РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 4 юни 2008 година
относно държавна помощ C 41/05 предоставена от Унгария чрез споразумения за изкупуване на електроенергия
(нотифицирано под номер C(2008) 2223)
(само текстът на унгарски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2009/609/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1), и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 31 март 2004 г., регистрирано на същия ден, унгарските органи уведомиха Комисията относно Правителствен указ № 183/2002 (VIII.23.) (2) в съответствие с процедурата, посочена в приложение IV, параграф 3, алинея 1, буква в) от Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз („междинна процедура“). Нотифицираният указ предвижда система за компенсация на разходите, понесени от държавното дружество за търговия на едро с електроенергия (közüzemi nagykereskedelmi engedélyes) Magyar Villamos Művek Zrt. (наричано по-нататък „MVM“). Комисията регистрира уведомлението като случай на държавна помощ номер HU 1/2004.
(2)
Между унгарските органи и Комисията бяха разменени редица официални писма по отношение на мярката (3). Комисията също така получи мнения на трети страни (4). В хода на междинната процедура, Комисията установи, че унгарския пазар за търговия на едро на електроенергия като цяло е структуриран около дългосрочни споразумения за изкупуване на електроенергия (наричани по-нататък „СИЕ“) между MVM и определени производители на електроенергия. Въз основа на информацията, с която е разполагала в онзи период, Комисията изрази съмнения, че СИЕ съдържат елементи на неправомерна държавна помощ.
(3)
С писмо от 13 април 2005 г., регистрирано на 15 април 2005 г., унгарските органи оттеглиха уведомлението за Правителствен указ № 183/2002. На 4 май 2005 г., в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (наричан по-нататък „процедурен регламент“) (5), Комисията по своя инициатива регистрира преписка за държавна помощ (дело 49/05) относно СИЕ.
(4)
С писмо от 24 май 2005 г. (D/54013), Комисията поиска допълнителна информация от унгарските органи. Отговорът, с дата 20 юли 2005 г., бе регистриран от Комисията на 25 юли 2005 г. Унгарските органи предоставиха допълнителна информация с писмо от 28 септември 2005 г., регистрирано на 30 септември 2005 г.
(5)
С писмо от 9 ноември 2005 г., Комисията уведоми Унгария, че е взела решение да открие процедурата, заложена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на СИЕ (наричано по-нататък „решение за откриване на процедурата“). Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (6).
(6)
В решението за откриване на процедурата, Комисията изрази своите съмнения относно съвместимостта на СИЕ с общия пазар и призова заинтересованите страни да представят своите мнения.
(7)
След искане за удължаване на крайния срок за мнения, което Комисията прие (7), Унгария представи своите мнения относно решението за откриване на процедурата на 31 януари 2006 г., регистрирано от Комисията на 1 февруари 2006 г.
(8)
След редица искания за удължаване на крайния срок за мнения, които Комисията прие (8), мненията на трети страни бяха регистрирани от Комисията както следва: мнения, представени от MVM на 11 януари 2006 г.; от трета страна, която пожела да запази своята анонимност, на 20 януари 2006 г.; от електроцентрала Marta на 20 януари и 6 март 2006 г.; от банка […] на 10 февруари 2006 г.; от електроцентрала AES-Tisza на 13 и 14 февруари 2006 г.; от банка […] на 13 февруари 2006 г.; от Electrabel S.A. и нейното дъщерно дружество, електроцентрала Dunament, на 14 февруари 2006 г.; от електроцентрала Budapest на 21 февруари 2006 г.; и от електроцентрала Csepel на 21 февруари 2006 г.
(9)
След потвърждението от страна на унгарските органи относно поверителното третиране на информация, предоставена от трети страни в контекста на настоящата процедура (10) Комисията препрати горепосочените мнения на Унгария с писмо от 25 април 2006 г.
(10)
Унгарските органи представиха първата част от своите възгледи относно мненията на третите страни с писмо от 28 юни 2006 г., регистрирано на 29 юни 2006 г., а втората част с писмо от 24 юли 2006 г., регистрирано на 25 юли 2006 г.
(11)
Наясно с планираните законодателни промени в енергийния сектор в Унгария, на 17 октомври 2006 г. комисар Kroes изпрати писмо на министър Kóka, в което настоятелно прикани унгарското правителство да уреди в новото законодателство въпроса със СИЕ и евентуалните мерки за компенсация в съответствие със законодателството на ЕС.
(12)
На 19 декември 2006 г. дружеството AES-Tisza представи допълнителни мнения, като възрази срещу няколко аспекта от процедурата на Комисията.
(13)
С писма от 21 ноември 2006 г. (регистрирано на 23 ноември 2006 г.) и 15 януари 2007 г. (регистрирано на същия ден) и на срещи с Комисията на 18 декември 2006 г. и 8 март 2007 г., унгарските органи потвърдиха своето намерение да извършат законодателни изменения във връзка с либерализирането на енергийния сектор и така да променят и настоящата ситуация на пазара за търговия на едро на електроенергия.
(14)
Комисията изпрати искане за допълнителна информация на 23 април 2007 г. Унгария отговори на 5 юни 2007 г. и изпрати допълнителна информация на 6 август 2007 г.
(15)
С писмо от 4 май 2007 г. унгарските органи уведомиха Комисията, че ще създадат работен комитет за провеждане на преговори с всички въпросни производители на електроенергия относно прекратяването или значителното изменение на СИЕ. Следователно на 11 май 2007 г. правителството прие Решение № 2080/2007/ЕО (V.11.) относно дългосрочните споразумения за изкупуване на електроенергия в енергийния сектор (11), с което установи горепосочения работен комитет (ръководен от кабинета на министър-председателя) с оглед незабавно уреждане на въпроса със СИЕ в съответствие с правилата на ЕС относно държавна помощ и нареди откриването на официални преговори в тази връзка с въпросните производители на електроенергия. С писмо от 3 юли 2007 г. унгарското правителство уведоми Комисията за резултата от първите преговори, които бяха проведени през юни 2007 г.
(16)
В контекста на процеса на либерализиране новият Закон за енергетиката (12) бе публикуван на 2 юли 2007 г. и влезе в сила частично на 15 октомври 2007 г. и частично на 1 януари 2008 г. С писмо от 25 юли 2007 г., унгарското правителство уведоми Комисията относно резултатите от новия закон за енергетиката що се отнася до отварянето на унгарския пазар на електроенергия. Новият закон обаче не измени самите СИЕ, които останаха в сила, непроменени, между MVM и производителите на електроенергия, посочени в решението за откриване на процедурата.
(17)
С писмо от 26 юли 2007 г. Комисията повдигна допълнителни въпроси пред унгарските органи.
(18)
На 7 септември 2007 г. Комисията заведе като получено писмо от унгарското правителство, с което то поиска още време, за да достигне до успешно приключване на преговорите с производителите.
(19)
На 24 септември и 31 октомври 2007 г. Комисията заведе като получени отговорите на Унгария на нейните въпроси от 26 юли 2007 г.
(20)
На 14 декември 2007 г., в съответствие с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (наричан по-нататък „процедурен регламент“), Комисията изпрати напомнително писмо на унгарските органи, като изброи въпросите, за които предоставената информация все още бе непълна. Унгарските органи отговориха с писмо от 16 януари 2008 г.
(21)
Тъй като дружествата Dunament и AES-Tisza не предоставиха исканите данни, унгарските органи се аргументираха, че не са били в състояние да изготвят пълния отговор на въпросите на Комисията.
(22)
Следователно на 15 февруари 2008 г. Комисията прие разпореждане за информация, с което изиска от Унгария да предостави данните, посочени в решението, в рамките на петнадесет дни.
(23)
На 27 февруари електроцентрала Dunament изпрати на Комисията копие от своя отговор на въпросите на унгарските органи и обясни причините, поради които не е могло да отговори на зададените му въпроси. Унгарските органи отговориха на 4 и 13 март 2008 г. В отговор на изричното искане на електроцентрала Dunament, унгарските органи приложиха към своя отговор писма, изпратени от Dunament на Министерство на финансите и унгарската Служба по енергетика от 14 май 2007 г., 21 август 2007 г., 13 септември 2007 г., 7 декември 2007 г., 14 януари 2008 г. и 20 февруари 2008 г. Унгарските органи не са препратили копие от тези писма на Комисията на по-ранен етап (13); в своите отговори на въпросите на Комисията през цялата процедура обаче те са включили информацията, счетена от тях за значима по въпроса.
(24)
От отговорите на унгарските органи изглежда, че AES-Tisza не е дала на Унгария никакъв отговор. С факс от 10 март 2008 г., AES-Tisza изпрати писмо на комисар Kroes, в което изрази своето мнение, че унгарските органи вече разполагат с всички данни, които са били поискани от Комисията.
(25)
В техния отговор от 13 март 2008 г., въз основа на известната им информация, унгарските органи предоставиха на Комисията данните, които имат значение за въпрос 1, букви а)-г) от глава III от разпореждането за информация. Те обаче не предоставиха никакви допълнителни данни относно въпроса в точка 1, буква д) от глава III от разпореждането за информация относно инвестициите на двата горепосочени производители на електроенергия.
(26)
Значителна част от информацията, обменена след регистрирането на случай HU1/2004 касаеше тълкуването и конкретното прилагане на съобщението на Комисията относно методологията за анализ на държавните помощи, свързани с невъзвръщаемите разходи („Методология на невъзвръщаемите разходи“) (14). Въз основа на документите, представени в рамките на настоящата процедура, изглежда че унгарските органи са планирали да въведат система за компенсации на невъзвръщаеми разходи, чиято оценка би могла да се включи в настоящото решение. Впоследствие между Комисията и унгарските органи бяха проведени задълбочени дискусии в рамките на цялата настояща процедура относно подробностите на система за компенсация, която Унгария би могла да приеме, така че такава система да отговаря на критериите на методологията.
(27)
Независимо от техническите дискусии относно потенциален бъдещ механизъм за компенсация, до датата на приемане на настоящото решение унгарските органи не представиха на Комисията цялостен механизъм за компенсация, официално одобрен от унгарското правителство. В своето писмо от 13 март 2008 г., унгарските органи изрично потвърдиха, че понастоящем не желаят да предоставят компенсация за невъзвръщаеми разходи; те обаче си запазиха правото да предоставят такава компенсация на определени производители на електроенергия на по-късен етап.
(28)
Комисията поиска потвърждение на определени данни от унгарското правителство в писмо от 7 април 2008 г. Унгарските органи предоставиха исканата информация с писмо, регистрирано на 22 април 2008 г.
(29)
В своето писмо от 20 май 2008 г., унгарските органи уведомиха Комисията, че СИЕ на електроцентрала Paks са били прекратени от страните на 31 март 2008 г. Макар че електроцентрали Csepel и Pannon подписаха споразумения за прекратяване през април 2008 г., към момента на приемане на настоящото решение влизането в сила на споразуменията продължава да зависи от одобрение от страна на акционерите и банковите институции.
(30)
Решението за откриване на процедурата бе оспорено от електроцентрала Budapest пред Първоинстанционния съд чрез заявление, подадено на 3 март 2006 г. и регистрирано като дело T-80/06. На 6 юни 2006 г., електроцентрала Csepel поиска да встъпи в процедурата в подкрепа на електроцентрала Budapest и това бе разрешено с разпореждане на Съда от 11 март 2008 г.
(31)
Освен това налице са две международни арбитражни процедури, висящи пред Международния център за уреждане на инвестиционни спорове във Вашингтон, окръг Колумбия, заведени срещу Република Унгария от дружествата за производство на електроенергия […] и […], като и двете са акционери в електроцентрали със СИЕ в Унгария. Производствата се основават на разпоредбите за защита на инвестициите, съдържащи се в Договора за енергийната харта.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(32)
От 31 декември 1991 г. до 31 декември 2002 г. унгарският пазар на електроенергия е бил структуриран около „единствен купувач“, дружеството Magyar Villamos Művek (MVM). MVM е дружество, 99,9 % от което се притежават от държавата, чиито дейности се състоят в производство, търговия на едро, пренос и търговия на дребно на електроенергия. В съответствие с модела на „единствен купувач“, производителите на електроенергия са били в състояние да доставят електроенергия единствено директно на MVM (освен ако MVM не отмени договорите на регионалните дружества за разпределение), а MVM е било единственото дружество, упълномощено да доставя електроенергия на регионалните дружества за разпределение. В съответствие със Закон XLVIII от 1994 г. за енергетиката („Закон за енергетиката I“), MVM е било длъжно да гарантира сигурността на енергийните достави в Унгария на най-ниската възможна цена.
(33)
Закон CX от 2001 г. за енергетиката („Закон за енергетиката II“, който заменя Закон за енергетиката I) влезе в сила на 1 януари 2003 г. Той установи двоен модел на унгарския пазар на електроенергия, който остана в сила до 1 януари 2008 г., когато влезе в сила Закон LXXXVI от 2007 г. за енергетиката („Закон за енергетиката III“, който заменя Закон за енергетиката II). В съответствие с този двоен модел има сегмент за комунални услуги и конкурентен сегмент и отговарящи на критериите потребители (чийто брой постепенно е нараствал) са имали право да превключат към конкурентния сегмент. MVM е останало единственото дружество за търговия на едро в сегмента за комунални услуги, а в сегмента на свободен пазар са се появили и други търговци. Закон за енергетиката III сложи край на съществуването на сегмента за комунални услуги, но независимо от това запази битови потребители и някои търговски потребители - както е разрешено от втората директива за електроенергия (15) - в съответствие със задължение за универсална услуга.
(34)
Закон за енергетиката I е изисквал от MVM да оцени общото търсене на електроенергия на страната и на всеки две години да изготвя Национален план за изграждане на електроцентрали (Országos Erőműépítési Terv). След това този план е трябвало да се представи на и да бъде одобрен от унгарското правителство и парламента.
(35)
От Закон за енергетиката I и от информацията, представена от унгарското правителство (16) изглежда, че най-неотложните цели на унгарския пазар на електроенергия в средата на 90-те години на 20-ти век са били сигурност на доставките при най-ниската възможна цена, модернизация на инфраструктурата, най-вече по отношение на съществуващите стандарти за опазване на околната среда, и необходимото преструктуриране на сектора на електроенергия. С оглед постигане на тези общи цели, на чуждестранни инвеститори са били предложени дългосрочни споразумения за изкупуване на електроенергия в замяна на ангажимент за изграждане и модернизиране на електроцентрали в Унгария. СИЕ са били подписани от производителите на електроенергия от една страна и от дружеството MVM от друга.
(36)
СИЕ, сключени между MVM и отделни електроцентрали (17), са установили балансирано портфолио на производството, което е дало възможност на MVM да изпълни своето задължение за гарантиране на сигурността на доставките. Те дават възможност на MVM да удовлетвори както търсенето при базово натоварване (с електроцентрали, използващи за гориво лигнитни въглища, и атомни електроцентрали), така и търсенето при върхово натоварване (с електроцентрали, използващи за гориво газ).
(37)
СИЕ изискват от производителите на електроенергия надлежно да поддържат и обслужват своите съоръжения за производство. Те запазват целия или по-голямата част от производствения капацитет на електроцентралите (MW) за MVM. Това определяне на капацитет е независимо от действителното използване на електроцентралата. Отделно от запазения капацитет, съгласно СИЕ от MVM се изисква да купува специфично минимално количество електроенергия (MWh) от всяка електроцентрала.
(38)
Някои СИЕ включват така наречените „системни услуги“ (18) в случаите, когато електроцентралите разполагат с техническата възможност да ги предоставят, които MVM предоставя на системния оператор MAVIR.
(39)
СИЕ, сключени в периода 1995-1996 г. (седем от десетте оценявани СИЕ), са били предоставени с оглед на приватизацията на електроцентралите. Тези СИЕ следват модел на споразумение, изготвен от международна правна фирма по искане на унгарското правителство. За сключването на тези СИЕ не е била проведена тръжна процедура. Въпреки това е била проведена тръжна процедура за приватизацията на електроцентралите. Тези СИЕ (сключени преди приватизацията) са представлявали част от приватизационния пакет. Някои от тези споразумения (главно споразуменията с Mátra, Tisza и Dunament) са били частично изменени от страните след приватизацията.
(40)
СИЕ на електроцентрала Csepel е било сключено през 1997 г. и е следвало малко по-различен модел. И в този случай обаче не е имало тръжна процедура и сключването на СИЕ по подобен начин е било свързано с приватизацията на електроцентралата.
(41)
СИЕ на електроцентрала Ujpest (една от трите централи на електроцентрала Budapest) е било сключено с електроцентрала Budapest през 1997 г., отново без специфична тръжна процедура.
(42)
Единствено СИЕ на електроцентрала Kispest (друга - застаряваща - централа от електроцентрала Budapest, която в онзи период е била значително ремонтирана) е било сключено през 2001 г. в резултат от открита тръжна процедура.
(43)
От 2000 до 2004 г. капацитетът, запазен в съответствие със СИЕ, е покривал приблизително 80 % от общото търсене на електроенергия в Унгария (MW). От 2005 г. до датата на приемане на настоящото решение, делът е бил около 60-70 %. Очакваше се той постепенно да намалее в периода между 2011 и 2024 г. (19)
(44)
От почти двадесетте СИЕ, сключени между 1995 и 2001 г., десет са продължавали да са в сила към датата на присъединяване на Унгария към ЕС (1 май 2004 г.).
(45)
Настоящото решение касае единствено тези СИЕ, които са били в сила на 1 май 2004 г. То не обхваща СИЕ, приключили преди тази дата. Макар че някои СИЕ (вж. съображение 29 по-горе) са били приключени от страните през април 2008 г., настоящото решение ги обхваща и оценява тяхното естество на държавна помощ и съвместимост с общия пазар в периода между 1 май 2004 г. и крайната им дата (април 2008 г.).
(46)
Електроцентралите със СИЕ, обхванати от настоящото решение, са изброени в таблицата по-долу. Посочената продължителност се позовава на първоначално насрочената крайна дата на СИЕ, както е установена в самите СИЕ.
Таблица 1
Преглед на дружествата за производство на електроенергия със СИЕ, основните акционери и продължителността на СИЕ
Име на дружеството за производство на електроенергия
Група, притежаваща мажоритарен дял
Електроцентрала със СИЕ
Продължителност на СИЕ
Budapesti Erőmű Rt.
EDF
Kelenföldi Erőmű
1996-2011 г.
Újpesti Erőmű
1997-2021 г.
Kispesti Erőmű
2001-2024 г.
Dunamenti Erőmű Rt.
Electrabel
блокове F на Dunament
1995-2010 г.
(сключено през 1995 г., влязло в сила през 1996 г.)
блок G2 на Dunament
1995-2015 г.
(сключено през 1995 г., влязло в сила през 1996 г.)
Mátrai Erőmű Rt.
RWE
Mátrai Erőmű
1995-2022 г.
(първоначална продължителност до 2015 г., удължена до 2022 г. през 2005 г.)
AES-Tisza Erőmű Kft.
AES
Tisza II Erőmű
1995-2016 г.
(сключено през 1995 г., влязло в сила през 1996 г.)
([…])
Csepeli Áramtermelő Kft.
ATEL
Csepel II Erőmű
1997-2020 г.
(сключено през 1997 г., влязло в сила през 2000 г.)
Paksi Atomerőmű Rt.
MVM
Paksi Atomerőmű
1995-2017 г. (20)
(сключено през 1995 г., влязло в сила през 1996 г.)
Pannonpower Holding Rt.
Dalkia
Pécsi Erőmű
1995-2010 г.
(сключено през 1995 г., влязло в сила през 1996 г.)
(47)
В Правителствен указ № 1074/1995. (VIII.4.) относно регулирането на цените на електроенергията, правителството пое ангажимент, че, считано от 1 януари 1997 г. (началото на така наречения първи цикъл на регулиране на цените), „в допълнение към покриване на обоснованите оперативни разходи, цените за търговия на едро и дребно гарантират 8 % възвръщаемост на капитала“. Така правителството е гарантирало ставка в размер на 8 % за възвръщаемост на капитала за електроцентралите със СИЕ.
(48)
Считано от 1 януари 2001 г. (началото на втория цикъл на регулиране на цените), официалните цени са включвали 9,8 % приходи от активи (eszközarányos megtérülés) за електроцентралите. Увеличението на процента не е означавало задължително промяна в действителния размер, тъй като базите за двете ставки за възвръщаемост са различни (първата се изчислява върху капитал, а втората се изчислява върху активи). Цените са отразявали промени в инфлацията.
(49)
Регулираните цени са останали в сила за електроцентралите до 31 декември 2003 г.
(50)
През този период на регулиране на цените, унгарската Служба по енергетика анализира структурата на разходите за всяка електроцентрала и фиксира цената за изкупуване на електроенергия от страна на MVM на стойност, която е гарантирала сигурна рентабилност.
(51)
В списъка с разходи, обхванати от този механизъм за определяне на цените, са били включени следните основни елементи на разходи (21):
- постоянни разходи: амортизиране, застраховки, някои постоянни разходи за поддръжка и обслужване, лихви по заеми („hitelkamatok“), извеждане от експлоатация („rekultivációs költségek“), данъчни разходи (данъци), разходи по персонала („személyi jellegű költségek“), разходи за опазване на околната среда, разходи за централния фонд за ядрена енергетика („Központi Nukleáris Alap befizetések“) за атомната електроцентрала и извънредни разходи („rendkívüli ráfordítások“);
- променливи разходи: разходи за гориво.
(52)
Унгарската Служба по енергетика бе натоварена със задачата да гарантира, че обхванатите разходи са разумни и необходими.
(53)
Официалната цена имаше по-голяма тежест от цената, определена съгласно СИЕ.
(54)
Считано от 1 януари 2004 г., цените се определяха въз основа на формулите за определяне на цените съгласно СИЕ. Точното значение на формулите бе разяснено в контекста на ежегодното предоговаряне на цени между MVM и производителите на електроенергия.
(55)
Формулите за определяне на цените, прилагани съгласно СИЕ, са изключително сложни; те обаче следват същите принципи като методологията, прилагана от унгарската Служба по енергетика преди януари 2004 г. В съответствие с информацията, представена от унгарските органи (22), приложението към СИЕ относно определянето на цените е било изготвено чрез формулите и определенията на горепосочения Правителствен указ № 1074/1995 относно регулиране на цените на електроенергията. (Съгласно предоставената информация, „споразуменията копираха формулите и определенията, съдържащи се в указа“.) Следователно принципите за определяне на цените на СИЕ се основават, подобно на механизъма, използван за определяне на регулирани цени, на категориите от обосновани разходи.
(56)
Всяко СИЕ съдържа два основни вида компоненти, представляващи такси: такса за капацитет (или такса за осигуряване на капацитет) за запазения капацитет (MW), която обхваща постоянните разходи + приходите (капиталови разходи), и такса за електроенергия, която обхваща променливите разходи. Отделните СИЕ предвиждат различни допълнителни такси. В зависимост от конкретното СИЕ, тези допълнителни такси могат да бъдат такси тип бонус/малус, прилагани като стимул производителите на електроенергия да оперират в съответствие с принципа за най-ниски разходи, и допълнителни такси за поддържане на производствени резерви, повторно насрочване на дейности по поддръжка по искане на MVM, увеличаване на натоварването във върхови периоди и свеждане до минимум на натоварването под договореното по време на периода с минимално търсене и др. Периодичните (ежегодни, тримесечни, месечни) промени на таксите за капацитет зависят от редица фактори: активиране на извършени проекти за модернизиране, разнообразни категории от лихви, обменни курсове на чуждестранни валути, инфлационни индекси и др. Таксата за капацитет и допълнителните такси също така обхващат системните услуги (обхванати от СИЕ). По същество, таксите за електроенергия са свързани с разходите за гориво и специфични начини за използване на топлинна енергия от горива (fajlagos tüzelőhő felhasználása). Те се изчисляват въз основа на принципа на въздействието на променливите разходи.
(57)
Трябва да се отбележи, че определението на обхванатите категории от разходи не е било задължително едно и също в регулирането на цените преди 1 януари 2004 г. и в СИЕ. Представената от Унгария информация (23) показва, че например таксата за капацитет на електроцентрали […] и Dunament са били по-високи в техните СИЕ отколкото според регулирането на цените. Това е така, защото при тези СИЕ е взето предвид модернизиране, което е довело до по-високи постоянни разходи. Тези по-високи постоянни разходи са се проявили постепенно (след постепенното модернизиране) в по-високи такси за капацитет съгласно СИЕ в сравнение с таксите съгласно регулирането на цените. Между регулираните цени и цените съгласно СИЕ могат да се наблюдават и други разлики поради двустранните преговори между MVM и производителите на електроенергия.
(58)
Независимо от тези разлики, в представената от Унгария информация от 20 октомври 2004 г. и 20 юли 2005 г. всяка електроцентрала със СИЕ потвърди, че методът за изчисляване на цените, както и категориите на разходите, прилагани след спирането на регулирането на цените, като цяло са били подобни на прилаганите от унгарската Служба по енергетика преди тази дата.
(59)
Така цените съгласно СИЕ, прилагани след 1 януари 2004 г., са останали базирани на изчислението на обосновани (постоянни и променливи) разходи + приходи.
(60)
От горепосоченото следва, че макар на регулирането на цените да е сложен край на 31 декември 2003 г., цените не са били действително либерализирани, тъй като ценообразуването на едро на електроенергията е продължило да бъде ръководено от принципа за възвращаемост на инвестициите, заложен в СИЕ (24).
(61)
На 6 февруари 2006 г., унгарският парламент прие Закон XXXV от 2006 г. (25), който възстанови правителственото регулиране на цените на електроенергията, продавана на MVM съгласно СИЕ. Първият указ за новите цени влезе в сила на 9 декември 2006 г. Считано от тази дата, регулирането на цените на СИЕ отново бе с по-малка тежест от правителствената формула на цената за период от приблизително една година (до 31 декември 2007 г.).
(62)
Считано от 1 януари 2008 г., в контекста на либерализирането на пазара, Законът за енергетиката III постави край на регулираните цени за производство, както и на съществуването на двойните сегменти за комунални услуги и свободен пазар.
(63)
Следователно, считано от 1 януари 2008 г., цената на електроенергията, продавана от производителите на електроенергия на MVM в съответствие със СИЕ, отново се определя от формулите на цените съгласно СИЕ. Основните принципи на тези формули не са били променяни от предишното им прилагане: така те следват същите принципи, както и в периода между 1 януари 2004 г. и 8 декември 2006 г. (вж. съображения 54-59 по-горе).
(64)
Следователно ценообразуването съгласно СИЕ остава ръководено от принципа за възвръщаемост на инвестициите.
(65)
Съгласно СИЕ за MVM се запазва целия или значителна част от капацитета на съоръженията за производство, които работят по СИЕ.
Таблица 2
Национален производствен капацитет на Унгария (26)
(MW)
Капацитет
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
Общ производствен капацитет на инсталациите (27)
8 777
8 595
8 691
8 986
Брутен наличен капацитет (28)
8 117
8 189
8 097
8 391
Нетен наличен капацитет (29)
7 252
7 792
7 186
7 945
Върхово натоварване на унгарската електропреносна система
6 356
6 409
6 432
6 605
Таблица 3
Производствен капацитет на електроцентралите със СИЕ (30)
(MW)
Електроцентрала
Капацитет
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
Kelenföld
Нетен наличен капацитет
90,1
97,6
97,2
78,0
Договорен капацитет (31)
83,3
89,8
89,4
71,9
Ujpest
Нетен наличен капацитет
106,3
106,1
106,2
106,0
Договорен капацитет
99
98,8
98,9
98,7
Kispest
Нетен наличен капацитет
46,1
110,2
110,2
109,6
Договорен капацитет
43
102,6
102,6
102,3
Dunament F
Нетен наличен капацитет
1 020
1 020
1 020
1 020
Договорен капацитет
928,2
923,1
923,1
923,1
Dunament G2
Нетен наличен капацитет
187,6
223,1
223,1
223,7
Договорен капацитет
178,4
212,4
212,4
213
AES-Tisza
Нетен наличен капацитет
638,0
824,7
824,7
824,7
Договорен капацитет
[…] (32)
[…] (33)
[…] (33)
[…] (33)
Csepel
Нетен наличен капацитет
348,9
331
355
349,5
Договорен капацитет
323
307
329
324
Pannon
Нетен наличен капацитет
25,9
25,9
25,9
25,9
Договорен капацитет
20,1
20,1
20,1
20,1
Mátra
Нетен наличен капацитет
593
552
552
552
Договорен капацитет
496
460
460
460
Paks
Нетен наличен капацитет
1 597
1 596
1 596
1 596
Договорен капацитет
1 486
1 486
1 485
1 485
Общ нетен наличен капацитет на електроцентралите със СИЕ
4 652,0
4 886,6
4 910,3
4 885,4
Общ договорен капацитет
[…] (34)
[…] (35)
[…] (36)
[…] (37)
(66)
Горепосочените стойности показват, че в рамките на оценявания период около 60 % от унгарския нетен наличен производствен капацитет е бил договарян от страна на MVM посредством СИЕ. Ако се вземат предвид действително наличният капацитет на електроцентралите („Ténylegesen igénybevehető teljesítőképesség“) минус тяхното собствено потребление („Önfogyasztás“), съотношението е по-високо от горепосоченото.
(67)
Горепосочените таблици също така показват, че капацитетът, запазен съгласно СИЕ за MVM, обхваща целия или по-голямата част от наличния капацитет на съответните електроцентрали.
(68)
MVM плаща такса за капацитет за този запазен капацитет (съображение 56 по-горе) независимо от действителното използване на електроцентралата.
(69)
Внасяният капацитет в Унгария е около 1 000-1 300 MW. Около 600 MW от този внасян капацитет е запазен за MVM по други дългосрочни споразумения.
(70)
Когато MVM действително използва запазения за него капацитет и купува електроенергия от електроцентралата, то заплаща таксата за електроенергия за купената електроенергия (вж. съображение 56 по-горе).
(71)
Налице е определено минимално изкупуване, гарантирано от СИЕ за всяка електроцентрала.
(72)
Цялостното национално производство на електроенергия в Унгария е между 32 и 36 TWh (= 32-36 000 000 GWh) годишно.
Таблица 4
Електроенергия, произведена в съответствие със СИЕ (38)
(GWh)
Електроцентрала
Произведена електроенергия
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
Budapest
(включва Kelenföld, Újpest и Kispest)
Обща произведена електроенергия
1 228
1 510
1 643
1 742
Собствено потребление
87
89
91
84
Минимално гарантирано изкупуване
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Действително изкупуване
939
1 302
1 451
1 538
Dunament (39) (F + G2)
Обща произведена електроенергия
4 622
3 842
3 450
4 300
Собствено потребление
174
148
147
188
Минимално гарантирано изкупуване
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
Действително изкупуване
4 232
2 888
2 495
3 296
AES-Tisza
Обща произведена електроенергия
1 621
1 504
1 913
2 100
Собствено потребление
96
97
117
116
Минимално гарантирано изкупуване
[…]
[…]
[…]
[…]
Действително изкупуване
1 525
1 407
1 796
1 984
Csepel
Обща произведена електроенергия
1 711
1 764
1 710
2 220
Собствено потребление
48
49
48
53
Минимално гарантирано изкупуване
[…]
[…]
[…]
[…]
Действително изкупуване
1 662
1 715
1 661
2 166
Pannon (39)
Обща произведена електроенергия
673
266
237
232
Собствено потребление
116
52
34
29
Минимално гарантирано изкупуване
[…]
[…]
[…]
[…]
Действително изкупуване
361
206
203
203
Mátra (39)
Обща произведена електроенергия
5 688
5 698
5 621
6 170
Собствено потребление
675
670
667
710
Минимално гарантирано изкупуване
[…]
[…]
[…]
[…]
Действително изкупуване
3 730
3 762
3 587
4 082
Paks
Обща произведена електроенергия
11 915
13 833
13 460
14 677
Собствено потребление
750
821
800
848
Минимално гарантирано изкупуване
[…]
[…]
[…]
[…]
Действително изкупуване
11 112
13 012
12 661
13 828
(73)
Минималното гарантирано изкупуване е количеството, което MVM е длъжно да купи, независимо от търсенето на пазара. Ако MVM не купи фиксираното минимално количество, то пак трябва да заплати поетите разходи за гориво (Dunament, Kelenfold, Pécs и […]), всички разходи или компенсация, понесени от производителя въз основа на неговото споразумение за доставка на гориво (Csepel) и всички обосновани разходи (Kispest и Ujpest).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. СИЕ
(74)
В своето решение за откриване на процедурата, Комисията стигна до предварителното заключение, че СИЕ представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО за производителите на електроенергия, които са страни по СИЕ с MVM.
(75)
Тя счита, че СИЕ са били приложими след присъединяването по смисъла на приложение IV, параграф 3, алинея 1, буква в) от Акта за присъединяване (40) и че не са представлявали съществуваща помощ, тъй като не попадат в категориите за помощ, които след присъединяването се считат за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО.
(76)
Първо, нито едно от СИЕ не е влязло в сила преди 10 декември 1994 г. Второ, нито едно от СИЕ не е било включено в списъка със съществуваща помощ, приложен към приложение IV от Акта за присъединяване. Трето, Комисията не е получила известие за СИЕ в съответствие с така наречената „междинна процедура“.
(77)
Комисията счита, че гарантираната възвръщаемост на инвестициите и високата покупна цена, обезпечена от СИЕ, са поставили производителите на електроенергия със СИЕ в по-изгодно икономическо положение от другите производители на електроенергия, които не са страни по СИЕ, включително евентуални нови участници на пазара в други, съпоставими сектори, в които на участниците на пазара дори не са били предлагани такива дългосрочни споразумения. Поради това на предварителна основа бе счетено, че мярката предоставя избирателно предимство на тези производители на електроенергия.
(78)
Комисията също така отбеляза, че пазарите на електроенергия са отворени за конкуренция и че електроенергията се търгува между държавите-членки най-малко от влизането в сила на Директива 96/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 декември 1996 г. относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия (41). Поради това се счита, че мерки, които облагодетелстват определени дружества в енергийния сектор в една държава-членка, потенциално възпрепятстват обхвата на дружества от други държави-членки да изнасят електроенергия към тази държава-членка или облагодетелстват износ на електроенергия от тази държава-членка към други държави-членки.
(79)
Комисията също така счита, че това предимство е породено от използването на държавни ресурси, защото решението за сключване на СИЕ е било последствие от държавна политика, изпълнена чрез притежаваното от държавата и извършващо комунални услуги дружество за търговия на едро MVM. Съгласно съдебната практика на Съда на Европейските общности („Съд на Европейските общности“), когато притежавано от държавата дружество използва своите средства по начин, който може да се вмени на държавата, тези средства следва да се разглеждат като държавни ресурси по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО (42).
(80)
Поради това Комисията стигна до предварителното заключение, че СИЕ представляват държавна помощ за производителите на електроенергия по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, като такава помощ е „все още приложима след присъединяването“ по смисъла на приложение IV, параграф 3, алинея 1, буква в) към Акта за присъединяване.
(81)
Комисията заяви, че методологията на невъзвращаемите разходи следва да се използва за анализиране на държавната помощ, получена от производителите на електроенергия. Въз основа на документите, с които разполагаше към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на СИЕ с критериите, изложени в методологията.
(82)
Първо, Комисията изрази съмнения дали самите ръководни принципи на СИЕ, които създават бариера пред свободната конкуренция на пазара, могат да се счетат за съвместими с основната цел на методологията, т.е. чрез държавна помощ да се съдейства за либерализирането на сектора посредством предоставяне на адекватна компенсация за дружества на пазара, изправени пред нови условия на конкуренция.
(83)
Второ, Комисията изрази съмнения дали включеният в СИЕ елемент на държавна помощ е съвместим с подробните критерии на методологията по отношение на изчисляването на допустимите невъзвръщаеми разходи и определянето на адекватна компенсация.
3.2. Правителствен указ № 183/2002 (VIII.23.) относно невъзвръщаеми разходи
(84)
За да даде на възможност на MVM да спазва своите СИЕ и същевременно да поддържа цените за повторна продажба в сегмента на комунални услуги приблизително на същото ниво като цената на свободния пазар, Правителствен указ № 183/2002 (VIII.23.) е предвиждал изплащането на държавна компенсация на MVM при определени обстоятелства.
(85)
В тяхното първоначално уведомление на случай HU 1/2004 (оттеглено на 13 април 2005 г.), унгарските органи счетоха, че тази компенсация представлява държавна помощ за MVM.
(86)
В своето решение за откриване на процедурата обаче Комисията заключи, че плащанията на компенсация не представляват държавна помощ за MVM, но че сумата, получавана в съответствие с Правителствен указ № 183/2002 (VIII.23.) е съставлявала част от покупната цена, плащана от MVM на електроцентралите със СИЕ, и така е представлявала част от предимството, което производителите са получавали от СИЕ.
(87)
Следователно с решението за откриване на процедурата се открива официалната процедура по разследване единствено по отношение на СИЕ, а не по отношение на Правителствен указ № 183/2002 (VIII.23.).
4. МНЕНИЯ НА УНГАРИЯ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(88)
Унгария счита, че индивидуалната оценка на СИЕ би изглеждала обоснована предвид разликите в точните им условия.
(89)
По отношение на отварянето на унгарския пазар на електроенергия, Унгария счита, че то е било успешно (т.е. в съответствие със средното за Европа) по отношение на броя потребители, превключили към свободния пазар. Унгария заключава, че СИЕ не са създали пречка за превключване на потребители към свободния пазар. Такава пречка много по-вероятно би била създадена от ограничения капацитет за трансгранични връзки на Унгария и съответно високите цени.
(90)
Освен това Унгария счита, че дългосрочното естество на СИЕ не може само по себе си да представлява конкурентно предимство за производителите, тъй като такива дългосрочни договори са широко разпространени в сектора на електроенергията както в Европа, така и на други континенти.
(91)
Що се отнася до референтната цена, посочена в решението за откриване на процедурата, унгарските органи предлагат Комисията да вземе предвид специфичните регионални характеристики на Унгария и последното увеличение на цените на горивата, когато установява референтна цена.
(92)
Що се отнася до нови участници на пазара на електроенергия, Унгария уведоми Комисията, че не е имало такива от 1 май 2004 г. (датата на присъединяване на Унгария към ЕС и датата на либерализиране на енергийния пазар) насам. Унгарските органи посочват, че всяка подобна инвестиция отнема време и в резултат от това е малка вероятността от привеждане в действие на каквато и да е инвестиция преди 2011 г.
