta skall antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
Artikel 61
Återupprättande av status efter utrotning av mul- och klövsjuka med vaccinering
1. En medlemsstat eller en region i en medlemsstat som regionaliserats i enlighet med artikel 45 skall återfå sin tidigare status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta efter bekämpning och utrotning av ett eller flera utbrott av mul- och klövsjuka med vaccinering på följande villkor:
a) Alla åtgärder som anges i artiklarna 36, 44, 54, 55, 56 och 57 har genomförts.
b) Minst ett av följande villkor är uppfyllt:
i) De relevanta rekommendationerna i det senastes ändrade kapitlet om mul- och klövsjuka i OIE:s allmänna regler för djurhälsa följs.
ii) Minst tre månader har gått sedan det senast vaccinerade djuret slaktades och serologisk övervakning har utförts enligt de riktlinjer som upprättas i enlighet med artikel 70.3.
iii) Minst sex månader har gått efter det senaste utbrottet av mul- och klövsjuka eller efter slutförd nödvaccinering, om detta inträffade senare, och en serologisk undersökning för påvisande av antikroppar mot icke-strukturella proteiner från mul- och klövsjukevirus i enlighet med de riktlinjer som upprättas i enlighet med artikel 70.3 har visat att ingen smitta förekommer hos vaccinerade djur.
2. Ett beslut om att återupprätta status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta skall antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
Artikel 62
Modifiering av åtgärder för att återupprätta status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta
1. Genom undantag från artikel 60 kan beslut om tillbakadragande av de restriktioner som tillämpas i enlighet med detta direktiv fattas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3 sedan de krav som anges i artiklarna 36 och 44 har uppfyllts och den kliniska och serologiska undersökningen har slutförts, varvid det har bekräftats att ingen smitta med mul- och klövsjukevirus förekommer.
2. Genom undantag från artikel 61 kan beslut om tillbakadragande av de restriktioner som tillämpas i enlighet med detta direktiv fattas enligt det förfarande som avses i artikel 89.3 sedan den kliniska och serologiska undersökning som avses i artikel 56 och de åtgärder som anges i artikel 57 har slutförts, varvid det har bekräftats att ingen smitta med mul- och klövsjukevirus förekommer.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1 och 2 kan det, enligt det förfarande som avses i artikel 89.3, beslutas att inga djur av mottagliga arter får flyttas från den medlemsstats territorium där ett utbrott av mul- och klövsjuka har inträffat eller från en region i denna medlemsstat till en annan medlemsstat, förrän status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta har återupprättats enligt villkoren i OIE:s allmänna regler för djurhälsa, om inte djuren
a) är ovaccinerade och sänds direkt till ett slakteri för omedelbar slakt, eller
b) har varit isolerade minst 30 dagar omedelbart före lastning och har genomgått ett serologiskt test för påvisande av antikroppar mot strukturella proteiner från mul- och klövsjukevirus, med negativt resultat på prov tagna under de tio dagar som föregår lastningen.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 kan det, enligt det förfarande som avses i artikel 89.3, beslutas att bredden på det övervakningsområde runt vaccineringszonen som avses i artikel 52.2 skall minskas, sedan de åtgärder som anges i artikel 57 har slutförts med tillfredsställande resultat, fram till dess att status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta återupprättas enligt villkoren i OIE:s allmänna regler för djurhälsa.
Artikel 63
Certifiering av djur av mottagliga arter och produkter från sådana djur avsedda för handel inom gemenskapen
Medlemsstaterna skall se till att den ytterligare certifiering som enligt detta direktiv krävs för handel inom gemenskapen med djur av mottagliga arter eller produkter som härrör från sådana djur skall fortsätta till dess att status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta för medlemsstaten eller en del av medlemsstatens territorium har återupprättats i enlighet med artiklarna 60 och 61.
Artikel 64
Förflyttning av vaccinerade djur av mottagliga arter efter återupprättande av status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta
1. Det är förbjudet att sända djur av mottagliga arter som vaccinerats mot mul- och klövsjuka från en medlemsstat till en annan medlemsstat.
2. Genom undantag från förbudet i punkt 1 får det enligt förfarandet i artikel 89.2 beslutas om antagande av särskilda åtgärder avseende sådana vaccinerade djur av mottagliga arter som hålls i djurparker och omfattas av ett program för bevarande av vilda djur eller hålls i sådana lokaliteter med husdjursresurser som av de behöriga myndigheterna har förtecknats som uppfödningscentrum för djur oundgängliga för rasens fortbestånd i enlighet med lämpliga bestämmelser i OIE:s allmänna regler för djurhälsa.
KAPITEL III
FÖREBYGGANDE ÅTGÄRDER
AVSNITT 10
ANDRA LABORATORIER OCH INRÄTTNINGAR SOM HANTERAR MUL- OCH KLÖVSJUKEVIRUS
Artikel 65
Laboratorier och inrättningar som hanterar levande mul- och klövsjukevirus
Medlemsstaterna skall se till att
a) laboratorier och inrättningar där levande mul- och klövsjukevirus, virusgenom, antigen eller vaccin som framställts från sådana antigen hanteras för forskningsändamål, diagnos eller tillverkning noga kontrolleras av de behöriga myndigheterna,
b) levande mul- och klövsjukevirus hanteras för forsknings- och diagnosändamål endast på de godkända laboratorier som förtecknas i del A i bilaga XI,
c) levande mul- och klövsjukevirus som används för framställning av inaktiverat antigen för produktion av vacciner eller för framställning av vacciner samt för forskning på detta område endast hanteras på de godkända laboratorier som förtecknas i del B i bilaga XI,
d) verksamheten vid de laboratorier och inrättningar som avses i punkterna b och c bedrivs minst enligt de normer för biosäkerhet som anges i bilaga XII.
Artikel 66
Kontroller av laboratorier och inrättningar som hanterar levande mul- och klövsjukevirus
Veterinärmedicinska experter från kommissionen skall, i samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter, genomföra kontroller på plats för att ta reda på om de säkerhetssystem som tillämpas på de inrättningar och laboratorier som avses i del A och del B i bilaga XI uppfyller de normer för biosäkerhet som anges i bilaga XII.
Artikel 67
Ändring av förteckningen över godkända laboratorier och inrättningar som hanterar levande mul- och klövsjukevirus
1. Förteckningen över inrättningar och laboratorier i del A och del B i bilaga XI kan ändras enligt det förfarande som avses i artikel 89.3, mot bakgrund av de kontroller på plats som avses i artikel 66.
2. Förteckningen över inrättningar och laboratorier i del A och del B i bilaga XI skall regelbundet uppdateras på grundval av skriftliga uppgifter från medlemsstaterna, enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
Artikel 68
Nationella laboratorier
1. Medlemsstaterna skall se till att
a) laboratorietest för mul- och klövsjuka utförs på de laboratorier som de behöriga myndigheterna godkänt för detta ändamål,
b) laboratorietest för att bekräfta förekomst av mul- och klövsjukevirus eller andra virus som orsakar vesikulära sjukdomar utförs enligt artikel 71 vid ett av de laboratorier som förtecknas i del A i bilaga XI,
c) ett av de laboratorier som förtecknas i del A i bilaga XI utses till nationellt referenslaboratorium för den medlemsstat på vars territorium det ligger och får ansvaret för att samordna standarder och metoder för diagnos i medlemsstaten,
d) det nationella referenslaboratoriet har minst de funktioner och uppgifter som anges i bilaga XV,
e) det nationella referenslaboratorium som avses i c samarbetar med gemenskapens referenslaboratorium och särskilt ansvarar för att lämpliga prov sänds till detta laboratorium.
2. En medlemsstats nationella referenslaboratorium enligt punkt 1 c får tillhandahålla tjänster som nationellt referenslaboratorium åt en eller flera andra medlemsstater. Medlemsstater som inte har något nationellt referenslaboratorium på sitt territorium får utnyttja tjänster från ett nationellt referenslaboratorium i en eller flera andra medlemsstater.
Detta samarbete skall formaliseras i ett ömsesidigt avtal mellan de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna, vilket skall anmälas till kommissionen. Samarbetet skall förtecknas i den särskilda kolumnen i tabellen i del A i bilaga XI.
3. Medlemsstaterna skall se till att de laboratorieundersökningar som avses i detta direktiv i första hand utförs för att bekräfta eller utesluta förekomst av mul- och klövsjuka och för att utesluta andra vesikulära sjukdomar.
När ett utbrott av mul- och klövsjuka har bekräftats och virusets serotyp har fastställts, skall virusets antigena egenskaper karakteriseras i förhållande till referensvaccinstammarna, vid behov med hjälp från gemenskapens referenslaboratorium.
Prov från husdjursbesättningar som visar tecken på vesikulär sjukdom, men som uppvisar negativt resultat i fråga om mul- och klövsjukevirus och i förekommande fall även SVD-virus (vesikulär svinsjuka), skall sändas till gemenskapens referenslaboratorium för vidare undersökning.
4. Medlemsstaterna skall se till att det nationella referenslaboratoriet på deras territorium är väl utrustat och att det har ett tillräckligt stort antal utbildade personer anställda för att utföra de laboratorieundersökningar som krävs enligt detta direktiv.
Artikel 69
Gemenskapens referenslaboratorium
1. Gemenskapens referenslaboratorium skall utses i samförstånd med det berörda laboratoriet och enligt det förfarande som avses i artikel 89.2, för en period som fastställs enligt samma förfarande.