(93)
Накрая, в отговор на съмненията на Комисията относно съвместимостта на СИЕ с точка 4.6 от методологията, Унгария потвърждава, че тя няма да предостави държавна помощ за оздравяване и преструктуриране на дружествата, облагодетелствани от оценяваните СИЕ.
5. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(94)
След публикуването на решението за откриване на процедурата (21 декември 2005 г.) и в рамките на съответния краен срок (в повечето случаи след удължаване на крайния срок, поискано от заинтересованите страни и прието от Комисията), Комисията получи мнения на:
-
следните дружества за производство на електроенергия: AES-Tisza Erőmű Rt., Budapesti Erőmű Zrt., Csepeli Áramtermelő Rt., Dunamenti Erőmű Zrt. и основния му акционер, Electrabel S.A., както и Mátrai Erőmű Rt.;
-
следните банки, които са предоставили финансиране на производителите на електроенергия: банка […], действаща като обслужващ агент от името на дванадесет банки, заемодатели на Csepeli Áramtermelő Kft. и банка […], действаща като обслужващ агент от името на девет банкови институции, заемодатели на AES-Tisza Erőmű Kft.; и
-
MVM; и
-
трета страна, която поиска да запази анонимност.
(95)
Повечето от мненията, представени на Комисията от страните, следват много сходни линии на аргументиране. Поради тази причина, вместо да описва мненията на всяка заинтересована страна поотделно, Комисията ги групира в общи категории (вж. точки 5.1-5.7 по-долу).
5.1. Мнения относно индивидуалната оценка на СИЕ
(96)
Електроцентрала Mátra и друга заинтересована страна, която поиска да запази анонимност, считат, че СИЕ следва да се оценяват индивидуално от Комисията предвид разликите, които съществуват между тяхното точно съдържание. Други производители на електроенергия косвено поискаха индивидуална оценка на тяхното СИЕ като предоставиха на Комисията подробности относно специфичните условия на тяхното собствено СИЕ.
5.2. Мнения относно наличието на държавна помощ
(97)
AES-Tisza Erőmű, Budapesti Erőmű, Csepeli Áramtermelő и Dunamenti Erőmű се аргументират, че критериите за наличие на държавна помощ по време на сключването на СИЕ следва да се оценят в контекста на съществуващите на пазара условия в онзи период. В някои от мненията това изискване се заявява изрично, а в други косвено чрез позоваване на условията около сключването на СИЕ в тяхната оценка за наличие на държавна помощ. В това отношение се правят препратки към съдебната практика на Съда (43).
i) Грешна референтна цена/Отсъствие на изгодни цени
(98)
Всички производители на електроенергия се аргументират, че СИЕ не предоставят никакви икономически предимства.
(99)
Те отправят критики към предварителното заключение на Комисията, че установените в съответствие със СИЕ цени са по-високи от пазарните цени на производителите.
(100)
Те се аргументират, че референтната цена от 36 EUR/MWh, използвана в други решения и посочена в решението за откриване на процедурата, е неподходяща в настоящата процедура, тъй като тя идва от съвсем различен географски и времеви контекст. Те се аргументират, че оценката на цената следва да вземе под внимание условията, които са съществували в периода на сключване на СИЕ. Те също така подчертават, че цените по всяко дългосрочно споразумение винаги ще бъдат по-ниски от цените на спотовия пазар. Освен това производителите, които осигуряват на MVM основно електроенергия при върхово натоварване, също така се аргументират, че техните цени не могат да се сравняват с цените при базово натоварване. Повечето от тях предлагат Комисията да вземе предвид значителното увеличение на цените на горивата през последните години.
(101)
Много от производителите се аргументират, че техният действителен процент на възвръщаемост е бил по-нисък от процентите, посочени в решението за откриване на процедурата.
(102)
Производителите също така наблягат на факта, че те поемат значителни рискове (за разлика от това, което се посочва в решението за откриване на процедурата), по-специално рискове във връзка с изграждане, регулиране, околна среда, поддръжка и данъчни/финансови рискове. Регулирането на цените бе посочено като една от основните категории на регулаторни рискове. Производителите също така считат, че запазването на съществен дял от техния производствен капацитет от страна на MVM ги поставя в неблагоприятно положение, тъй като ги не им позволява да използват този капацитет за производство на електроенергия за други потенциални клиенти. Освен това СИЕ предвиждат ясни задължения за производителите, които в случай на неспазване от страна на производителя водят до по-ниски плащания или искове за щети.
(103)
[…] заяви, че едно от предимствата, спечелени от Унгария в резултат на СИЕ, са били надеждни балансиращи услуги, които са могли да бъдат предложени само от него и Dunamenti Erőmű. Този производител се аргументира, че не би навлязъл на пазара и не би предлагал тези услуги без СИЕ.
(104)
Електроцентрала Mátra се аргументира, че нейните разходи за минодобив са ниски, защото разполага със собствена мина за въглища, която ѝ дава възможност да предлага много конкурентни цени. Тя се аргументира, че нейните цени са дори под цените за препродажба на MVM за разлика от цени по други СИЕ.
ii) Приватизационна цена
(105)
Електроцентрала Dunament се аргументира, че тя не е получила предимство от СИЕ, тъй като е заплатила пазарната стойност за приватизацията на електроцентралите и в покупната цена са взети предвид нейните права и задължения в съответствие със СИЕ. Следователно в приватизационната цена тя е заплатила за СИЕ (и за всякакви предимства, които то би могло да ѝ предостави).
iii) Принцип на инвеститора на пазара
(106)
Електроцентралите Budapest, AES-Tisza, Mátra и Csepel се аргументират, че СИЕ отразяват пазарни условия от времето на тяхното сключване, както за MVM, така и за производителите. Що се отнася до MVM, те се аргументират, че всеки частен оператор на мястото на MVM (правно задължение за сигурност на доставките като единствен купувач и т.н.) би избрал да сключи СИЕ. По отношение на самите производители, те се аргументират, че тяхното „предимство“ от СИЕ не отива отвъд това, което следва да се счита за нормално търговско предимство за всяка страна във всяко търговско споразумение. По времето на тяхното сключване във въпросния сектор, СИЕ са отразявали нормални условия на пазара. Освен това СИЕ представляват нормални търговски бизнес методи и стандартна форма на разпределение и управление на риска.
(107)
СИЕ са били единственият начин за гарантиране на инвестиции, които са отговаряли на изисквания на сектора на електроенергия в Унгария (по-специално, модернизация на цялата система, опазване на околната среда и сигурност на доставките). Прилагането на принципа на частния инвеститор следва да доведе до вземането предвид на тези изисквания и единственият начин да се изпълнят изискванията са били СИЕ. Заинтересованите страни отбелязват, че СИЕ налагат задължения за инвестиции и наличност на производителите на електроенергия.
iv) Услуга от общ икономически интерес
(108)
Електроцентрали Budapest и Csepel се аргументират, че производителите, които са страни по СИЕ, предоставят услуги от общ икономически интерес („УОИИ“). В съответствие с тяхното мнение СИЕ служат като инструмент, чрез който MVM спазва своето задължение за сигурност на доставките и поради това изпълнява задължение за обществена услуга. Електроцентрала Budapest се аргументира, че може също така да се счете, че именно самата електроцентрала Budapest трябва да изпълнява задължение за обществена услуга, наложено върху нея от нейното СИЕ. И двете заинтересовани страни се позовават на решението на Комисията от 16 декември 2003 г. по дело за държавна помощ 475/03 (Ирландия) (44), при което Комисията прие, че изграждането на нов производствен капацитет за гарантиране на сигурността на доставките може да се счита за услуга от общ икономически интерес.
(109)
Заинтересованите страни считат, че, подобно на ирландския случай, държавната помощ в СИЕ - ако действително съществува - отговаря на четирите кумулативни критерия, установени от Съда в неговото решение по дело C-280/00 („решението Altmark“) (45). Те се аргументират както следва:
(110)
Първо, от унгарските закони за енергетиката следва, че MVM е имало няколко задължения за обществени услуги като сигурност на доставките при най-ниската възможна цена, опазване на околната среда и ефикасност. Така задълженията за обществени услуги на MVM ясно са определени със закон и на производителите на електроенергия, които са страни по СИЕ, е поверено да предоставят тази УОИИ.
(111)
Второ, компенсациите са били определени предварително чрез правителствените укази за цените и от формулите за определяне на цените на СИЕ. Следователно е било възможно компенсациите да се изчислят въз основа на обективни и прозрачни параметри.
(112)
Трето, плащаната въз основа на СИЕ компенсация не превишава разходите за предоставената УОИИ. СИЕ строго се основават на разходи и маржовете на печалба не превишават обичайните маржове на печалба на пазара. Това се гарантира от факта, че, както се аргументира електроцентрала Budapest, нейните СИЕ са били сключени при открита и прозрачна тръжна процедура (вж. по-долу). Електроцентралите са били продадени на участника в търга с най-високата оферта и най-добрия бизнес план. От тръжната процедура следва, че компенсацията в съответствие със СИЕ не може да превиши сумата, необходима за покриване на всички поети разходи при изпълнение на задължението за обществена услуга и разумен марж на печалба.
(113)
Четвърто, електроцентрала Budapest се аргументира, че всички нейни СИЕ са били сключени вследствие на открита и прозрачна тръжна процедура, или като съществена част от приватизационния пакет, или поотделно. Електроцентрала Csepel се аргументира, че макар електроцентралата да не е била избрана въз основа на публичен търг, тя все пак получава компенсация, която е ограничена до покриване на разходите и разумен марж на печалба. Механизмите за определяне на цените гарантират избягването на свръхкомпенсация.
(114)
В контекста на горепосоченото заинтересованите страни заключават, че СИЕ отговарят на четирите кумулативни критерия, посочени в решението Altmark и поради това не представляват помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(115)
Електроцентрала Budapest също така се аргументира, че дори ако бъде счетено, че СИЕ не отговарят на четирите кумулативни критерия на решението Altmark, те пак биха могли да се обявят за съвместими с общия пазар в съответствие с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО. Заинтересованата страна счита, че въздействието на нейните СИЕ върху предполагаемото възпрепятстване на унгарския пазар на електроенергия е незначително, тъй като те обхващат само 3 % от унгарското потребление на електроенергия. Освен това поради технически причини по времето на сключване на СИЕ не е било възможно увеличаване на вноса на електроенергия. Следователно нейните СИЕ не биха оказали никакво неблагоприятно въздействие върху търговията. В своето мнение заинтересованата страна също така подчертава значението на нейната технология за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия за централно отопление, която отговаря на целите на политиката на ЕС относно енергията и околната среда.
(116)
Електроцентрала Mátra се аргументира, че тя е била длъжна да запази определен минимален капацитет за MVM с цел сигурност на доставките на електроенергия на унгарския пазар, като използва местни въглища като ресурси. Тя се аргументира, че в съответствие с член 11, параграф 4 от директивата относно електроенергия (46), държавна помощ следва да се счита за съвместима с общия пазар, ако поради причини, свързани със сигурността на доставките, тя финансира производство на електроенергия от местни въглища.
v) Отсъствие на предимство в дългосрочен план
(117)
Електроцентрали Csepel, Mátra и Budapest поддържат тезата, че голямата продължителност на даден договор не следва да се разглежда като предимство сама по себе си. Електроцентрала Csepel се аргументира, че при дадено дългосрочно споразумение и двете страни заплащат цена за сигурността, която предлага дългия срок. Производителите на електроенергия се съгласяват да предлагат по-ниска цена от цената на спотовия пазар и да бъдат обвързани от договорената цена, каквито и да са спотовите цени. Те също така се съгласяват да запазят своя капацитет за едно дружество за цялата продължителност на споразумението. Твърди се, че поради това дългосрочните споразумения представляват балансиране на икономически рискове и възможности и за двете страни и не могат да се разглеждат единствено като предимство.
(118)
Въз основа на горепосочените аргументи, всички производители на електроенергия заключават, че СИЕ не им осигуряват икономическо предимство и следователно че не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(119)
AES-Tisza се аргументира, че СИЕ не предоставят избирателно предимство. Заинтересованата страна се позовава на наличието на дългосрочни споразумения в целия сектор на електроенергия, не само между производителите и MVM, но и между MVM и дружествата за разпределение и между доставчиците на горива и производителите на електроенергия, както и за вноса на електроенергия. Що се отнася до производителите, Закон за енергетиката I (от 1994 г.) и Правителствен указ № 34/1995 изрично изискват от производителите да сключат споразумение за изкупуване на електроенергия с MVM, за да получат лиценз за изграждане и дейност. Следователно всички производители са сключили споразумения с MVM и само централи, работещи с възобновяеми енергийни източници, и централи за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия са могли да сключват по-краткосрочни споразумения, тъй като тези производители са имали различни правни гаранции (напр. задължително изкупуване).
(120)
Електроцентрала Mátra твърди, че в СИЕ само цената може да се счита за държавна помощ. Продължителността на СИЕ и гарантираният обем на продажби не може да се разглеждат като държавна помощ, защото дори ако предоставят предимство, те не водят до прехвърляне на държавни ресурси. Третата страна заключава, че предвид изключително конкурентоспособните цени на електроцентрала Mátra (вж. i) по-горе), в нейното СИЕ няма никакъв елемент на държавна помощ.
(121)
Дружеството AES-Tisza се аргументира, че цените съгласно СИЕ могат да се вменят не на държавата, а на страните по СИЕ. AES-Tisza отправя критики към оценката на вменяване на държавата в решението за откриване на процедурата, тъй като то се фокусира само върху вменяване на държавата за действителното сключване на СИЕ, а не на вменяването за определянето на цените, като същевременно Комисията се аргументира, че несправедливото предимство се гарантира от изгодните цени. След периода на централно определяне на цените (т.e. след януари 2004 г. и с изключение на 2007 г.), цените са били обект на преговори между MVM и производителите на електроенергия и не могат да се вменят на държавата.
(122)
Електроцентрали AES-Tisza, Budapest и Csepel оспорват ефектите на нарушаване на СИЕ и техния потенциал да окажат въздействие върху търговията между държавите-членки.
(123)
Първо, въпросните електроцентрали заявяват, че този критерий също следва да се оценява в контекста на периода, в което са сключени СИЕ. В онзи период Унгария не е била част от ЕС и нейният пазар на електроенергия не е бил либерализиран. Следователно се твърди, че СИЕ по определение не могат да нарушат конкуренцията на общия пазар.
(124)
Второ, те твърдят, че конкуренцията и търговията между държавите-членки се влияят от фактори, различни от СИЕ. По-специфично, те считат, че капацитет за трансгранични връзки на Унгария е основният фактор, който оказва въздействие върху търговията между Унгария и други държави. Този капацитет за трансгранични връзки се използва на своя максимум. При това положение е очевидно, че търговията с електроенергия е ограничена поради ограничения капацитет за трансгранични връзки на Унгария, а не поради СИЕ. Твърди се, че законодателството е другият фактор, който отказва въздействие върху търговията между държавите-членки. Според унгарското законодателство, производителите на електроенергия нямат право при никакви обстоятелства да продават директно електроенергия в чужбина.
(125)
Електроцентрала Csepel се аргументира, че във всеки случай тя продава електроенергия само в Унгария, така че нейното СИЕ не може да оказва никакъв ефект de facto върху търговията между държавите-членки.
(126)
Също така се твърди, че унгарският пазар на електроенергия постепенно е бил отварян за конкуренция в съответствие със задълженията във връзка с ЕС. Значителен дял от потребителите са превключили към сегмента на свободен пазар в рамките на кратък период. Навлизането на нови участници на унгарския пазар на електроенергия или разширяването на тяхното участие на този пазар би било възпрепятствано от непредвидимостта на възвръщаемостта, а не от наличието на СИЕ. Електроцентрала Csepel се аргументира, че през последните години в Унгария електроцентрали са били изграждани само когато държавата е предлагала някаква форма на стабилност и предвидимост на прогнозната възвръщаемост чрез дългосрочни споразумения или под формата на задължително изкупуване, или където използването на нов капацитет е било гарантирано от търсенето за вертикално интегрирани дейности за разпределение. Във всеки случай, съществуващите СИЕ не са били фактор, възпрепятстващ навлизане на нови участници.
(127)
Освен това се твърди, че на пазара в Унгария няма търсене на допълнителен капацитет. Това се демонстрира от факта, че на търговете на електроенергия от страна на MVM огромна част от предлагания за продажба капацитет е оставал непродаден.
5.3. Приложимост след присъединяването
(128)
Това мнение бе представено от електроцентрала Budapest.
(129)
Електроцентрала Budapest се аргументира, че СИЕ не могат да се считат за „все още приложими след присъединяването“ по смисъла на приложение IV, параграф 3, алинея 1, буква в) към Акта за присъединяване.
(130)
Заинтересованата страна се аргументира, че в съответствие с общия принцип за недопускане на прилагане с обратна сила, мерките, които са били установени в съответствие със законодателството преди присъединяването, следва да се не разглеждат от Комисията след присъединяването. Тъй като правилата на Общността относно държавна помощ се прилагат само след датата на присъединяване, единствено мерки на помощ, които предоставят допълнителна изгода след присъединяването, могат да се определят като приложими след присъединяването. Те се аргументират, че СИЕ не предоставят никаква допълнителна изгода след присъединяването, тъй като техните формули за определяне на цените са били определени преди присъединяването и следователно финансовият риск за държавата е бил напълно известен преди присъединяването.
5.4. Съществуваща помощ
(131)
Този аргумент бе представен от електроцентрали Budapest, Csepel, AES-Tisza и Mátra и от банка […].
(132)
Заинтересованите страни се аргументират, че дори ако се приеме, че СИЕ представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, такава държавна помощ следва да се разглежда като съществуваща помощ по смисъла на приложение IV, параграф 3, алинея 1, буква в) към Акта за присъединяване. Те считат, че Комисията не е повдигнала възражения срещу мярката в рамките на тримесечния период, изискван в съответствие с Акта за присъединяване. Унгарските органи са уведомили за мярката на 31 март 2004 г. Страните твърдят, че след обмен на информация, Комисията не е отговорила на писмото на Унгария от 19 октомври 2004 г. в рамките на тримесечния период, с която се изключва класифицирането на мярката като „нова помощ“.
(133)
Електроцентрала Budapest също така счита, че решение за определяне дали помощ, предоставена преди присъединяване и продължена след присъединяването, следва да се разглежда като „нова помощ“ или „съществуваща помощ“, не трябва да се основава единствено на приложение IV към Акта за присъединяване. Според електроцентрала Budapest, ако такава помощ не отговаря на изискванията за съществуваща помощ в съответствие с приложение IV от Акта за присъединяване, тя пак трябва да се разглежда в контекста на член 1, буква б), тирета ii)-v) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(134)
Освен това електроцентрала Budapest се аргументира, че член 1, буква б), тире v) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета се прилага към СИЕ и че поради това СИЕ представляват „съществуваща помощ“. В съответствие с нейното мнение последното изречение на член 1, буква б), тире v) от Регламент (ЕО) № 659/1999, касаещо нова помощ, не се прилага към СИЕ поради три причини.
(135)
First, в решението Alzetta Mauro (47), Съдът постанови, че помощ, съществувала на определен пазар, който първоначално е бил затворен за конкуренция преди неговото либерализиране, следва да се счита за съществуваща помощ от момента на либерализиране. Според заинтересованата страна, това решение се основава пряко на тълкуване на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО и поради това има по-голяма тежест от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(136)
Второ, във всеки случай, предвид факта, че Регламент (ЕО) № 659/1999 не е бил влязъл в сила по време на либерализирането на пазара на електроенергия в съответствие с Директива 96/92/ЕО или при сключването на СИЕ, се прилагат правилата, установени в решение Alzetta Mauro, а не Регламент (ЕО) № 659/1999.
(137)
Трето, сравнение на текста на различните категории в член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 води до заключението, че член 1, буква б), тире v) се прилага само към схеми за държавна помощ, тъй като индивидуалната помощ не се посочва изрично.
(138)
За разлика от горепосоченото, AES-Tisza се аргументира, че ако СИЕ бъдат класифицирани като нова помощ, тази класификация следва да се основава на член 1, буква б), тире v) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
5.5. Валидно сключени частни споразумения не могат да бъдат прекратявани от Комисията („pacta sunt servanda“) - Правна несигурност
(139)
Тези аргументи бяха представени от електроцентрали Budapest и AES-Tisza и банка […].
(140)
Страните подчертават, че те са сключили СИЕ добросъвестно при съществуващите на пазара условия в онзи период. Те са приели основни задължения за инвестиции, поети от кредитни институции посредством споразумения за финансиране. Според тях, разследването на Комисията води до значителна правна несигурност, която следва да се избягва. AES-Tisza оспорва правото на Комисията, въз основа на правилата за държавна помощ и в по-общ план правилата за конкуренция в Договора за ЕО, да прекрати валидно сключени търговски споразумения (48).
5.6. Пропорционалност
(141)
Електроцентрала AES-Tisza изразява своите опасения по отношение на пропорционалността на искането на Комисията за прекратяване на СИЕ и се позовава на възможността за предоговаряне на споразуменията от страните.
5.7. Мнения относно съвместимостта на СИЕ с общия пазар
(142)
Дружествата Csepel и AES-Tisza заявяват, че СИЕ не са предвидени като схема за компенсация и поради това е неподходящо да се сравняват с методологията за невъзвращаемите разходи. По времето на тяхното сключване, не е имало възможност СИЕ да бъдат изготвени като компенсация на невъзвръщаеми разходи, тъй като методологията дори не е съществувала в онзи период. Според тях, използването на методологията е подходящо единствено в ситуация, в която СИЕ вече са били прекратени.
(143)
За разлика от горепосоченото, банка […] се аргументира по отношение на СИЕ на Csepel, че възнаграждението, плащано в съответствие със СИЕ, е ограничено до покриване на разходите, които действително отговарят на критериите съгласно методологията (т.e. постоянни разходи, променливи разходи и разумен марж на печалба). Тя твърди, че СИЕ на Csepel не предвижда компенсация, която превишава отговарящите на критериите невъзвръщаеми разходи.
(144)
В допълнение Csepel се аргументира, че СИЕ отговарят на критериите на член 87, параграф 3 от Договора за ЕО, тъй като значително допринасят за сигурността на доставките на електроенергия в Унгария и в по-общ план за цялостното развитие на унгарската икономика.
(145)
Дружеството AES-Tisza предлага (без да предоставя подробни причини) СИЕ да се разглеждат като гарантиране на инвестиции в регион, обхванат от член 87, параграф 3, буква а).
(146)
Освен това AES-Tisza отбелязва липсата на яснота на решението за откриване на процедурата по отношение на „индикативната“ пазарна цена, която следва да се използва, значението на „неефикасни инвестиции“, както и икономическите сценарии и времевите периоди, прилагани за оценката на Комисията на съвместимостта с общия пазар.
6. ОТГОВОР НА УНГАРИЯ НА МНЕНИЯТА ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(147)
В своя отговор на мнението на електроцентрала Csepel, Унгария заявява, че за разлика от това, което може да се заключи от мнението на Csepel, нейното СИЕ също съдържа гарантирани минимални количества за изкупуване.
(148)
Що се отнася до аргумента на Dunament, че не може да отказва производство в съответствие с условията, диктувани от MVM, дори в ущърб на продажбите на Dunament на свободния пазар, унгарските органи изтъкват, че през 2006 г., MVM е поставило начало на прекратяването на СИЕ по отношение на 4 блока F, които в резултат са могли да се конкурират директно на свободния пазар за системни услуги. Dunament обаче е отказало да използва тази възможност.
(149)
По отношение на мнението на AES-Tisza, според което производители без СИЕ са инвестирали основно, ако са попадали в обхвата на гаранцията за задължително изкупуване, унгарските органи заявяват, че важни електроцентрали и блокове на електроцентрали продават електроенергия на свободния пазар без СИЕ и без задължително изкупуване (напр. блок G1 на Dunament, електроцентрала Vértes и блокове I-II на Mátra).
(150)
Унгария също така подчертава, че за разлика от мнението на AES-Tisza, позицията за преговори на MVM също е ограничена от самите СИЕ (формули за определяне на цените и гарантирани количества за изкупуване).
7. ОЦЕНКА ОТ КОМИСИЯТА
7.1. Неправомерна помощ
(151)
Комисията не е била уведомена за помощта, съдържаща се в СИЕ, в съответствие с процедурните правила за държавна помощ. Поради това тази помощ представлява неправомерна помощ.
7.2. Общи бележки относно индивидуалното оценяване на СИЕ
(152)
В своите мнения някои от заинтересованите страни и унгарските органи предложиха СИЕ да бъдат оценявани индивидуално, предвид разликите в техните условия.
(153)
Настоящото решение обхваща всички СИЕ между MVM и производители на електроенергия, които са били в сила към момента на присъединяване на Унгария към ЕС (вж. съображения 44 и 45 по-горе). Комисията счита, че ръководните принципи на СИЕ имат прилики, които оправдават тяхната обща оценка в процедура относно държавна помощ. Както е показано по-долу, Комисията счита, че основното предимство, произтичащо от СИЕ, е общо за всички тях и че решението за тяхното сключване в периода 1995-2001 г. е следвало еднакви политически цели и еднакъв вид решение. Казано по-точно, за период, който обхваща значителна част от жизнения цикъл на активите всички те предвиждат задължение за изкупуване от страна на MVM на запазен капацитет и гарантирано количество с механизъм за определяне на цените, който позволява на производителите да покриват своите постоянни и променливи разходи. Освен това другите критерии за наличието на държавна помощ също имат прилики, които оправдават тяхното общо оценяване. Тяхната избирателност се основава на еднакви принципи; въпросът дали СИЕ водят до прехвърляне на държавни ресурси изисква приблизително еднаква оценка за всяко от тях; и тяхното въздействие върху конкуренцията и търговията също следва една и съща икономическа оценка и също така трябва да вземе предвид съвместното съществуване на СИЕ на унгарския пазар. Следователно Комисията счита, че за да може настоящото решение за държавна помощ точно да отразява действителността на унгарския пазар за производство на електроенергия, СИЕ трябва да се оценят заедно с единствено решение, което приключва процедурата.
(154)
Този цялостен подход не възпрепятства Комисията да вземе предвид разликите, които действително съществуват между въпросните СИЕ. Следователно настоящото решение определя разликите между СИЕ, където тези разлики са от значение за целта на настоящото решение.
7.3. Наличие на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО
(155)
По-долу Комисията анализира всеки един от четирите кумулативни критерия, които съставят определението за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО: участие на държавни ресурси, съществуване на икономическо предимство, избирателност на преимуществото и въздействие върху търговията.
(156)
В своите мнения заинтересованите страни посочиха (като се позоваха на няколко критерия за оценка), че Комисията следва да проучи единствено съществуващото положение по времето на сключване на СИЕ. След това заключенията от този анализ следва да се разширят, така че обхванат цялата продължителност на СИЕ. В това отношение електроцентрала Budapest се позовава на уведомлението на Комисията относно определянето на приложимите правила при оценяването на неправомерна държавна помощ (49).
(157)
При установяване на подходящото време за оценка Комисията трябва първо да вземе предвид Акта за присъединяване на Унгария към ЕС, процедурния регламент и съдебната практика на Съда.
(158)
Частта от приложение IV към Акта за присъединяване, която се отнася към въпроса, гласи:
„ПРИЛОЖЕНИЕ IV
Списък по смисъла на член 22 от Акта за присъединяване
[…]
3. Политика на конкуренция
1.
Следните схеми за помощ и индивидуална помощ, влезли в действие в нова държава-членка преди датата на присъединяване и които все още се прилагат след тази дата, при присъединяването се считат като съществуваща помощ, по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО:
а)
мерки за помощ, влезли в действие преди 10 декември 1994 г.;
б)
мерки за помощ, изброени в допълнението към настоящото приложение;
в)
мерки за помощ, които преди датата на присъединяване са били разгледани от надзорния орган за държавните помощи на новата държава-членка и за които е установено, че са съобразени с достиженията на правото на ЕС, и по отношение на които Комисията не е повдигнала възражение на основание на това, че съществуват сериозни съмнения относно съвместимостта на мярката с общия пазар в съответствие с процедурата, предвидена в параграф 2.
Всички мерки, все още приложими след датата на присъединяване, които представляват държавна помощ и които не отговарят на изложените по-горе условия, се считат за нова помощ при присъединяването за целите на прилагането на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
Предходните разпоредби не се прилагат по отношение на помощи за транспортния сектор, нито за дейности, свързани с производството, преработката или пускането на пазара на продуктите, изброени в приложение I към Договора за ЕО с изключение на рибните продуктите и техните производни.
Предходните разпоредби също така не засягат преходните мерки по отношение на политиката на конкуренция, предвидени в настоящия акт.“
(159)
Съответната част от член 1 от процедурния регламент гласи както следва:
„б)
„съществуваща помощ“ означава:
i)-iv)
[…]
v)
помощ, която се счита за съществуваща помощ поради това, че може да се установи, че в момента на въвеждането ѝ в действие не е представлявала помощ и впоследствие е станала помощ поради еволюцията на общия пазар и без да е била изменяна от държавата-членка. Когато определени мерки са станали помощ след либерализирането на дадена дейност от правото на Общността, такива мерки не се считат за съществуваща помощ след датата, определена за либерализиране.
в)
„нова помощ“ означава всяка помощ, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които не са съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ“.
(160)
От горепосочените разпоредби следва, че мерки, които не са представлявали държавна помощ по времето, когато са били предоставени, при определени обстоятелства могат да се превърнат в мерки за държавна помощ по смисъла на член 87 от Договора за ЕО. Това не засяга квалификацията на мярката, която се превръща в държавна помощ, като съществуваща помощ или нова помощ.
(161)
Макар да е вярно, че при анализа на това дали в конкретен случай съществува държавна помощ Комисията трябва да оцени съществуващото положение по времето на влизане на мярката в сила, това не означава, че оценката на четирите критерия от определението за държавна помощ трябва при всички положения да бъде ограничена само до времето, когато помощта е била предоставена.
(162)
От член 1, буква б), тире v) от процедурния регламент ясно се вижда, че има извънредни обстоятелства, например еволюцията на общия пазар или либерализирането на сектор, при които в даден сектор или няколко сектора от икономиката се извършват значителни икономически и правни промени и където поради тези промени дадена мярка, която първоначално не е влизала в обхвата на член 87 от Договора, може да попадне в обхвата на контрола на държавна помощ. При либерализиране на сектор от икономиката, запазването на всички мерки, които не са представлявали държавна помощ поради съществено различните условия на пазара по времето, когато са били предоставени, но които считано от либерализирането отговарят на всички критерии за държавна помощ, de facto би означавало поддържане на голяма част от условията на пазара преди отварянето му за конкуренция. Това би противоречало на самото намерение да се сложи край на такава неконкурентна ситуация на даден пазар, т.е решението на държавите-членки да либерализират въпросния сектор. Целта на специалните разпоредби, според които дадена мярка може да се превърне в държавна помощ, е избягване на продължаването на каквито и да е мерки, които, макар да не са представлявали помощ при предишни икономически и правни условия, могат да навредят на интересите на участниците при новите пазарни условия (50).
(163)
Въпросът дали такава държавна помощ трябва да се квалифицира като съществуваща или нова помощ следва да се оцени отделно, след като Комисията установи наличието или отсъствието на държавна помощ.
(164)
Икономиката на Унгария премина през драстична промяна през 90-те години на 20-ти век. Държавата взе решение да се присъедини към Европейския съюз, като стана пълноправна държава-членка на 1 май 2004 г. Тя осъзнаваше напълно задължението си да хармонизира своите съществуващи мерки с правилата за конкуренция на вътрешния пазар, към който пожела да се присъедини, тъй като Европейското споразумение (51), подписано от Унгария през 1991 г., изрично се позовава на това задължение.
(165)
С присъединяването си към Европейския съюз Унгария също така се присъедини към либерализирания вътрешен енергиен пазар. Правилата за конкуренция от Акта за присъединяване не предвиждат никакви изключения по отношение на унгарския енергиен пазар. В този контекст, за разлика от мненията на заинтересованите страни, Комисията счита, че СИЕ, сключени при съществено по-различни икономически условия (както се признава от заинтересованите страни) преди присъединяването към либерализирания вътрешен енергиен пазар, могат да се превърнат в държавна помощ при новите правни и икономически условия. За да се установи наличието на такава помощ, четирите критерия за наличие на държавна помощ в рамките на мярката следва да се оценяват в съответствие с новите икономически и правни условия.
(166)
Въпросът за подходящото време за оценка следва освен това да се прецени в контекста на Акта за присъединяване. За разлика от предишни присъединявания държавите-членки се споразумяха да включат в Акта за присъединяване специфични разпоредби, според които всички мерки за помощ, приложими след присъединяването и сключени след 10 декември 1994 г., трябва да бъдат нотифицирани на Комисията преди присъединяването и да бъдат разгледани от нея въз основа на достиженията на правото на Общността.
(167)
Поради исторически причини повечето от държавите, които се присъединиха към ЕС на 1 май 2004 г., са със силна традиция на държавен интервенционизъм. Може да има мерки обаче, които не са отговаряли на четирите критерия за държавна помощ преди присъединяването поради много по-различните условия, съществували на пазара в онзи период. С новите правни и икономически условия след присъединяването обаче тези условия може вече да бъдат изпълнени.
(168)
Съответните членове от Акта за присъединяване целят да гарантират ненарушена конкуренция на вътрешния пазар за периода след датата на влизане в сила на Договора. Следователно целта на съответните членове от Акта за присъединяване е да се избегнат нарушения на конкуренцията на общия пазар поради несъвместими мерки за държавна помощ след присъединяването. В това отношение няма значение дали през 90-те години на 20-ви век, когато мярката е била предоставена, тя действително е отговаряла на всички критерии за държавна помощ или не. Следователно подходящото време за оценка на критериите за наличие на помощ трябва да бъде периодът след датата на присъединяване на Унгария към ЕС и съответно наличието на либерализиран вътрешен енергиен пазар.
(169)
Всеки друг подход би довел до ситуация, в която икономическите условия на периода преди присъединяването и преди либерализирането (който при повечето нови държави-членки съответства на преходен период след комунистическия режим) биха могли да просъществуват дълго след присъединяването на държавата към Европейския съюз. Мерки, които може да не са представлявали държавна помощ преди присъединяването, биха могли да бъдат запазени и дори продължени толкова дълго, колкото държавата-членка пожелае, дори ако представляват държавна помощ при условията след присъединяването, тъй като не биха попадали в обхвата на контрол на Комисията по отношение на държавната помощ.
(170)
В това отношение именно това е намерението, изразено в мненията на заинтересованите страни. Всички аргументи на заинтересованите страни относно подходящото време за оценка целят да покажат, че икономическото и правно оценяване на СИЕ в контекста на настоящата процедура за държавна помощ следва да се основава единствено на условията, съществували по времето на сключване на СИЕ (т.e. между 1995 г. и 2001 г.), и да доведат до заключението, че поради тези правни и икономически условия СИЕ не представляват държавна помощ. Те се аргументират, че критерият за оператор в условията на пазарна икономика и критериите за нарушаване на конкуренцията и въздействието върху търговията следва да се анализират в икономическия контекст от средата на 90-те години на 20-ти век, че Комисията следва да вземе предвид задълженията на MVM от онзи период (сигурност на доставките) и модела на енергийния сектор, съществувал по онова време (модел на „единствен купувач“ и т.н.). Според тях резултатът от оценяването при тези условия следва да продължи до крайната дата на СИЕ (2024 г. за най-дългосрочния договор), независимо от промени като присъединяването на Унгария към ЕС и последващото задължително либерализиране на енергийния пазар.
(171)
Комисията не може да се съгласи с тази линия на аргументиране. Комисията счита, че съответните членове от Акта за присъединяване целят именно избягването на такива ситуации, като изискват незабавно прилагане на правилата за държавна помощ към участниците в икономиката. Актът за присъединяване действително предвижда изключения за определени сектори на икономиката (напр. разпоредбите, свързани с транспорта), но за операторите на пазара на електроенергия не са предвидени никакви изключения. Следователно достиженията на правото на Общността, включително Директива 96/92/ЕО, се прилагат незабавно от момента на присъединяването към всички договорни условия на унгарския пазар на електроенергия.
(172)
Така в своята оценка на СИЕ Комисията счита, че с присъединяването си към либерализирания вътрешен пазар на електроенергия Унгария се е съгласила да прилага принципите на икономиката на този пазар към всички участници на своя съществуващ пазар, включително към всички съществуващи търговски отношения.
(173)
Поради това Комисията трябва да оцени дали, считано от деня на присъединяване на Унгария към Европейския съюз, мярката отговаря на критериите за наличие на държавна помощ.
(174)
Като въведение към оценката на наличието на предимство е полезно да се отбележи, че повечето от производителите на електроенергия признаха в своите мнения, че не биха могли да инвестират в тези електроцентрали без гаранциите, предлагани от СИЕ. Електроцентрала […] се аргументира в своето мнение, че „СИЕ са важен елемент за банките, за да се съгласят да финансират инвестициите и непрекъснато да префинансират оперативните разходи. […], На […] […] поиска становището на консорциума (т.e. на финансовите институции) относно евентуално изменение на СИЕ. Банките обаче отхвърлиха намаляването както на запазения капацитет, така и на гарантираното изкупуване“ (52).