2. När ett gemenskapens referenslaboratorium utses, skall hänsyn i första hand tas till laboratoriets tekniska och vetenskapliga kvalitet samt den vetenskapliga och tekniska personalens sakkunskap och kompetens.
3. Kommissionen skall se över utnämningen av gemenskapens referenslaboratorium vid slutet av dess verksamhetsperiod eller tidigare, mot bakgrund av hur det har utfört de funktioner och uppgifter som anges för gemenskapens referenslaboratorium i bilaga XVI.
Artikel 70
Säkerhetsnormer, riktlinjer för övervakning samt uppförandekod för godkända laboratorier och inrättningar som hanterar levande mul- och klövsjukevirus
1. En handbok om minimistandarder för laboratorier som arbetar med mul- och klövsjukevirus in vitro och in vivo kan antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
2. Riktlinjer för den övervakning som krävs för återupprättande av status som område fritt från mul- och klövsjuka och smitta får antas i enlighet med förfarandet i artikel 89.2.
3. Beslut om en enhetlig uppförandekod för de säkerhetssystem som tillämpas i de inrättningar och laboratorier som förtecknas i del A och del B i bilaga XI kan fattas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
AVSNITT 11
DIAGNOS AV MUL- OCH KLÖVSJUKA
Artikel 71
Standarder och test för diagnos av mul- och klövsjuka och för differentialdiagnos av andra vesikulära sjukdomar
1. Medlemsstaterna skall se till att de nationella laboratorierna använder de test och standarder för diagnos som anges i bilaga XIII.
2. Beslut om lämpliga system för att köpa in, lagra och förse nationella laboratorier med tillräckliga kvantiteter av särskilda reagenser eller diagnostiska test i en nödsituation, särskilt med avseende på de åtgärder som anges i artikel 56.3, kan fattas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
3. En handbok om diagnos av mul- och klövsjuka och differentialdiagnos av vesikulära sjukdomar utöver vesikulär svinsjuka kan antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
AVSNITT 12
BEREDSKAPSPLANER OCH BEREDSKAPSÖVNINGAR I REALTID
Artikel 72
Beredskapsplaner
1. Varje medlemsstat skall utforma en beredskapsplan, där det tydligt anges vilka nationella åtgärder som fordras för att upprätthålla en hög grad av medvetenhet om och beredskap inför mul- och klövsjuka och ett starkt miljöskydd samt vilka åtgärder som skall vidtas vid ett utbrott av mul- och klövsjuka.
2. Beredskapsplanen skall innehålla bestämmelser om tillgång till hjälpmedel, utrustning och personal samt övrig materiel som behövs för att snabbt och effektivt bekämpa ett utbrott av mul- och klövsjuka och den skall säkerställa ett samarbete med grannmedlemsstater och uppmuntra till samarbete med angränsande tredje länder.
3. Beredskapsplanen skall ange vilka åtgärder som skall vidtas i händelse av ett värsta scenario enligt punkt 12 i bilaga XVII och innehålla uppgifter om
a) uppskattat behov av vaccin vid eventuell nödvaccinering, och
b) vilka regioner som innehåller områden med hög djurtäthet med beaktande av de kriterier som anges i bilaga X.
4. Beredskapsplanen skall säkerställa att alla nödvändiga åtgärder vidtas för att vid ett utbrott förhindra miljöskador som kan undvikas, samtidigt som högsta nivå av sjukdomsbekämpning upprätthålls, och minimera eventuella skador till följd av ett utbrott, i synnerhet om det är nödvändigt att gräva ner eller bränna kropparna av döda eller avlivade djur på plats.
5. De kriterier och krav som skall användas vid utformningen av beredskapsplanen anges i bilaga XVII. Ändringar av dessa kriterier och krav, med hänsyn till mul- och klövsjukans speciella karaktär och framsteg i utvecklingen av åtgärder för sjukdomsbekämpning och miljöskydd, kan göras enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
6. Kommissionen skall granska beredskapsplanerna, för att avgöra om de gör det möjligt att nå det syfte som anges i punkt 1, och föreslå den berörda medlemsstaten att göra nödvändiga ändringar som behövs, särskilt för att säkerställa att planerna är förenliga med de övriga medlemsstaternas planer.
7. Beredskapsplanerna skall godkännas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
8. Medlemsstaterna skall se till att kommissionen utan dröjsmål underrättas om alla väsentliga ändringar av de godkända beredskapsplanerna.
9. De reviderade beredskapsplanerna kan därefter godkännas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2, för att ta hänsyn till en förändrad situation.
10. Under alla förhållanden skall varje medlemsstat uppdatera sin beredskapsplan vart femte år, särskilt mot bakgrund av de beredskapsövningar i realtid som avses i artikel 73, och lämna den till kommissionen för godkännande enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
Artikel 73
Beredskapsövningar i realtid
1. Medlemsstaterna skall se till att beredskapsövningar i realtid genomförs enligt deras godkända beredskapsplan och bilaga XVII.
2. Medlemsstaterna skall se till att dessa beredskapsövningar i realtid, om det är möjligt och praktiskt lämpligt, genomförs i nära samarbete med de behöriga myndigheterna i angränsande medlemsstater eller tredjeländer.
3. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om de viktigaste resultaten av beredskapsövningar i realtid. Dessa uppgifter skall lämnas till kommissionen som en del av den information som krävs enligt artikel 8 i direktiv 64/432/EEG.
AVSNITT 13
KONTROLLCENTRUM OCH EXPERTGRUPPER
Artikel 74
Nationella/centrala centrum för sjukdomsbekämpning - funktioner och uppgifter
1. Medlemsstaterna skall se till att ett fullt fungerande nationellt/centralt centrum för sjukdomsbekämpning omedelbart kan inrättas vid utbrott av mul- och klövsjuka.
2. Det nationella/centrala centrumet för sjukdomsbekämpning skall främst leda och övervaka de lokala centrum för sjukdomsbekämpning som avses i artikel 76. Vissa funktioner som från början tilldelats de nationella/centrala centrumen för sjukdomsbekämpning får överföras till de lokala centrum som är verksamma på den administrativa nivå som anges i artikel 2.2 p i direktiv 64/432/EEG eller en högre nivå, under förutsättning att detta inte stör det nationella centrumets verksamhet.
3. Det nationella/centrala centrumet för sjukdomsbekämpning skall minst ansvara för att
a) utforma nödvändiga bekämpningsåtgärder,
b) se till att dessa åtgärder genomförs snabbt och effektivt av de lokala centrumen för sjukdomsbekämpning,
c) omgruppera personal och andra resurser till de lokala centrumen för sjukdomsbekämpning,
d) lämna information till kommissionen, de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater och andra nationella myndigheter, däribland behöriga miljömyndigheter och miljöorgan, samt veterinära instanser och jordbrukets och handelns organ,
e) organisera ett nödvaccineringsprogram och avgränsa vaccineringszonerna,
f) upprätthålla kontakter med diagnoslaboratorier,
g) upprätthålla kontakter med behöriga miljömyndigheter för att samordna åtgärder för veterinär och miljömässig säkerhet,
h) upprätthålla kontakter med pressen och andra medier,
i) upprätthålla kontakter med de rättsvårdande organen för att säkerställa att särskilda rättsliga åtgärder genomförs på ett lämpligt sätt.
Artikel 75
Nationella/ centrala centrum för sjukdomsbekämpning - tekniska krav
1. Medlemsstaterna skall se till att de nationella/centrala centrumen för sjukdomsbekämpning har de resurser, inbegripet personal, hjälpmedel och utrustning, som krävs för en effektiv utrotningskampanj.
2. De resurser som avses i punkt 1 skall minst omfatta följande:
a) Ett system för att identifiera djurbesättningar och spåra djur, helst datoriserat.
b) All nödvändig kommunikationsutrustning, inbegripet telefoner, fax och om möjligt hjälpmedel för kommunikation med pressen och andra medier.
c) Ett kommunikationssystem som medger informationsutbyte med de lokala centrumen för sjukdomsbekämpning, laboratorier och andra relevanta organ, helst datoriserat.
d) Kartor och andra informationskällor som kan användas för att leda bekämpningsåtgärderna.
e) En gemensam journal, som skall föras dagligen, där alla händelser i samband med ett utbrott av mul- och klövsjuka registreras i kronologisk ordning, så att olika verksamheter kan kopplas ihop och samordnas.
f) Förteckningar över de nationella och internationella organisationer och laboratorier som berörs av ett utbrott av mul- och klövsjuka och skall kontaktas om ett sådant inträffar.
g) Förteckningar över personal och andra personer som vid ett utbrott av mul- och klövsjuka omedelbart kan kallas in och delta i verksamheten på lokala centrum för sjukdomsbekämpning eller i de expertgrupper som avses i artikel 78.
h) Förteckningar över de behöriga miljöskyddsmyndigheter och -organ som skall kontaktas vid ett utbrott av mul- och klövsjuka.
i) Kartor som anger lämpliga områden för bearbetning.
j) Förteckningar över de företag som har tillstånd att behandla eller bearbeta djurkroppar och bearbeta animaliskt avfall och som kan anlitas vid ett utbrott av mul- och klövsjuka, med upplysningar om kapacitet, adress och andra kontaktuppgifter.
k) Förteckningar över åtgärder för att övervaka och kontrollera utsläpp av desinfektionsmedel och spridning av kroppsvävnad och kroppsvätskor i miljön till följd av nedbrytning av djurkroppar, i synnerhet till ytvatten och grundvatten.