(175)
В това отношение […] (като обслужващ агент за дванадесетте банки, заемодатели на почти […] на електроцентрала Csepel) се аргументира, че „Становището на банките е, че СИЕ е част от пакет от тясно свързани търговски споразумения, които са обезпечили и продължават да обезпечават споразумението за обслужване, което осигурява финансирането за проекта при пазарни условия. Следователно всяка промяна на СИЕ автоматично би засегнала банките и поради договорните механизми, с които банките разполагат за защита на своите финансови интереси, това би довело до застрашаване на целия проект Csepel II.“
(176)
[…] (като обслужващ агент за деветте банки, заемодатели на почти […] на AES-Tisza) се аргументира, че „Главното основание за това финансиране е съществуването на СИЕ заедно с други документи от значение за проекта (напр. споразумението за доставка на гориво). […]СИЕ осигуряват стабилност на риска във връзка с търсенето (обем на продадена електроенергия и ценообразуване).“„Характеристиката стабилност на търсенето […] е от изключително значение, тъй като дава на банките необходимата сигурност за осигуряване на дългосрочно финансиране на един недоразвит пазар.“
(177)
За да оцени наличието на предимство по СИЕ, Комисията първо извърши предварителен анализ, за да определи каква линия на аргументиране да следва в оценката. В резултат от предварителния анализ, изложен в съображения 180-190, Комисията заключи, че за да установи дали съществува предимство, следва да се определи дали при съществуващите условия по времето, когато Унгария се е присъединила към Европейския съюз, оператор на пазара би предоставил на производителите подобна гаранция като заложената в СИЕ, а именно задължение за изкупуване от страна на MVM на запазения капацитет в съответствие със СИЕ (който отговаря на значителен дял и в много случаи на целия наличен капацитет на електроцентралата), гарантирано минимално количество на произведена електроенергия за период от 15 до 27 години, отговарящ на обичайно очаквания жизнен цикъл на въпросните активи или тяхното амортизиране, на цена, която покрива постоянните и променливите разходи на електроцентралата (включително разходи за гориво) (53).
(178)
Като втора стъпка Комисията анализира отговора на този въпрос в контекста на стандартните търговски практики на европейските пазари на електроенергия.
(179)
Накрая, Комисията накратко оцени въздействието на СИЕ върху пазара в периода след присъединяването на Унгария към Европейския съюз. Макар че този анализ не е необходим, за да се определи наличието или отсъствието на икономическо предимство в рамките на СИЕ, той е полезен с цел надлежен отговор на някои твърдения, представени от заинтересованите страни.
1. Предварителен анализ: линията на разсъждение, която трябва да се следва с цел оценка на наличието или отсъствието на предимство
(180)
В мненията, представени в хода на процедурата, третите страни анализираха наличието или отсъствието на предимство в контекста на условията, при които СИЕ са били сключени в средата на 90-те години на 20-ти век. Като цяло, те заключиха, че в този период и в контекста на приватизацията на дружествата за производство на електроенергия средностатистическият оператор на пазара би предоставил подобни гаранции на производителите като тези, заложени в СИЕ, за да привлече инвеститори и така да гарантира сигурност на доставките в Унгария.
(181)
Комисията анализира същността на този подход и стигна до заключението, че той е неподходящ по две причини. Първо, той не взема предвид действителните получатели на оценяваната мярка. Второ, разглежданият в този подход период не е подходящ, за да се оцени наличието на предимство.
(182)
Електроцентрала Dunament се аргументира, че не е получила никакво предимство чрез своето СИЕ, тъй като е заплатила пазарната стойност за приватизацията на своите електроцентрали и при покупната цена са взети предвид нейните права и задължения по СИЕ. Следователно с приватизационната цена тя е заплатила за всякакви предимства, които СИЕ може да ѝ е осигурило.
(183)
Комисията счита, че тази обосновка е неправилна в настоящия случай. В разглеждания случай получателите на помощта са приватизираните електроцентрали (за тези, които действително са били приватизирани), а не акционерите на тези електроцентрали. Приватизацията на електроцентралите е била под формата на сделки с акции.
(184)
Съдът на Европейските общности анализира как промяна в собствеността на дружество по време на сделка с акции се отразява на съществуването на неправомерна помощ, предоставена на дружеството, и на нейния получател. Той постанови, че неправомерната помощ остава за дружеството, което се е възползвало от помощта, независимо от смяната на собствеността (54). Прехвърлянето на акции на пазарна цена единствено гарантира, че самият купувач не се възползва от държавна помощ. Това обаче не оказва въздействие върху наличието на предимство за дейността на електроцентралата получател.
(185)
В оценявания случай получателите на помощта са унгарските дружества, които обслужват електроцентралите и са сключили СИЕ, а не акционерите на електроцентралите. Освен това промяната на собствеността на електроцентралите е била извършена преди датата, след която трябва да се оценява наличието на държавна помощ, и е без значение за оценяването на наличие на държавна помощ за дружествата, обслужващи електроцентралите. Така дружествата, които са подписали СИЕ, са се възползвали от предимствата, съдържащи се в СИЕ, независимо от тяхната структура на собственост.
(186)
Комисията осъзнава, че при условията на пазара в Унгария в средата на 90-те години на 20-ти век ръководният принцип на СИЕ, тоест гарантирането на възвръщаемостта на инвестициите, е била главното условие, при което са могли да се осъществят необходимите инвестиции.
(187)
Фактът, че поради характеристиките на сектора за производство на електроенергия и политическия и икономически контекст в Унгария през онзи период е имало необходимост държавата да се намеси в името на общия интерес и най-доброто решение е било предоставяне на СИЕ на редица производители, по никакъв начин не противоречи на факта, че СИЕ действително предоставят предимство на производителите.
(188)
Повечето производители се аргументират, че СИЕ не предоставят никакво предимство на производителите, тъй като те отговарят на нормалното пазарно поведение на всеки оператор в условията на пазарна икономика както в случая на MVM, така и в случая на производителите. Те се аргументират, че всеки частен участник в положението на MVM (с правно задължение за сигурност на доставките в качеството си на единствен купувач) би избрал да сключи СИЕ и че икономическото предимство от СИЕ не отива отвъд това, което в условията на недоразвития енергиен пазар в Унгария през 90-те години на 20-ти век е било нормално търговско предимство за страните. Освен това производителите са имали правното задължение да сключат споразумение с MVM, за да получат своя лиценз за дейност. Производителите се аргументират, че прилагането на принципа на частния инвеститор следва да накара Комисията да вземе предвид правните изисквания и икономическата действителност по времето на сключване на СИЕ.
(189)
Що се отнася до аргументите на заинтересованите страни във връзка с принципа на частния инвеститор, Комисията се позовава на съображенията от настоящото решение относно времето, което трябва да се установи като подходящо за оценката на наличие или отсъствие на държавна помощ съгласно СИЕ. Комисията напомня, че не възнамерява да оспорва факта, че при условията, съществуващи по времето на сключване на тези споразумения, е било необходимо СИЕ да се сключат. Както бе обяснено по-горе обаче това по никакъв начин не означава, че СИЕ не са предоставяли предимство за производителите. Всъщност заинтересованите страни твърдят единствено, че тези споразумения са отговаряли на пазарните условия, съществували по времето на тяхното сключване. Нито една от заинтересованите страни не твърди, че те отговарят на настоящите пазарни условия на вътрешния пазар.
(190)
Комисията заключава, че за да оцени наличието на предимство в рамките на СИЕ следва да се установи дали при условията, съществували по времето на присъединяване на Унгария към Европейския съюз, средностатистическият оператор на пазара би предоставил на дружествата за производство на електроенергия подобна гаранция като заложената в СИЕ, както е описано в съображение 177.
2. Оценка на наличието на предимство за производителите на електроенергия при присъединяването на Унгария към Европейския съюз
(191)
За да отговори на поставения в предишното съображение въпрос, Комисията идентифицира основните практики на търговските оператори на европейските пазари на електроенергия, които имат значение за целта на настоящия анализ, и оцени дали СИЕ са в съответствие с тези практики или предоставят на производителите гаранции, които купувачът не би приел, ако действаше от чисто търговски съображения.
(192)
Като предварителна забележка е полезно да се отбележи, че традиционно пазарите на електроенергия са разделени на четири пазара: i) производство/внос и доставка на едро, ii) пренос/разпределение, iii) търговия на дребно и iv) балансиращи услуги. Съответните пазари за оценка на СИЕ са първата и четвъртата категория, тъй като MVM купува електроенергия от националните производители, внася електроенергия и я продава на регионалните дружества за разпределение и търговските доставчици (доставчици на пазара за търговия на дребно). MVM също така осигурява запазен капацитет за оператора на преносна система, за да гарантира балансирането на системата.
(193)
В Унгария в рамките на оценявания период пазарът за търговия на дребно е разделен на два сегмента: i) сегмент за комунални услуги, където регионалните дружества за разпределение доставят електроенергия при регулирани цени на неотговарящи на критериите за другия сегмент потребители и потребители, които не се възползват от своето право; ii) сегмент на свободен пазар, където търговските доставчици осигуряват електроенергия на отговарящи на критериите потребители при цени, които се определят от пазарни механизми. В съответствие с режима, въведен от Закон за енергетиката III, сегментът за комунални услуги е ограничен до битови и търговски потребители, които са обхванати от задължението за универсални доставки.
(194)
В оценявания период MVM е доставяло електроенергия както на регионалните дружества за разпределение (доставчици в сегмента за комунални услуги), така и на доставчици в сегмента на свободен пазар. Както е изложено в съображения 221-231 обаче, продажбите на MVM към доставчици в сегмента на свободния пазар са имали за цел единствено освобождаване на излишните количества, купени по СИЕ, които не са били необходими в сегмента на комунални услуги. Това по-скоро е следствие от самите СИЕ, отколкото самостоятелна търговска дейност. Поради това наличието на предимство трябва да се анализира във връзка с основната цел, възложена на MVM, която е била доставяне на достатъчно електроенергия на регионалните дружества за разпределение, за да се отговори на нуждите на сегмента на комунални услуги. Следователно това, което трябва да се провери, е дали при отсъствие на СИЕ даден оператор на пазара, натоварен със задачата да доставя на регионалните дружества за разпределение достатъчни количества електроенергия и действащ от чисто търговски съображения, би предложил същите гаранции като заложените в СИЕ. Тази оценка трябва да бъде извършена в контекста на дейността на конкурентните пазари за търговия на едро. В съображенията по-долу, първо, се прави изложение на обичайните търговски практики, които имат значение за този анализ, и, второ, сравнение между СИЕ и тези практики. Накрая, в контекста на това сравнение Комисията анализира последствията от СИЕ, които публичните органи биха могли да очакват при присъединяването на Унгария към Европейския съюз, и дали те биха могли да очакват по-добър баланс между положителни и отрицателни последствия от други видове споразумения.
2.a) Кратко описание на търговските практики на европейските пазари на електроенергия, които имат значение за оценката на наличието на предимство в рамките на СИЕ
(195)
В своето разследване на сектора на пазарите на електроенергия в Европа (55), Комисията подробно обясни условията, ръководещи търговията с електроенергия на европейските пазари за търговия на едро.
(196)
В зависимост от периода на доставка, основната част от електроенергията може да се търгува на спотови и форуърдни пазари. Спотовите пазари са предимно пазари за извършване на сделки за следващия ден, на които електроенергията се търгува един ден преди извършване на физическото доставяне. Търговията с електроенергия на борсите за спотови продукти винаги се основава на пределни цени, които гарантират единствено покриване на краткосрочни пределни разходи (56).
(197)
На форуърдните пазари електроенергията се търгува за доставка по-нататък във времето. Форуърдните продукти включват седмични, месечни, тримесечни и годишни продукти. Както спотовите, така и форуърдните продукти могат да се търгуват на енергийни борси или на пазари „на гише“. В резултат от постоянните арбитражи цените на идентични продукти на енергийните борси и пазарите „на гише“ са с тенденция на сближаване. Поради това енергийните борси имат тенденция да определят референтни цени за всички спотови и форуърдни продукти и следователно за целия пазар за търговия на едро.
(198)
Освен това цената на форуърдните продукти е резултат от очакванията на участниците на пазара по отношение на бъдещи развития на цените на спотовите пазари. Понеже участниците на пазара сключват форуърдни договори, тъй като предпочитат сигурност на цените пред неизвестните спотови цени в бъдеще, форуърдните цени също включват елемент на риск. На практика цените на форуърдните продукти включват централен елемент, който отразява очакванията на участниците на пазара по отношение на развитието на спотовите цени и, в зависимост от това дали оценяват високо сигурността на цените, премия за риск или отстъпка, макар че на практика най-често това е премия. Следователно спотовите цени представляват референтни стойности за всички цени на електроенергията. Ако е налице борса за спотови продукти, цените на тази борса представляват референтни стойности за целия пазар. На много пазари за търговия на едро купувачите обикновено се опитват да покрият голяма част от своите очаквани нужди с форуърдни договори, за да имат видимост по отношение на своите разходи. Допълнителните нужди към нуждите, обхванати от форуърдни договори, се покриват чрез покупки на спотовите пазари.
(199)
В разследването на сектора на електроенергията бе отбелязано, че освен стандартизираната търговия на борси и на пазари „на гише“, налице са и „адаптирани двустранни трансакции“. Тези договори могат да бъдат много различни по отношение на доставените продукти или услуги и цените на такива трансакции обикновено не се съобщават. В условията на конкурентен пазар обаче наличието на стандартизирано търгуване на енергийни борси и на пазари „на гише“ неизбежно оказва въздействие върху такива трансакции, тъй като даден производител или вносител не би се съгласил да сключи адаптиран двустранен договор, който би му предложил очевидно по-лоши условия от стандартизиран спотов или форуърден договор. Поради това стандартизираните спотови и форуърдни договори на европейските пазари за търговия на едро съставляват подходяща основа за сравнение при оценка на наличието на предимство, предоставено на производителите чрез СИЕ.
(200)
На форуърдните пазари най-дългият период за доставка е една година. Най-голямата продължителност между сключването на договора и началото на действителния период на доставка е четири години в NordPool (скандинавските държави), три години в Powernext (Франция), пет години в UKPX (Обединеното кралство) и шест години в EEX (Германия). На някои борси, например OMEL в Испания, не се сключват форуърдни договори. Стандартизиран форуърден договор задължава доставчика да осигурява определено количество електроенергия на цена, договорена предварително, за максимален период от една година, започващ в рамките на максимум 6 години от сключването на договора. Размерът на тези времеви рамки е значително по-малък от обичайното амортизиране и жизнен цикъл на всяко съоръжение за производство на електроенергия. Следователно при нормални пазарни условия и дори ако търгуват повечето от своята продукция под формата на форуърдни договори, производителите нямат видимост по отношение на цените и обема на продажбите в рамките на амортизирането и жизнения цикъл на активите за производство на електроенергия. Освен това, тъй като цените са фиксирани предварително, производителите поемат риска техните разходи да превишат договорените цени. Този риск не е пренебрежим, по-специално поради нестабилността на разходите за гориво, което за повечето производствени технологии е основният компонент на променливите разходи. В допълнение производителите са изправени пред натиск от конкуренцията, тъй като трябва да подновяват своите форуърдни договори значителен брой пъти в рамките на жизнения цикъл на техните активи за производство на електроенергия и поради това трябва да адаптират своите оферти към развиващите се конкурентни условия.
(201)
Договорите, които включват запазване на производствен капацитет, могат да се срещнат и на пазарите за търговия на едро под формата на „права на тираж“, които поради това е полезно да се сравнят със СИЕ. Придобиването на права на тираж се състои в запазване на част от производствения капацитет на дадена електроцентрала, обикновено за очаквания жизнен цикъл на електроцентралата, и заплащане на „такса за капацитет“ на оператора на централата, която отговаря на капитала и постоянните разходи, свързани със запазения капацитет. Техническите рискове се понасят от оператора на централата. Притежателят на правата на тираж може да определи нивото на запазения капацитет и плаща на оператора на електроцентралата цена, която отговаря на променливите разходи, понесени за производството на електроенергия от запазения капацитет.
(202)
С цел по-нататъшна оценка на наличието или отсъствието на предимство в рамките на СИЕ е полезно да се проучи и положението на големи бизнес или индустриални крайни потребители, въпреки че те не въздействат на пазарите за търговия на едро, а на пазарите за търговия на дребно (надолу по веригата). Тъй като понякога производителите доставят директно електроенергия на големи бизнес или индустриални потребители, сравнението със СИЕ е уместно.
(203)
Разследването на сектора на електроенергия показа, че е обичайна практика доставчиците на електроенергия да сключат договори с фиксирани цени с големи бизнес или индустриални потребители. Продължителността на такива договори обикновено е сведена до една или две години. Те обикновено предвиждат график за доставки въз основа на предишното потребление. Цената се основава на цени за търговия на едро на форуърдните пазари и съдържа други елементи на разходи като очаквани разходи за балансиране или маржа на доставчика. Отклонението от графика за доставки на договора води до прилагане на клауза за неустойка, която задължава купувача да плати за енергия, от която не се нуждае, или да плати допълнителна сума. В това отношение такива договори могат да се считат за базирани на минимално гарантирано изкупуване в комбинация със запазване на капацитет (57).
(204)
Трябва да се проучи и друг вид споразумение с цел оценка на предимството в рамките на СИЕ, а именно договори, сключени за предоставяне на балансиращи услуги за оператори на преносни системи (ОПС). Тъй като електроенергията не може да се съхранява, търсенето и предлагането трябва да бъдат съгласувани във всеки един момент. Ако търсенето или предлагането се отклонят от прогнозите и доведат до нужда от допълнително производство, операторът на преносната система носи отговорността да отправи искане към определени производители да увеличат производството в кратък срок. За да се гарантира наличността на производствен капацитет за справяне с такива ситуации, ОПС запазват капацитет в съоръженията за производство, които могат да изменят своето ниво на производство в кратък срок. В Унгария, при отсъствието на нефтена електроцентрала, централите, използващи за гориво природен газ, са с най-подходящите технически характеристики за предоставяне на тези услуги.
(205)
Разследването на сектора на електроенергия осигури преглед на практиката на европейските ОПС по отношение на договори за запазване на капацитет за осигуряване на балансиращи услуги. Този преглед показва, че капацитетът се запазва посредством търгове с подаване на оферти. За стандартна продължителност може да се счита една година, което осигурява гъвкавост на ОПС да адаптират размера на запазения капацитет към действителните си нужди. Договорите като цяло посочват техническите характеристики на изискваната услуга, запазения капацитет и цена или за предоставената електроенергия, или за електроенергията и капацитета.
2.б) Сравнение на СИЕ със стандартните търговски практики
(206)
Комисията сравни задължението за изкупуване, заложено в СИЕ, с основните характеристики на стандартните форуърдни и спотови договори, договорите с „права на тираж“, дългосрочните договори, сключени от големи крайни потребители, и договорите, сключени между производители и ОПС за осигуряване на балансиращи услуги.
(207)
От описанието, представено в съображения 195-200, следва, че комбинацията от дългосрочно запазване на капацитет, минимално гарантирано изкупуване и механизми за определяне на цените, обхващащи променливи, постоянни и капиталови разходи, не отговаря на обичайните договори на европейските пазари за търговия на едро и че те предпазват производителите от повече рискове отколкото стандартните спотови и форуърдни договори.
(208)
Търговията с електроенергия на борси за спотови продукти винаги се основава на пределни цени, които гарантират само покриване на краткосрочни пределни разходи, а не на всички постоянни и капиталови разходи. Освен това на спотовите пазари дадено дружество за производство на електроенергия няма сигурност по отношение на нивото на използване на своя производствен капацитет. Този риск е много по-висок отколкото риска за повечето производствени сектори и се дължи на факта, че е невъзможно електроенергия да се съхранява по икономичен начин, което е много специфична характеристика на тази индустрия. Ако в даден момент електроенергия, достатъчна за отговаряне на търсенето, се предлага на по-ниски цени от предлаганите от определен производител за едно от неговите съоръжения за производство на електроенергия, това съоръжение няма да бъде използвано, което означава, че неговият производствен капацитет ще бъде изгубен за съответния период.
(209)
Поради това продажбите на спотовите пазари включват значителна степен на несигурност по отношение на възстановяването на постоянни и капиталови разходи и нивото на използване на производствения капацитет.
(210)
Форуърдните пазари, чиито цени произтичат от спотовите цени, също не предлагат сигурност на производителите, че всички техни постоянни и капиталови разходи се покриват от техните продажби, защото цените са фиксирани предварително. Ако разходите за гориво неочаквано се увеличат в рамките на периода на доставка, разходите за производство на електроенергия могат да превишат определената предварително цена. На форуърдните пазари рискът по отношение на използването на производствения капацитет е по-нисък от този на спотовите продукти поради по-дългия период на форуърдните договори. Но дори ако даден производител е в състояние да продаде по-голямата част от своята продукция чрез форуърдни договори, той има видимост по отношение на процента на използване на неговите съоръжения за производство на електроенергия за ограничен период от време в сравнение с целия им жизнен цикъл.
(211)
Заинтересованите страни подчертават, че производителите действително поемат големи рискове по своите СИЕ, по-специално рискове във връзка с изграждане, регулиране, околна среда, поддръжка и данъчни/финансови рискове. Комисията признава, че СИЕ не елиминират всички рискове, свързани с обслужването на електроцентрала. Действително тези елементи на риск, изброени от производителите в техните мнения, без съмнение се понасят от самите производители. Те обаче отговарят на обичайните рискове, които всеки участник на пазара за производство на електроенергия би трябвало да понесе, включително при продажбите на стандартни спотови или форуърдни пазари. Въпреки това търговските рискове, свързани с промените на разходите за производство на електроенергия, и по-специално разходите за гориво, рискът, свързан с промените в цените на електроенергията за крайните потребители, и рискът, свързан с промени в търсенето на електроенергия от крайните потребители, се носи от MVM в рамките на значителна част от (или за цялата продължителност на) жизнения цикъл на активите в съответствие със СИЕ.
(212)
Заинтересованите страни също така се аргументират в своите мнения, че запазването на капацитет за MVM е водело до влошаване на положението за тях, тъй като те не се могли да използват този капацитет за други цели, различни от продажби на MVM. Системата на гарантирано минимално изкупуване обаче до голяма степен смекчава това ограничение. Системата на минимално гарантирано изкупуване следва да се разглежда като гаранция за производителите, че няма да бъдат възпрепятствани да използват своя капацитет за производство и продажба на електроенергия, ако MVM не използва своя запазен капацитет. Всъщност, както се показва от следващата таблица, минималното гарантирано изкупуване е отговаряло на процент на използване на запазения капацитет, който е надвишавал средния процент на използване на общия наличен капацитет в Унгария.
Таблица 5
Минимално гарантирано изкупуване и запазен капацитет
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Гарантирано изкупуване (GWh)
23 234
23 528
23 516
Запазен капацитет (MW)
4 242
4 460
4 481
Съотношение между минималното гарантирано изкупуване и запазения капацитет (брой часове годишно)
5 477
5 275
5 248
Съотношение между нетното производство на електроенергия и нетния наличен производствен капацитет за всички унгарски съоръжения за производство на електроенергия (брой часове годишно)
4 272
4 225
4 601
(213)
Следователно спотовите и форуърдните договори включват много по-високо ниво на риск за производителите отколкото СИЕ, които осигуряват сигурност както по отношение на възстановяването на постоянни и капиталови разходи, така и по отношение на нивото на използване на производствения капацитет.
(214)
Що се отнася до правата на тираж, основната разлика между тази форма на споразумение и СИЕ се състои в това, че правата на тираж обикновено не са свързани с минимално гарантирано изкупуване. Притежателят на правата на тираж поема търговските рискове, свързани с продажбата на произведената електроенергия от запазения капацитет. Той обаче има сигурността, че ще е в състояние да продаде цялата тази електроенергия на цени, които покриват поне променливите разходи, защото може да реши да не произвежда електроенергия, ако цените паднат под променливите разходи. Тази сигурност не се осигурява от СИЕ на MVM, поради наличието на задължения за минимално изкупуване в полза на производителите.
(215)
Що се отнася до стандартните дългосрочни договори за изкупуване, сключени от големи потребители, ясно е, че те са много по-изгодни за купувача отколкото СИЕ за MVM, защото цената, която обикновено е фиксирана за цялата продължителност на договора, обикновено не се индексира спрямо параметри като разходи за гориво, чието развитие в рамките на действието на договора е непредвидимо, и която не е установена по такъв начин, че да покрива постоянни и капиталови разходи, тъй като зависи от ценовите оферти на пазарите за търговия на едро. Купувачите действително имат интерес да сключат дългосрочни договори само ако тези договори им осигуряват някаква възможност за хеджиране срещу промените на пазара на електроенергия, и по-специално срещу промени, свързани с нестабилност на разходите за гориво. Поради тази причина, даден купувач би имал икономически интерес от дългосрочен договор от този тип само ако продавачът предлага да участва в риска, свързан с промените в разходите за гориво, или ако производствената технология гарантира стабилни разходи за гориво, както е при водноелектрическите централи и, при определени условия, при атомните централи. Освен това тези договори обикновено се сключват за много по-кратки периоди от СИЕ и поради това дават на купувачите възможността да променят доставчиците, ако конкурентите предлагат по-добри цени. За да получат най-ниските възможни цени, купувачите обикновено използват тръжни процедури.
(216)
Договорите за балансиращи услуги са от значение за оценката на наличие на предимство между СИЕ, защото малка част от капацитета, запазен в съответствие със СИЕ, се определя от MVM за осигуряване на балансиращи услуги за ОПС (58). На практика, MVM ежегодно продава капацитет на ОПС като пакет и използва част от капацитета, запазен в съответствие със СИЕ за тази цел. На практика това означава, че производителите не носят риска, свързан с ежегодните търгове с подаване на оферти (59), и несигурността по отношение на количеството енергия, която ще осигуряват. От тяхна гледна точка, договорните условия, които уреждат предоставянето на балансиращи услуги, са тези в СИЕ. Както обаче е показано в съображение 204, спецификациите на СИЕ, по-специално тяхната голяма продължителност и наличието на минимално гарантирано изкупуване, не могат да бъдат оправдани с търговски основания, дори за осигуряването на балансиращи услуги. Комисията признава, че в Унгария малко съоръжения за производство на електроенергия са в състояние да осигурят необходимите балансиращи услуги на ОПС, както се заявява от заинтересованите страни, но стигна до заключението, че дори при такива условия предлаганите от СИЕ условия отиват отвъд това, което ОПС може да счете за приемливо от търговска гледна точка.
(217)
Това сравнение показва, че СИЕ структурно осигуряват повече гаранции на производителите от стандартните търговски договори. Така производителите са в по-изгодно положение от това, в което биха се намирали на свободния пазар без своите СИЕ. С цел приключване на оценката за наличие на предимство е необходимо да се оценят положителните и отрицателните въздействия, които публичните органи биха могли да очакват от СИЕ при присъединяването на Унгария към Европейския съюз и да се провери дали те биха могли да очакват по-добър баланс между положителните и отрицателните въздействия от други подходи въз основа на стандартните търговски практики.
2.в) Предвидими последствия от СИЕ за публичните органи в контекста на сравнението със стандартните търговски практики на купувачите на европейските пазари на електроенергия
(218)
Публичните органи биха могли да очакват от СИЕ, че MVM би било в състояние да осигури достатъчно електроенергия, за да отговори на нуждите на пазара на комунални услуги в рамките на дълъг период от време.
(219)
Те обаче не биха имали сигурност по отношение на нивото на цените, които MVM би трябвало да заплати в рамките на същия период, защото СИЕ не осигуряват хеджиране срещу рискове от промени на цените, които се дължат най-вече на промени в разходите за гориво.
(220)
Освен това комбинацията от дългосрочно запазване на капацитет и свързаното с това минимално гарантирано изкупуване лишава публичните органи от възможността да се възползват от по-привлекателни цени, предлагани от други производители и вносители. Капацитетът и минималното гарантирано изкупуване в съответствие със СИЕ, дългосрочните договори за внос, сключени от MVM, и количествата, купени от него в съответствие със системата за задължително изкупуване (60), са били достатъчни за покриване на неговите нужди. Така MVM не е било в състояние да разнообрази своето портфолио на доставки, макар че е имало алтернативен производствен капацитет. През 2004 г. няколко производители на електроенергия не са имали сключени дългосрочни споразумения за изкупуване на електроенергия. СИЕ на две електроцентрали с капацитет на инсталациите от 470 MW са изтекли в края на 2003 г., което значително е увеличило капацитета за доставки извън СИЕ. Около 700 MW вносен капацитет не се обхваща от дългосрочни договори за внос и е могъл да се използва от MVM за внос на електроенергия, ако то не е било обвързано от системата на запазен капацитет и минимално гарантирано изкупуване.
(221)
Както е показано в следващите съображения, очевидно е, че при присъединяването на Унгария към Европейския съюз през 2003 г. и 2004 г. системата на запазен капацитет и минимално задължително изкупуване, създадена в съответствие с модела на единствен купувач, според която цялата електроенергия, употребявана в Унгария, е преминавала през MVM, ще доведе до значителен риск MVM да бъде длъжно в съответствие със СИЕ да купува електроенергия, надвишаваща неговите нужди.
(222)
Важен елемент, който трябва да бъде взет предвид в това отношение, е частичното отваряне на пазара на електроенергия през 2003 г. На 18 декември 2001 г. унгарският парламент прие Закон за енергетиката II, с който позволи на големи потребители, определени като тези, които употребяват над 6,5 GW/година, да станат „отговарящи на критериите потребители“ и така да им се даде право да избират своя доставчик на електроенергия. Тази законодателна мярка, която влезе в сила на 1 януари 2003 г., доведе до създаването, заедно със съществуващия преди това сегмент на комунални услуги, на свободен пазар, където цените се образуват в съответствие с принципа на търсене и предлагане. Предвидимото въздействие на тази мярка бе намаляване на количествата, необходими на MVM за доставяне на регионалните дружества за разпределение за задоволяване на търсенето в сегмента на комунални услуги. Следващата таблица показва постоянното увеличение на количествата, продавани в действителност на свободния пазар между 2003 г. и 2006 г., и съответното намаляване на количествата, продавани действително в сегмента на комунални услуги чрез регионалните дружества за разпределение.
Таблица 6
Продажби на пазара за търговия на дребно (регулиран сегмент и свободен сегмент)
(GWh)
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Общо потребление
33 584
33 836
34 596
35 223
Продажби в свободния сегмент
3 883
7 212
11 685
13 057
Продажби в регулирания сегмент
29 701
26 624
22 911
22 166
Източник: Статистически данни на унгарската система за електроенергия, 2006 г. ()
(223)
Между 2003 г. и 2006 г. количествата, продадени в сегментна на публични услуги, които отговарят на действителните покупателни нужди на MVM, са намалели с 25 %. Намаляването на нуждите на MVM като цяло е било предвидимо при присъединяването на Унгария към Европейския съюз, особено в контекста на значителната разлика между официалните цени в сегмента на публични услуги (цени, плащани от потребителите на регионалните дружества за разпределение) и цените, наблюдавани в свободния сегмент през 2003 г. и 2004 г.
Таблица 7
Ценови разлики между регулирания сегмент и свободния сегмент на пазара за търговия на дребно през 2003 г. и 2004 г.
(HUF/kWh)
2003 г.
2004 г.
Средна цена на свободния пазар
11,1
12,7
Средни цени в сектора на публични услуги (62)
19
21,1
Източник: Статистически данни на унгарската система за електроенергия, 2006 г.
(224)
Цените на свободния пазар действително са представлявали очевидни стимули за отговарящите на критериите потребители да се възползват от своите права на допустимост. През 2003 г. и 2004 г. също така е било известно, че предстоящото присъединяване на Унгария към Европейския съюз ще доведе до влизане в сила на втората директива относно електроенергията (63) и следователно получаване на права на допустимост от страна на всички потребители, считано от 1 юли 2007 г., което ще доведе до допълнително намаляване на нуждите на MVM в рамките на много по-кратък период от време от оставащия срок на действие на СИЕ.
(225)
Следователно през 2003 г. и 2004 г. е било ясно, че СИЕ, изготвени в контекста на модела на единствен купувач, според който цялата електроенергия, необходима на унгарския пазар, е преминавала през MVM, не само биха попречили на MVM да разнообрази своето портфолио на доставки и да получи по-изгодни цени, като насърчава конкуренция между доставчиците си, но вероятно биха довели до задължението MVM да купува повече електроенергия от действителните си нужди.
(226)
Този риск всъщност е бил идентифициран от публичните органи. През 2002 г. унгарското правителство издава указ (64), който задължава MVM да започне предоговаряне на СИЕ с всички производители с оглед адаптиране на размера на запазения капацитет. Макар че този указ не изисква прекратяването на СИЕ, сам по себе си той е ясна индикация, че размерът на запазения капацитет по СИЕ (и съответно минималното гарантирано изкупуване) е бил твърде висок в контекста на постепенното либерализиране на пазара за търговия на дребно. Този указ също така въвежда възможност за MVM при евентуален неуспех да приключи преговорите с производителите да продава капацитет и електроенергия, които доказано превишават необходимото в действителност количеството за доставки на регулирания сегмент, чрез три „механизма за освобождаване“: търгове за капацитет с явно наддаване, търгове за капацитет с подаване на оферти и продажби чрез виртуална интернет платформа за търговия, наречена „пазара“ („Piactér“). Макар че формата на тези три механизма варира, всички те по същество представляват предложения за продажба от страна на MVM на свободния пазар, под формата на форуърдни продукти за доставка на по-късен етап, на излишната електроенергия, от която то не се нуждае за доставки в сектора на комунални услуги, но която трябва да купи в съответствие с условията на СИЕ.
(227)
Следващата таблица показва данни относно първите три търга с явно наддаване, проведени от MVM. Тя показва, че цените, получени от MVM за електроенергията, продадена чрез механизмите за освобождаване, са били значително по-ниски от цените, платени за същата електроенергия в съответствие със СИЕ.
Таблица 8
Първите три търга с явно наддаване на MVM
Първи търг с явно наддаване юни 2003 г.
Втори търг с явно наддаване декември 2003 г.
Трети търг с явно наддаване юни 2004 г.
Продукти за базово натоварване
Количества продадена електроенергия (GWh)
375
240
133
Продажни цени на търговете с явно наддаване (HUF/kWh)
8,02
9,5
8,4
Продукти за невърхово натоварване
Количества продадена електроенергия (GWh)
259
421
Продажна цена на търговете с явно наддаване
5,6
3,5
Средни годишни цени по СИЕ
2003 г.
2004 г.
11,3
11,7
(228)
Унгарското законодателство всъщност е очаквало този ефект и е предвидило компенсация, която да се изплаща от унгарската държава на MVM за загубите, понесени поради разликата между цената, плащана за освобождаваните чрез търговете с явно наддаване количества, и продажните цени, получавани на пазара. Компенсацията, платена на MVM, е била в размер на 3,8 млрд. HUF през 2003 г. (65). В съответствие с годишния доклад на MVM за 2004 г. през 2004 г. компенсацията се е увеличила с 2,4 млрд. HUF.
(229)
От гледна точка на публичните органи е ясно, че такава система не може да бъде обоснована от търговска гледна точка, тъй като тя представлява субсидиране на продажбите на производителите за доставки в сегмента на свободния пазар.
(230)
Следващата таблица показва общите количества електроенергия, продадена от MVM чрез каналите за освобождаване между 2003 и 2004 г., въз основа на информацията, предоставена от Унгария на 24 септември 2007 г. и 21 април 2008 г.
Таблица 9
Количества, продадени от MVM чрез механизмите за освобождаване
(TWh)
Година
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Общи продажби от MVM чрез механизмите за освобождаване (66)
0,6
1,9
6,5
6,5
(231)
Ясно е, че при нормални пазарни условия купувачите не сключват договори, водещи до значителен риск да бъдат принудени да купуват повече електроенергия от тази, която им е необходима, и да понесат значителни загуби при препродажбата на тази електроенергия. Този риск теоретично присъства във форуърдните договори и дългосрочните договори, сключени от големи крайни потребители, но в много по-малка степен.
(232)
Продължителността на форуърдните договори е значително по-малка от тази на СИЕ. Купувачът има много по-добра видимост за своите нужди за тези времеви рамки отколкото за период, обхващащ от 15 до 27 години. Освен това купувачите имат тенденция да покриват само част от своите очаквани нужди с форуърдни договори, като купуват всякакви допълнителни количества, от които се нуждаят, на спотовите пазари.
(233)
Дългосрочните договори, сключени от големи крайни потребители, също водят само до ограничен риск от прекомерно изкупуване поради тяхната ограничена продължителност и също така защото потреблението на големи индустриални и бизнес крайни потребители, които сключват такива договори, по правило е стабилно и предвидимо, а случаят на MVM не е такъв поради причините, описани по-горе.
(234)
Освен това полезно е да се припомни, че в съответствие с форуърдните договори или дългосрочните договори за изкупуване, сключени от крайни потребители, купувачите се ангажират да купят определено количество електроенергия няколко месеца или години преди осъществяване на действителната доставка, тъй като техният договор за изкупуване осигурява хеджиране срещу промени в цените. Тази изгода не присъства в СИЕ, тъй като цените обхващат променливите разходи, които могат да се увеличат в непредвидим размер поради променливостта на цените на горивата.
(235)
Комисията заключава, че изгодите, получени от страна на публичните органи от СИЕ, не предвиждат хеджиране на цените на електроенергията, което средностатистическият оператор на пазара би очаквал от един дългосрочен договор, и водят до значителни рискове от принудително купуване електроенергия, която надвишава действителните нужди, и понасяне на загуби при препродажбата на излишните количества. Тези рискове са били добре известни на унгарските органи при присъединяването на Унгария към Европейския съюз. Сравнението между СИЕ и стандартните търговски практики на европейските пазари на електроенергия показва, че купувач, който действа от чисто търговски съображения, не би приел такива неблагоприятни последствия, би избрал други стратегии за купуване и би сключил различни видове споразумения в съответствие със стандартните търговски практики.
(236)
В контекста на горепосоченото Комисията заключава, че основните принципи на СИЕ водят до предимство за производителите на електроенергия отвъд нормалното търговско предимство. В това отношение е от изключителна важност да се подчертае, че основните принципи на СИЕ, т.e. дългосрочното запазване на капацитет, минималното гарантирано изкупуване и механизмите за определяне на цените, основани на такса за капацитет и такса за електроенергия, които покриват постоянни, променливи и капиталови разходи, не могат да се изолират и оценяват поотделно. Наличието на предимство е именно комбинацията от тези елементи. Както бе показано по-горе, голямата продължителност на СИЕ допринася в голяма степен за наличието на предимство.
3. Въздействието на СИЕ върху пазара в периода след присъединяването на Унгария към Европейския съюз
(237)
В своите мнения заинтересованите страни се аргументират, че цените, прилагани в съответствие със СИЕ, не са по-високи от пазарните цени на едро. Електроцентрала Mátra по-специално подчертава, че нейните цени са конкурентоспособни, защото разполага със собствена мина за въглища, поради което е с ниски миннодобивни разходи. Следователно те заключават, че не се облагодетелстват от никакво предимство.
(238)
Комисията не може да се съгласи с тази линия на аргументиране.