Artikel 76
Lokala centrum för sjukdomsbekämpning - uppbyggnad, funktioner och uppgifter
1. Medlemsstaterna skall se till att fullt fungerande lokala centrum för sjukdomsbekämpning omedelbart kan inrättas vid utbrott av mul- och klövsjuka.
2. Medlemsstaterna skall se till att beredskapsplanerna innehåller bestämmelser om tänkbara placeringar av lokala centrum för sjukdomsbekämpning samt deras organisation, personal, lokaler, hjälpmedel och utrustning, administrationssystem, kommunikationsmöjligheter och informationskanaler.
3. Medlemsstaterna skall se till att de lokala bekämpningscentrumen bedriver sin verksamhet i nära samordning och samarbete med det nationella/centrala centrumet för sjukdomsbekämpning, särskilt avseende de åtgärder som anges i artikel 74.3 b.
4. Medlemsstaterna skall se till att de lokala centrumen för sjukdomsbekämpning har den organisation som krävs för att säkerställa ett snabbt genomförande av de åtgärder som enligt detta direktiv skall vidtas vid ett utbrott av mul- och klövsjuka.
Artikel 77
Lokala centrum för sjukdomsbekämpning - tekniska krav
1. Medlemsstaterna skall se till att de lokala centrumen för sjukdomsbekämpning har den personal, de hjälpmedel och den utrustning som krävs samt en tydlig ledningsstruktur och en effektiv administration, så att man snabbt kan vidta åtgärder för epidemiologiska undersökningar, miljöskydd, bearbetning av djurkroppar från smittade besättningar, officiell övervakning av zonerna, spårning, djurskydd och nödslakt, rengöring och desinfektion och andra sanitära åtgärder, nödvaccinering och alla övriga politiska beslut.
2. De lokala centrumen för sjukdomsbekämpning skall ha minst följande:
a) En telefonlinje uteslutande för kommunikation med det nationella centrumet för sjukdomsbekämpning och tillgängliga telefonlinjer där jordbrukare och annan landsbygdsbefolkning kan erhålla färsk och korrekt information om de åtgärder som vidtas.
b) Fältpersonal med nödvändig utrustning för kommunikation och effektiv hantering av alla nödvändiga uppgifter.
c) Ett registreringssystem, helst datoriserat, kopplat till det nationella centrumet för sjukdomsbekämpning samt till alla nödvändiga databaser, laboratorier och andra organisationer.
d) En gemensam journal, som skall föras dagligen, där alla händelser i samband med ett utbrott av mul- och klövsjuka registreras i kronologisk ordning, så att olika verksamheter kan kopplas ihop och samordnas.
e) Aktuella förteckningar över personer, inbegripet privatveterinärer, och de lokala organisationer i varje region som skall kontaktas och eventuellt mobiliseras vid ett utbrott av mul- och klövsjuka.
f) Aktuella förteckningar över de anläggningar vid vilka artiklarna 15 och 18 kan tillämpas vid ett utbrott av mul- och klövsjuka.
g) Aktuella inventeringar av möjliga platser för bränning eller nedgrävning av de djur som avlivas i enlighet med detta direktiv och som skall bearbetas i enlighet med gemenskapens och medlemsstaternas miljöskyddslagstiftning.
h) Aktuella förteckningar över behöriga miljömyndigheter i varje region samt andra miljöorgan som skall kontaktas och mobiliseras vid ett utbrott av mul- och klövsjuka.
i) Kartor som anger lämpliga platser där djurkroppar kan grävas ner utan risk för miljöskador, i synnerhet på ytvatten och grundvatten.
j) Förteckning över de företag som har tillstånd att behandla eller bortskaffa djurkroppar och animaliskt avfall.
k) Förteckning över åtgärder för att övervaka och kontrollera utsläpp av desinfektionsmedel och spridning av kroppsvävnad och kroppsvätskor i miljön till följd av nedbrytning av djurkroppar, i synnerhet till ytvatten och grundvatten.
Artikel 78
Expertgrupp
1. Medlemsstaterna skall upprätta en ständigt funktionsduglig expertgrupp, sammansatt av epidemiologer, veterinärforskare och virologer på ett väl avvägt sätt, för att upprätthålla sakkunskapen för att bistå den behöriga myndigheten med att säkerställa beredskapen inför ett utbrott av mul- och klövsjuka.
Genom undantag från första stycket får medlemsstater med ett begränsat antal djur av mottagliga arter ingå en formaliserad överenskommelse med andra medlemsstater om ömsesidigt bistånd när det gäller expertgruppen. Sådana arrangemang skall i detalj beskrivas i den beredskapsplan som avses i artikel 72.
2. Vid misstanke om ett utbrott av mul- och klövsjuka skall expertgruppen vidta minst följande åtgärder:
a) Utvärdera den kliniska sjukdomsbilden och den epidemiologiska situationen.
b) Ge råd om de prov och analyser som krävs för en diagnos av mul- och klövsjuka samt om ytterligare åtgärder som behöver vidtas.
3. Vid ett utbrott av mul- och klövsjuka skall expertgruppen vidta minst följande åtgärder:
a) Utvärdera den kliniska sjukdomsbilden, åtminstone när det gäller indexfallet och vid behov på plats, och analysera den epidemiologiska undersökningen för att samla in nödvändiga uppgifter för att
i) fastställa smittans ursprung,
ii) fastställa den dag då smittämnet nådde populationen,
iii) fastställa sjukdomens möjliga spridning.
b) Sammanställa en rapport till officielle chefsveterinären (CVO) och det nationella centrumet för sjukdomsbekämpning.
c) Ge råd om screening, provtagning, testförfaranden, kontroller och andra åtgärder som skall vidtas och om vilken strategi som skall användas, inbegripet råd om åtgärder för biosäkerhet i de anläggningar eller lokaliteter som avses i artikel 16 samt i samband med nödvaccinering.
d) Följa upp och leda den epidemiologiska undersökningen.
e) Komplettera de epidemiologiska uppgifterna med geografiska och uppgifter samt annan nödvändig information.
f) Analysera de epidemiologiska uppgifterna och regelbundet genomföra riskbedömningar.
g) Medverka till att säkerställa att bearbetning av djurkroppar och animaliskt avfall sker med minsta möjliga skadliga inverkan på miljön.
AVSNITT 14
ANTIGEN- OCH VACCINBANKER
Artikel 79
Nationella antigen- och vaccinbanker
1. Medlemsstaterna får inom ramen för beredskapsplanen inrätta eller upprätthålla nationella antigen- och vaccinbanker för att hålla de beredskapslager av antigen eller vacciner för nödvaccinering som är godkända enligt direktiv 2001/82/EG.
2. Medlemsstaterna har rätt att bibehålla inrättningar för paketering och lagring av vaccin för eventuell nödvaccinering.
3. Medlemsstaterna skall se till att antigen och formulerat vaccin i nationella antigen- och vaccinbanker uppfyller de minimistandarder som gäller för gemenskapens antigen- och vaccinbank med avseende på säkerhet, sterilitet och innehåll av icke-strukturella proteiner.
4. Medlemsstater som upprätthåller en nationell antigen- och vaccinbank skall informera kommissionen om de antigen och vacciner som hålls i lager. Dessa uppgifter skall lämnas till kommissionen en gång per år som en del av den information som krävs enligt artikel 8 i direktiv 64/432/EEG. Uppgifter om kvantiteter och undertyper av de antigen och godkända vacciner som lagras i den nationella antigen- och vaccinbanken skall behandlas som sekretessbelagd information och får i synnerhet inte offentliggöras.
Artikel 80
Gemenskapens antigen- och vaccinbank
1. Gemenskapens antigen- och vaccinbank skall inrättas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
2. Kommissionen skall se till att gemenskapens beredskapslager av koncentrerade inaktiverade antigen för produktion av mul- och klövsjukevacciner förvaras i de lokaliteter som tillhör gemenskapens antigen- och vaccinbank. I detta syfte skall beslut om antalet doser och om vilka olika stammar och undertyper av antigen från mul- och klövsjukevirus och, om nödvändigt, av de i enlighet med direktiv 2001/82/EG godkända vacciner som lagras i gemenskapens antigen- och vaccinbank fattas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2, med hänsyn till det behov som kan uppskattas utifrån de beredskapsplaner som avses i artikel 72 och den epidemiologiska situationen, i tillämpliga fall efter samråd med gemenskapens referenslaboratorium.
3. Uppgifter om kvantiteter och undertyper av de antigen eller godkända vacciner som lagras i gemenskapens antigen- och vaccinbank skall behandlas som sekretessbelagd information och får i synnerhet inte offentliggöras.
4. Villkoren för att inrätta och upprätthålla gemenskapens beredskapslager av antigen och godkända vacciner, helst på minst två produktionsanläggningar, skall fastställas i avtal mellan kommissionen och produktionsanläggningarna. Dessa avtal skall minst omfatta följande:
a) Villkor för leverans av kvantiteter och subtyper av koncentrerat inaktiverat antigen.
b) Villkor för säker lagring av antigen och godkända vacciner.
c) Garantier och villkor för snabb formulering, framställning, förpackning, märkning och distribution av vacciner.