(239)
Първо, както бе подробно изложено по-горе, действително плащаната в съответствие със СИЕ цена е едно последствие от СИЕ, но не представлява същината на предимството, което се съдържа в тях. Мненията от страна на банковите институции, посочени по-горе (вж. по-специално съображения 175 и 176) също потвърждават, че всички елементи в СИЕ, които гарантират на съоръженията за производство възвръщаемост от инвестирането на активите и предпазват производителите от търговските рискове, присъщи на тяхната дейност, заедно съставляват същността на предимството на тези споразумения.
(240)
Второ, разликата в цената в сравнение с пазарните цени зависи до голяма степен от голям брой фактори, свързани с развитието на пазара, които са независими от СИЕ и които могат да бъдат оценени само a posteriori. Цените съгласно СИЕ са единични цени в определен момент; те не вземат под внимание предимството, произтичащо от всички други елементи на СИЕ, например капацитета и количествата, които производителите биха могли да продадат, ако техните продажби зависеха от търсенето на пазара. Както бе изложено по-горе, Комисията счита, че във всички оценявани СИЕ е налице присъщо икономическо предимство за производителите, независимо дали те в определен момент действително водят до цени над пазарните цени.
(241)
С цел пълнота на отговорите на Комисията на получените мнения и за по-добро разбиране на последствията от СИЕ в това отношение Комисията все пак сравни действително прилаганите цени съгласно СИЕ с цените, използвани в частта от пазара за търговия на едро, която не е обхваната от СИЕ.
(242)
В това сравнение Комисията не взема предвид цените за 2007 г., тъй като през тази година (по-точно от 9 декември 2006 г. до 31 декември 2007 г.) цените съгласно СИЕ са били замествани от официални цени. Следователно прилаганите цени не отразяват задължително точните цени, до които прилагането на ценовите формули съгласно СИЕ биха довели.
(243)
Следователно Комисията сравни прилаганите цени съгласно СИЕ с цените на свободния пазар за периода 2004-2006 г.
Таблица 10
Средната цена на електроенергията, продадена на MVM в съответствие със СИЕ (67)
HUF/kWh
Електроцентрала със СИЕ
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Dunament, блокове F
[…]
[…]
[…]
Dunament, блок G2
[…]
[…]
[…]
Tisza II
[…]
[…]
[…]
Pécs
[…]
[…]
[…]
Csepel II
[…]
[…]
[…]
Kelenföld
[…]
[…]
[…]
Újpest
[…]
[…]
[…]
Kispest
[…]
[…]
[…]
Mátra
[…]
[…]
[…]
Paks
[…]
[…]
[…]
Таблица 11
Количество и средни цени на електроенергията, продадена от националните производители без СИЕ на свободния пазар (68)
Електроцентрала
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Количество
(MWh)
Цена
(HUF/kWh)
Количество
(MWh)
Цена
(HUF/kWh)
Количество
(MWh)
Цена
(HUF/kWh)
Mátra (блокове […])
989 097
8,15
972 813
8,33
1 082 699
9,26
Vértes
157 701
8,02
942 999
8,79
1 213 622
10,51
Dunamenti, блок […]
215 647
8,57
805 381
9,85
814 702
13,29
EMA
133 439
11,07
129 252
11,83
101 607
12,92
AES Borsod
[…]
[…]
18 301
11,25
n.a. (69)
AES Tiszapalkonya
364 869
12,76
86 673
9,87
119 218
14,27
Таблица 12
Количество и средна цена на внесената електроенергия, купена от MVM (70)
Внос
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Количество
(MWh)
Цена
(HUF/kWh)
Количество
(MWh)
Цена
(HUF/kWh)
Количество
(MWh)
Цена
(HUF/kWh)
Украйна чрез Словакия ([…] (71)
1 715 200
[…] (72)
1 525 600
[…] (72)
1 311 400
[…] (72)
Швейцария чрез Словакия ([…] (71))
1 768 100
[…] (72)
1 761 700
[…] (72)
1 709 200
[…] (72)
Швейцария ([…] (71))
631 700
[…] (72)
629 500
[…] (72)
626 200
[…] (72)
(244)
От 2003 г. насам в съответствие със Закон за енергетиката II (73) MVM е освобождавало излишната електроенергия (т.e. електроенергия, превишаваща нужното количество за сегмента на комунални услуги) за доставка на конкурентния пазар чрез три канала за освобождаване: i) публични търгове за производствен капацитет с явно наддаване за, ii) търгове за капацитет с подаване на оферти и iii) неговата виртуална онлайн платформа за търговия „Piactér“. Таблицата по-долу показва средните цени, постигнати при тези продажби:
Таблица 13
Средни цени, постигнати на търговете за капацитет с явно наддаване, търговете за капацитет с подаване на оферти и „пазара“ на MVM (74)
Година на доставка на продадения продукт (75)
Среднопретеглена цена на търговете за капацитет с явно наддаване
(HUF/kWh)
Година на търговете с подаване на оферти и продажбите на „пазара“
Средна цена на търговете с подаване на оферти и на „пазара“
(HUF/kWh)
2004 г.
4,7
2004 г.
6,5
Търг с явно наддаване от 17.6.2004 г.
Невърхово: 3,48
Базово: 8,4
2005 г.
5,4
2005 г.
8,1
Търг с явно наддаване от 9.12.2004 г.
Невърхово: 4,54
Базово: 8,32
Търг с явно наддаване от 10.6.2005 г.
Невърхово: 4,6
Базово: 8,5
Търг с явно наддаване от 21.7.2005 г.
Базово: 9,3
Върхово: 10,42
2006 г.
9,9
2006 г.
9,1
Търг с явно наддаване от 9.11.2005 г.
Невърхово: 6,02
Базово: 9,74
Върхово: 11,76
Търг с явно наддаване от 31.5.2006 г.
Базово: 11,33
(245)
Горепосочените стойности показват, че на нивото на търговията на едро средните цени, при които се е продавала електроенергия в конкурентния сектор в Унгария през 2004 г., са варирали между 4,7 и 12,76 HUF/kWh. От производителите със СИЕ атомната електроцентрала Paks и Mátra са продавали на MVM на цени в тези рамки. Dunament […] е продавала своята електроенергия съгласно СИЕ на цена от […], най-високата цена ([…]), постигана без СИЕ. Всички останали производители са получили от MVM средна цена между 13,86 и 25,46 HUF/kWh. Тези цени са с 10 % до 100 % по-високи от най-високата цена на свободния пазар.
(246)
През 2005 г. цените на продажбите извън оценяваните СИЕ са варирали между 5,4 и 12,91 HUF/kWh. От производителите със СИЕ единствено електроцентрали Paks и Mátra са продавали електроенергия съгласно техните СИЕ в рамките на този ценови обхват. Всички останали производители са получили за своята електроенергия съгласно СИЕ средна цена между 13,99 и 25,64 HUF/kWh. Тези цени са с 10 % до 100 % по-високи от най-високата цена на свободния пазар.
(247)
През 2006 г. цените на продажбите извън въпросните СИЕ са варирали между 9,1 и 14,27 HUF/kWh. От производителите със СИЕ единствено електроцентрали Paks и Mátra са продавали електроенергия съгласно техните СИЕ в рамките на този ценови обхват (при Paks в действителност под най-ниската цена на свободния пазар). Всички останали производители са получили за своята електроенергия съгласно СИЕ средна цена между 16,67 и 33,49 HUF/kWh. Тези цени са с 15 % до 135 % по-високи от най-високата цена на свободния пазар.
(248)
Изчисленията по-горе се основават на средни ценови стойности, т.e. те не изчисляват отделно невърхови, базови или върхови цени. Производителите, които продават основно продукти за върхово натоварване при отсъствие на СИЕ (76), се аргументират, че техните цени не следва да се сравняват с цените за базово натоварване. Действително, Комисията признава, че цените за електроенергия при върхово натоварване обикновено са по-високи от тези на електроенергията при базово натоварване. При сравнение на тези цени с цените на свободния пазар (напр. на търговете за електроенергия с явно наддаване от страна на MVM) продуктите за върхово натоварване показват средно ниво на цени около 10 %-30 % над цените за базово натоварване.
(249)
Когато обаче се сравняват цените на Csepel, Dunament F и […] с цените за върхово натоварване, постигнати на търговете за капацитет с явно наддаване, може да се види, че техните цени са били по-високи от цената на всеки друг продукт за върхово натоварване, получен на търговете с явно наддаване през тези години. Освен това сред производителите, продаващи електроенергия без СИЕ на свободния пазар и изброени в таблица 11 по-горе, има някои (напр. централа EMA), които са продавали също и продукти основно за върхово натоварване.
(250)
Сравнението по-горе показва, че цените съгласно СИЕ на производителите със СИЕ в периода между 2004 г. и 2006 г., с изключение на електроцентрали Paks и Mátra, в действителност са били по-високи от най-високите цени на свободния пазар.
(251)
Следователно Комисията изразява несъгласие с аргументите на заинтересованите страни, че цените по техните СИЕ не са били по-високи от цените на свободния пазар.
(252)
Що се отнася до електроцентрали Paks и Mátra, таблиците по-горе показват, че техните цени са били под най-високите цени, постигнати на свободния пазар. Цените на електроцентрала Mátra са били в сегмента с по-високи цени сред цените на свободния пазар. Макар че нейните цени в действителност вероятно са били по-конкурентоспособни от повечето цени по СИЕ, Комисията не може да изключи вероятността електроцентралата да не е била в състояние да постигне най-малкото същите цени без своето СИЕ. Комисията отбелязва, че цените, които Mátra е постигнала от продажби от своите блокове без СИЕ, са били значително по-ниски от цените съгласно нейното СИЕ.
(253)
Комисията осъзнава, че цените, постигнати в сектора на свободния пазар (без СИЕ), не могат да се считат за отговарящи на точната пазарна цена, която производителите биха постигнали без СИЕ, ако СИЕ не бяха съществували през въпросния период. СИЕ, които обхващат приблизително 60 % от пазара за производство, без съмнение оказват въздействие върху цените на останалата част от пазара. Това сравнение обаче дава представа за размера на разликата между цените съгласно СИЕ и действително наблюдаваните цени „не по СИЕ“.
(254)
Електроцентрали Budapest и Csepel се аргументираха, че СИЕ следва да се разглеждат като изпълняващи УОИИ с цел сигурност на доставките на електроенергия. Те считат, че изпълняват критериите, заложени в решението Altmark, което означава, че техните СИЕ не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(255)
Комисията анализира тези аргументи и не може да се съгласи с тях поради следните причини.
(256)
В съответствие със законодателството на Общността държавите-членки разполагат с определени граници на свобода на действие по отношение на определянето на услуги, които считат за УОИИ. Определянето на обхвата на УОИИ в дадена държава-членка в определените от законодателството на Общността рамки е правомощие на самата държава и получателите на мерките за помощ не могат да определят тяхната собствена услуга като обществена услуга.
(257)
В хода на настоящата процедура обаче унгарските органи нито веднъж не представиха аргумента, че някой от производителите предоставя УОИИ, нито подкрепиха аргументите на производителите в тази насока.
(258)
Комисията също така счита, че СИЕ не отговарят на всички критерии, заложени в решението Altmark.
(259)
Първо, в съответствие с решението Altmark от предприятието получател всъщност се иска изпълнението на обществена услуга и задълженията, свързани с тази услуга, да са били ясно определени от държавата-членка.
(260)
MVM действително е имало задължение за сигурност на доставките в съответствие с унгарското законодателство в рамките на оценявания период, но това задължение е било общо задължение, при което единственият купувач в онзи момент е трябвало да гарантира необходимите доставки на електроенергия, за да покрие цялото търсене; то обаче не поверява на никой специфичен производител определена УОИИ.
(261)
Целта за сигурността на доставките е от много общо естество. До известна степен може да се счита, че всеки производител в сектора на електроенергията допринася към постигане на тази цел. Заинтересованите страни не представиха никакъв официален документ от унгарската държава, който ясно определя УОИИ и поверява на специфичен производител (или производители) предоставянето на тази специфична услуга.
(262)
Самите СИЕ са сходни в това отношение: те установяват задълженията на страните, но не определят специфично задължение за обществена услуга. Фактът, че всички десет електроцентрали със СИЕ трябва да запазят своя капацитет за MVM, сам по себе си не означава, че те специално са натоварени със задължение за обществена услуга. Отново, подобен подход може да доведе до заключението, че целият сектор за производство на електроенергия изпълнява УОИИ - което очевидно би било в противоречие с духа, който законодателството и практиката на Общността целят да дадат на понятието.
(263)
В настоящия случай предполагаемите задължения за обществена услуга не са били ясно определени и няма специфичен производител, от когото се изисква да изпълни подобно точно определено задължение за обществена услуга.
(264)
Заинтересованите страни се аргументират, че СИЕ са документи, които поверяват УОИИ на производителите. Но СИЕ не съдържат никакво конкретно определение на УОИИ и не се позовават на тези задължения или на правни разпоредби, които биха били основание държавата да повери УОИИ на други дружества.
(265)
В своите решения до днес (77) Комисията е изразявала становището, че сигурността на доставките би могла да бъде УОИИ, предмет на ограниченията, предвидени в член 8, параграф 4 от Директива 96/92/ЕО (който отговаря на член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО), т.e. при условие че съответните производители използват местни източници на горива за първична енергия, за да произвеждат електроенергия, и че общият обем на енергията през никоя календарна година не превишава 15 % от общата първична енергия, необходима за производството на електроенергията, използвана от съответната държава-членка.
(266)
Единственият производител, който заяви, че използва местно гориво за първична енергия, бе електроцентрала Mátra. Електроцентрала Mátra обаче не представи никакви официални документи, показващи, че унгарската държава специфично ѝ е поверила ясно определена УОИИ.
(267)
В контекста на горепосоченото Комисията трябва да отхвърли твърдението, че СИЕ изпълняват задължение за обществена услуга в областта на сигурност на доставките.
(268)
Второ, параметрите, на чиято основа е изчислена компенсацията, е трябвало да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин и компенсацията не трябва да надхвърля необходимата сума за покриване на всички или част от понесените разходи при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се вземат предвид съответните приходи и разумна печалба за изпълнение на тези задължения (78).
(269)
При отсъствието на ясно определение на УОИИ, които трябва да се предоставят, по-специално определение, демонстриращо ясна разлика между услугата, която трябва да се предостави, и обичайните бизнес дейности на електроцентралите, е невъзможно да се установят параметри за компенсация и/или да се определи дали компенсацията надвишава необходимата сума за покриване на разходите при изпълнение на тези задължения. Дори не е възможно да се определи точно каква е компенсацията.
(270)
Наличието на определени параметри за установяване на цените съгласно СИЕ не е еквивалентно на наличие на точни параметри за изчисляване на компенсацията за УОИИ, тъй като цената не е равна на компенсацията. Освен това фактът, че цената обхваща само разходите за производство на електроенергия плюс марж за печалба, не означава, че тя не включва никаква свръхкомпенсация, тъй като много от разходите за производство на електроенергия могат да бъдат нормални разходи, понасяни от всеки производител на електроенергия, за разлика от допълнителните разходи, свързани със УОИИ.
(271)
Трето, ако дружеството, което трябва да изпълнява задължения за обществена услуга, не е било избрано чрез процедура за обществена поръчка, необходимото ниво на компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които обичайно предприятие, добре управлявано и снабдено с адекватни средства за производство, за да отговори на изискванията за обществена услуга, би понесло при изпълнение на тези задължения, като се вземат предвид свързаните с това приходи и разумна печалба за изпълнение на неговите задължения.
(272)
Девет от десетте СИЕ са били сключени без тръжни процедури. Дори в единствената тръжна процедура за електроцентрала Kispest не е била определена специфична цел за УОИИ. Това затруднява точното определяне на частта от дейностите на електроцентралата, която би отговаряла на УОИИ, и следователно на нивото на компенсация, което не би превишило необходимата сума за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задължението за обществена услуга.
(273)
Освен това нито унгарските органи, нито заинтересованите страни не предоставиха анализ на разходите на въпросните производители в подкрепа на твърдението, че те отговарят на разходите, понасяни от обичайно предприятие.
(274)
Накрая, Комисията отбелязва, че с изключение на СИЕ на Kispest, всички останали оценявани СИЕ са били сключени без тръжна процедура.
(275)
Следователно СИЕ не отговарят на критериите от решението Altmark.
(276)
Заинтересованите страни се аргументираха, че член 86, параграф 2 от Договора за ЕО може да се приложи към СИЕ дори ако не отговаря на критериите на решението Altmark. Съвместимостта на мярката с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО се оценява в точка 7.7 от настоящото решение.
(277)
СИЕ са били сключени с редица дружества в определен сектор от икономиката. Дружествата, облагодетелствани от въпросните СИЕ, са изброени в таблица 1 по-горе.
(278)
AES-Tisza се аргументира, че СИЕ не са избирателни, тъй като в целия сектор на електроенергия съществуват дългосрочни споразумения: между MVM и производителите, между MVM и дружествата за разпределение и за внос на електроенергия. Те се аргументират, че в резултат от законодателните мерки в Унгария през онзи период всички производители са имали споразумения с MVM и само централи с възобновяеми енергийни източници и за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия са имали по-краткосрочни споразумения.
(279)
В представената от тях информация относно мненията на заинтересованите страни унгарските органи твърдят, че важни електроцентрали и блокове на електроцентрали продават електроенергия на свободния пазар без СИЕ и без задължително изкупуване (напр. блок G1 на Dunament, електроцентрала Vértes и блокове I-II на Mátra).
(280)
Действително, има важни електроцентрали и блокове, които функционират без СИЕ (вж. примерите, предоставени от унгарските органи). Самото дружество AES притежава две електроцентрали, които не функционират със СИЕ.
(281)
Комисията отбелязва, че фактът, че дадена мярка за помощ не е насочена към един или повече специфични, предварително определени получатели, а получателите се идентифицират въз основа на редица обективни критерии, не означава, че тази мярка не предоставя избирателно предимство на нейните получатели. Процедурата за идентифициране на получателите не засяга естеството на държавна помощ на мярката (79).
(282)
Освен това от съдебната практика на Съда се потвърждава, че дори дадена мярка, която облагодетелства цял сектор в сравнение с други сектори на икономиката в съпоставимо положение, трябва да се счита за предоставяща избирателно предимство на този сектор (80).
(283)
В контекста на горепосочените възгледи Комисията заключава, че СИЕ представляват избирателна мярка.
(284)
Комисията трябва да оцени дали СИЕ включват прехвърляне на държавни средства.
(285)
Основният принцип на всички оценявани СИЕ е задължението за изкупуване от страна на MVM на фиксиран капацитет за производство и фиксирани минимални количества на цена, обхващаща постоянните и променливи разходи на електроцентралата, за период от 15 до 27 години. От икономическа гледна точка това задължение за изкупуване създава постоянно задължение за MVM да плаща определена цена за определен капацитет (такса за капацитет) и определено количество електроенергия (такса за електроенергия) на производителите на електроенергия за цялата продължителност на договора. В отделните СИЕ са заложени допълнителни финансови задължения на MVM, както е описано в глава 2 по-горе. Това постоянно прехвърляне на финансови ресурси към производителите и плащането на посочените такси е присъщо за всички СИЕ и важи за цялата продължителност на договорите. Естествено, колко по-голяма е продължителността на СИЕ, толкова по-голям е размерът на прехвърлените ресурси.
(286)
За да установи дали ресурсите, прехвърляни от MVM на производителите, представляват държавни ресурси, Комисията оцени мярката по-специално въз основа на следните съображения:
(287)
В своето решение PreussenElektra Съдът на Европейските общности проучи механизъм, при който частни дружества са били принуждавани от държавата да купуват електроенергия от специфични производители на електроенергия, на цена, определена от държавата, и по-висока от пазарната цена. Съдът постанови, че в такъв случай не е имало прехвърляне на държавни ресурси и следователно не е имало държавна помощ.
(288)
Комисията счита, че унгарската схема е значително по-различна от системата, разгледана от Съда в горепосоченото решение, по-специално поради разликата в структурата на собственост на дружествата със задължение за изкупуване.
(289)
Дружеството, върху което държавата е наложила задължение за изкупуване, е било частно в делото PreussenElektra, докато MVM изцяло се притежава от държавата. Поради това използваните ресурси са ресурси, принадлежащи на и контролирани от дружество изцяло притежавано от държавата.
(290)
В делото PreussenElektra при проследяване на парите от получателя обратно към техния източник стана ясно, че те никога не са били под пряк или косвен контрол на държавата. В настоящия случай обаче те са под държавен контрол, тъй като при тяхното проследяване обратно към източника им, може да се види, че те отиват към държавно дружество.
(291)
Комисията също така счита, че поведението на MVM може да се вмени на унгарската държава. Трябва да се добави, че унгарските органи в нито един момент от настоящата процедура не са заявявали, че СИЕ не може да се вменят на държавата и следователно че не включват прехвърлянето на държавни ресурси.
(292)
Принципът в основата на задължението за изкупуване на MVM, изготвен, за да гарантира жизнеспособността на съответните електроцентрали, може да се вмени на унгарската държава. Тъй като този основен принцип, ръководещ СИЕ през цялата им продължителност, е бил установен при тяхното сключване, Комисията трябва да проучи условията на сключване на СИЕ (т.e. обстоятелствата около установяването на този основен принцип), за да разясни дали те могат да се вменят на унгарската държава.
(293)
В своята оценка на въпроса с вменяването на държавата Комисията взе предвид по-специално следните обстоятелства:
(294)
По времето на сключване на СИЕ в съответствие със Закон за енергетиката I MVM е имало правно задължение да се гарантира сигурността на доставките в Унгария на най-ниската възможна цена.
(295)
Същият Закон за енергетиката I е изисквал от MVM да оцени търсенето на електроенергия и да предприеме разширяване на производствения капацитет въз основа на прогнозата, получена от оценката. MVM е трябвало да изготви национален план за изграждане на електроцентрали („Országos Erőműépítési Terv“), който след това е трябвало да бъде представен на правителството и парламента за одобрение.
(296)
В своите мнения унгарското правителство и всички заинтересовани страни са съгласни, че по време на тяхното сключване СИЕ са представлявали инструмента, идентифициран от унгарското правителство за гарантиране на сигурността на доставките и други правителствени цели, напр. модернизацията на енергийния сектор, по-специално по отношение на съществуващите стандарти за опазване на околната среда и необходимото преструктуриране на сектора (83). Както електроцентрала Csepel заявява в своето мнение: „Затова СИЕ трябва да бъде оценено по своето естество: неразделна част от опита на унгарската държава чрез MVM да изгради разнообразено портфолио за производство в период, когато държавата не е имала финансовите средства сама да постигне това“ (84).
(297)
Унгарските органи уведомиха Комисията (85), че подготовката за сключване на СИЕ е започнала в контекста на процедурата за приватизация на електроцентралите, въз основа на Правителствен указ № 1114/1994 (XII.7.). Цялата процедура по изготвяне на СИЕ и приватизация се е характеризирала с тясно сътрудничество между унгарската Служба по енергетика (регулатора), Министерство на промишлеността и търговията, Министерство на финансите, „Allami Vagyonügynökség Rt“, т.e. правителственият орган, отговарящ за приватизациите, MVM и редица международни съветници.
(298)
В този контекст бе създаден работен комитет с представители от горепосочените органи, който прие насоки относно изготвянето inter alia на СИЕ и методите за определяне на цените.
(299)
По искане на унгарското правителство бе изготвено стандартно СИЕ от международна правна фирма. Унгарските органи потвърдиха, че СИЕ се основават на този стандартен модел. Те също така потвърдиха, че механизмът за определяне на цените на СИЕ е бил изготвен въз основа на Правителствен указ № 1074/1995 (III.4.) относно регулиране на цената на електроенергията, който включва подробни правила относно изчисляването на регулираните цени на електроенергията. СИЕ използват формулите и определенията на решението на правителството (86).
(300)
Решението за сключване на СИЕ е било взето от съвета на директорите на MVM, както в контекста на приватизацията, така и след това. Членовете на съвета на директорите се избират от общото събрание. Според информацията, получена от унгарските органи (87), „тъй като над 99 % от MVM се притежава от държавата, членовете на съвета на директорите се назначават, избират и отзовават както държавата счете за подходящо“.
(301)
В съответствие с Правителствен указ № 34/1995 (IV.5.) относно изпълнението на Закон за енергетиката I MVM е било длъжно да организира покана за представяне на оферти в рамките на деветдесет дни от одобряването на плана за изграждане на електроцентрали.
(302)
СИЕ на електроцентрала Kispest е било сключено след тръжна процедура в съответствие с правната процедура, определена по-долу.
(303)
През 1997 г. бяха издадени съвместни насоки на отговорното министерство и унгарската Служба по енергетика относно процедурата за упълномощаване за изграждане на електроцентрали и общите правила на тръжната процедура.
(304)
Съвместните насоки определят основните причини за необходимостта от преобразуване на структурата на собственост и създаване на нов капацитет за производство на електроенергия. Те ясно определят целите: сигурност на доставките на най-ниската възможна цена, модернизация с цел постигане на стандартите за опазване на околната среда, разнообразяване на източниците на първична енергия, по-гъвкав парк от електроцентрали, притежаващ необходимите запаси и с възможност за сътрудничество със западноевропейската система за електроенергия. В тях също така се подчертава, че дейността на бъдещия парк от електроцентрали „позволява функциониране и поддръжка, които носят печалба, при развитие на цените в съответствие с разпоредбите на законодателството“ (88).
(305)
В точка 2 съвместните насоки на министерството и унгарската Служба по енергетика също така добавят, че изпълнението на горепосочените цели следва да доведе до „модерна система за електроенергия, която удовлетворява изискванията за опазване на околната среда, гарантира европейското сътрудничество, възвръщаемостта на обосновани инвестиции и разходите, приети от ефикасно действащи притежатели на лицензи, както и цени, позволяващи необходимата печалба за дълготрайна дейност. Всички горепосочени цели се постигат по начин, гарантиращ … сигурността на доставките на първична енергия, позволяващ на лицата, които възнамеряват да инвестират в тази област, да имат видимост за своите инвестиции, сигурност за възвръщаемостта на инвестициите, …, гарантиращ сигурността на изпълнението на декларираните намерения на правителството.“
(306)
Съвместните насоки по-нататък уреждат конкурентната процедура във връзка с установяването на капацитет на електроцентралите.
(307)
Отговорен комитет по оценяването („Értékelő Főbizottság“) отправи окончателното предложение към избрания участник в търга. Членовете на този комитет бяха представители на Министерство на икономиката, Министерство на околната среда, унгарската Служба по енергетика, MVM и ERSTE Bank. Окончателното решение бе взето от съвета на директорите на MVM. В съответствие със съвместните насоки официалният резултат от търга трябваше да бъде публикуван (само) в официалния бюлетин на министерството.
(308)
Закон за енергетиката II е бил изготвен по начин, който предполага съществуването на СИЕ. Този закон на парламента, който е основната правна рамка за дейността на унгарския пазар на електроенергия в оценявания период, се позовава многобройни пъти на дългосрочните задължения за изкупуване на MVM.
(309)
Член 5, параграф 2 от Правителствен указ № 183/2002 (VIII.23.) относно невъзвръщаемите разходи установява задължение за MVM да започне предоговаряне на СИЕ с цел намаляване на купувания капацитет. Така указът задължава MVM да предложи изменението на СИЕ.
(310)
AES-Tisza се аргументира в своето мнение, че цените съгласно СИЕ не може да се вменят на държавата след периода на регулиране на цените (т.e. след 1 януари 2004 г., с изключение на новото регулиране на цените през 2007 г.), а са резултат от преговори между електроцентралата и MVM.
(311)
Комисията признава, че точният размер на прехвърлените на получателите ресурси не зависи само от клаузите, съдържащи се в СИЕ, които може да се вменят на държавата, а и от периодични двустранни преговори, извършвани от MVM с производителите. Всъщност, СИЕ предлагат определена свобода на страните да преговарят количествата електроенергия, действително изкупвана от MVM, както и определени компоненти от цената, най-вече по отношение на изчисляването на таксите за капацитет, които, както се посочва в съображение 356, зависят от редица фактори и налагат периодично адаптиране. Преговорите относно изкупваните количества обаче никога не могат да доведат до количества под минималното ниво на гарантирано изкупуване, установено в СИЕ. По подобен начин преговорите относно цените могат да се провеждат единствено в рамката на механизмите за определяне на цените, заложени в СИЕ, които могат да се вменят на държавата. Така преговорите относно цените не поставят под въпрос принципа на задължението за изкупуване, който обхваща обосновани разходи и ниво на печалба, необходимо за дейността на електроцентралата.
(312)
Освен това фактът, че СИЕ предвиждат запазване на по-голямата част от капацитета на електроцентралите съгласно СИЕ и плащане за този капацитет, сам по себе си води до прехвърляне на държавни ресурси на получателите, независимо от периодичните преговори между MVM и производителите.
(313)
В своите мнения (89) всички заинтересовани страни се съгласиха, че основните формули и определения, прилагани въз основа на СИЕ след 1 януари 2004 г., са следвали главните принципи на регулирането на цените. Самото […] (90) обяснява, както в горепосочените си мнения, така и в мненията си към решението за откриване на процедурата, че преговорите относно цените са „разяснявали“ прилагането на формулите за определяне на цените и са „тълкували“ неговото съдържание (91). То признава, че цените съгласно СИЕ винаги са били основани на разходите, като са покривали обоснованите разходи и че от самото начало те като цяло са вземали предвид метода за изчисляване на цените, прилаган от указите за цените.
(314)
[…] освен това обяснява, че ценовите формули на […] изменение към неговото СИЕ също се основават на правителствени укази: „Формулата в […] изменение (Програма […] приложение […]) за изчисляване на таксата за наличност е същата като включената в приложимите укази (препратка в бележка под линия към Указ № 55/1996 на Министерство на промишлеността, търговията и туризма (IKIM) и Указ № 46/2000 на Министерство на икономиката (GM) и последния приложим (относно производителите) преди 1 януари 2004 г. е бил Указ № 60/2002 на министъра на икономиката и транспорта (GKM)), в които се определят максималните такси за наличност (= капацитет) и електроенергия за изброените там производители.“
(315)
Изложеното по-горе показва, че нито преговорите относно цени, нито измененията на СИЕ не са засегнали основния принцип на СИЕ, както бе установен при описаните условия на сключване на СИЕ. Същият принцип на задължение за изкупуване с цел гарантиране на възвръщаемост на инвестициите ръководи СИЕ понастоящем.
(316)
От горепосочените условия е очевидно, че наличието на задължение за изкупуване от страна на MVM във връзка с производителите на електроенергия, с принципа за покриване на обосновани постоянни и променливи разходи, може да се вмени на унгарската държава.
(317)
Освен това в съдебната практика е установено, че дадена мярка не представлява държавна помощ само когато на предприятия се предоставя предимство чрез пряко и ясно мобилизиране на държавни ресурси, но и когато предоставянето на предимството може, при изпълнение на определени условия в бъдеще, да доведе до допълнителна финансова тежест за публичните органи, които не биха понесли такава тежест, ако предимството не бе предоставено (92). През 2004 г. е било ясно, че MVM би понесло такава допълнителна тежест при вероятния случай, че производителите и вносителите на електроенергия без СИЕ предложат по-ниски цени от цените съгласно СИЕ, тъй като развитието на такива оферти би създало стимул за MVM да измени своето портфолио за доставки и съответно да намали количествата, изкупвани от производителите на електроенергия, действително работещи със СИЕ, както и да получи намаления на цените от тях. Обаче поради своите задължения, произтичащи от СИЕ, MVM не може да взема такива решения, тъй като, както е показано по-горе, MVM не може да намали количествата, изкупвани от работещи със СИЕ производители под едно минимално ниво (количеството на гарантирано изкупуване) и не може да преговаря относно цени въз основа на алтернативни оферти, предложени от конкурентни производители, а само в рамките на основания на разходи механизъм за определяне на цените, заложен в СИЕ. Този факт, в комбинация със заключението, достигнато в съображения 315-316, води до заключението на Комисията, че условието за прехвърляне на държавни ресурси е присъствало в СИЕ от 1 май 2004 г. насам и ще присъства докато те са в действие, независимо от действителните условия на пазара, защото те възпрепятстват MVM от извършване на арбитражи, които могат да се окажат подходящи за свеждане до минимум на размера на ресурсите, изразходвани за купуването на електроенергията, необходима за покриване на неговите нужди.
(318)
От изложените по-горе съображения следва, че СИЕ водят до прехвърляне на държавни ресурси.
(319)
Пазарите на електроенергия са отворени за конкуренция и електроенергията се търгува между държавите-членки по-специално от влизането в сила на Директива 96/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 декември 1996 г. относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия (93).
(320)
Поради това, мерки, които облагодетелстват предприятия в сектора на електроенергията на една държава-членка, могат да попречат на възможността предприятия от друга държава-членка да изнася електроенергия към тази държава или да облагодетелстват износа на електроенергия от първата към втората държава-членка. Това е особено вярно за Унгария, която поради своето централно разположение в Европа е свързана или лесно може да се свърже към мрежите на многобройни настоящи или бъдещи държави-членки.
(321)
Това е особено вярно за Унгария, която е централно разположена държава в Европа, заобиколена от седем съседни държави, четири от които са членки на ЕС. От държавите-членки на ЕС тя разполага със системни връзки със Словакия, Австрия и Румъния. През 2004 г. е внесла почти 14 000 GWh и е изнесла 6 300 GWh. От 2005 г. насам, вносът се е увеличил с над 15 000 GWh, а износът с между 8 000 и 10 000 GWh.
(322)
В годините след присъединяването на Унгария към ЕС, приблизително 60 % от унгарския производствен капацитет е бил договарян от MVM съгласно СИЕ. СИЕ изтичат между края на 2010 г. и края на 2024 г. Горепосочените условия на задължението за изкупуване на MVM ще останат непроменени до края на споразуменията.
(323)
Първата стъпка от отварянето на пазара в Унгария бе извършена на 1 юли 2004 г., когато всички небитови потребители получиха право да превключат към свободния пазар. На 1 януари 2008 г. сегментът на комунални услуги престана да съществува и следователно всички потребители станаха „допустими“.
(324)
Независимо от отварянето на пазара от 2004 г. насам, значителен дял от отговарящите на критериите потребители не избраха сегмента на свободния пазар. Докладът на службата по икономическа конкуренция относно секторното проучване на унгарския пазар на електроенергия (94) изрично заключи, че липсата на наличен капацитет на свободния пазар поради значителния обем капацитет, запазен съгласно СИЕ, създава сериозна пречка пред избора на свободния пазар. Чрез СИЕ около 60 % от унгарския производствен капацитет е бил обвързан към сектора на комунални услуги, само към MVM, и единствено останалия капацитет би могъл действително да се конкурира за нови потребители.
(325)
Запазеният капацитет, т.e. гарантираните количества в рамките на дълъг период от време, също създава пречка за навлизане на нови производители на пазара за търговия на едро, тъй като 60 % от целия капацитет е обвързан към едно (притежавано от държавата) дружество с гаранция за изкупуване.
(326)
В това отношение, Комисията също така взе предвид резултатите от секторното проучване от унгарската служба по икономическа конкуренция, в които изрично бе заключено, че СИЕ водят до възпрепятстване на достъпа до конкурентния пазар като de facto се ограничава възможността на отговарящи на критериите потребители да превключат към този свободен пазар и обезкуражава потенциални търговци на едро да навлязат на пазара (95).
(327)
Липсата на наличен капацитет извън СИЕ освен това води до увеличаване на цените на конкурентния пазар. Значителният обем капацитет и количество електроенергия, запазени в съответствие със СИЕ, се отразяват на цените и на свободния пазар.
(328)
В съответствие с количествено проучване, проведено от регионалния център за изследвания на политиката в областта на енергетиката относно въздействието на СИЕ върху цените на едро на електроенергията в Унгария (96), СИЕ водят до по-високи цени на пазара за търговия на едро от тези, които могат да се постигнат без СИЕ. В по-общ план в това изследване също така се твърди, че СИЕ представляват един от основните фактори, водещи към пазарна структура, която е „несъвместима с принципите на свободен конкурентен пазар“ (97). Това изследване всъщност предлага прекратяването на СИЕ като решение за постигане на свободна конкуренция на унгарския пазар за търговия на едро на електроенергия.
(329)
В своето разследване на сектора на електроенергията (98), Комисията също така оценява ефектите от СИЕ върху конкуренцията и търговията. В съображения 467-473, тя заключава, че „Дългосрочните споразумения за изкупуване на електроенергия (СИЕ) са друг фактор, който може да оказва въздействие върху продавания при обичайни условия обем на пазарите за търговия на едро.“ По отношение на СИЕ в Полша, тя се аргументира, че „те биха могли да представляват значителна пречка пред развитието на полския пазар за търговия на едро.“ По-нататък тя продължава, че „Подобна ситуация е налице в Унгария, където Magyar Villamos Művek („MVM“) е дружеството за търговия на едро във връзка с комунална услуга и придобива електроенергия посредством дългосрочни СИЕ, която впоследствие се продава на местните търговци на дребно. Унгарските СИЕ обхващат по-голямата част от енергийните нужди на тази държава-членка, което може да оказва въздействие върху търговията на едро подобно на, или дори по-голямо от описаното по-горе в контекста на полския пазар за търговия на едро.“
(330)
Така всички различни проучвания, посочени по-горе, стигат до заключението, че СИЕ нарушават конкуренцията и могат да оказват въздействие върху търговията между държавите-членки.
(331)
По-нататък заинтересованите страни се аргументират, че не е вярно, че липсата на наличен свободен капацитет води до нарушаване на конкуренцията, тъй като търговете за капацитет с явно наддаване на MVM показват, че дори не са продадени всички предложени енергийни продукти.
(332)
Сравнение между предложените количества и успешно продадените на търг продукти (99) показва обаче, че MVM е продало всички предложени продукти на почти всеки търг с явно наддаване. Всъщност в повечето случаи то дори е трябвало да използва 10-те процента максимални допълнителни продукти, които по закон има право да използва.