5. De villkor och garantier som anges i punkt 4 a-c får ändras enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
Artikel 81
Leverans och lagring av koncentrerat inaktiverat antigen
Kommissionen skall se till att den tillverkare som enligt avtal skall leverera koncentrerat inaktiverat antigen till gemenskapens antigen- och vaccinbank garanterar betingelser för leverans och lagring av koncentrerat inaktiverat mul- och klövsjukevirusantigen som åtminstone motsvarar kraven i punkt 1 i bilaga XIV.
Artikel 82
Formulering, framställning, förpackning, märkning och distribution av vaccin
1. Kommissionen skall se till att den tillverkare som enligt avtal skall leverera koncentrerat inaktiverat antigen till gemenskapens antigen- och vaccinbank garanterar betingelser för formulering, framställning, förpackning, märkning och distribution av vaccin som färdigställts från de antigener som avses i artikel 81, vilka åtminstone motsvarar kraven i punkt 2 i bilaga XIV.
2. I nödfall skall kommissionen med hänsyn till den epidemiologiska situationen vara bemyndigad att ordna med omedelbar produktion, förpackning, märkning, tillfällig lagring och distribution av nödvändiga kvantiteter av vacciner som har färdigställts från något lämpligt antigen.
Artikel 83
Tillgång till gemenskapens antigen- och vaccinbank
1. Medlemsstaterna skall ha tillgång till gemenskapens antigen- och vaccinbank efter begäran hos kommissionen.
Kommissionen skall, inom gränserna för gemenskapens beredskapslager av antigen och vacciner, omedelbart ordna med formulering, framställning, förpackning, märkning och distribution av erforderliga kvantiteter och subtyper av vacciner, särskilt vid tillämpning av artikel 51.
2. De medlemsstater som har en nationell antigen- och vaccinbank och de medlemsstater som är knutna till en internationell antigen- och vaccinbank skall ha samma rättigheter och skyldigheter gentemot gemenskapens antigen- och vaccinbank som de medlemsstater som inte har sådana lager.
3. Om det är i gemenskapens intresse, får kommissionen skänka eller låna ut antigen från gemenskapens beredskapslager eller vacciner som har färdigställts från sådana antigen till tredje land.
Utan att det påverkar tillämpningen av avtal som slutits mellan gemenskapen och tredje land, skall tredje lands tillgång till gemenskapens antigen- och vaccinbank godkännas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2, under förutsättning att närmare bestämmelser om det ekonomiska och tekniska samarbetet mellan kommissionen och det berörda tredje landet antas enligt samma förfarande.
4. När antigen eller formulerat vaccin från gemenskapens beredskapslager har använts, skall kommissionen ansvara för att förbrukade antigen eller vacciner ersätts snarast möjligt och i enlighet med det epidemiologiska läget.
Artikel 84
Test av mul- och klövsjukevacciner
1. Kommissionen skall ha ansvaret för att anordna oberoende test av styrka och oskadlighet hos vacciner som har färdigställts från antigen som har lagrats i gemenskapens antigen- och vaccinbank och av vacciner som har färdigställts från andra antigen och som är avsedda att användas som en del av gemenskapens stöd för bekämpningsåtgärder mot mul- och klövsjuka i tredje land i enlighet med artiklarna 82.2 och 83.3.
2. För att genomföra de test som avses i punkt 1 får kommissionen ta hjälp av ett oberoende samordningsinstitut inom gemenskapen.
Vid behov skall ett gemenskapens samordningsinstitut utses och närmare bestämmelser om dess funktioner, ansvarsområden och gemenskapens ekonomiska bidrag antas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av de standarder för styrka, säkerhet och framställningssätt som anges i gemenskapslagstiftningen, skall vacciner som har färdigställts från antigen lagrat i gemenskapens antigen- och vaccinbank minst följa de minimistandarder för styrka, säkerhet och framställningssätt som fastställs i den europeiska farmakopén och de relevanta bestämmelserna i OIE:s handbok.
AVSNITT 15
MUL- OCH KLÖVSJUKA HOS ANDRA ARTER
Artikel 85
Andra åtgärder för att förhindra och kontrollera mul- och klövsjuka
1. Utan att det påverkar förordning (EG) nr 1774/2002 och eventuell genomförandelagstiftning, skall medlemsstaterna se till att förbudet mot skulor i enlighet med gemenskapens och medlemsstatens lagstiftning är tillämpligt på alla djur, oavsett användning eller plats där dessa djur vistas. Tillämpningsföreskrifter för de bekämpningsåtgärder som skall vidtas av medlemsstaterna får antas enligt förfarandet i artikel 89.2.
2. Tillämpningsföreskrifter för bekämpning av mul- och klövsjuka hos djur enligt definitionen i artikel 2 a får antas enligt förfarandet i artikel 89.2.