(333)
Заинтересованите страни също така представиха мнения, в които подчертаха, че много други фактори оказват въздействие върху търговията и повлияват на успеха на развитието на свободната конкуренция на пазара за търговия на едро на електроенергия в Унгария. Комисията очевидно се съгласява, че СИЕ не са единствения фактор, оказващ въздействие върху конкуренцията и търговията. Всички горепосочени изследвания също признават, че огромен брой други елементи (законодателство, ограничен достъп до презграничен капацитет, значително влияние на развитието на цените на международните пазари на електроенергия и др.) оказват равностойно въздействие върху цялостния успех на отварянето на пазара и действителните нива на цените. Всички представени на Комисията проучвания в хода на настоящата процедура и достъпни за нея по друг начин, с изключение на представеното и поръчано от AES-Tisza (100), обаче ясно признават, че СИЕ действително оказват съществен ефект върху конкуренцията и търговията.
(334)
Запазеният капацитет, гарантираното изкупуване и механизмът за определяне на цените, предвидени от СИЕ, предпазват производителите на електроенергия със СИЕ, за цялата продължителност на СИЕ, от търговския риск, свързан с обслужването на електроцентралите. Както е посочено в съображение 211 по-горе, това включва риска, свързан с промени в разходите за производство на електроенергия и по-специално разходите за гориво, риска, свързан с промени в цените на електроенергия за крайните потребители, и риска, свързан с промени в търсенето на електроенергия от крайни потребители. Тъй като тези рискове са обичайни рискове, които биха понесли производители на електроенергия без СИЕ, СИЕ създават пречка за равно поле на изява в сектора за производство на електроенергия и нарушават конкуренцията на основата на качества.
(335)
Комисията също така отбелязва, че повечето производители, облагодетелствани от СИЕ, принадлежат към големи международни групи, които развиват дейност в няколко държави-членки. Предоставянето на конкурентно предимство на тези групи без съмнение оказва въздействие върху търговията и потенциала за нарушаване на конкуренцията на общия пазар.
(336)
Повечето от оценките на заинтересованите страни на критериите за въздействие върху търговията и нарушаване на конкуренцията се позовават на условия на пазара от периода на сключване на СИЕ и във всеки случай на пазарни условия преди присъединяването на Унгария към ЕС. Комисията не може да приеме тази линия на аргументиране и в тази връзка се позовава на съображения 156-172 по-горе.
(337)
Някои заинтересовани страни също така се аргументират, че разглеждани поотделно техните СИЕ не оказват въздействие върху търговията, тъй като производственият капацитет на тяхната електроцентрала е незначителен в сравнение с цялостния производствен капацитет на държавата. Тъй като основния принцип на СИЕ е еднакъв за всички тях (задължение за изкупуване на определено минимално количество произведена електроенергия, запазване на производствен капацитет, цена, която обхваща обоснованите постоянни и променливи разходи за период от 15 до 27 години), всяко СИЕ оказва въздействие върху пазара. По определение обаче степента на ефекта се умножава поради съвместното съществуване на десетте СИЕ на унгарския пазар. Колкото по-голям е капацитетът, обхванат от СИЕ, толкова по-големи са горепосочените ефекти.
(338)
В контекста на горепосоченото Комисията заключава, че условията на СИЕ, описани по-горе, оказват въздействие върху търговията и притежават потенциал да нарушат конкуренцията.
(339)
В точка 3.1 от своето решение за откриване на процедурата, Комисията изрази съмнения по отношение на естеството на държавна помощ във връзка с електроцентрала Paks поради разликите, които могат да съществуват между СИЕ на тази централа и другите СИЕ по отношение на ръководните му принципи. В резултат от своите разследвания обаче Комисията заключава, че горепосочената оценка на критериите за държавна помощ се прилага по същия начин към СИЕ на Paks, тъй като в него присъстват същите основни принципи заедно със специфичните характеристики, установени съгласно съответните критерии.
(340)
Въз основа на горепосочената оценка, Комисията счита, че главните условия на задължението за изкупуване, заложени в СИЕ, т.e. запазването на капацитет и гарантираното изкупуване от страна на MVM при условия, които гарантират възвръщаемостта на инвестициите на електроцентралите, като същевременно ги предпазват от търговските рискове от обслужването на техните централи, представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Тази държавна помощ се постига чрез комбинацията от запазване на капацитет, минимално гарантирано изкупуване, механизъм за определяне на цените, основан на такса за капацитет и такса за електроенергия, която покрива постоянни, променливи и капиталови разходи, в рамките на дълъг период отвъд нормалните търговски практики.
7.4. Приложимост на СИЕ след присъединяването
(341)
Заинтересованите страни се аргументират, че в съответствие с общия принцип за недопускане на прилагане с обратна сила, мерки, които са били установени в съответствие със законодателството преди присъединяването, следва да не се проучват от Комисията след присъединяването.
(342)
Комисията не може да се съгласи с този аргумент. Всички мерки, независимо от тяхната законност в съответствие с националните правила преди присъединяването, става обект на правилата на достиженията на правото на Общността към датата на присъединяване. Специфичните правила за мерки за държавна помощ, изложени в приложение IV към Акта за присъединяване, се прилагат към мерки за помощ дори ако те са били установени в съответствие с националните законови правила преди присъединяването.
(343)
Приложение IV.3, параграф 1 от Акта за присъединяване определя като съществуваща помощ само три категории мерки: i) мерки, приведени в действие преди 10 декември 1994 г.; ii) мерки, които - след проучване от страна на Комисията - са били включени в списъка в приложение IV към Договора за присъединяване; и iii) мерки, одобрени от Комисията в съответствие с така наречения междинен механизъм. Всички мерки, които продължават да са приложими след датата на присъединяването, които представляват държавна помощ и които не попадат в една от тези три категории, се считат за нова помощ считано от момента на присъединяване; поради това Комисията има правомощия да забрани тези мерки, ако те са несъвместими с общия пазар. Това прилагане на правилата за държавна помощ към бъдещи ефекти на мерки, които продължават да са приложими след присъединяването, не включва прилагане с обратна сила на правилата на ЕО относно държавна помощ и във всеки случай е разрешено от Акта на присъединяване.
(344)
Приложение IV.3., параграф 2 от Акта за присъединяване определя „междинния механизъм“. То предоставя правна рамка за оценка на схеми за помощ и индивидуални мерки за помощ, приведени в действие в нова държава-членка преди датата на присъединяване, които продължават да са приложими след присъединяването.
(345)
Заинтересованите страни се аргументират, че, тъй като правилата на Общността относно държавна помощ се прилагат само от датата на присъединяване, единствено мерки за помощ, които предоставят допълнителна изгода след присъединяването, могат да се определят като приложими след присъединяването. Те се аргументират, че СИЕ не водят до никаква допълнителна изгода след присъединяването, тъй като техните формули за определяне на цените са определени преди присъединяването и съответно че финансовият риск за държавата е бил изцяло известен преди присъединяването.
(346)
Комисията стига до следните заключения. СИЕ изтичат между 2010 и 2024 г., т.e. след присъединяването. Комисията е считала само в извънредни случаи, че дадена мярка за помощ, която продължава да се прилага след присъединяването, не представлява помощ, приложима след присъединяването, по смисъла на Акта за присъединяване. Независимо от това, такава извънредна практика, както всички изключения в закона, следва да се тълкува stricto sensu, за да се избегне излизането извън контрола на държавна помощ от страна на Комисията на мерки, за които подписалите Акта за присъединяване страни са възнамерявали да бъдат подложени на такъв контрол.
(347)
В този контекст Комисията действително е считала в своята практика (101), че мерки за помощ, за които точният икономически риск за държавата е изцяло известен преди присъединяването, не са приложими след присъединяването по смисъла на приложение IV към Акта за присъединяване.
(348)
СИЕ не определят горна граница на размера на финансов риск за държавата, нито е възможно той да се изчисли точно преди присъединяването за цялата продължителност на СИЕ.
(349)
Напротив, икономическият риск за държавата в съответствие със СИЕ зависи от параметри, чието бъдещо развитие е било неизвестно при присъединяването. Освен това СИЕ са гарантирали на производителите защита от промените в разходите, които не са били свързани с трансакции или събития преди присъединяването, а са касаели бъдещи развития и поради това не са били известни към датата на присъединяването.
(350)
По-специално фактът, че рискът за държавата в съответствие със СИЕ не е бил известен към датата на присъединяване и че СИЕ са налагали задължения за държавата след присъединяването, се демонстрира от следните обстоятелства.
(351)
Първо, точните цени на електроенергията, на които производителите на електроенергия продават електроенергия на MVM, не са посочени в отделните СИЕ. Цените са резултат от изчисления, извършвани чрез формула, съставена от параметри, които се променят по непредвидим начин.
(352)
Формулите за определяне на цени на СИЕ включват такса за капацитет и такса за електроенергия заедно с други различни допълнителни такси в зависимост от съответните производители.
(353)
Формулите определят само допустимите разходи и плащания за всяка категория от такси, както и значението на тази категория от такси в цената.
(354)
Самите производители, както и MVM, признаха в своите мнения, че точното значение на определени категории от такси е трябвало допълнително да се разясни в преговори с MVM.
(355)
Голям брой категории на разходи, посочени в СИЕ, са променливи и не могат да бъдат известни с точност преди присъединяването. Например:
(356)
Такса за капацитет
Тази категория на разходи взема под внимание както гарантирания капацитет, така и действително използвания за MVM капацитет. Тази категория на разходи зависи, наред с други неща, от годишно, месечно и седмично планиране. Всяко СИЕ се позовава на правилата за периодичното планиране и точната крайна цена във всяко СИЕ зависи от годишните, месечните и седмичните планове. По определение, тези категории на разходи не могат да бъдат определени предварително с голяма точност. Страните могат например да предвидят „свръхкапацитет“ за даден период от време в своите планове. Цялостната цена, която трябва да се заплати от MVM, по необходимост ще зависи от други параметри, например времето, което оказва въздействие върху търсенето на електроенергия.
Тази категория на разходи също така зависи от обменния курс на HUF.
(357)
Такса на електроенергия
Тази категория на разходи зависи най-вече от разходите за гориво. Тези разходи се променят в съответствие с пазарни правила извън контрола на страните. Разходите, свързани с бъдещото развитие на цените на горивото, не са обект на конкретна горна граница в СИЕ.
Освен това точният размер на таксите за електроенергия, платими за определен период от време естествено зависи от точното количество на продажбите на MVM, които могат да се изчислят само a posteriori.
(358)
Допълнителни такси (където е приложимо)
Някои СИЕ предвиждат допълнителна такса за капацитет, който е бил запазен, но впоследствие не е бил използван. Точният размер на тази такса по определение не може да се посочи предварително.
(359)
В повечето СИЕ е налице система на бонус/малус, при която производителите имат право на бонус, ако оперират с по-голям капацитет в периоди на върхово натоварване от предвидения в СИЕ, или ако произвеждат повече електроенергия. Малус се предвижда за производител, който осигурява по-малко капацитет от прогнозирания в СИЕ и годишните/месечните планове.
(360)
Тези изчисления, като другите, посочени по-горе, се основават на периодични оперативни планове и също така зависят от поведението на самия производител. Те при никакви обстоятелства не могат да се определят предварително.
(361)
Всичко горепосочено показва, че фиксирането на точна крайна цена за изкупуване на електроенергия за договори с продължителност от 15 до 27 години е технически невъзможно. Точната цена взема предвид периодични производствени планове и зависи от търсенето на електроенергия, поведението на страните по договора, цените на горивата и др.
(362)
Дори ако не всички тези аргументи са приложими за всички СИЕ (тъй като категориите на допустими разходи се различават в известна степен в зависимост от СИЕ), всички СИЕ съдържат ценови елементи, които не може предварително да се определят с точност.
(363)
В този контекст, Комисията счита, че наличието на формула за определяне на цените не представлява достатъчна горна граница на икономическия риск за държавата. Самото наличие на редица променящи се фактори във формулата прави невъзможно определянето на бъдещото ниво на излагане на държавата с достатъчна точност.
(364)
Като второстепенен аргумент, финансовият риск за MVM в съответствие със СИЕ до голяма степен зависи от търсенето. Той се равнява на разликата между покупната цена в съответствие със СИЕ и приходите, които MVM може да генерира чрез продажба на електроенергия. Цената, на която MVM продава своята електроенергия обаче, не може да се предвиди. Тя зависи от точните приходи, генерирани от продажбите на MVM в съответствие с неговите споразумения с регионалните дистрибутори, резултата от неговите търгове с явно наддаване, търгове с подаване на оферти и продажби на „пазара“ („Piactér“). Тези цени също така се повлияват от периодичното официално регулиране на цените и промените на търсенето на пазара. Това увеличава непредвидимостта на риска за държавата в съответствие със СИЕ. Може дори да се окаже, че гарантираното изкупуване, предвидено в СИЕ, все повече превишава реалните нужди на MVM, особено след пълното либерализиране на пазара на електроенергия през януари 2008 г. Излишъкът на електроенергия може да доведе до дори по-високи неизвестни разходи, като увеличи още повече непредвидимостта на точния риск за държавата в съответствие със СИЕ.
(365)
Поради това плащанията от страна на MVM на производителите на електроенергия след присъединяването на са просто извършване на траншове в рамките на цялостна фиксирана горна граница, установена преди присъединяването.
(366)
Следователно оценяваните СИЕ в настоящото решение са приложими след присъединяването по смисъла на точка 3 от приложение IV към Акта за присъединяване.
7.5. СИЕ като „нова помощ“ за разлика от „съществуваща помощ“
(367)
В съответствие с точка 3 от приложение IV към Акта за присъединяване, „ако Комисията не възрази срещу съществуващата мярка за помощ на основание на сериозни съмнения за съответствието на мярката с Общия пазар, в рамките на три месеца от получаването на пълната информация за тази мярка или от получаването на изявлението на новата държава-членка, в която тя информира Комисията, че счита, че предоставената информация е пълна, поради това, че допълнително изисканата информация не е налице или че вече е била предоставена, счита се, че Комисията не е възразявала.“
(368)
Въз основа на този член, някои заинтересовани страни се аргументираха, че Комисията е изпуснала тримесечния срок след уведомлението на Унгария от 31 март 2004 г. и поради това имплицитно е одобрила мярката в съответствие с междинната процедура.
(369)
В това отношение Комисията изтъква, че предметът на уведомлението от 31 март 2004 г. в съответствие с междинната процедура е бил указ относно компенсации, предоставени на MVM, а не СИЕ. Уведомлението е било оттеглено от Унгария и впоследствие Комисията е отворила случай № относно самите СИЕ (вж. глава 1 по-горе).
(370)
Трябва да се отбележи също така, както е показано от таблицата по-долу, че Комисията в действителност не е изпуснала тримесечния срок, цитиран от заинтересованите страни:
Събитие
Дата
Краен срок след получаване на информацията
Уведомление от Унгария
31.3.2004 г.
Въпроси от Комисията
29.4.2004 г.
29 дни
Отговори от Унгария
4.6.2004 г.
Въпроси от Комисията
10.8.2004 г.
2 месеца и 6 дни
Отговори от Унгария
21.10.2004 г.
Въпроси от Комисията
17.1.2005 г.
2 месеца и 27 дни
Отговори от Унгария
7.4.2005 г.
Оттегляне на уведомлението от Унгария
15.4.2005 г.
8 дни
(371)
В допълнение към горепосочената кореспонденция бяха проведени лични срещи на Комисията и унгарските органи на 15 юли 2004 г., 30 ноември 2004 г. и 12 януари 2005 г.
(372)
Що се отнася до настоящата процедура, в нея Комисията оценява дали СИЕ съдържат съществуваща или нова помощ въз основа на разпоредбата на Акта за присъединяване и процедурния регламент.
(373)
В съответствие с глава 3 от приложение IV към Акта за присъединяване, всички мерки за държавна помощ, които са били приведени в действие преди присъединяването, които продължават да са приложими след тази дата и които не попадат в една от категориите на съществуваща помощ, посочени по-долу, се считат към момента на присъединяване за нова помощ по смисъла на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(374)
Обхванатите от настоящото решение СИЕ са влезли в сила между 1995 и 2001 г., т.e. преди Унгария да се присъедини към ЕС на 1 май 2004 г. Настоящото решение касае само СИЕ, които са били в сила към датата на присъединяване. То не обхваща никакви СИЕ, които са преустановени преди тази дата. Поради всички допълнителни причини, посочени в точка 7.4 по-горе, мярката продължава да е приложима след присъединяването по смисъла на Акта за присъединяване.
(375)
Трите категории на съществуваща помощ, посочени в Акта за присъединяване, обхващат:
1.
Мерки за помощ, приведени в действие преди 10 декември 1994 г.
Всички СИЕ са били сключени и приведени в действие след 10 декември 1994 г.
2.
Мерки за помощ, които са били включени в списъка със съществуващи мерки за държавна помощ, приложен към Акта за присъединяване.
Нито СИЕ като цяло, нито някое отделно СИЕ са били включени в допълнението към приложение IV от Акта за присъединяване, посочено в точка 1, буква б), глава 3, приложение IV, което съдържа списъка със съществуващи мерки за помощ.
3.
Мерки за помощ, които преди датата на присъединяване са били оценени от органа за държавна помощ в държавата-членка и са били счетени за съвместими с правото на Общността, и срещу които Комисията не е възразила въз основа на сериозни съмнения относно съвместимостта с общия пазар съгласно процедурата, изложена в Акта за присъединяване, така наречената „междинна процедура“ (вж. глава 3, параграф 2 от приложение IV към Акта за присъединяване).
На Комисията не са били представени СИЕ в съответствие с така наречената междинна процедура.
(376)
Тъй като СИЕ не принадлежат към нито една от категориите на съществуваща помощ, изброени в Акта за присъединяване, те представляват нова помощ считано от датата на присъединяване.
(377)
Комисията отбелязва, че тази класификация също така е в съответствие с последното изречение на член 1, буква б), тире v) от процедурния регламент. Този член гласи, че когато определени мерки станат помощ след либерализиране в съответствие с правото на Общността (в този случай либерализиране на енергийния пазар в съответствие с Директива 96/92/ЕО, която влезе в сила в Унгария при нейното присъединяване към Европейския съюз), такива мерки не се считат за съществуваща помощ след датата, определена за либерализиране, т.е. те трябва да се считат за нова помощ.
(378)
Електроцентрала Budapest се аргументира, че последното изречение на член 1, буква б), тире v) от процедурния регламент следва да не се прилага. Електроцентралата се позовава на решението Alzetta Mauro (102), като се аргументира, че помощ, предоставена на пазар, който е бил затворен за конкуренция преди неговото либерализиране, трябва да се счита за съществуваща помощ считано от датата на либерализиране.
(379)
Комисията не може да приеме този аргумент. Както вече бе посочено по-горе, Комисията счита, че целта на разпоредбите за държавна помощ, съдържащи се в Акта за присъединяване, е именно да се гарантира, че всички мерки, които могат да нарушат конкуренцията между държавите-членки считано от датата на присъединяване, се преглеждат от Комисията. За разлика от договорите за присъединяване преди 1 май 2004 г., Актът за присъединяване, подписан на 1 май 2004 г., е изготвен така че да ограничава мерки, считани за съществуваща помощ, до трите специфични случая, описани по-горе. Решението Alzetta Mauro не касае мярка в обхвата на Акта за присъединяване и поради това не може да се счита за приложимо в тази връзка към оценяваните СИЕ. Освен това решението Alzetta Mauro касае ситуация преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 659/1999.
(380)
Електроцентрала Budapest също така се аргументира, че член 1, буква б), тире v) не се прилага към индивидуални мерки за помощ „тъй като индивидуалните мерки са помощ не са посочени изрично“. Комисията не може да приеме този аргумент. Няма причина, поради която позоваването на „помощ“ и на „определени мерки“ да не касае както индивидуална помощ, така и схеми за помощ. Член 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 последователно се позовава на „мерки“, предмет на уведомление, но Комисията приема, че заинтересованата страна не би оспорила, че член 4 ръководи изключително предварителното проучване на схеми за помощ, предмет на уведомление.
(381)
Поради това, въз основа на Акта за присъединяване и процедурния регламент, Комисията заключава, че СИЕ представляват нова помощ.
7.6. Валидно сключени частни споразумения не могат да се прекратят от Комисията („pacta sunt servanda“) - Правна несигурност - Пропорционалност
(382)
Комисията желае да отговори на мненията, представени от заинтересованите страни, че частноправни договори не могат да се прекратяват от Комисията, тъй като този изход, според заинтересованите страни, би бил в противоречие с правилата относно държавна помощ на Договора за ЕО, принципа на правна сигурност и изискването за пропорционалност.
(383)
Комисията отхвърля тези аргументи. Формата на помощта (частноправен договор в случая на СИЕ) не е подходяща от гледна точка на държавната помощ; за анализа на Комисията е важен единствено ефектът на мярката. Ако условията на частноправен договор водят до неправомерна и несъвместима държавна помощ за една от страните, тези условия трябва да бъдат прекратени от държавата-членка. Прекратяването на незаконната и несъвместима мярка за държавна помощ трябва да се нареди от Комисията, дори ако държавната помощ представлява толкова съществена част от споразумението, че нейното прекратяване би засегнало действителността на самото споразумение.
(384)
Що се отнася до правната сигурност, Комисията стига до следните заключения. Европейското споразумение, създаващо асоциация между Европейските общности и държавите-членки от една страна, и Република Унгария от друга страна, което проправи пътя за присъединяването, бе подписано на 16 декември 1991 г. и влезе в сила 1 февруари 1994 г., т.e. преди сключването на СИЕ. Унгария официално кандидатства за присъединяване на 31 март 1994 г. По времето, когато страните са сключили СИЕ (между 1995 г. и 2001 г.), съгласно член 62 от Европейското споразумение, Унгария вече е била длъжна да хармонизира правилата за конкуренция с Договора за ЕО. Също така бе ясно, че СИЕ са сключени са толкова дълъг период, че няма да приключат преди присъединяването на Унгария към ЕС.
(385)
Република Унгария подписа Договора за присъединяване на 16 април 2003 г. (103). Договорът за присъединяване влезе в сила на 1 май 2004 г. Считано от датата на присъединяване, разпоредбите на оригиналните основни договори и тези от вторичното законодателство станаха задължителни за Унгария в съответствие с член 2 от Акта за присъединяване. Следователно така наречените достижения на правото на Общността се прилагат към всички договорни отношения в новите държави-членки и всякакви изключения от това правило могат да произтичат единствено от самия Акт за присъединяване. Актът за присъединяване, анексиран към Договора, и неговите приложения не предвиждат никакви изключения съгласно правилата за държавна помощ, които биха освободили СИЕ или енергийния сектор като цяло от прякото прилагане на законодателството на ЕО относно държавната помощ.
(386)
Така Комисията е длъжна да прилага законодателството на ЕС относно конкуренцията по отношение на Унгария по същия начин, както го прави по отношение на всички останали държави-членки що се отнася до енергийния сектор. За разлика от аргументите на заинтересованите страни, Комисията счита, че всъщност именно неприлагането на правилата за държавна помощ по отношение на СИЕ би довело до правна несигурност на общия енергиен пазар. Присъединяването на държава-членка може действително да доведе до ситуации, в които дадена мярка, която не нарушава никоя част от националното законодателство преди приемането, се квалифицира като държавна помощ считано от присъединяването и като така тя попада в обхвата на контрол на Комисията относно държавна помощ.
(387)
Поради това Комисията не откри основателни аргументи в мненията на заинтересованите страни за това, че настоящата процедура е несъвместима с принципа на правна сигурност.
7.7. Оценка на съвместимостта
(388)
Член 87, параграф 1 от Договора за ЕО предвижда обща забрана на държавната помощ в рамките на Общността.
(389)
Член 87, параграфи 2 и 3 от Договора за ЕО предвиждат изключения от общото правило, че такава помощ е несъвместима с общия пазар, както се заявява в член 87, параграф 1.
(390)
Изключенията в член 87, параграф 2 от Договора за ЕО не се прилагат в настоящия случай, тъй като мярката няма социален характер, не е била предоставена на индивидуални потребители, не е предвидена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или извънредни събития и не е била предоставена на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделянето на тази страна.
(391)
В член 87, параграф 3 от Договора за ЕО са предвидени допълнителни изключения.
(392)
Член 87, параграф 3, буква a) гласи, че „помощ за стимулиране на икономическото развитие на региони, където стандартът на живот е необичайно нисък или където има високо равнище на безработица“ може да се счита за съвместима с общия пазар. Цялата територия на Унгария може да бъде разглеждана като такъв регион по време на нейното присъединяване и повечето от нейните региони все още могат да се възползват от такава помощ (104).
(393)
Комисията прие насоки за оценката на такава помощ. Когато Унгария се присъедини към ЕС, насоките относно национална регионална помощ (105) („предишните насоки относно регионална помощ“) бяха в сила. Тези насоки също така ръководеха оценката на регионална помощ в контекста на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО. За периода след 1 януари 2007 г. Комисията прие нови насоки относно регионална помощ (106) („новите насоки относно регионална помощ“).
(394)
И според двата вида насоки относно регионална помощ, държавната помощ може по принцип да се разреши само за инвестиционни разходи (107). В съответствие с двата вида насоки:
(395)
„Регионална помощ, предназначена за намаляване текущите разходи на дружеството (оперативна помощ), по принцип е забранена. Независимо от това такава помощ по изключение може да бъде предоставяна в региони, приемливи за подпомагане по член 87, параграф 3, буква а), ако i) помощта е оправдана с оглед приноса ѝ за регионалното развитие и предвид нейното естество, и ii) размерът ѝ е пропорционален на затрудненията, към чието облекчаване е насочена. Държавата-членка е тази, която трябва да докаже наличието и тежестта на евентуалните затруднения“ (108).
(396)
Помощта не може да се разглежда като инвестиционна помощ. Инвестиционната помощ се определя чрез използване на списък с потенциални отговарящи на критериите разходи, които се посочват и в двата вида насоки за регионална помощ. Плащанията в съответствие със СИЕ ясно покриват и други разходи. Най-очевидният пример е, че СИЕ гарантират разходите за гориво, свързани с дейността на електроцентралите. СИЕ покриват и разходи за персонал. Очевидно тези разходи не отговарят на критериите за инвестиционна помощ. Напротив, те са част от текущите разходи на оператора и като такива трябва да се включат в оперативните разходи, както са определени и от двата вида насоки за регионална помощ.
(397)
Що се отнася до оперативната помощ, по време на процедурата нито унгарските органи, нито заинтересованите страни не демонстрираха никакви регионални затруднения, свързани със специфичните региони, обхванати от СИЕ, нито показаха пропорционалността на нивото на помощ във връзка с такива затруднения.
(398)
Освен това и двата вида насоки за регионална помощ предвиждат оперативната помощ във всеки случай постепенно да се намалява и ограничава с течение на времето. Помощта, предоставена чрез СИЕ, не се намалява постепенно и за продължителността от 15 до 27 години отива далеч отвъд разрешеното и според двата вида насоки. СИЕ също така не попадат в обхвата на което и да е специфично изключение в насоките за регионална помощ, нито пък унгарските органи и заинтересованите страни са твърдели нещо такова.
(399)
В контекста на горепосоченото Комисията заключава, че помощта не отговаря на критериите за дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, буква а) от Договора за ЕО.
(400)
Член 87, параграф 3, буква б) от Договора за ЕО гласи, че „помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“ може да бъде обявена за съвместима с общия пазар.
(401)
Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предвидена за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес.
(402)
Комисията също така не откри никакви доказателства, че помощта е предвидена за преодоляване на сериозно затруднение в унгарската икономика. Комисията признава, че електроенергията е важен продукт за икономиката на всяка държава-членка и че е имало необходимост от модернизиране на този сектор в Унгария през 90-те години на 20-ти век.
(403)
Комисията счита обаче, че понятието „сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“ касае много по-сериозни случаи и не може да се прилага към споразумения, осигуряващи нормални доставки на електроенергия. Освен това Комисията отбелязва, че това понятие съдържа аспект на неотложност, който е несъвместим със СИЕ.
(404)
Нито унгарските органи, нито заинтересованите страни не заявиха, че СИЕ са съвместими с член 87, параграф 3, буква б) от Договора за ЕО.
(405)
С оглед на горепосоченото, Комисията заключава, че помощта не отговаря на изискванията за дерогацията, заложена в член 87, параграф 3, буква б) от Договора за ЕО.
(406)
Член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО гласи, че помощ за насърчаване на културата и опазване на наследството може да се счита за съвместима с Договора за ЕО, когато тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес. Този член очевидно не се прилага към СИЕ.
(407)
Член 87, параграф 3, буква в) предвижда разрешаване на помощ за улесняване развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото такава помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е изготвила няколко насоки и съобщения, които обясняват как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член.
(408)
Що се отнася до старите и новите насоки относно регионална помощ, несъвместимостта на СИЕ с тези насоки е показана в съображения 393-398 по-горе.
(409)
Комисията отбелязва, че насоките относно околната среда, приложими по време на присъединяването на Унгария към ЕС (109), подобно на насоките относно регионална помощ, разрешават най-вече инвестиционна помощ. Оперативната помощ се ограничава до специфични цели. Първата от тях е помощ за управление на отпадъци и за спестяване на електроенергия (раздел Д.3.1), която е ограничена до максимална продължителност от 5 години. Втората е помощ под формата на намаляване или освобождаване от данъци (раздел Д.3.2). Третата е помощ за възобновяеми енергийни източници (раздел Д.3.3). Очевидно нито една от тези разпоредби не се прилага в настоящия случай.
(410)
Четвъртият и последен вид оперативна помощ, която може да бъде разрешена, е помощ за комбинираното производство на електрическа и топлинна енергия, наричано по-нататък „комбинирано производство“ (раздел Д.3.4). Някои от засегнатите производители произвеждат топлинна и електрическа енергия. Условията на точка 66 и следователно условията на вариантите в съответствие с точки 58-65 от насоките относно околната среда обаче, не са изпълнени от СИЕ. Едно от условията, заложени в точка 66, е, че мярката за помощ е полезна по отношение опазването на околната среда, тъй като ефективността при преобразуване е особено висока, защото мярката ще позволи намаляване на потреблението на електроенергия или защото производственият процес ще е по-безвреден за околната среда. Нищо в информацията, с която Комисията разполага, не показва, че това условие е изпълнено.
(411)
Трите варианта, които държавите-членки могат да използват, за да предоставят оперативна помощ за комбинирано производство, са както следва:
-
вариант 1: помощ за компенсиране на разликата между производствените разлики на централата за комбинирано производство и пазарната цена на произведената електроенергия;
-
вариант 2: въвеждане на пазарни механизми като екологосъобразни сертификати или търгове с подаване на оферти;
-
вариант 3: помощ за компенсиране на избегнатите външни разходи, представляващи разходите за околната среда, които обществото би понесло, ако същото количество електроенергия не бе произведено чрез комбинирано производство;
-
вариант 4: помощ, ограничена до 5 години, която или намалява, или е ограничена до 50 % от допустимите разходи.
(412)
Очевидно е, че СИЕ не отговарят на условията на вариант 2 и вариант 3. Условията на вариант 1 също не са изпълнени, тъй като пазарната цена на произвежданата електроенергия не се използва за изчисляване на размера на помощта. Размерът на помощта, прехвърлена в съответствие с дадено СИЕ, зависи не от цените, предлагани от който и да е друг производител на електроенергия, а единствено от инвестиционните и оперативни разходи, понесени от въпросния производител.
(413)
Освен това нито Унгария, нито който и да е от съответните производители, не заяви, че е налице съвместимост въз основа на тези членове, нито демонстрира, че плановете отговарят на критериите на насоките относно околната среда за оперативна помощ във връзка с комбинирано производство.
(414)
На 23 януари 2008 г. Комисията прие нови насоки относно държавна помощ за защита на околната среда (110). Тези нови насоки също позволяват оперативна помощ само в случай на спестяване на електроенергия, комбинирано производство, използване на възобновяеми енергийни източници и намаляване или освобождаване от данъци. Както е посочено по-горе, нито едно от тези не се прилага към СИЕ.
(415)
Що се отнася до комбинираното производство, има три варианта, от които държавите-членки могат да избират, когато предоставят такава помощ:
-
вариант 1: помощ за компенсиране на разликата между производствените разходи на централата за комбинирано производство и пазарната цена на произведената електроенергия;
-
вариант 2: въвеждане на пазарни механизми като екологосъобразни сертификати или търгове;
-
вариант 3: помощ, ограничена до 5 години, която или намалява, или е ограничена до 50 % от допустимите разходи.
Нито едно от условията на тези варианти не е изпълнено от СИЕ. Нито унгарските органи, нито производителите на електроенергия не предоставиха каквито и да е доказателства за изпълнението на тези критерии на новите насоки относно околната среда.
(416)
От насоките и съобщенията, които Комисията разработи, за да обясни как точно ще прилага дерогацията, съдържаща се в член 87, параграф 3, буква в), единственото, което би могло да се приложи в настоящия случай, е методологията за невъзвръщаемите разходи (вж. съображение 26 по-горе).
(417)
Методологията на невъзвращаемите разходи касае помощ, предоставена на дружества на пазара, които са инвестирали в електроцентрали преди либерализирането на сектора на електроенергия и които могат да изпитват затруднения при възстановяването на техните инвестиционни разходи в условията на либерализиран пазар. Тъй като една от основните характеристики на СИЕ е да позволи на определени дружества, които са инвестирали в активи за производство на електроенергия преди либерализирането на сектора на електроенергия, да продължат да извличат изгода от гарантиране на приходите, което обезпечава възвръщаемост на инвестициите, методологията трябва да се счита за подходяща основа за оценка на съвместимостта на СИЕ.
(418)
Комисията отбелязва, че нито унгарските органи, нито който и да е от засегнатите производители на електроенергия не се аргументират в своите мнения, че самите СИЕ са съвместими с критериите на методологията. Всъщност повечето производителите заключават, че СИЕ са търговски споразумения, сключени дълго преди появата на методологията, и критериите на механизъм на компенсация просто не са адекватни за оценка на СИЕ.
(419)
Основната цел на методологията за невъзвръщаеми разходи е да подпомогне прехода на енергийния сектор към либерализиран пазар, като позволи на предприятия за електроенергия на пазара да се адаптират към въвеждането на конкуренция (111).
(420)
Методологията излага принципите, прилагани от Комисията при оценяване на мерки за помощ, предвидени да компенсират разходите от ангажиментите или гаранциите, чието спазване може вече да е невъзможно поради либерализирането на пазара на електроенергия. Такива ангажименти или гаранции се наричат „невъзвръщаеми разходи“ и те могат да приемат разнообразни форми, най-вече инвестиции, осъществени при скрита или явна гаранция за продажба.
(421)
Тъй като самите СИЕ представляват явна гаранция за продажба от преди либерализирането, електроцентралите със СИЕ могат да се разглеждат като попадащи в обхвата на методологията.
(422)
Комисията отбелязва обаче, че няколко елемента от основните принципи, които съставляват СИЕ, не отговарят на условията, заложени в раздел 4 от методологията. Първо, те не отговарят на условието, заложено в параграф 4.2 от методологията, което изисква спогодбите за плащане на помощта да вземат предвид бъдещото развитие на конкуренцията. Механизмите за определяне на цените на СИЕ са съставени по начин, който взема предвид само специфични параметри на съответната електроцентрала при образуването на цената. Цените, предлагани от конкурентни производители, и техният производствен капацитет не се вземат под внимание.
(423)
В съответствие с точка 4.9 от методологията, Комисията изпитва много сериозни съмнения, когато е малко вероятно размерът на помощта да бъде адаптиран така че да вземе надлежно под внимание разликите между икономическите и пазарни предположения, направени първоначално при определяне на невъзвръщаемите разходи, и действителните промени в тях с течение на времето. СИЕ попадат в рамките на тази категория, тъй като при изготвянето на мярката за помощ не е било използвано нито едно пазарно предположение. Освен това фактът, че основните принципи на СИЕ са останали непроменени въпреки постепенното отваряне на пазара на електроенергия и поради това водят до задължението от страна на MVM да купува електроенергия, която надвишава неговите нужди, и да я освобождава на свободния пазар, ясно показва, че СИЕ не вземат под внимание действителното развитие на пазара.
(424)
Освен това както е показано в глава 3 по-горе, едно от основните предимства на СИЕ за производителите на електроенергия е задължението за изкупуване от страна на MVM на фиксиран капацитет и гарантирани количества на цена, която обхваща постоянни, променливи и капиталови разходи, в рамките на период, отговарящ приблизително на жизнения цикъл или времето за амортизиране на активите. Като последствие, СИЕ водят до задължаване на една от страните да купува своята електроенергия от другата страна независимо от действителното развитие на оферти от конкуренти.
(425)
Няколко държави-членки са въвели механизми за компенсация, според които предварително се определя максимален размер на помощта въз основа на анализ на бъдещия конкурентен пазар и по-специално бъдещите пазарни цени в резултат от конфронтацията на търсене и предлагане. Ако действителните приходи, получавани от засегнатите производители, се окажат по-високи от предвидените, действителните субсидии се преизчисляват и се установяват на по-ниско ниво от максималната сума. Поради това въздействието на компенсацията върху пазара е ограничено до минимум, най-вече защото не гарантира минимално ниво на производство и продажби на получателите.
(426)
В това отношение, вместо да подпомага прехода към конкурентен пазар, СИЕ всъщност създават пречка пред развитието на действителна конкуренция в съществена част от пазара за производство на електроенергия. Поради това, спогодбите за изплащане на помощта не дават възможност за вземане под внимание на бъдещото развитие на конкуренцията и размерът на помощта не зависи от развитието на действителна конкуренция.
(427)
Следователно те също така са в противоречие с принципите, заложени в раздел 5 от методологията, според който спогодбите за финансиране не трябва да са в разрез с интереса на Общността, особено по отношение на конкуренцията. В съответствие с раздел 5, спогодбите за финансиране не трябва да водят до възпиране на външни предприятия или нови участници да навлязат на определени национални или регионални пазари. Както обаче е подчертано inter alia в съображение 220, системата на запазване на капацитет и такса за капацитет е с тенденция да възпира MVM - който определено е най-големият купувач на пазара за търговия на едро - да се обърне към други производители, различни от тези със СИЕ. Освен това отварянето на пазара и условията, заложени в СИЕ, принуждават MVM да купува повече електроенергия от тази, от която се нуждае, и това го принуждава да препродава тази електроенергия на свободния пазар чрез механизмите за освобождаване. Това само по себе си възпрепятства ново навлизане на пазара за търговия на едро. Накрая, Комисията счита, че СИЕ води до нарушения на конкуренцията на унгарския пазар за търговия на едро на електроенергия за период, който много превишава времето, необходимо за разумен преход към конкурентен пазар.
(428)
Правилата, съставляващи СИЕ, не отговарят на критериите, заложени в параграф 4.5 от методологията, тъй като максималният размер на помощта, която трябва да се изплати на производителите между 1 май 2004 г. и изтичането на СИЕ, не е посочен предварително.
(429)
Освен това точка 4.8 от методологията посочва, че Комисията изпитва много сериозни съмнения относно помощ, чиято цел е да предпазва всички и част от приходите с дата преди влизането в сила на Директива 96/92/ЕО (112), без да се вземат строго под внимание допустимите невъзвръщаеми разходи, които могат да бъдат понесени поради отварянето на пазара.
(430)
Фактът, че СИЕ са били поддържани при присъединяването на Унгария към Европейския съюз, е целял именно предпазване на по-голямата част от приходите, получавани от въпросните производители на електроенергия преди влизането в сила на Директива 96/92/ЕО. Освен това електроцентралите със СИЕ обхващат много важен дял от пазара и за много дълъг период, който значително надвишава времето, необходимо за разумен преход към пазара.
(431)
Освен това в рамките на основните разпоредби, съставляващи СИЕ, Комисията не може да изолира набор от елементи, който може да се счита за съвместим с общия пазар в съответствие с методологията. По-специално, намаляване на продължителността на СИЕ не би било достатъчно, за да направи СИЕ съвместими, тъй като методът на финансиране, основан на запазен капацитет и гарантирани изкупвани количества, би продължил да възпрепятства развитието на действителна конкуренция. Механизмите за образуване на цените също биха продължили да противоречат на целта да се насърчи появата на един наистина конкурентен пазар, при който цените се определят от взаимодействието между търсене и предлагане.
(432)
В контекста на горепосочените съображения Комисията заключава, че СИЕ са несъвместими с критериите, заложени в методологията.
(433)
Някои заинтересовани страни също така се аргументираха, че член 86, параграф 2 от Договора за ЕО би могъл да се прилага към СИЕ дори ако не отговарят на критериите на решението Altmark.
(434)
Комисията счита, че изложените доводи в съображения 255-275 доводи по отношение на критериите на решението Altmark също така водят до заключението, че член 86, параграф 2 не може да се прилага към СИЕ.
(435)
Член 86, параграф 2 може да се прилага само към дружества, които осигуряват конкретно определени услуги от общ икономически интерес, а настоящият случай не е такъв, както бе демонстрирано в съображения 256-267 по-горе. Освен това компенсацията за осигуряване на УОИИ трябва да бъде пропорционална на понесените допълнителни разходи; с други думи, трябва да е възможно да се определи обхвата на УОИИ, за да може да се изчислят съответните разходи. Случаят тук не е такъв, както бе демонстрирано в съображения 268-270 по-горе.
(436)
Следователно оценяваната помощ представлява несъвместима държавна помощ.
7.8. Възстановяване
(437)
В съответствие с Договора за ЕО и установената съдебна практика на Съда на Европейските общности, Комисията е компетентна да реши дали въпросната държава трябва да отмени или измени помощта (113), когато е било установено, че тя е несъвместима с общия пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалото преди това положение (114). В този контекст, Съдът постанови, че тази цел е постигната след като получателят е изплатил сумите, предоставени посредством неправомерна помощ, като така се е отказал от предимството, което е имал над своите конкуренти на пазара, и положението от преди предоставянето на помощта е възстановено (115).
(438)
След установяването на тази съдебна практика, в член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 бе записано, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя. Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността.“
(439)
Някои заинтересовани страни се аргументираха, че прекратяването на частноправни договори с решение на Комисията би било в противоречие с принципа на правна сигурност, тъй като СИЕ са частноправни договори, които производителите са сключили добросъвестно при съществуващите условия на пазара в онзи период. Те също така се аргументират, че такова решение би противоречало на принципа на пропорционалност. Комисията отхвърля тези аргументи поради причините, изложени в съображения 382-387.
(440)
По отношение на пропорционалността, Съдът постанови, че възстановяването на неправомерно предоставена държавна помощ с цел възстановяване на предишното положение по принцип не може да бъде считано за непропорционално на целите на разпоредбите на Договора относно държавна помощ (116).
(441)
Поради това Комисията счита, че има достатъчно основания за възстановяване на помощта, предоставена чрез СИЕ, за да се върнат условията на конкуренция.
(442)
В съображения 176-236 бе показано, че предимството, произтичащо от СИЕ отива отвъд всяка положителна разлика между цените съгласно СИЕ и цените, които биха могли да се постигнат на пазара без СИЕ.
(443)
Комисията счита обаче, че цялостната стойност на всички условия, съдържащи се в дългосрочните задължения за изкупуване на MVM, изложени в съображения 174-236, за периода от 1 май 2004 г. и прекратяването на СИЕ, не може да бъде точно изчислена. Следователно при нареждане неправомерната помощ да бъде възстановена, Комисията ще ограничи своето нареждане за възстановяване до разликата, която може да е съществувала между приходите на производителите на електроенергия в съответствие с техните СИЕ и приходите, които биха могли да получават на пазара без СИЕ в рамките на този период.
(444)
При определяне на сумата, която трябва да бъде възстановена от производителите, Комисията признава, че точното изчисляване на размера на държавната помощ, от която получателите действително са се възползвали, е доста сложно, тъй като зависи от това какви биха били цените и количеството на произведена и продадена електроенергия на унгарския пазар за търговия на едро на електроенергия между 1 май 2004 г. и датата на прекратяване на СИЕ, ако нито едно от СИЕ не е било в сила през този период. Тъй като СИЕ обхващат по-голямата част от унгарския производствен капацитет, пазарът е щял да бъде значително по-различен при „съпоставителния сценарий“ (117) отколкото е бил в действителност.
(445)
Специфична характеристика на електроенергията е, че тя не може да бъде съхранявана икономично след като е била произведена. За да се гарантира стабилност на мрежата, търсенето и предлагането на електроенергия трябва да бъдат балансирани във всеки един момент. Следователно количеството електроенергия, която производителите и вносителите на електроенергия могат да продадат на пазара за търговия на едро в рамките на определен период, и цената, която могат да получат за тази електроенергия, не зависят от цялостното количество електроенергия, която купувачите търсят през този период, а от количеството електроенергия, което се търси във всеки един момент (118). Освен това търсенето на електроенергия варира значително в рамките на деня и в зависимост от сезона, което означава, че капацитетът на производство и внос, необходим за задоволяване на търсенето във всеки един момент, също варира и че определени съоръжения за производство на електроенергия осигуряват електроенергия само в период на голямо търсене (119). Следователно дейността на пазара не може да бъде оценена с абсолютна точност въз основа на годишните данни за потребление, производство и цени, с които Комисията разполага.
(446)
В съответствие със съдебната практика на Съда обаче, нито една разпоредба от законодателството на Общността не изисква от Комисията при нареждане за възстановяване на помощ, обявена за несъвместима с общия пазар, да определи точния размер на помощта, която трябва да се възстанови. Достатъчно е решението на Комисията да включва информация, която позволява на получателя самостоятелно да определи сумата без големи затруднения (120).
(447)
Следователно Комисията предоставя насоки за количествено определяне на сумата, която трябва да бъде възстановена. Както бе посочено по-горе, СИЕ обхващат толкова значителен дял от унгарския пазар за производство на електроенергия, че цените без СИЕ биха били съвсем различни от действително наблюдаваните цени в частта на пазара, на която отсъстват СИЕ. Следователно цената, която производителите биха могли да получат при отсъствие на СИЕ, може да бъде изчислена въз основа на пазарна симулация, състояща се в анализиране на дейността на пазара за търговия на едро на електроенергия в рамките на „съпоставителния сценарий“. Целта на симулацията е да се определи какви продажби и цени биха били постигнати в рамките на съпоставителния сценарий, за да се установят надеждни прогнози за сумите, които MVM би платило на въпросните производители за купената електроенергия от тях в съответствие с този сценарий. Симулацията трябва да отговаря на условията, изложени в следващите съображения.
(448)
Първо, предвид факта, че електроенергията има много ниска ценова еластичност на търсенето, симулацията следва да се извърши с предположението, че във всеки момент натоварването на системата в съпоставителния сценарий е идентично с действително наблюдаваното натоварване в онзи период.
(449)
Второ, както бе отбелязано в съображение 196, по-голямата част от електроенергията се продава на конкурентни пазари за търговия на едро чрез спотови и форуърдни договори. Разследването на сектора на електроенергията показа, че нивото на форуърдните цени зависи от индивидуални очаквания във връзка с развитието на цените на спотовия пазар. За разлика от спотовите пазари, за които икономическата теория показва, че при съвършено конкурентни условия цената във всеки един момент е най-високият краткосрочен пределен разход от всички съоръжения за производство, нужни за отговаряне на търсенето (121), при форуърдните пазари няма изричен критерий за цените, който да може да се изчисли чрез икономическата теория. Освен това не е възможно да се симулира въздействието на стратегиите, разработени от продавачи и купувачи, по отношение на арбитража между спотови и форуърдни договори. Този факт се демонстрира от голямото разнообразие ситуации, наблюдавани на пазарите за търговия на едро в Европа. Разследването на сектора на електроенергията показа, че съотношението между обема, търгуван под формата на спотови продукти, и националното потребление на електроенергия се различава значително между държавите-членки (122).
(450)
Както е посочено в съображение 198, спотовите цени, най-вече тези на спотовите енергийни борси, обикновено определят референтни стойности за целия пазар за търговия на едро, включително за форуърдните продукти. Поради това Комисията счита, че за да се установи размерът на помощта, която трябва да бъде възстановена, пазарът за търговия на едро следва да бъде симулиран при предположението, че цялата електроенергия би била търгувана чрез спотови договори с изключение на конкретните елементи, посочени в съображения 453-456.
(451)
Симулацията следва да бъде извършена въз основа на краткосрочните пределни разходи на съответните съоръжения за производство. Следователно симулацията следва да вземе предвид съответните данни, специфични за всяко съоръжение за производство на електроенергия, работило в Унгария (123) между 1 май 2004 г. и действителната дата на прекратяване на СИЕ, най-вече по отношение на инсталиран капацитет, топлинна ефикасност, разходи за гориво и други основни компоненти на променливите разходи, както и периоди на планирано и принудително спиране на електричеството. Освен това симулацията следва да се проведе при основното предположение, че във всеки един момент има една единствена цена на симулирания спотов пазар, която е резултат от механизмите за предлагане и търсене. Тази единствена цена се променя с течение на времето поради промени в търсенето и променливите разходи.
(452)
Симулацията следва да вземе предвид факта, че в съпоставителния сценарий MVM не би било длъжно да купува електроенергия, превишаваща неговите нужди за покриване на нуждите на сегмента на пазара за комунални услуги (124). Следователно механизмите за освобождаване, посочени в съображение 226 не биха съществували в съпоставителния сценарий и нуждите на MVM биха били ограничени до количествата, необходими за задоволяване на търсенето в сегмента за комунални услуги.
(453)
Симулацията следва също така да вземе предвид някои специфични, надлежно обосновани ситуации, които могат да доведат до отклонения от принципа на пределни разходи, лежащ в основата на цялата симулация. Съоръженията за комбинирано производство могат да се окажат в такива специфични ситуации. В зависимост от техните договорни или законови задължения по отношение на доставките на топлинна енергия, тези съоръжения могат да бъдат принудени да продават електроенергия на цена, по-ниска от техните краткосрочни пределни разходи.
(454)
Такива ситуации могат да засегнат и съоръжения за производство, облагодетелствани от схема за публична подкрепа на основание, че са базирани на технологии, щадящи околната среда. Такъв е случаят в Унгария, където законодателството налага на MVM и регионалните разпределителни дружества задължително изкупуване на електроенергия, произведена чрез комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, от отпадъци или от възобновяеми енергийни източници, при официално регулирани цени, които обикновено са по-високи от цените в конкурентния сектор на пазара за търговия на едро. Симулацията трябва да взема предвид, че в съпоставителния сценарий тази схема за задължително изкупуване също би била в действие. Поради това количествата, изкупвани от MVM съгласно режима за задължително изкупуване, и цените, плащани за тази електроенергия, биха били идентични с тези в действителния сценарий (125).
(455)
Симулацията също така следва да вземе под внимание факта, че известна част от физически наличния капацитет не е достъпен за доставяне на електроенергия на пазара за търговия на едро, тъй като той е запазен за осигуряване на балансиращи услуги за оператора на преносна система. В действителния сценарий балансиращите услуги са били осигурявани както от производители, работещи по СИЕ, така и от други производители. Симулацията следва да бъде извършена при предположението, че в „съпоставителния сценарий“ запазеният капацитет за осигуряване на балансиращи услуги на ОПС, осигуряваната въз основа на този капацитет електроенергия и получаваната за нея цена са същите като тези в действителния сценарий.
(456)
В съпоставителния сценарий количествата на внесена и изнесена електроенергия и цените, получени за тях, може да са били различни от тези в действителния сценарий. Не би било възможно обаче точно да се определи ефекта без разширяване на обхвата на симулацията, така че да обхване пазарите на изнасящите и внасящите държави, тъй като решенията на участниците на пазара по отношение на износ или внос от една държава към друга се повлияват от съществуващите на пазара условия както в изнасящата, така и във внасящата държава. Като се вземе предвид, че количеството на внесена в и изнесена от Унгария електроенергия е ограничено в сравнение с произведената и употребена в рамките на държавата електроенергия и като се вземе под внимание факта, че една трета от целия внос е обхваната от дългосрочни договори (126), Комисията счита, че такова разширяване на обхвата на симулацията може да изисква непропорционални усилия. Следователно Унгария може да счете, че в съпоставителния сценарий внесените и изнесени количества електроенергия и съответните цени са били същите като тези в действителния сценарий.
(457)
Комисията осъзнава, че някои производители без СИЕ с MVM са сключили дългосрочни или средносрочни договори за доставяне на електроенергия с други потребители. Комисията счита обаче, че такива договори следва да не се вземат предвид за целите на симулацията, тъй като прекратяването на СИЕ на 1 май 2004 г. или по-рано, каквото е основното предположение на съпоставителния сценарий, по необходимост би изменило търговските стратегии на всички производители, предвид големия дял на инсталиран капацитет, запазен в съответствие със СИЕ. Както бе доказано в съображение 449, не е възможно да се изчисли дяла на електроенергия, продаден под формата на спотови и форуърдни продукти. Поради това е разумно да се счете, че всички производители биха продавали цялата си продукция под формата на спотови договори, освен ако не попадат в една от ситуациите, посочени в съображения 453-456.
(458)
Най-точният начин за симулиране на пазар за търговия на едро на електроенергия е това да се направи на почасова основа, като се вземат предвид всички параметри, специфични за всеки отделен час. Комисията ще приеме обаче, че симулацията ще бъде ограничена до представителни времеви извадки и че резултатите от симулациите, проведени във всяка представителна времева извадка, ще бъдат екстраполирани към целия оценяван период.
(459)
Симулацията следва да доведе до надеждни прогнози за количеството електроенергия, доставенo от всяко съоръжение за производство, и цената, получена за него в съответствие със съпоставителния сценарий. Съотношението между електроенергията, нужна на MVM за задоволяване на нуждите на регулирания сегмент (127), и цялостното количество електроенергия, доставяно на пазара за търговия на едро във всеки един момент, следва да се изчисли въз основа на данни от минали периоди, касаещи цялостното потребление на крайните потребители в регулирания сегмент и цялостното потребление на всички крайни потребители в действителния сценарий.
(460)
Този дял следва да се използва за изчисляване на количеството електроенергия, което всеки производител би продавал на MVM във всеки един момент в съответствие със съпоставителния сценарий. Въз основа на тези изчисления, цялостните суми, които MVM би трябвало да плати на всеки производител за електроенергията, купена за задоволяване на търсенето в регулирания сегмент в съответствие със съпоставителния сценарий, следва да се изчислят за целия оценяван период (128).
(461)
Последната стъпка от изчисляването на сумата за възстановяване следва да вземе предвид факта, че в съответствие с действителния сценарий, производителите не са продавали цялата продукция на производствените блокове, обхванати от СИЕ, на MVM, а са продавали неизползваната част от капацитета на потребители, различни от MVM. За всеки съответен производствен блок, размерът на помощта, която трябва да бъде възстановена, следва да се изчисли на годишна основа в съответствие с разликата между получените приходи от продажбата на електроенергия на MVM съгласно СИЕ (129) в действителния сценарий и сумите, които биха били платени от MVM в съпоставителния сценарий, както е изчислено в съответствие с изложените по-горе принципи.
(462)
Комисията признава обаче, че според съпоставителния сценарий въпросните производители може да получат по-високи приходи от потребители, различни от MVM, в сравнение с получените от тези потребители в действителния сценарий. Това се дължи най-вече на факта, че в съпоставителния сценарий MVM не запазва капацитет, което предлага на производителите допълнителни възможности да продават своята продукция на потребители, различни от MVM. Следователно Унгария може да приспадне от сумите, изчислени в съответствие със съображение 461, разликата между приходите, които производителите биха получили от потребителите, различни от MVM, в съпоставителния сценарий, и приходите, които са получили от потребители, различни от MVM, в действителния сценарий, ако тази разлика е положителна.
(463)
Лихвата, която трябва да се възстанови в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999, също следва да се изчисли на годишна основа.
(464)
За да може Комисията да оцени точността и надеждността на симулацията, извършена от Унгария, последната следва да ѝ предостави подробно описание на лежащата в основата методология и набора от данни, използван за симулацията.
(465)
Комисията осъзнава наличието на подходящи инструменти, с които може да се извърши необходимата симулация. Такъв инструмент в действителност бе използван от Комисията в контекста на разследването на сектора на електроенергията, за да оцени структурата и представянето на шест европейски пазара за търговия на едро (130). Такива инструменти се използват и от редица производители и търговци на електроенергия, за да изготвят дългосрочни прогнози за електроенергията, да провеждат проучвания за планиране на ресурсите и да оптимизират конфигурацията на генериращите мощности. Освен това, както бе посочено по-горе, Комисията желае да приеме определено опростяване, а именно използването на представителни времеви извадки, вместо симулация на почасова основа. Поради това, въз основа на принципа на лоялно сътрудничество, установен в член 10 от Договора, Унгария е длъжна да извърши симулация в съответствие с принципите, изложени по-горе, и да изчисли размера на помощта, която трябва да се възстанови въз основа на тази симулация в рамките на разумен срок.
(466)
Съдът на Европейските общности счита, че държава-членка, която е изправена пред непредвидени или непредвидими затруднения или последствия, останали незабелязани от Комисията, може да представи тези проблеми за проучване от страна на Комисията заедно с предложения за подходящи изменения. В такъв случай, Комисията и въпросната държава-членка трябва добросъвестно да си сътрудничат с оглед преодоляване на затрудненията при пълно спазване на разпоредбите на Договора за ЕО (131).
(467)
Поради това Комисията приканва Унгария да представи на Комисията за проучване всякакви проблеми, които могат да възникнат при изпълнение на настоящото решение.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(468)
Комисията заключава, че СИЕ предоставят незаконна държавна помощ на производителите на електроенергия по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и че тази държавна помощ е несъвместима с общия пазар.
(469)
Както е обяснено в точка 7.3, елементът на държавна помощ, предвиден в СИЕ, се състои в задължението за изкупуване от страна на MVM на определен капацитет и гарантирано минимално количество електроенергия на цена, която обхваща капиталови, постоянни и променливи разходи за значителна част от жизнения цикъл на съоръженията за производство, като така им гарантира възвръщаемост на инвестициите.
(470)
Тъй като тази държавна помощ е несъвместима с Договора за ЕО, тя трябва да бъде прекратена.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Задълженията за изкупуване, установени в споразуменията за изкупуване на електроенергия между Magyar Villamos Művek Rt. и Budapesti Erőmű Rt., Dunamenti Erőmű Rt., Mátrai Erőmű Rt., AES-Tisza Erőmű Kft, Csepeli Áramtermelő Kft., Paksi Atomerőmű Rt. и Pécsi Erőmű Rt. (страна по първоначалното СИЕ и предшественик на Pannon Hőerőmű Rt.) (132) представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО за производителите на електроенергия.
2. Държавната помощ, посочена в член 1, параграф 1, е несъвместима с общия пазар.
3. Унгария прекратява предоставянето на държавната помощ, посочена в параграф 1 в рамките на шест месеца след датата на уведомление на настоящото решение.
Член 2
1. Унгария възстановява помощта, посочена в член 1, от получателите.
2. Сумите, които следва да се възстановят, включват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на получателя, до датата на действителното им възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (133), изменен с Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (134).
Член 3
1. В срок от два месеца от датата на уведомяване за настоящото решение Унгария предоставя на Комисията информация относно предприетите и планирани мерки за изпълнение на настоящото решение и най-вече предприетите стъпки за извършване на подходяща симулация на пазара за търговия на едро с цел изчисляване на сумите, които трябва да се възстановят, подробната методология, която ще се приложи, и подробно описание на набора от данни, които възнамерява да използва за тази цел.
2. Унгария информира Комисията за напредъка на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При поискване от Комисията тя предоставя незабавно информация за предприетите и планирани мерки за изпълнение на настоящото решение. Освен това тя предоставя подробна информация за размера на помощта и лихвите по възстановяване, които са вече възстановени от получателите.
Член 4
1. Точният размер на помощта, която трябва да се възстанови, следва да се изчисли от Унгария въз основа на подходяща симулация на пазара за търговия на едро на електроенергия в неговия вид, ако нито едно от споразуменията за изкупуване на електроенергия, посочени в член 1, параграф 1, не е било в сила от 1 май 2004 г. насам.
2. В рамките на шест месеца след уведомяване за настоящото решение, Унгария изчислява сумите, които трябва да се възстановят, въз основа на метода, посочен в параграф 1, и представя на Комисията цялата информацията, която има значение за симулацията, и най-вече резултатите от нея, подробно описание на приложената методология и набора от данни, използван за извършване на симулацията.
Член 5
Унгария гарантира, че възстановяването на помощта, посочена в член 1, се изпълнява в рамките на десет месеца, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Унгария.
Съставено в Брюксел на 4 юни 2008 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 4 juni 2008
om det statliga stöd C 41/05 som Ungern genomfört i form av energiköpsavtal
[delgivet med nr K(2008) 2223]
(Endast den ungerska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2009/609/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1)
Genom en skrivelse av den 31 mars 2004, registrerad samma dag, anmälde Ungern regeringsdekret 183/2002 (VIII.23.) (2) till kommission enligt det förfarande som anges i bilaga IV.3, stycke 1.c i fördraget om Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens anslutning till Europeiska unionen (”interimsförfarande”). I det anmälda dekretet anges ett system för ersättning för kostnader som bärs av den statsägda elgrossisten, företaget Magyar Villamos Művek Zrt (nedan kallat MVM). Kommissionen registrerade anmälan under ärende om statligt stöd nummer HU 1/2004.
(2)
Ett antal officiella skrivelser utväxlades mellan Ungern och kommissionen om åtgärden (3). Kommissionen har också mottagit synpunkter från tredje part (4). Under interimsförfarandet upptäckte kommissionen att den ungerska elgrossistmarknaden huvudsakligen var organiserad kring långfristiga energiköpsavtal mellan MVM och ett antal elproducenter. Utifrån information som fanns tillgänglig om detta vid den tiden misstänkte kommissionen att dessa energiköpsavtal innehöll inslag av olagligt statligt stöd.
(3)
Genom en skrivelse av den 13 april 2005, registrerad den 15 april 2005, drog Ungern tillbaka sin anmälan av regeringsdekret 183/2002. Den 4 maj 2005 registrerade kommissionen, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (5), på eget initiativ ett ärende om statligt stöd (ärende nummer NN 49/05) om energiköpsavtal.
(4)
I en skrivelse av den 24 maj 2005 (D/54013) begärde kommissionen ytterligare upplysningar från Ungern. Svaret av den 20 juli 2005 registrerades av kommissionen den 25 juli 2005. Ungern lämnade ytterligare upplysningar i en skrivelse av den 28 september 2005, registrerad den 30 september 2005.
(5)
Genom en skrivelse av den 9 november 2005 underrättade kommissionen Ungern om sitt beslut att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget med avseende på energiköpsavtalen. Beslutet om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (6).
(6)
I inledningsbeslutet uttryckte kommissionen sina tvivel om energiköpsavtalens förenlighet med den gemensamma marknaden och uppmanade berörda parter att inkomma med sina synpunkter.
(7)
Efter en begäran om förlängning av tidsfristen för att lämna synpunkter, vilken kommissionen godkände (7), lämnade Ungern den 31 januari 2006 sina synpunkter på beslutet att inleda ett förfarande. Skrivelsen registrerades av kommissionen den 1 februari 2006.
(8)
Efter ytterligare förfrågningar om förlängning av tidsfristen att lämna synpunkter, vilka kommissionen godkände (8), registrerades synpunkter från berörda parter av kommissionen enligt följande: synpunkter från MVM den 11 januari 2006, från en tredje part som begärde att få vara anonym den 20 januari 2006, från Marta kraftverk den 20 januari och den 6 mars 2006, från banken […] den 10 februari 2006, från AES-Tisza kraftverk den 13 och 14 februari 2006, från banken […] den 13 februari 2006, från Electrabel SA och dess dotterbolag Dunament kraftverk den 14 februari 2006, från Budapest kraftverk den 21 februari 2006 och från Csepel kraftverk den 21 februari 2006.
(9)
Efter en bekräftelse från Ungern om att information från tredje part ska behandlas konfidentiellt i detta förfarande (10), vidarebefordrades ovanstående synpunkter till Ungern i en skrivelse av den 25 april 2006.
(10)
I en skrivelse av den 28 juni 2006, registrerad den 29 juni 2006, lämnade Ungern första delen av sina synpunkter på berörda parters kommentarer och i en skrivelse av den 24 juli 2006, registrerad den 25 juli 2006, lämnades den andra delen.
(11)
Medveten om de planerade lagändringarna inom energisektorn i Ungern sände kommissionsledamot Kroes den 17 oktober 2006 en skrivelse till minister Kóka där den ungerska regeringen uppmanades att i det nya lagförslaget ta med frågan om energiköpsavtal och eventuella ersättningsåtgärder i överensstämmelse med EU-lagstiftningen.
(12)
Företaget AES-Tisza lämnade den 19 december 2006 ytterligare synpunkter med klagomål på flera aspekter av kommissionens förfarande.
(13)
I skrivelser av den 21 november 2006 (registrerad den 23 november 2006) och den 15 januari 2007 (registrerad samma dag) och på möten med kommissionen den 18 december 2006 och den 8 mars 2007, bekräftade den ungerska regeringen sin avsikt att göra ändringar i lagstiftningen i samband med avregleringen av energisektorn och därmed också ändringar av den befintliga situationen på elgrossistmarknaden.
(14)
Kommissionen bad om ytterligare upplysningar den 23 april 2007. Ungern svarade den 5 juni 2007 och sände ytterligare upplysningar den 6 augusti 2007.
(15)
I en skrivelse av den 4 maj 2007 underrättade den ungerska regeringen kommissionen om att den skulle inrätta en arbetsgrupp som skulle förhandla med alla berörda elproducenter om att upphäva eller avsevärt förändra energiköpsavtalen. I enlighet därmed antog regeringen den 11 maj 2007 beslut nr 2080/2007 (V.11.) om långfristiga energiköpsavtal inom energisektorn (11), och inrättade därmed ovanstående arbetsgrupp (som leds av premiärministerns kansli) i avsikt att utan dröjsmål lösa situationen med energiköpsavtalen i enlighet med EU:s bestämmelser om statligt stöd och besluta att inleda officiella förhandlingar om detta med berörda elproducenter. I en skrivelse av den 3 juli 2007 underrättade den ungerska regeringen kommissionen om resultatet av de första förhandlingarna som ägde rum i juni 2007.
(16)
I samband med avregleringsprocessen offentliggjordes den 2 juli 2007 den nya elenergilagen (12) och den trädde till vissa delar i kraft den 15 oktober 2007 och till vissa delar den 1 januari 2008. I en skrivelse av den 25 juli 2007 underrättade den ungerska regeringen kommissionen om resultaten av den nya ellagen i fråga om en avreglering av den ungerska elmarknaden. Den nya lagen innebar dock inga förändringar av själva energiköpsavtalen som fortfarande gällde oförändrade mellan MVM och de elproducenter som angavs i beslutet att inleda förfarandet.
(17)
I en skrivelse av den 26 juli 2007 ställde kommissionen ytterligare frågor till de ungerska myndigheterna.
(18)
Den 7 september 2007 registrerade kommissionen en skrivelse från den ungerska regeringen där denna begärde mer tid för att med framgång kunna avsluta förhandlingarna med producenterna.
(19)
Den 24 september och den 31 oktober 2007 registrerade kommissionen Ungerns svar på frågorna från den 26 juli 2007.
(20)
Den 14 december 2007 sände kommissionen, enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 659/1999 en påminnelse till de ungerska myndigheterna med en lista över frågor för vilka svaren fortfarande var ofullständiga. De ungerska myndigheterna svarade med en skrivelse av den 16 januari 2008.
(21)
De ungerska myndigheterna anförde att eftersom Dunament och AES-Tisza inte lämnat de uppgifter som begärts kunde de inte ge fullständiga svar på kommissionens frågor.
(22)
Därefter antog kommissionen den 15 februari 2008 ett informationsföreläggande där Ungern ålades att, inom femton dagar, lämna de uppgifter som förtecknades i beslutet.
(23)
Den 27 februari sände Dunament kraftverk en kopia av sina svar på de ungerska myndigheternas frågor till kommissionen och förklarade varför de inte kunde svara på frågorna. De ungerska myndigheterna svarade den 4 och 13 mars 2008. Som svar på Dunaments uttryckliga begäran bifogade de till sina svarsskrivelser de skrivelser som Dunament sände till finansministeriet och till det ungerska energiverket daterade den 14 maj 2007, 21 augusti 2007, 13 september 2007, 7 december 2007, 14 januari 2008 respektive 20 februari 2008. De ungerska myndigheterna hade inte tidigare vidarebefordrat kopior av dessa skrivelser till kommissionen (13), men i sina svar på kommissionens frågor under förfarandet hade de infogat de uppgifter de ansåg vara relevanta.
(24)
Det framgår av de ungerska myndigheternas svar att AES-Tisza inte svarade Ungern. Genom ett fax av den 10 mars 2008 sände AES-Tisza en skrivelse till kommissionsledamot Kroes i vilken angavs att de ungerska myndigheterna redan hade alla uppgifter som hade begärts av kommissionen.
(25)
I sitt svar av den 13 mars 2008 lämnade de ungerska myndigheterna till kommissionen, utifrån den information som var tillgänglig för dem, relevanta uppgifter för frågorna 1 a till 1 d i kapitel III i informationsföreläggandet. De lämnade dock inga ytterligare uppgifter som svar på de frågor som ställdes under punkt 1 e i kapitel III i informationsföreläggandet om ovanstående två elproducenters investeringar.
(26)
En stor del av den information som utväxlades sedan ärende HU1/2004 registrerades handlade om tolkningen och den konkreta tillämpningen av kommissionens meddelande om analysmetodiken för statligt stöd i samband med icke återvinningsbara kostnader (”analysmetoden”) (14). Utifrån de dokument som lämnats i detta förfarande verkade det som om de ungerska myndigheterna planerade att införa ett system för ersättning för icke återvinningsbara kostnader, varav en bedömning kunde ha inkluderats i detta beslut. Under hela detta förfarande ägde sedan djupgående diskussioner rum mellan kommissionen och de ungerska myndigheterna om detaljerna i ett ersättningssystem som Ungern skulle kunna anta för att ett sådant system skulle uppfylla metodens kriterier.
(27)
Trots de tekniska diskussionerna om ett möjligt framtida ersättningssystem har Ungern, fram till datumet för detta beslut, inte lämnat in något fullständigt ersättningssystem till kommissionen som officiellt har godkänts av den ungerska regeringen. I sin skrivelse av den 13 mars 2008 bekräftade de ungerska myndigheterna uttryckligen att de för närvarande inte ville bevilja ersättning för icke återvinningsbara kostnader. De förbehöll sig dock rätten att bevilja sådan ersättning till vissa elproducenter i ett senare skede.
(28)
Kommissionen bad i en skrivelse av den 7 april 2008 den ungerska regeringen bekräfta vissa uppgifter. De ungerska myndigheterna lämnade den begärda informationen i en skrivelse som registrerades den 22 april 2008.
(29)
I en skrivelse av den 20 maj 2008 underrättade de ungerska myndigheterna kommissionen om att energiköpsavtalen med Paks kraftverk hade sagts upp av parterna den 31 mars 2008. Även om kraftverken Csepel och Pannon undertecknade uppsägningsavtal i april 2008 har dessa avtal vid detta besluts datum ännu inte trätt i kraft. Detta beror på att de ännu inte godkänts av aktieägare och bankinstitut.
(30)
Budapest kraftverk gjorde invändningar mot beslutet om att inleda förfarandet genom en talan som väcktes hos förstainstansrätten den 3 mars 2006 med referensnummer T-80/06. Den 6 juni 2006 ansökte Csepel kraftverk om tillåtelse att ingripa i förfarandet till stöd för Budapest kraftverk och detta beviljades med ett domstolsbeslut av den 11 mars 2008.
(31)
Dessutom är två internationella förhandlingsförfaranden inför International Centre for the Settlement of Investment Disputes i Washington, D.C. oavslutade. Dessa förfaranden inleddes mot Republiken Ungern av elproducentföretagen […] och […], båda delägare i kraftverk med energiköpsavtal i Ungern. Förhandlingarna grundas på de åtgärder för investeringsskydd som står inskrivna i europeiska energistadgan.
2. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN
(32)
Mellan den 31 december 1991 och 31 december 2002 var den ungerska elmarknaden organiserad kring en ”ensamköpare”, företaget Magyar Villamos Művek (MVM). MVM är till 99,9 % statsägt och verksamheten omfattar elproduktion, grossistförsäljning, kraftöverföring och detaljhandel. Enligt modellen med en ensam köpare kunde elproducenterna endast leverera energi direkt till MVM (såvida MVM inte sa upp de regionala distributionsföretagens avtal) och MVM var det enda företag som hade tillstånd att leverera el till de regionala distributionsföretagen. Enligt Lag XLVIII från 1994 om elenergi (energilag I), var MVM skyldigt att garantera trygg energiförsörjning i Ungern till lägsta möjliga kostnad.
(33)
Lag CX från 2001 om elenergi (energilag II som ersatte energilag I) trädde i kraft den 1 januari 2003. Med den upprättades en tvådelad modell för den ungerska elmarknaden vilken gällde fram till den 1 januari 2008, då lag LXXXVI från 2007 om elenergi (energilag III ersatte energilag II) trädde i kraft. Under denna dubbla modell fanns en allmännyttig och en konkurrensutsatt sektor, och kunderna (vilka efter hand blev fler) fick rätt att byta till de konkurrensutsatta företagen. I den allmännyttiga sektorn förblev MVM den enda grossisten, medan andra aktörer dök upp på den fria marknaden. Energilag III innebar slutet för det allmännyttiga segmentet men privatkunder och vissa företagskunder behölls ändå - tillåtet i det andra energidirektivet (15) - enligt en skyldighet att tillhandahålla samhällsservice.
(34)
Enligt energilag I var MVM skyldigt att bedöma landets totala energibehov och vartannat år framställa en nationell plan för anläggning av kraftverk (Országos Erőműépítési Terv). Denna plan skulle sedan lämnas in och godkännas av den ungerska regeringen och parlamentet.
(35)
Av energilag I och inlagor från den ungerska regeringen (16) framgår att de mest brådskande målen på den ungerska energimarknaden under mitten av 1990-talet var tryggad energiförsörjning till lägsta möjliga kostnad, modernisering av infrastrukturen med särskild avsikt på rådande standarder för miljöskydd och den nödvändiga omstruktureringen av energisektorn. I avsikt att uppnå dessa allmänna mål föreslogs långfristiga energiköpsavtal åt utländska investerare som skulle göra investeringar i konstruktion och modernisering av kraftverksanläggningarna i Ungern. Energiköpsavtalen undertecknades av elproducenterna och av MVM.
(36)
Energiköpsavtalen som ingicks mellan MVM och enskilda kraftverk (17) gav en balanserad produktionsportfölj som gav MVM möjlighet att uppfylla sin skyldighet att garantera trygg energiförsörjning. De gav MVM möjlighet att tillfredsställa behoven vid såväl låglast (med koleldade kraftverk och kärnkraftverk) som höglast (med gaseldade kraftverk).
(37)
Energiköpsavtalen kräver att elproducenterna underhåller och driver sina produktionsanläggningar på rätt sätt. De reserverar hela eller större delen av kraftverkens produktion (MW) för MVM. Denna kapacitetstilldelning är oberoende av kraftverkets faktiska användning. Förutom de reserverade kapaciteterna krävs genom energiköpsavtalen att MVM köper in en minimimängd el (MWh) från varje kraftverk.
(38)
En del energiköpsavtal omfattar sådana s.k. systemtjänster (18) som MVM levererar till systemoperatören MAVIR, om kraftverken tekniskt sett kan tillhandahålla dessa.
(39)
De energiköpsavtal som tecknades 1995-996 (sju av de tio avtal som bedöms) tilldelades i syfte att privatisera kraftverken. Dessa avtal följde ett modellavtal som tagits fram av en internationell advokatbyrå på begäran av den ungerska regeringen. Det förekom inget anbudsförfarande vid undertecknandet av dessa energiköpsavtal. Däremot förekom ett anbudsförfarande vid privatiseringen av kraftverken. Energiköpsavtalen (som undertecknades före privatiseringen) utgjorde en del av privatiseringspaketet. En del av dessa avtal (främst avtalen för Mátra, Tisza och Dunament) ändrades delvis av parterna efter privatiseringen.
(40)
Kraftverket Csepels energiköpsavtal undertecknades 1997 och utformades enligt en något annorlunda modell. Inte heller i detta fall förekom dock något anbudsförfarande och undertecknandet av energiköpsavtalet var på liknande sätt kopplat till privatiseringen av kraftverket.