3. Omedelbart efter det att den behöriga myndigheten i en medlemsstat har fått uppgift om att vilda djur misstänks vara smittade med mul- och klövsjuka, skall den vidta alla vederbörliga åtgärder för att bekräfta eller utesluta förekomst av sjukdomen genom undersökning av alla vilda djur av mottagliga arter som skjutits eller hittats döda, inbegripet laboratorietester. Den skall underrätta ägare till djur av mottagliga arter och jägare om misstanken.
4. Så snart som ett primärt fall av mul- och klövsjuka hos vilda djur har bekräftats, skall den behöriga myndigheten genast vidta de åtgärder som anges i del A i bilaga XVIII för att minska sjukdomens spridning samt utarbeta en utrotningsplan för mul- och klövsjuka i enlighet med del B i bilaga XVIII. Myndigheten skall underrätta ägarna till djur av mottagliga arter och jägare om det bekräftade fallet.
KAPITEL IV
ÅTGÄRDER FÖR GENOMFÖRANDE
Artikel 86
Sanktioner
Medlemsstaterna skall bestämma de påföljder som skall tillämpas vid överträdelser av nationella bestämmelser som har utfärdats enligt detta direktiv och vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den dag som anges i artikel 93.1 och utan dröjsmål meddela eventuella ändringar som påverkar bestämmelserna.
Artikel 87
Förfaranden för genomförande av särskilda artiklar, för antagande av ytterligare föreskrifter för genomförandet av detta direktiv och för ändring av bilagorna
1. Tillämpningsföreskrifter för genomförandet av artiklarna 75.2 och 77.2 får antas i enlighet med förfarandet i artikel 89.2.
2. Ytterligare tillämpningsföreskrifter för genomförandet av detta direktiv får antas i enlighet med förfarandet i artikel 89.2.
3. Bilagorna till detta direktiv får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 89.2 eller, när det gäller bilaga XI, i enlighet med förfarandet i artikel 89.3.
Artikel 88
Förfarande för antagande av särskilt utformade epidemiologiska åtgärder
Om en medlemsstat vid tillämpningen av de åtgärder som anges i detta direktiv fastslår att en åtgärd inte är avpassad till den epidemiologiska situationen, eller om mul- och klövsjukevirus tycks sprida sig trots de åtgärder som vidtagits i enlighet med detta direktiv, kan medlemsstaten ges tillstånd att under en begränsad tidsperiod vidta alternativa åtgärder, som har en likvärdig epidemiologisk effekt och som är lämpliga i den epidemiologiska situationen, genom ett beslut fattat på särskild grund enligt det förfarande som avses i artikel 89.3.
Artikel 89
Kommitté
1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, inrättad genom förordning (EG) nr 178/2002.
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.
3. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara 15 dagar.
4. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
KAPITEL V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 90
Ändring av direktiv 92/46/EEG
I kapitel I punkt 4 b i bilaga A till rådets direktiv 92/46/EEG skall andra stycket utgå.
Artikel 91
Upphävanden
1. Direktiv 85/511/EEG, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller de tidsfrister för införlivande och tillämpning som anges i del B i bilaga XIX, samt besluten 89/531/EEG av den 25 september 1989 om utseende av referenslaboratorium för identifiering av mul- och klövsjukevirus samt om fastställande av detta laboratoriums uppgifter(40) och 91/665/EEG av den 11 december 1991 om upprättande av ett samordningsinstitut inom gemenskapen för vacciner mot mul- och klövsjuka och fastställande av institutets uppgifter(41), vilka antagits för att genomföra det direktivet, skall upphöra att gälla från och med det datum som anges i artikel 93.
2. Hänvisningar till det upphävda direktivet 85/511/EEG skall anses som hänvisningar till det här direktivet och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga XX.
Artikel 92
Övergångsbestämmelser
1. Övergångsbestämmelser kan antas i enlighet med förfarandet i artikel 89.2 för en period på fem år från och med den dag då detta direktiv träder i kraft.
2. Inom sex månader efter det datum som avses i artikel 94 skall medlemsstaterna till kommissionen översända beredskapsplaner med ändringar med hänsyn till bestämmelserna i artikel 72.
Kommissionen skall granska dessa beredskapsplaner mot bakgrund av målen för detta direktiv och föreslå de berörda medlemsstaterna de ändringar som kommissionen anser nödvändiga, i synnerhet för att säkerställa att varje plan är förenlig med de övriga medlemsstaternas planer.
Dessa ändrade beredskapsplaner skall godkännas enligt det förfarande som avses i artikel 89.2.
Artikel 93
Införlivande
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 30 juni 2004. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 juli 2004.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 94
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 95
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 29 september 2003.