(41)
Energiköpsavtalet för Ujpest kraftverk (ett av tre kraftverk i Budapest) undertecknades med Budapest kraftverk 1997, även här utan något särskilt anbudsförfarande.
(42)
Det var bara energiköpsavtalet med Kispest kraftverk (en annan, föråldrad, anläggning i Budapest kraftverk som genomgick en omfattande ombyggnad vid denna tid) som 2001 undertecknades efter ett öppet anbudsförfarande.
(43)
Mellan 2000 och 2004 täckte de kapaciteter som reserverades för energiköpsavtalen ungefär 80 % av Ungerns totala elbehov (MW). Från 2005 fram till datumet för detta beslut har andelen legat på runt 60-70 %. Det förväntas att denna successivt skulle minska under perioden mellan 2011 och 2024 (19).
(44)
Av de närmare tjugo energiköpsavtal som undertecknades mellan 1995 och 2001 gällde tio fortfarande när Ungern blev medlem i EU (1 maj 2004).
(45)
Detta beslut berör endast de energiköpsavtal som var i kraft den 1 maj 2004. Det berör inte de avtal som avslutades före detta datum. Även om vissa energiköpsavtal (se skäl 29) upphävdes av parterna i april 2008 berörs de av detta beslut och deras karaktär av statligt stöd och deras förenlighet med den gemensamma marknaden under perioden mellan 1 maj 2004 och deras slutdatum (april 2008) bedöms också.
(46)
I tabellen nedan finns en förteckning över de kraftverk med energiköpsavtal som berörs av detta beslut. Den angivna löptid refererar till det ursprungligen planerade slutdatumet för energiköpsavtalen som angavs i själva avtalen.
Tabell 1
Översikt över elproducenter med energiköpsavtal, huvudsakliga aktieägare och avtalens löptid
Elproducent
Främsta aktieägargrupp
Kraftverk med energiköpsavtal
Energiköpsavtalets löptid
Budapesti Erőmű Rt.
EDF
Kelenföldi Erőmű
1996-2011
Újpesti Erőmű
1997-2021
Kispesti Erőmű
2001-2024
Dunamenti Erőmű Rt.
Electrabel
Dunament F block
1995-2010
(undertecknat 1995, trädde i kraft 1996)
Dunament G2 block
1995-2015
(undertecknat 1995, trädde i kraft 1996)
Mátrai Erőmű Rt.
RWE
Mátrai Erőmű
1995-2022
(ursprunglig löptid fram till 2015, förlängt år 2005 till 2022)
AES-Tisza Erőmű Kft.
AES
Tisza II Erőmű
1995-2016
(undertecknat 1995, trädde i kraft 1996)
([…])
Csepeli Áramtermelő Kft.
ATEL
Csepel II Erőmű
1997-2020
(undertecknat 1997, trädde i kraft 2000)
Paksi Atomerőmű Rt.
MVM
Paksi Atomerőmű
1995-2017 (20)
(undertecknat 1995, trädde i kraft 1996)
Pannonpower Holding Rt.
Dalkia
Pécsi Erőmű
1995-2010
(undertecknat 1995, trädde i kraft 1996)
(47)
I regeringsdekret 1074/1995 (VIII.4.) om en reglering av elpriserna förband sig regeringen att från den 1 januari 1997 (inledningen på den så kallade första prisregleringscykeln) ”förutom att täcka motiverade driftskostnader, grossistförsäljnings- och detaljhandelspriser garantera 8 % avkastning på eget kapital”. Regeringen garanterade därmed kraftverken med energiköpsavtal 8 % avkastning på kapital.
(48)
Från den 1 januari 2001 (starten för den andra prisregleringscykeln) omfattade de officiella priserna 9,8 % vinst på tillgångar för kraftverken. Ökningen i procent innebar inte nödvändigtvis en förändring i de faktiska beloppen, eftersom grunderna för de två vinstsatserna var olika (den första beräknades på kapital medan den andra beräknades på tillgångar). Priserna återspeglade ändringar i inflationen.
(49)
De reglerade priserna fortsatte att gälla för kraftverken fram till den 31 december 2003.
(50)
Under den här prisregleringsperioden analyserade det ungerska energiverket kostnadsstrukturen för alla kraftverk och fastställde priset för elköp för MVM till ett värde som säkerställde lönsamhet.
(51)
Listan över kostnader som täcktes av detta prissättningssystem omfattade följande huvudsakliga kostnadsposter (21):
- Fasta kostnader: avskrivning, försäkring, vissa fasta underhålls- och driftskostnader, låneränta [”hitelkamatok”], stängning [”rekultivációs költségek”], skatter, personalkostnader [”személyi jellegű költségek”], kostnader för miljöskydd, utgifter till Centrala kärnkraftsfonden [”Központi Nukleáris Alap befizetések”] för kärnkraftsanläggningen och extraordinära utgifter [”rendkívüli ráfordítások”].
- Rörliga kostnader: bränslekostnader.
(52)
Den ungerska energimyndigheten hade i uppgift att säkerställa att de kostnader som täcktes var rimliga och nödvändiga.
(53)
Det officiella priset åsidosatte det pris som fastställts i energiköpsavtalen.
(54)
Från den 1 januari 2004 fastställdes priserna utifrån prisformlerna i energiköpsavtalen. Den exakta innebörden av formlerna förtydligades i samband med de årliga prisförhandlingarna mellan MVM och elproducenterna.
(55)
De prisformler som användes i energiköpsavtalen är extremt komplicerade, men de följer samma principer som den metod som användes av det ungerska energiverket före 2004. Enligt de ungerska myndigheternas inlagor (22) upprättades bilagan till energiköpsavtalen om fastställande av priser med hjälp av formler och definitioner i ovanstående regeringsdekret 1074/1995 om reglering av elpriserna. (Enligt inlagan ”kopierades i avtalen de formler och definitioner som fanns i dekretet”.) Därmed grundas prissättningsprinciperna i energiköpsavtalen, i likhet med systemet för fastställande av reglerade priser, på motiverade kostnadskategorier.
(56)
Varje energiköpsavtal innehåller två typer av avgiftskomponenter: kapacitetsavgift (eller avgift för att göra kapacitet tillgänglig) för reserverad kapacitet (MW) som täcker fasta kostnader + vinst (kapitalkostnad), och elavgift som täcker rörliga kostnader. De olika energiköpsavtalen ger utrymme för olika ytterligare avgifter. Beroende på energiköpsavtalen kan dessa ytterligare avgifter vara bonus/straffavgifter som används som ett incitament för elproducenterna att arbeta enligt principen om lägsta kostnad, och ytterligare avgifter för att bibehålla produktionsreserver, planera om underhåll på MVM:s begäran, öka belastningen i höglastperioder och minimera den under avtalad kapacitet under låglastperioder, o.s.v. De periodiska (årliga, kvartalsvisa, månadsvisa) ändringarna av kapacitetsavgifterna beror på ett flertal olika faktorer: aktivering av genomförda eftermonteringsprojekt, olika intressekategorier, utländska växelkurser, inflationsindex, o.s.v. Kapacitetsavgiften och de extra avgifterna täcker också systemtjänster (som omfattas av energiköpsavtalen). Elavgifterna är i huvudsak kopplade till bränslekostnader och särskilda bränsletillämpningar. De beräknas utifrån principen om övervältring av rörliga kostnader.
(57)
Noteras bör att definitionen av täckta kostnadskategorier inte nödvändigtvis var densamma i prisregleringen före 1 januari 2004 och i energiköpsavtalen. Ungerns inlagor (23) visar att exempelvis kapacitetsavgiften för kraftverken […] och Dunament var högre i deras energiköpsavtal än under prisregleringen. Detta berodde på att de här energiköpsavtalen tog hänsyn till eftermontering, vilket ledde till högre fasta kostnader. Dessa högre fasta kostnader visade sig efterhand (enligt den successiva eftermonteringen) i högre kapacitetsavgifter med energiköpsavtalen än under prisregleringen. Andra skillnader på grund av bilaterala förhandlingar mellan MVM och producenterna mellan de reglerade priserna och priserna enligt energiköpsavtalen kunde också noteras.
(58)
Trots dessa skillnader bekräftades, i Ungerns inlagor av den 20 oktober 2004 och den 20 juli 2005, av alla kraftverk med energiköpsavtal att prisberäkningsmetoden och även kostnadskategorierna som tillämpades efter slutet på prisregleringen i stort sett var desamma som dem som användes av den ungerska energimyndigheten före detta datum.
(59)
Priserna i energiköpsavtalen som användes efter den 1 januari 2004 grundades därmed fortfarande på en beräkning av motiverade (fasta och rörliga) kostnader + vinst.
(60)
Av detta följer att även om prisregleringen tog slut den 31 december 2003 avreglerades priserna inte helt, eftersom prissättningen på grossistnivå av el fortsatte att styras av principen om avkastning på investering vilket fastslås i energiköpsavtalen (24).
(61)
Den 6 februari 2006 antog det ungerska parlamentet lag XXXV från 2006 (25) i vilken regeringens prisreglering av el som säljs till MVM enligt energiköpsavtal återinfördes. Det första nya prisdekretet trädde i kraft den 9 december 2006. Från detta datum åsidosattes återigen prisregleringen i energiköpsavtalen av regeringens prisformler under en period av ungefär ett år (till den 31 december 2007).
(62)
Från och med den 1 januari 2008 blev energilag III inom ramen för avregleringen av marknaden slutet för de reglerade priserna och för allmännyttiga och fria marknadssegment samtidigt.
(63)
Från och med den 1 januari 2008 fastställs därmed återigen priset på el som elproducenterna säljer till MVM enligt energiköpsavtal av prisformlerna i energiköpsavtalen. De underliggande principerna för dessa formler har inte ändrats sedan de senast tillämpades: de följer alltså samma principer som under perioden 1 januari 2004 till 8 december 2006 (se skälen 54 till 59).
(64)
Det innebär att prissättningen enligt energiköpsavtal fortfarande styrs av principen om avkastning på investering.
(65)
Med energiköpsavtalen reserveras hela eller en större del av producentenheternas kapacitet för MVM.
Tabell 2
Ungerns inhemska produktionskapacitet (26)
(MW)
Kapacitet
2004
2005
2006
2007
Installerad total produktionskapacitet (27)
8 777
8 595
8 691
8 986
Tillgänglig bruttokapacitet (28)
8 117
8 189
8 097
8 391
Tillgänglig nettokapacitet (29)
7 252
7 792
7 186
7 945
Höglast i det ungerska elsystemet
6 356
6 409
6 432
6 605
Tabell 3
Produktionskapacitet för kraftverk med energiköpsavtal (30)
(MW)
Kraftverk
Kapacitet
2004
2005
2006
2007
Kelenföld
Tillgänglig nettokapacitet
90,1
97,6
97,2
78,0
Avtalad kapacitet (31)
83,3
89,8
89,4
71,9
Ujpest
Tillgänglig nettokapacitet
106,3
106,1
106,2
106,0
Avtalad kapacitet
99
98,8
98,9
98,7
Kispest
Tillgänglig nettokapacitet
46,1
110,2
110,2
109,6
Avtalad kapacitet
43
102,6
102,6
102,3
Dunament F
Tillgänglig nettokapacitet
1 020
1 020
1 020
1 020
Avtalad kapacitet
928,2
923,1
923,1
923,1
Dunament G2
Tillgänglig nettokapacitet
187,6
223,1
223,1
223,7
Avtalad kapacitet
178,4
212,4
212,4
213
AES-Tisza
Tillgänglig nettokapacitet
638,0
824,7
824,7
824,7
Avtalad kapacitet
[…] (32)
[…] (33)
[…] (33)
[…] (33)
Csepel
Tillgänglig nettokapacitet
348,9
331
355
349,5
Avtalad kapacitet
323
307
329
324
Pannon
Tillgänglig nettokapacitet
25,9
25,9
25,9
25,9
Avtalad kapacitet
20,1
20,1
20,1
20,1
Mátra
Tillgänglig nettokapacitet
593
552
552
552
Avtalad kapacitet
496
460
460
460
Paks
Tillgänglig nettokapacitet
1 597
1 596
1 596
1 596
Avtalad kapacitet
1 486
1 486
1 485
1 485
Total tillgänglig nettokapacitet för kraftverken med energiköpsavtal
4 652,0
4 886,6
4 910,3
4 885,4
Total avtalad kapacitet
[…] (34)
[…] (35)
[…] (36)
[…] (37)
(66)
Ovanstående siffror visar att de energiköpsavtal som MVM ingick under bedömningsperioden omfattande cirka 60 % av den ungerska tillgängliga nettokapaciteten. Om den faktiska tillgängliga kapaciteten hos kraftverken (”Ténylegesen igénybevehető teljesítőképesség”) minus deras egen förbrukning (”Önfogyasztás”) tas med i beräkningen är andelen högre än vad som anges ovan.
(67)
I ovanstående tabeller visas att den kapacitet som reserveras för MVM genom energiköpsavtalen täcker hela eller större delen av respektive anläggnings tillgängliga kapacitet.
(68)
MVM betalar kapacitetsavgift för dessa kapacitetsreservationer (se skäl 56), oavsett hur anläggningen faktiskt används.
(69)
Importkapaciteten i Ungern är cirka 1 000-1 300 MW. Cirka 600 MW av denna importkapacitet är reserverad för MVM med andra långfristiga avtal.
(70)
När MVM faktiskt köper sin reserverade kapacitet och köper el från kraftverket, betalar de energiavgift för den köpta elektriciteten (se skäl 56).
(71)
Energiköpsavtalen innehåller ett visst garanterat minimiköp för varje kraftverk.
(72)
Den totala inhemska elproduktionen i Ungern ligger mellan 32 och 36 TWh (32-36 000 000 GWh) per år.
Tabell 4
El som producerats med energiköpsavtal (38)
(GWh)
Kraftverk
Producerad elektricitet
2004
2005
2006
2007
Budapest
(inklusive Kelenföld, Újpest och Kispest)
Totalt producerad elektricitet
1 228
1 510
1 643
1 742
Egen konsumtion
87
89
91
84
Garanterat minimiköp
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Kelenfold:
[…]
Ujpest:
[…]
Kispest:
[…]
Faktiskt köp
939
1 302
1 451
1 538
Dunament (39) (F + G2)
Totalt producerad elektricitet
4 622
3 842
3 450
4 300
Egen konsumtion
174
148
147
188
Garanterat minimiköp
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
F: […]
G2: […]
Faktiskt köp
4 232
2 888
2 495
3 296
AES-Tisza
Totalt producerad elektricitet
1 621
1 504
1 913
2 100
Egen konsumtion
96
97
117
116
Garanterat minimiköp
[…]
[…]
[…]
[…]
Faktiskt köp
1 525
1 407
1 796
1 984
Csepel
Totalt producerad elektricitet
1 711
1 764
1 710
2 220
Egen konsumtion
48
49
48
53
Garanterat minimiköp
[…]
[…]
[…]
[…]
Faktiskt köp
1 662
1 715
1 661
2 166
Pannon (39)
Totalt producerad elektricitet
673
266
237
232
Egen konsumtion
116
52
34
29
Garanterat minimiköp
[…]
[…]
[…]
[…]
Faktiskt köp
361
206
203
203
Mátra (39)
Totalt producerad elektricitet
5 688
5 698
5 621
6 170
Egen konsumtion
675
670
667
710
Garanterat minimiköp
[…]
[…]
[…]
[…]
Faktiskt köp
3 730
3 762
3 587
4 082
Paks
Totalt producerad elektricitet
11 915
13 833
13 460
14 677
Egen konsumtion of the plant
750
821
800
848
Garanterat minimiköp
[…]
[…]
[…]
[…]
Faktiskt köp
11 112
13 012
12 661
13 828
(73)
Det garanterade minimiköpet är den mängd som MVM är skyldig att köpa oavsett marknadsbehovet. Om MVM inte köper den fastställda minimikvantiteten måste de ändå betala för uppkomna bränslekostnader (Dunament, Kelenfold, Pécs och […]), alla kostnader eller ersättning till producenten utifrån dennes bränsleavtal (Csepel) och alla motiverade kostnader (Kispest och Ujpest).
3. SKÄLEN TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
3.1 Energiköpsavtalen
(74)
I sitt beslut att inleda förfarandet drog kommissionen den preliminära slutsatsen att energiköpsavtalen utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget till elproducenterna med ett energiköpsavtal med MVM.
(75)
Kommissionen uttryckte åsikten att energiköpsavtalen var tillämpliga efter anslutningen enligt bilaga IV, kapitel 3, punkt 1 c i anslutningsfördraget (40) och att de inte utgjorde befintligt stöd eftersom de inte faller under de stödkategorier som vid tidpunkten för anslutningen anses utgöra befintligt stöd i den mening som avses i artikel 88.1 i EG-fördraget.
(76)
För det första hade inget av energiköpsavtalen trätt i kraft före den 10 december 1994. För det andra fanns inget av energiköpsavtalen med i den förteckning över befintligt stöd som utgjorde bilaga till anslutningsavtalet. För det tredje hade kommissionen inte underrättats om energiköpsavtalen enligt det s.k. interimsförfarandet.
(77)
Kommissionen ansåg att den garanterade avkastningen på investeringar och det högre inköpspris som säkrades med energiköpsavtalen gav de berörda elproducenterna en fördelaktigare ekonomisk ställning än andra producenter som inte hade energiköpsavtal, däribland nya aktörer på marknaden och företag i andra jämförbara sektorer där sådana långfristiga avtal inte ens hade föreslagits för marknadsaktörerna. Som en preliminär uppfattning ansågs därför stödåtgärden ge de berörda elproducenterna en selektiv fördel.
(78)
Kommissionen noterade också att elmarknaderna har öppnats upp för konkurrens och att handel med el förekom mellan medlemsstaterna, åtminstone sedan Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el (41) trädde ikraft. Åtgärder som gynnar företag inom energisektorn i en medlemsstat kan därför hämma möjligheterna för företag från andra medlemsstater att exportera el till den första medlemsstaten eller gynna export av el till andra medlemsstater.
(79)
Kommissionen ansåg också att denna fördel beviljades med statliga medel eftersom energiköpsavtalen tecknades som resultat av en regeringspolitik som genomfördes via det statsägda allmännyttiga grossistföretaget MVM. Enligt rättspraxis i Europeiska gemenskapernas domstol (EG-domstolen) gäller att när ett statsägt företag använder sina medel på ett sätt som kan anses motsvara en statlig åtgärd, ska dessa medel anses utgöra statliga medel enligt artikel 87.1 i EG-fördraget (42).
(80)
Kommissionen slöt sig därför preliminärt till att energiköpsavtalen utgjorde statligt stöd åt elproducenterna enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, eftersom sådant stöd ”fortfarande var tillämpligt efter” i den mening som avses i bilaga IV, kapitel 3, punkt 1.c i anslutningsavtalet.
(81)
Kommissionen konstaterade vidare att analysmetoden skulle användas för att utvärdera det statliga stöd som elproducenterna hade mottagit. På grundval av de dokument som kommissionen hade till sitt förfogande vid tiden då förfarandet inleddes hyste kommissionen tvivel rörande energiköpsavtalens förenlighet med de kriterier som definieras i analysmetoden.
(82)
För det första hyste kommissionen tvivel om huruvida själva principerna för energiköpsavtal som utgör ett hinder för den fria konkurrensen på marknaden kan anses vara förenliga med analysmetodens grundläggande kriterier, dvs. att påskynda avregleringen av sektorn genom att bevilja lämplig ersättning till aktörer som utsätts för nya konkurrensvillkor.
(83)
För det andra hyste kommissionen tvivel om huruvida de inslag av stöd som ingår i energiköpsavtalen är förenliga med analysmetodens detaljerade kriterier vad gäller beräkning av bidragsberättigande icke återvinningsbara kostnader och ersättning som betalas ut.
3.2 Regeringsdekret nr 183/2002 (VIII.23.) om icke återvinningsbara kostnader
(84)
För att göra det möjligt för MVM att uppfylla sina energiköpsavtal och på samma gång hålla återförsäljningspriset i allmännyttan på ungefär samma nivå som det fria marknadspriset, fastställdes i regeringsdekret 183/2002 (VIII.23.) åtgärder för betalning av statlig ersättning till MVM under vissa omständigheter.
(85)
I sin ursprungliga anmälan av mål HU 1/2004 (tillbakadragen den 13 april 2005) ansåg de ungerska myndigheterna att denna ersättning utgjorde statligt stöd till MVM.
(86)
I beslutet att inleda förfarandet drog dock kommissionen slutsatsen att ersättningsbetalningarna inte utgjorde statligt stöd till MVM, utan att den summa som mottogs enligt regeringsdekret 183/2002 (VIII.23.) utgjorde en del av det inköpspris som MVM betalade till elproducenterna med energiköpsavtal och därmed en del av den fördel som producenterna fick genom energiköpsavtalen.
(87)
Det betyder att med beslutet att inleda förförandet påbörjades det formella granskningsförfarandet av energiköpsavtalen men inte av regeringsdekret 183/2002 (VIII.23.).
4. SYNPUNKTER FRÅN UNGERN OM BESLUTET ATT INLEDA FÖRFARANDE
(88)
Ungern uttrycker åsikten att individuell bedömning av energiköpsavtalen skulle vara motiverat med hänsyn till skillnaderna mellan avtalen i fråga om exakta villkor och bestämmelser.
(89)
När det gäller avregleringen av den ungerska elmarknaden anser Ungern att denna var framgångsrik (dvs. i linje med det europeiska snittet) i fråga om antalet konsumenter som bytte till den fria markanden. Ungern drar slutsatsen att energiköpsavtalen inte utgjorde något hinder för konsumenter som ville byta till den fria marknaden. Det skulle vara mer sannolikt att ett sådant hinder utgjordes av Ungerns begränsade gränsöverskridande kapacitet och därmed höga priser.
(90)
Ungern anser vidare att energiköpsavtalens långfristiga karaktär inte i sig kan utgöra en konkurrensfördel för producenterna eftersom sådana långfristiga avtal är allmänt utbredda i elsektorn i såväl Europa som på andra kontinenter.
(91)
När det gäller referenspriset som anges i beslutet, anser Ungern att kommissionen borde ta hänsyn till Ungerns regionala särdrag och den senaste tidens höjning av bränslepriser när man fastställer ett referenspris.
(92)
När det gäller nya aktörer på elmarknaden informerar Ungern kommissionen om att ingen sådan har tillkommit efter den 1 maj 2004 (det datum då Ungern blev medlem i EU och då energimarknaden avreglerades). De ungerska myndigheterna visar på den tidskrävande karaktären hos alla sådana investeringar och, till följd av detta, osannolikheten att några investeringar skulle kunna vara i drift före 2011.
(93)
Slutligen bekräftar Ungern, som svar på kommissionens tvivel på energiköpsavtalens förenlighet med punkt 4.6 i analysmetoden, att man inte ska bevilja något undsättnings- eller omstruktureringsstöd till företag som har slutit energiköpsavtal som är föremål för granskning.
5. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(94)
Efter offentliggörandet av beslutet om att inleda förfarandet (21 december 2005) och inom den angivna tidsfristen (i de flesta fall efter att de berörda parterna begärt förlängning av tidsfristen vilket kommissionen godkände), mottog kommissionen synpunkter från:
-
följande elproducenter: AES-Tisza Erőmű Rt., Budapesti Erőmű Zrt., Csepeli Áramtermelő Rt., Dunamenti Erőmű Zrt. och dess främsta aktieägare, Electrabel SA och Mátrai Erőmű Rt.,
-
följande banker som tillhandahåller finansiering till elproducenterna: […] Bank, som fungerar som ombud för tolv banker, långivare till Csepeli Áramtermelő Kft. och […] Bank som fungerar som ombud för nio bankinstitutioner, långivare till AES-Tisza Erőmű Kft., och
-
MVM, och
-
en tredje part som begärde att få vara anonym.
(95)
De flesta synpunkter som lämnats till kommissionen av parterna följer mycket likartade argument. Kommissionen har därför valt att behandla synpunkterna gruppvis i stället för att behandla varje enskild berörd parts synpunkt separat (se punkterna 5.1 till 5.7).
5.1 Synpunkter på individuell bedömning av energiköpsavtalen
(96)
Mátra kraftverk och en annan berörd part som vill vara anonym uttryckte åsikten att energiköpsavtalen ska bedömas var för sig av kommissionen på grund av olikheterna mellan deras respektive innehåll. Andra elproducenter krävde underförstått individuell bedömning av sitt energiköpsavtal genom att ge kommissionen detaljer om specifika villkor och bestämmelser i sitt eget avtal.
5.2 Synpunkter på förekomsten av statligt stöd
(97)
AES-Tisza Erőmű, Budapesti Erőmű, Csepeli Áramtermelő och Dunamenti Erőmű anför att kriterierna för förekomsten av statligt stöd vid den tid då energiköpsavtalen slöts ska bedömas enligt de marknadsvillkor som rådde vid den tiden. En del av synpunkterna kräver uttryckligen detta medan andra uttrycker det underförstått genom att hänvisa till förhållandena då energiköpsavtalen slöts i bedömningen av förekomsten av statsstöd. Hänvisning görs till domstolens rättspraxis i detta avseende (43).
i) Fel referenspris/inga fördelaktiga priser
(98)
Alla elproducenter hävdar att energiköpsavtalen inte medför någon ekonomisk fördel.
(99)
De kritiserar kommissionens preliminära slutsats att de priser som fastställdes genom energiköpsavtalen är högre än producenternas marknadspriser.
(100)
De hävdar att referenspriset på 36 euro/MWh, som använts i andra beslut och som hänvisas till i beslutet att inleda förfarandet, är irrelevant i det här förfarandet eftersom det härrör från ett helt annat geografiskt och tidsmässigt sammanhang. De hävdar att prisanalysen ska beakta de förhållanden som rådde vid den tid då energiköpsavtalen slöts. De betonar också att priser i långfristiga avtal alltid blir lägre än spotmarknadspriserna. Dessutom hävdar producenterna som huvudsakligen levererar el till MVM under höglastperioder att deras priser inte kan jämföras med låglastpriser. De flesta av dem föreslår att kommissionen ska ta hänsyn till den avsevärda prisökningen på bränsle under senare år.
(101)
Många av producenterna hävdar att deras faktiska avkastning låg under de satser som angavs i beslutet om att inleda förfarande.
(102)
Producenterna framhåller också att de bär avsevärda risker (till skillnad mot vad som påstås i beslutet) framför allt risker i fråga om konstruktion, föreskrifter, miljö, underhåll och skatter/finanser. Prisregleringen angavs som en av de främsta riskerna bland risker som rör bestämmelser. Producenterna anser också att MVM:s reservation av en betydande del av deras kapacitet utgör en nackdel eftersom det hindrar dem från att använda denna kapacitet till att producera el till andra potentiella kunder. Vidare fastställs i energiköpsavtalen tydliga skyldigheter för producenterna som, om de inte uppfyller dem, leder till lägre betalning eller skadeståndskrav.
(103)
[…] hävdade att en av fördelarna som Ungern fick till följd av energiköpsavtalen var tillförlitliga balanseringstjänster som endast kunde erbjudas av denne själv och Dunamenti Erőmű. Den här producenten hävdade att den inte skulle ha gett sig in på marknaden och erbjudit dessa tjänster utan ett energiköpsavtal.
(104)
Mátra kraftverk hävdar att de kan erbjuda mycket konkurrenskraftiga priser eftersom de har sin egen kolgruva vilket ger dem låga kolbrytningskostnader. De hävdar att deras priser till och med ligger under MVM:s återförsäljningspriser, till skillnad från andra energiköpsavtalspriser.
ii) Privatiseringspriser
(105)
Dunament kraftverk hävdar att de inte fick någon fördel av energiköpsavtalet eftersom de betalade marknadsvärde vid privatisering av kraftverket och att det i inköpspriset togs hänsyn till deras rättigheter och skyldigheter med energiköpsavtalet. Alltså betalade de för energiköpsavtalet (och för de eventuella fördelar som detta kunde medföra) i privatiseringspriset.
iii) Den marknadsekonomiska investerarprincipen
(106)
Kraftverken Budapest, AES-Tisza, Mátra och Csepel hävdar att energiköpsavtalen återspeglar marknadsförhållandena vid den tiden då de slöts, både för MVM och för producenterna. När det gäller MVM hävdar de att alla privata operatörer i MVM:s situation (juridisk skyldighet att trygga energiförsörjningen som ensamköpare, o.s.v.) skulle ha valt att sluta energiköpsavtal. När det gäller elproducenterna själva hävdar de att deras ”fördel” av energiköpsavtalen inte sträcker sig längre än vad som kan anses som en normal affärsmässig fördel för en part i ett affärsavtal. Energiköpsavtalen återspeglade normala marknadsförhållanden i den berörda sektorn vid tiden då avtalen slöts. Dessutom utgör energiköpsavtal normala affärsmetoder och en standardform av riskfördelning och riskhantering.
(107)
Energiköpsavtalen var enda sättet att säkerställa investeringar som uppfyllde kraven i den ungerska elsektorn (framför allt modernisering av hela systemet, miljöskydd och försörjningstrygghet). Om den marknadsekonomiska investerarprincipen tillämpades skulle det innebära att dessa krav beaktades, och det enda sättet att uppfylla kraven var genom energiköpsavtal. De berörda parterna konstaterar att energiköpsavtalen innebär investerings- och tillgänglighetskrav för elproducenterna.
iv) Allmännyttiga tjänster
(108)
Kraftverken Budapest och Csepel hävdar att elproducenternas del i energiköpsavtalen ger allmännyttiga tjänster. Enligt deras åsikt fungerar energiköpsavtalen som instrument för MVM att uppfylla sina skyldigheter att säkerställa elförsörjningen och fyller därför en uppgift som allmännyttig tjänst. Budapest kraftverk hävdar att det också kan anses att det faktiskt är Budapest kraftverk som måste tillhandahålla en allmännyttig tjänst eftersom det åläggs dem enligt energiköpsavtalen. Båda de berörda parterna hänvisar till kommissionens beslut av den 16 december 2003 i ärende N475/03 (Irland) (44) där kommissionen accepterade att anläggningen av en ny produktionsenhet för att trygga energiförsörjningen kunde betraktas som en allmännyttig tjänst.
(109)
De berörda parterna är av den åsikten att statligt stöd inom ramen för energiköpsavtal - om det förekommer - precis som i det irländska fallet uppfyller de fyra kriterierna som domstolen framhåller i sitt domslut i ärende C-280/00 (Altmark-domen) (45). De hävdar följande:
(110)
För det första följer det av den ungerska energilagen att MVM hade flera allmännyttiga skyldigheter, så som att säkerställa energiförsörjningen till lägsta möjliga kostnad, miljöskydd och effektvitet. MVM:s skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster är därmed tydligt fastställda i lag och elproducenternas bidrag i energiköpsavtalen är att de anförtros att genomföra allmännyttiga tjänster.
(111)
För det andra fastställdes ersättningar i förväg i regeringens prisdekret och i prisformlerna i energiköpsavtalen. Ersättningarna kunde alltså beräknas utifrån objektiva och öppna parametrar.
(112)
För det tredje översteg den ersättning som betalades ut utifrån energiköpsavtalen inte kostnaderna för den allmännyttiga tjänst som tillhandahölls. Energiköpsavtal är strikt kostnadsbaserade och vinstmarginalerna överstiger inte vanliga vinstmarginaler på marknaden. Budapest kraftverk hävdar att detta säkerställdes genom att dess energiköpsavtal tecknades efter ett öppet anbudsförfarande (se nedan). Kraftverken såldes till den anbudsgivare som hade högst bud och bäst affärsplan. Ett resultat av anbudsförfarandet blir att ersättningen inom ramen för energiköpsavtal inte kan överstiga vad som krävs för att täcka alla kostnader som uppkommer vid tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster och med en rimlig vinstmarginal.
(113)
För det fjärde hävdar Budapest kraftverk att dess energiköpsavtal tecknades efter öppna anbudsförfaranden, antingen som en viktig del i privatiseringspaketet eller separat. Csepel kraftverk hävdar att även om anläggningen inte valdes utifrån ett allmänt anbud får den ändå en ersättning som är begränsad till att täcka kostnader och en rimlig vinstmarginal. Prissättningssystemet innebär att överkompensation kan undvikas.
(114)
Mot bakgrund av det ovan anförda sluter sig de berörda parterna till att energiköpsavtalen uppfyller de fyra kumulativa kriterier som hänvisas till i Altmark-domen och att de därför inte ska anses utgöra stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.
(115)
Budapest kraftverk hävdar också att även om energiköpsavtalen inte skulle anses uppfylla de fyra kumulativa kriterierna enligt Altmark-domen, kan de fortfarande konstateras vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i EG-fördraget. De berörda parterna uttrycker också åsikten att effekten av deras energiköpsavtal på en påstådd stängning av den ungerska elmarknaden är försumbar eftersom de endast täcker 3 % av Ungerns elförbrukning. Dessutom var en ökning av energiimporten av tekniska skäl omöjlig vid den tid då energiköpsavtalen slöts. Därför hade deras energiköpsavtal inte någon menlig effekt på handeln. I sina synpunkter betonar den berörda parten också vikten av dess kraftvärmeteknik för fjärrvärme, vilken uppfyller målen i EU:s energi- och miljöpolitik.
(116)
Mátra kraftverk hävdar att det krävdes att de skulle reservera en viss minimikapacitet till MVM för att trygga energiförsörjningen på den ungerska marknaden med hjälp av inhemska kolresurser. De hävdar att enligt artikel 11.4 i eldirektivet (46) ska statligt stöd anses vara förenligt med den gemensamma marknaden när det av försörjningsskäl finansierar elproduktion med inhemskt kol.
v) Ingen fördel på lång sikt
(117)
Kraftverken Csepel, Mátra och Budapest hävdar att den långfristiga karaktären hos ett avtal inte ska tolkas som en fördel i sig. Csepel kraftverk hävdar att i ett långfristigt avtal betalar båda parter ett pris för den trygghet som långsiktigheten ger. Elproducenterna går med på ett lägre pris än på spotmarknaden och att vara bundna till detta pris oavsett spotmarknadspriserna. De går också med på att reservera sin kapacitet för ett enda företag under hela avtalstiden. De hävdar därför att långfristiga avtal utgör en balansgång mellan ekonomiska risker och möjligheter för båda parter och inte kan anses vara en ren fördel.
(118)
Utifrån ovanstående argument sluter sig alla elproducenter till att energiköpsavtal inte ger dem någon ekonomisk fördel och därmed inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
(119)
AES-Tisza hävdar att energiköpsavtalen inte ger någon selektiv fördel. Den berörda parten hänvisar till förekomsten av långfristiga avtal på hela energisektorn, inte bara mellan producenterna och MVM utan också mellan MVM och distributionsföretag och mellan bränsleleverantörer och elproducenter och även vad gäller elimport. När det gäller producenterna krävs enligt energilag I (från 1994) och regeringsdekret 34/1995 uttryckligen att producenterna sluter ett inköpsavtal med MVM för att få anläggnings- och driftstillstånd. Därför hade alla producenter avtal med MVM och endast anläggningar för förnyelsebar energi och kraftvärmeverk kunde ha kortfristiga avtal, eftersom dessa producenter hade andra juridiska garantier (t.ex. obligatoriska köp).
(120)
Mátra kraftverk framhåller att endast priset kan anses som statligt stöd i energiköpsavtalen. Energiköpsavtalen och de garanterade säljvolymerna kan inte anses som statligt stöd eftersom de, även om de ger en fördel, inte kan leda till överföring av statliga medel. Tredje part sluter sig till att med tanke på Mátra kraftverks mycket konkurrenskraftiga priser (se i), finns det inget inslag av statligt stöd i dess energiköpsavtal.
(121)
Företaget AES-Tisza hävdar att energiköpsavtalens priser inte kan tillskrivas staten utan energiavtalens parter. AES-Tisza kritiserar ansvarsbedömningen i beslutet att inleda förfarandet eftersom denna endast koncentrerar sig på statens ansvar för att energiköpsavtalen slöts och inte på ansvaret för prissättningen, samtidigt som kommissionen hävdar att den orättvisa fördelen uppstår genom fördelaktiga priser. Efter perioden med central prissättning (dvs. efter januari 2004, och med undantag för 2007), förhandlades priserna mellan MVM och elproducenterna och kan inte tillskrivas staten.
(122)
Kraftverken AES-Tisza, Budapest och Csepel ifrågasätter snedvridningseffekterna av energiköpsavtalen och deras potential att påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(123)
För det första påstår kraftverken i fråga att detta kriterium också ska bedömas mot bakgrund av den tid då energiköpsavtalen slöts. Vid den tiden var Ungern inte medlem i EU och dess elmarknad var inte avreglerad. Energiköpsavtalen kunde vid den tidpunkten således inte snedvrida konkurrensen på den gemensamma marknaden.
(124)
För det andra hävder de att konkurrens och handel mellan medlemsstaterna påverkas av andra faktorer än energiköpsavtalen. De hävdar bestämt att den faktor som främst påverkar handeln mellan Ungern och andra länder är Ungerns gränsöverskridande kapacitet. Denna gränsöverskridande kapacitet används maximalt. Handeln med elektricitet är därmed begränsad på grund av Ungerns begränsade gränsöverskridande kapacitet och inte på grund av energiköpsavtalen. Lagstiftningen framförs som den andra faktorn som påverkar handel mellan medlemsstater. Enligt den ungerska lagstiftningen hade elproducenterna under inga omständigheter rätt att direkt sälja el utomlands.
(125)
Csepel kraftverk hävdar att de under alla omständigheter ändå bara säljer el inom Ungern, så deras energiköpsavtal kan inte ha haft någon effekt på handeln mellan medlemsstaterna.
(126)
Det framförs också att den ungerska elmarknaden successivt har öppnats för konkurrens enligt EU:s krav. En stor procentandel av konsumenterna har på kort tid bytt till det fria segmentet. Om nya aktörer skulle bli avskräckta från att gå in på den ungerska elmarknaden eller utvidga sin närvaro där, skulle de bli det på grund av oförutsägbarheten i avkastningen, inte på grund av förekomsten av energiköpsavtal. Csepel kraftverk hävdar att under senare år har kraftstationer byggts i Ungern endast när staten har erbjudit någon form av stabilitet och förutsägbarhet för projektavkastningen via långfristiga avtal eller i form av obligatoriska köp, eller där användningen av ny kapacitet har garanterats av efterfrågan på vertikalt integrerad distributionsverksamhet. De befintliga energiköpsavtalen var dock inte någon avskräckande faktor för nya aktörer.
(127)
Det hävdas dessutom att det inte finns någon efterfrågan på ytterligare kapacitet i Ungern. Detta bevisas av det faktum att vid elauktioner hos MVM förblir en stor majoritet av den kapacitet som bjuds ut till försäljning osåld.
5.3 Tillämplighet efter anslutningen
(128)
Den här iakttagelsen framfördes av Budapest kraftverk.
(129)
Budapest kraftverk hävdar att energiköpsavtalen inte kan anses som ”fortsatt tillämpliga efter anslutningen” i den mening som avses i punkt 3.1 c i bilaga IV till anslutningsakten.
(130)
Den berörda parten hävdar att i linje med den allmänna principen om icke-retroaktivitet ska åtgärder som fastställdes i enlighet med den lagstiftning som gällde före anslutningen inte granskas av kommissionen efter anslutningen. Eftersom gemenskapens regler om statligt stöd endast gäller från datum för anslutningen, kan endast stödåtgärder som ger en extra fördel efter anslutningen definieras som tillämpliga efter anslutningen. De hävdar att energiköpsavtalen inte ger någon extra fördel efter anslutningen eftersom prisformlerna i dem fastställdes före anslutningen och därmed var statens ekonomiska ställning helt känd före anslutningen.
5.4 Befintligt stöd
(131)
Det här argumentet framfördes av kraftverken Budapest, Csepel, AES-Tisza och Mátra och av […] Bank.
(132)
De berörda parterna hävdar att även om det måste konstateras att energiköpsavtalen utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, bör detta statliga stöd anses utgöra befintligt stöd enligt punkt 3.1 c i bilaga IV till anslutningsakten. De är av den åsikten att kommissionen inte hade några invändningar mot åtgärden inom de 3 månader som fastställs i anslutningsakten. De ungerska myndigheterna anmälde åtgärden den 31 mars 2004. Parterna hävdar att efter ett informationsutbyte reagerade kommissionen inte inom 3 månader på Ungerns skrivelse av den 19 oktober 2004, och uteslöt därmed sin möjlighet att klassificera åtgärden som ”nytt stöd”.
(133)
Budapest kraftverk anser också att ett beslut som avgör huruvida stöd som beviljats före anslutningen och som fortsätter vara beviljat efter anslutningen ska betraktas som ”nytt stöd” eller ”befintligt stöd” inte enbart ska baseras på bilaga IV till anslutningsakten. Budapest kraftverk anser att om sådant stöd inte kan anses utgöra befintligt stöd enligt bilaga IV till anslutningsakten, bör stödet fortfarande granskas mot bakgrund av artikel 1 b ii-v i förordning (EG) nr 659/1999.
(134)
Budapest kraftverk hävdar vidare att artikel 1 b v i förordning (EG) nr 659/1999 är tillämplig på energiköpsavtalen och att dessa därför utgör ”befintligt stöd”. Enligt deras åsikt är den sista meningen i artikel 1 b v i förordning (EG) nr 659/1999 inte tillämplig på energiköpsavtalen, av tre olika skäl.
(135)
För det första fastställde domstolen i Alzetta Mauro-domen (47) att stöd som förekom på en viss marknad som ursprungligen var stängd för konkurrens och sedan avreglerades, ska anses utgöra befintligt stöd från och med tidpunkten för avregleringen. Enligt de berörda parterna är denna dom direkt baserad på en tolkning av artikel 88.1 i EG-fördraget och har därför företräde framför förordning (EG) nr 659/1999.
(136)
För det andra var det i vilket fall reglerna enligt Alzetta Mauro-domen som var tillämpliga, inte förordning (EG) nr 659/1999, eftersom förordning (EG) nr 659/1999 ännu inte hade trätt i kraft när elmarknaden avreglerades enligt direktiv 96/92/EG eller när energiköpsavtalen tecknade.
(137)
För det tredje leder en jämförelse av hur de olika kategorierna i artikel 1 b i förordning (EG) nr 659/1999 beskrivs till slutsatsen att artikel 1 b v endast är tillämplig på statliga stödordningar, eftersom individuellt stöd inte uttryckligen omnämns.
(138)
Omvänt hävdar AES-Tisza att om energiköpsavtalen skulle klassificeras som nytt stöd, skulle en sådan klassificering grundas på artikel 1 b v i förordning (EG) nr 659/1999.
5.5 Giltigt slutna privata avtal kan inte upphävas av kommissionen (”pacta sunt servanda”) - juridisk osäkerhet
(139)
De här argumenten framställdes av kraftverken Budapest och AES-Tisza och […] Bank.
(140)
Parterna betonar att de slöt energiköpsavtalen i god tro under de marknadsförhållanden som rådde vid den tiden. De accepterade krav på stora investeringar med hjälp av kreditinstitutioner och finansieringsavtal. Enligt deras åsikt ledde kommissionens granskningar till stor juridisk osäkerhet vilket ska undvikas. AES-Tisza ifrågasätter kommissionens rätt att, utifrån regler om statligt stöd och mer allmänt EG-fördragets konkurrensregler, upphäva giltigt slutna handelsavtal (48).
5.6 Proportionalitet
(141)
Kraftverket AES-Tisza uttrycker oro över proportionaliteten i kommissionens begäran att upphäva energiköpsavtalen och hänvisar till parternas möjlighet att omförhandla avtalen.
5.7 Synpunkter på energiköpsavtalens förenlighet med den gemensamma marknaden
(142)
Företagen Csepel och AES-Tisza hävdar att energiköpsavtalen inte var avsedda att vara något ersättningssystem och att det därför är felaktigt att jämföra dem med analysmetoden. Vid den tid då energiköpsavtalen slöts kunde de inte tolkas som ersättning för icke återvinningsbara kostnader eftersom analysmetoden inte ens fanns då. Enligt deras åsikt är det endast lämpligt att använda analysmetoden i en situation då energiköpsavtalen har avslutats i förtid.
(143)
Omvänt hävdar […] Bank med avseende på Csepels energiköpsavtal att den ersättning som betalades inom ramen för energiköpsavtalen är begränsad till att täcka faktiskt bidragsberättigande kostnader enligt analysmetoden (dvs. fasta plus rörliga kostnader och en skälig vinstmarginal). De vidhåller att Csepels energiköpsavtal inte ger ersättning för överskridna bidragsberättigande icke återvinningsbara kostnader.
(144)
Csepel hävdar vidare att energiköpsavtalen uppfyller kriterierna i artikel 87.3 i EG-fördraget eftersom de avsevärt bidrar till säkerställa en tillräcklig elförsörjningstrygghet i Ungern och mer allmänt till den övergripande utvecklingen av Ungerns ekonomi.
(145)
Företaget AES-Tisza föreslår (utan att ge detaljerade skäl) att energiköpsavtalen ska betraktas som en investeringstrygghet i en sådan region som avses i artikel 87.3 a.
(146)
Dessutom nämner AES-Tisza att bristen på tydlighet i beslutet att inleda förfarandet vad gäller vilka ”benchmark”-marknadspriser som ska användas, innebörden i ”ineffektiva investeringar” och de ekonomiska scenarier och tidsperioder som tillämpas i kommissionens bedömningar av förenligheten med den gemensamma marknaden.
6. UNGERNS SVAR PÅ SYNPUNKTERNA FRÅN BERÖRDA PARTER
(147)
Som svar på synpunkterna från kraftverket Csepel hävdar Ungern att i motsats till vad som framgår av Csepels synpunkter, innehåller dess energiköpsavtal också garanterade lägsta köpkvantiteter.
(148)
När det gäller Dunaments argument att de inte kan vägra att producera under de villkor som MVM ställer, som kan vara till men för Dunaments försäljning till den fria marknaden, påpekar de ungerska myndigheterna att under 2006 tog MVM initiativet till att avsluta energiköpsavtal för blocket 4 F som därmed kunde ha konkurrerat direkt på den fria marknaden för systemtjänster. Dunament vägrade dock att ta denna möjlighet.
(149)
Som svar på synpunkterna från AES-Tisza om att producenter utan energiköpsavtal huvudsakligen investerade om de fick garantier om obligatoriska köp, framför de ungerska myndigheterna att stora kraftverk och kraftverksblock säljer el på den öppna marknaden utan såväl energiköpsavtal som obligatoriska köp (till exempel Dunament block G1, Vértes kraftverk och Mátra block I-II).
(150)
Ungern betonar också, i motsats till AES-Tiszas synpunkter, att MVM:s förhandlingsposition är begränsad av själva energiköpsavtalen (prisformler och garanterade köpkvantiteter).
7. KOMMISSIONENS BEDÖMNING
7.1 Olagligt stöd
(151)
Det stöd som energiköpsavtalen utgjorde anmäldes inte till kommissionen i enlighet med förfarandereglerna för statligt stöd. Därför utgör stödet olagligt stöd.
7.2 Allmänna synpunkter på individuell bedömning av energiköpsavtalen
(152)
I sina synpunkter föreslog vissa berörda parter och de ungerska myndigheterna att energiköpsavtalen skulle bedömas individuellt med tanke på skillnaderna i villkor och bestämmelser i dem.
(153)
Detta beslut täcker alla energiköpsavtal mellan MVM och elproducenter som var i kraft när Ungern blev medlem i EU (se skäl 44 och 45). Kommissionen anser att de ledande principerna för energiköpsavtalen uppvisar likheter som, i ett förfarande om statligt stöd, motiverar att de bedöms tillsammans. Som framgår nedan är kommissionen av den åsikten att den främsta fördelen som kommer av energiköpsavtalen är gemensam för dem alla och att beslutet om att de skulle tecknas under perioden 1995-2001 följde samma politiska syften och samma typ av lösning. Rent konkret fastslår de alla att MVM är skyldig att - under en tid som täcker större delen av tillgångarnas livstid - köpa en reserverad kapacitet och en garanterad kvantitet, med ett prissättningssystem som ger producenterna möjlighet att täcka sina fasta och rörliga kostnader. Dessutom uppvisar det andra kriteriet på förekomst av statligt stöd också likheter som motiverar att de bedöms tillsammans. Deras selektivitet baseras på samma principer. Frågan om huruvida energiköpsavtalen leder till en överföring av statliga medel kräver i hög grad samma bedömning för var och en av dem och deras påverkan på konkurrens och handel följer också samma ekonomiska bedömning. Även samexistensen av energiköpsavtal på den ungerska marknaden måste beaktas. Kommission är alltså av den åsikten att för att detta beslut om statligt stöd på ett riktigt sätt ska återspegla verkligheten på den ungerska elproduktionsmarknaden måste energiköpsavtalen bedömas tillsammans, med ett enda beslut som avslutning på förfarandet.
(154)
Denna omfattande strategi hindrar inte att kommissionen kan ta hänsyn till de skillnader som faktiskt finns mellan de olika energiköpsavtalen i fråga. I detta beslut beskrivs alltså skillnaderna mellan energiköpsavtalen, när sådana skillnader är relevanta för syftet med detta beslut.
7.3 Förekomst av statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget
(155)
Här följer kommissionens analyser av de fyra kumulativa kriterier som används för att definiera statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget: inblandning av statliga medel, förekomsten av en ekonomisk fördel, fördelens selektivitet och inverkan på handeln.
(156)
I sina synpunkter hävdade de berörda parterna (med hänvisning till flera bedömningskriterier) att kommissionen enbart borde beakta den situation som rådde när energiköpsavtalen undertecknades. Slutsatserna av den här analysen skulle då utvidgas till energiköpsavtalens hela giltighetstid. I detta avseende hänvisar Budapest kraftverk till kommissionens tillkännagivande om vilka regler som är tillämpliga för att avgöra om ett statligt stöd är olagligt (49).
(157)
Vid fastställande av den relevanta bedömningsperioden måste kommissionen först ta hänsyn till anslutningsakten för Ungerns anslutning till EU, förfarandedirektivet och domstolens rättspraxis.
(158)
Den relevanta delen av bilaga IV i anslutningsakten har följande lydelse:
”BILAGA IV
Förteckning enligt artikel 22 i anslutningsakten
(…)
3. Konkurrenspolitik
1.
Följande stödordningar och individuellt stöd som införts i en ny medlemsstat före tidpunkten för anslutningen och fortfarande tillämpas efter det datumet skall vid anslutningen betraktas som befintligt stöd enligt artikel 88.1 i EG-fördraget:
a)
Stödåtgärder som införts före den 10 december 1994;
b)
Stödåtgärder som förtecknas i tillägget till denna bilaga.
c)
Stödåtgärder som före anslutningen utvärderats av den nya medlemsstatens myndighet för övervakning av statligt stöd, som ansetts vara förenliga med regelverket och som kommissionen inte har gjort några invändningar emot på grundval av allvarliga tvivel om åtgärdens förenlighet med den gemensamma marknaden, i enlighet med det förfarande som föreskrivs i punkt 2.
Samtliga vid anslutningen ännu tillämpliga åtgärder som utgör statligt stöd och som inte uppfyller villkoren ovan skall vid tillämpningen av artikel 88.3 i EG-fördraget anses vara nytt stöd vid anslutningen.
Bestämmelserna ovan gäller inte stöd till transportsektorn, inte heller åtgärder som hänger samman med produktion, bearbetning och saluföring av de produkter som finns förtecknade i bilaga I till EG-fördraget med undantag av fiskeriprodukter och produkter som framställts av dessa.
Bestämmelserna ovan skall inte heller påverka tillämpningen av de övergångsåtgärder i fråga om konkurrenspolitik som anges i denna rättsakt.”
(159)
De relevanta delarna av artikel 1 i procedurförordningen har följande lydelse:
”b)
befintligt stöd:
i)-iv)
[…]
v)
stöd som är att betrakta som befintligt stöd, eftersom det kan fastställas att det inte utgjorde något stöd när det infördes men senare blev ett stöd på grund av utvecklingen av den gemensamma marknaden, utan att medlemsstaten företagit någon ändring. När vissa åtgärder blir stöd sedan en verksamhet har liberaliserats genom gemenskapslagstiftning, skall sådana åtgärder inte betraktas som befintligt stöd efter det datum som har fastställts för liberalisering.
c)
nytt stöd: allt stöd, det vill säga stödordningar och individuellt stöd, som inte är befintligt stöd, inbegripet ändringar av befintligt stöd”.
(160)
Av bestämmelserna ovan följer att åtgärder som inte utgjorde statligt stöd när de infördes under vissa omständigheter kan bli statliga stödåtgärder i enlighet med artikel 87 i EG-fördraget. Detta ska inte påverka klassificeringen av åtgärder som blir statligt stöd som befintligt eller nytt stöd.
(161)
Även om det är riktigt att kommissionen, i sin analys av huruvida statligt stöd förekommer i ett specifikt fall, måste bedöma den situation som rådde innan åtgärden infördes innebär detta inte att bedömningen av de fyra kriterierna i definitionen av statligt stöd under alla omständigheter bör begränsas till endast den tidpunkt då stödet infördes.
(162)
Av artikel 1 b v i procedurförordningen framgår tydligt att det finns särskilda omständigheter, till exempel utveckling av den gemensamma marknaden eller liberalisering av en sektor, då avsevärda ekonomiska och juridiska förändringar sker i en eller flera ekonomiska sektorer och där, på grund av dessa förändringar, en åtgärd som ursprungligen inte omfattades av artikel 87 i fördraget kan bli föremål för kontroll av statligt stöd. Att vid liberalisering av en näringslivssektor behålla alla åtgärder som inte betecknats som statligt stöd på grund av de väsentligt olika marknadsvillkor som rådde när de infördes, men som från och med liberaliseringen uppfyller alla kriterier för statligt stöd, skulle i praktiken innebära att en stor del av de marknadsvillkor som gällde före konkurrensstadiet kvarstod. Detta skulle gå emot den uttalade avsikten med att sätta stopp för sådana icke konkurrensutsatta marknadsförhållanden, dvs. en medlemsstats beslut att liberalisera en viss sektor. Syftet med särskilda bestämmelser genom vilka en åtgärd kan bli statligt stöd är att förhindra bevarande av åtgärder som, trots att de inte utgör stöd enligt tidigare ekonomiska och rättsliga villkor, kan skada en aktörs intressen enligt de nya marknadsvillkoren (50).
(163)
Frågan om huruvida sådant statligt stöd ska klassificeras som befintligt eller nytt stöd bör bedömas separat när kommissionen har fastställt om det rör sig om statligt stöd eller inte.
(164)
Ungerns ekonomi genomgick en dramatisk förändring under 1990-talet. Landet beslutade att gå med i EU och blev fullvärdig medlemsstat den 1 maj 2004. Ungern var väl medvetet om skyldigheten att anpassa sina befintliga åtgärderna till konkurrensreglerna på den inre marknad de önskade bli en del av, med tanke på att Europaavtalet (51), som Ungern skrev på 1991, uttryckligen hänvisar till denna skyldighet.
(165)
När Ungern anslöt sig till EU anslöt de sig också till den liberaliserade inre energimarknaden. Konkurrensreglerna enligt anslutningsakten medger inga undantag i fråga om den ungerska energimarknaden. Mot bakgrund av detta, och i motsats till de berörda parternas synpunkter, anser kommissionen att energiköpsavtalen, som ingicks under väsentligt annorlunda ekonomiska förhållanden (vilket de berörda parterna har medgett) före anslutningen till den liberaliserade inre energimarknaden, mycket väl kan bli statligt stöd under dessa nya rättsliga och ekonomiska omständigheter. För att avgöra huruvida åtgärden innehåller sådant statligt stöd bör de fyra bedömningskriterierna tillämpas utifrån de nya ekonomiska och rättsliga omständigheterna.
(166)
Frågan om vilken tidsperiod som är relevant för bedömning bör också avgöras mot bakgrund av anslutningsakten. Till skillnad från vid tidigare anslutningar enades medlemsstaterna om att inkludera särskilda bestämmelser i anslutningsakten genom vilka alla stödåtgärder som var tillämpliga efter anslutningen och fastställda efter den 10 december 1994 skulle meddelas till kommissionen före anslutningen och granskas av denna i enlighet med gemenskapens regelverk.
(167)
Huvuddelen av de länder som blev medlemmar i EU den 1 maj 2004 hade av historiska skäl en stark tradition av statliga ingripanden. Det kan dock förekomma åtgärder som inte uppfyllde de fyra kriterierna för statligt stöd före anslutningen på grund av de mycket annorlunda marknadsvillkor som då rådde. Med de nya rättsliga och ekonomiska villkor som råder efter anslutningen kan dessa krav emellertid komma att uppfyllas.
(168)
De relevanta artiklarna i anslutningsakten syftar till att säkerställa att konkurrensen på den inre marknaden inte snedvrids under perioden efter det att fördraget har trätt i kraft. Följaktligen är målet med dessa relevanta artiklar i anslutningsakten att förhindra att konkurrensen på gemenskapsmarknaden snedvrids på grund av oförenliga statliga stödåtgärder efter anslutningen. I detta avseende är det irrelevant huruvida åtgärden, när den infördes på 1990-talet, faktiskt uppfyllde alla kriterier för statligt stöd eller inte. Den relevanta tiden för bedömning av förekomsten av stöd enligt kriterierna måste därmed vara tidsperioden efter det datum då Ungern anslöt sig till EU och den liberaliserade inre energimarknaden.
(169)
Alla andra tillvägagångssätt skulle leda till en situation där de ekonomiska villkor som rådde under perioden före anslutningen och liberaliseringen (vilket för de flesta nya medlemsstater motsvarar en övergångsperiod efter ett kommunistiskt styre) skulle kunna bevaras långt efter landets anslutning till EU. Åtgärder som eventuellt inte utgjorde statligt stöd innan anslutningen skulle kunna upprätthållas och till och med förlängas för så lång tid som medlemsstaten önskar, även om de skulle utgöra statligt stöd enligt de villkor som gäller efter anslutningen, eftersom de inte skulle omfattas av kommissionens kontroll av statligt stöd.
(170)
Det är just detta som är avsikten med de berörda parternas synpunkter i denna fråga. Alla berörda parters synpunkter beträffande vilken tidsperiod som är relevant för bedömning syftar till att visa att den ekonomiska och juridiska bedömningen av energiköpsavtalen enligt detta förfarande för statligt stöd bör utgå från de villkor som gällde när dessa avtal slöts (dvs. mellan 1995 och 2001), samt leda till slutsatsen att energiköpsavtalen, på grund av dessa juridiska och ekonomiska villkor, inte utgör statligt stöd. De argumenterar för att kontrollen av marknadsekonomins funktion och kriterierna för att förhindra konkurrens och inverka på handel bör analyseras utifrån de ekonomiska förhållanden som rådde i mitten av 1990-talet, samt att kommissionen bör ta hänsyn till MVM:s åtaganden (att trygga försörjningen) och den energimodell (”ensamköpare” etc.) som tillämpades vid denna tid. Enligt deras uppfattning bör resultatet av bedömningen utifrån dessa villkor vara gällande fram till det datum då energiköpsavtalen löper ut (år 2024 för avtalet med längst löptid), oberoende av sådana förändringar som Ungerns anslutning till EU och den efterföljande obligatoriska liberaliseringen av energimarknaden.
(171)
Kommissionen kan inte hålla med om denna argumentering. Kommissionen anser att de relevanta artiklarna i anslutningsakten syftar till att förhindra just sådana situationer genom att kräva att reglerna beträffande statligt stöd tillämpas omedelbart av aktörerna på marknaden. Anslutningsakten ger visserligen utrymme för undantag för vissa näringslivssektorer (t.ex. särskilda bestämmelser för transportsektorn), men inga som helst undantag medges för aktörer på elmarknaden. Gemenskapens regelverk, inklusive direktiv 96/92/EG, ska alltså tillämpas på alla avtalsvillkor på den ungerska elmarknaden omedelbart efter anslutningen.
(172)
I sin bedömning av energiköpsavtalen intar kommissionen alltså ståndpunkten att Ungern, genom att ansluta sig till den liberaliserade inre energimarknaden, har samtyckt till att tillämpa principerna för denna marknadsekonomi på samtliga aktörer på sin befintliga marknad, inklusive på alla befintliga kommersiella förbindelser.
(173)
Kommissionen måste därför bedöma huruvida åtgärden, från och med det datum då Ungern blev medlem av EU, uppfyller kriterierna för statligt stöd.
(174)
Som en inledning till bedömningen av förekomsten av fördelar är det lämpligt att notera att de flesta elproducenter i sina kommentarer uppgav att de inte hade kunnat investera i de aktuella anläggningarna utan de garantier som gavs genom energiköpsavtalen. Kraftverket […] framhåller i sina kommentarer att ”Energiköpsavtalen är ett viktigt inslag för att bankerna ska gå med på att finansiera investeringar och förfinansiera driftskostnader på kontinuerlig basis. […] Den […] bad […] om konsortiets [dvs. finansinstitutens] åsikt om en eventuell ändring av energiköpsavtalen. Bankerna vägrade dock att minska såväl de reserverade kapaciteterna som det garanterade köpet.” (52)
(175)
I detta sammanhang menar […] (i egenskap av kreditinstitut för de tolv bankerna, långivare av närmare […] till kraftverket Csepel) att ”Bankernas åsikt att energiköpsavtalen är en del av ett paket med nära förbundna kommersiella överenskommelser som har garanterat och fortfarande garanterar det kreditavtal som tillhandahåller finansieringen av projektet enligt gällande marknadsvillkor. Alla eventuella ändringar av energiköpsavtalen skulle därför automatiskt påverka bankerna och, på grund av de avtalsmekanismer som bankerna förfogar över för att skydda sina ekonomiska intressen, därmed äventyra hela Csepel II-projektet.”
(176)
[…] (i egenskap av kreditinstitut för de nio bankerna, långivare av närmare […] till AES-Tisza) menar att ”Den främsta grunden för denna finansiering var förekomsten av energiköpsavtalen samt övriga relevanta projektrelaterade handlingar (t.ex. bränsleförsörjningsavtalet). […] Energiköpsavtalen ger en stabil efterfrågan (såld elektricitetsvolym och prissättning).””En garanterad stabil efterfrågan […] är avgörande i att ge bankerna den säkerhet som krävs för att tillhandahålla långsiktig finansiering på en omogen marknad.”
(177)
För att bedöma huruvida energiköpsavtalen medger fördelar genomförde kommissionen först en preliminär analys i syfte att avgöra vilken argumentationslinje som bör tillämpas i bedömningen. Genom denna preliminära analys, som beskrivs i skälen 180-190, kom kommissionen fram till att för att kunna fastställa huruvida någon fördel förekommer bör den avgöra om en marknadsoperatör, under de villkor som gällde när Ungern blev medlem i EU, skulle ha beviljat producenterna en liknande garanti som den som energiköpsavtalen innebär, nämligen en skyldighet för MVM att köpa de volymer som reserveras i energiköpsavtalen (motsvarande en betydlig andel av och, i många fall, hela kraftverkets tillgängliga kapacitet), en garanterad minimivolym av producerad el under en tidsperiod på 15 till 27 år beroende på den typiska förväntade livstiden eller avskrivningstiden för de berörda tillgångarna, till ett pris som täcker anläggningens fasta och rörliga kostnader (inklusive bränslekostnader) (53).
(178)
Som ett andra steg analyserade kommissionen svaret på denna fråga i förhållande till vedertagen handelspraxis på den europeiska elmarknaden.
(179)
Slutligen gjorde kommissionen en mindre bedömning av energiköpsavtalens påverkan på marknaden under perioden efter Ungerns anslutning till EU. Trots att en sådan analys inte är nödvändig för att avgöra huruvida energiköpsavtalen medger ekonomiska fördelar är den bra för att hantera vissa synpunkter från de berörda parterna på lämpligt sätt.
1. Preliminär analys: det resonemang som bör följas för att bedöma huruvida det förekommer fördelar.
(180)
I de synpunkter som lämnats in under förfarandets gång har tredje parter analyserat förekomsten av fördelar utifrån de villkor som gällde när energiköpsavtalen slöts i mitten av 1990-talet. I princip drog de slutsatsen att under denna period, och med tanke på privatiseringen av produktionsföretagen, skulle en normal marknadsaktör ha gett producenterna liknande garantier som de som ingår i energiköpsavtalen för att attrahera investerare och därigenom trygga elförsörjningen i Ungern.
(181)
Kommissionen analyserade denna metod och kom fram till att den var olämpligt av två anledningar. För det första tas ingen hänsyn till åtgärdens faktiska förmånstagare i bedömningen. För det andra är den period som beaktas enligt denna metod inte relevant för att bedöma förekomsten av fördelar.
(182)
Kraftverket Dunament menar att de inte har fått några fördelar genom sitt energiköpsavtal eftersom de har betalat enligt marknadsvärde för privatiseringen av sitt kraftverk och hänsyn togs till dess rättigheter och skyldigheter enligt energiköpsavtalet vid fastställande av köpesumman. Alltså betalade de för de eventuella fördelar som energiköpsavtalet kunde innebära för dem i privatiseringspriset.
(183)
Kommissionen anser att detta resonemang är orimligt i detta fall. I det aktuella fallet är det de privatiserade kraftverken som tar emot stödet (gäller de som faktiskt privatiserades) och inte delägarna i dessa anläggningar. Privatiseringen av kraftverken skedde i form av aktieöverlåtelse.
(184)
Europeiska gemenskapernas domstol har analyserat hur ett förändrat ägande av ett företag genom en aktieöverlåtelse påverkar förekomsten av olagligt stöd som beviljas företaget och dess mottagare. Slutsatsen var att det företag som gynnades av stödet fortfarande mottar detta olagliga stöd, trots den förändrade ägarstrukturen (54). Överlåtelsen av aktier till marknadspris säkerställer endast att köparen själv inte drar fördel av statligt stöd. Detta påverkar emellertid inte förekomsten av fördelar för det stödmottagande kraftverkets verksamhet.
(185)
I det fall som bedöms är stödets förmånstagare de ungerska företag som driver kraftverken och som har undertecknat energiköpsavtalen, inte kraftverkens delägare. Vidare skedde förändringen av kraftverkens ägarstruktur före det datum från vilket förekomsten av statligt stöd ska bedömas och är därför inte relevant för bedömningen av huruvida statligt stöd ges till de företag som driver kraftverken. De företag som har undertecknat energiköpsavtalen har således gynnats av de fördelar dessa avtal medger, oberoende av deras ägarstruktur.
(186)
Kommissionen är medveten om att med de marknadsvillkor som gällde i Ungern i mitten av 1990-talet var energiköpsavtalens styrande princip, som garanterar avkastning på investeringar, avgörande för att de nödvändiga investeringarna kunde göras.
(187)
Det faktum att staten, på grund av elproduktionssektorns särdrag och de politiska och ekonomiska förhållandena i Ungern under denna tidsperiod, behövde ingripa i det gemensamma intresset och den bästa lösningen var att upprätta energiköpsavtal med ett antal producenter motsäger inte på något sätt det faktum att energiköpsavtalen faktiskt utgör en fördel för producenterna.
(188)
De flesta producenter hävdar att energiköpsavtalen inte innebär några fördelar för producenterna eftersom de motsvarar ett normalt beteende i en marknadsekonomi för aktörer i såväl MVM:s som producenternas position. De anser att alla privata aktörer i MVM:s ställning (med juridisk skyldighet att trygga försörjningen, som ensam köpare) skulle ha valt att sluta energiköpsavtal och att de ekonomiska fördelar som avtalen innebär inte går utöver det som under de förhållanden som rådde på den omogna ungerska energimarknaden under 1990-talet kan anses vara normala kommersiella fördelar för parterna. Dessutom var producenterna skyldiga enligt lag att sluta avtal med MVM för att beviljas drifttillstånd. Producenterna hävdar att tillämpningen av marknadsekonomiska investerarprinciper bör innebära att kommissionen tar hänsyn till de juridiska kraven och ekonomiska realiteterna vid den tid då energiavtalen upprättades.
(189)
Vad beträffar de berörda parternas argument i fråga om den marknadsekonomiska investerarprincipen hänvisar kommissionen till skälen i detta beslut som rör vilken tid som ska anses relevant för bedömning av förekomsten av statligt stöd enligt energiköpsavtalen. Kommissionen upprepar att den inte avser att ifrågasätta det faktum att det var nödvändigt att sluta energiköpsavtal under de omständigheter som rådde vid den tid då dessa avtal upprättades. Såsom förklaras ovan innebär detta emellertid inte på något sätt att energiköpsavtalen inte innebar en fördel för producenterna. De berörda parterna hävdar faktiskt endast att dessa avtal motsvarade de marknadsvillkor som gällde vid den tid då de slöts. Ingen av de berörda parterna påstår att de motsvarar de villkor som nu gäller på den inre marknaden.
(190)
Kommissionens slutsats är att för att bedöma huruvida energiköpsavtalen innebär någon fördel bör den avgöra om en normal marknadsaktör, under de villkor som rådde när Ungern anslöt sig till EU, skulle ha beviljat produktionsföretag garantier liknande de som energiköpsavtalen medger, såsom beskrivs i skäl 177.
2. Bedömning av förekomsten av fördelar för elproducenter när Ungern anslöt sig till Europeiska unionen
(191)
För att besvara den fråga som avses i föregående skäl identifierade kommissionen de kommersiella operatörernas handelspraxis på den europeiska elmarknaden med relevans för denna analys, och bedömde huruvida energiköpsavtalen överensstämmer med denna praxis eller om de ger producenterna garantier som en köpare inte skulle acceptera om den agerade enbart på kommersiella grunder.
(192)
Som en preliminär anmärkning bör påpekas att elmarknaden traditionellt är indelad i fyra olika marknader: i) produktion/import och grossistförsäljning, ii) överföring/distribution, iii) återförsäljning och iv) balanstjänster. De marknader som är relevanta för bedömning av energiköpsavtalen är den första och den fjärde kategorin, eftersom MVM köper el från inhemska producenter, importerar el och säljer el till regionala distributionsföretag och kommersiella leverantörer (leverantörer på återförsäljningsmarknaden). MVM tillhandahåller också reserverade kapaciteter till den systemansvarige för överföringssystemet för att säkerställa balansen i systemet.
(193)
I Ungern var återförsäljningsmarknaden indelad i två olika segment under den tidsperiod som är aktuell för bedömning: i) allmännyttan, där regionala distributionsföretag levererar el till reglerade priser till icke berättigade konsumenter och konsumenter som inte utnyttjar sin rättighet och ii) en fri marknad där kommersiella leverantörer levererar el till berättigade konsumenter till priser som bestäms av marknadsmekanismerna. Enligt det system som infördes genom energilag III begränsas den allmännyttiga sektorn till hushåll och kommersiella konsumenter som omfattas av en allmän leveransskyldighet.
(194)
Under den period som bedömningen avser levererade MVM el till både regionala distributionsföretag (leverantörer inom allmännyttan) och leverantörer på den fria marknaden. Som beskrivs i skälen 221 till 231 skedde dock MVM:s försäljning till leverantörer i det fria marknadssegmentet endast i syfte att frigöra de överskottsvolymer som inköpts enligt energiköpsavtalen och som inte behövdes inom allmännyttan. Detta var en konsekvens av själva energiköpsavtalen snarare än av självständig kommersiell verksamhet. Därför måste förekomsten av fördelar analyseras i förhållande till MVM:s främsta mål, som var att leverera tillräckligt med el till de regionala distributionsföretagen för att tillgodose behoven inom allmännyttan. Följaktligen är det som måste verifieras huruvida en marknadsaktör som har i uppdrag att förse de regionala distributionsföretagen med tillräckliga mängder elektricitet och som agerar enbart på kommersiella grunder, om energiköpsavtalen inte hade funnits, skulle ha erbjudit samma garantier som de som energiköpsavtalen medger. Denna bedömning måste göras mot bakgrund av verksamheten på de konkurrensutsatta grossistmarknaderna. I skälen nedan ges först en översikt över normal handelspraxis med relevans för denna analys och sedan en jämförelse mellan energiköpsavtalen och denna praxis. Slutligen analyserade kommissionen med utgångspunkt i denna jämförelse vilka konsekvenser av energiköpsavtalen myndigheterna kunde förvänta sig när Ungern anslöt sig till EU, samt huruvida de kunde ha förväntat sig en bättre balans mellan positiva och negativa konsekvenser genom andra typer av överenskommelser.
2a) Kortfattad beskrivning av handelspraxis på de europeiska elmarknaderna som har relevans för bedömningen av förekomsten av fördelar genom energiköpsavtalen
(195)
I sin branschutredning av de europeiska elmarknaderna (55) undersökte kommissionen i detalj de villkor som styr handeln med el på de europeiska grossistmarknaderna.
(196)
Beroende på leveransperiod kan handel med stora elvolymer ske på spotmarknaden eller terminsmarknaden. Spotmarknaderna är främst day-ahead-marknader på vilka el handlas en dag innan den fysiska leveransen sker. Elhandel på spotmarknader baseras alltid på marginalpriser som endast täcker kortfristiga marginalkostnader (56).
(197)
På terminsmarknader handlas el för leverans längre fram i tiden. Terminsprodukterna kan gälla för en vecka, en månad, ett kvartal eller ett år. Både spot- och terminsprodukter kan handlas på elbörser eller via OTC-marknader. Till följd av kontinuerligt arbitrage tenderar priserna på identiska produkter på elbörserna och OTC-marknaderna att konvergera. På grund av detta brukar elbörserna fastställa referenspriser för alla spot- och terminsprodukter och därigenom för hela grossistmarknaden.
(198)
Vidare beror terminsprodukternas priser på marknadsaktörernas förväntningar beträffande den framtida prisutvecklingen på spotmarknaderna. Eftersom marknadsaktörer sluter terminskontrakt, då de föredrar prissäkerhet framför okända framtida spotpriser, inbegriper terminspriserna även ett riskelement. I praktiken innehåller priserna på terminsprodukter ett centralt element som återspeglar marknadsaktörens förväntningar beträffande spotprisernas utveckling samt, beroende på hur högt dessa värderar prissäkerhet, en riskpremie eller rabatt, även om det i praktiken ofta verkar röra sig om en premie. Följaktligen utgör spotpriserna referensvärden för alla elpriser. Om det finns en fungerande spothandel utgör priserna på denna börs referenspriser för hela marknaden. På många grossistmarknader försöker köparna normalt täcka en stor del av sina förväntade behov med terminskontrakt för att få en översikt över sina kostnader. De behov som inte tillgodoses genom terminskontrakt täcks genom inköp på spotmarknader.
(199)
Av elbranschundersökningen framgick att förutom standardiserad handel och OTC-handel förekommer även ”skräddarsydda bilaterala transaktioner”. Dessa avtal kan var väsentligt annorlunda i fråga om levererade produkter eller tjänster, och priserna på sådana transaktioner offentliggörs normalt inte. Under konkurrensbetonade marknadsförhållanden påverkar dock förekomsten av standardiserad elhandel och OTC-handel inte nödvändigtvis sådana transaktioner, eftersom en producent eller importör inte skulle samtycka till att ingå ett skräddarsytt bilateralt avtal som skulle innebära betydligt sämre villkor än ett standardiserad spot- eller terminskontrakt. Således utgör standardiserade spot- eller terminskontrakt på de europeiska grossistmarknaderna en relevant jämförelsegrund vid bedömning av huruvida energiköpsavtalen innebär fördelar.
(200)
På terminsmarknader är den längsta leveransperioden ett år. Den längsta tidsperioden från det att avtalet sluts till dess att den faktiska leveransperioden inleds är fyra år på NordPool (de skandinaviska länderna), tre år på Powernext (Frankrike), fem år på UKPX (Storbritannien) och sex år på EEX (Tyskland). På vissa börser, som OMEL i Spanien, sluts inga terminskontrakt. Med ett standardiserat terminskontrakt har leverantören skyldighet att tillhandahålla en viss mängd energi till ett på förhand avtalat pris under en tidsperiod på högst ett år med start inom högst 6 år från det att avtalet slutits. Dessa tidsramar är av en storleksordning som väsentligt understiger den normala avskrivningstiden och livstiden för vilken elproduktionsanläggning som helst. Således har producenter, under normala marknadsvillkor och även om de säljer det mesta av sin elproduktion i form av terminskontrakt, ingen översikt över priser och försäljningsvolymer under elproduktionstillgångarnas avskrivningstid och livstid. Eftersom priserna fastställs på förhand riskerar producenterna dessutom att deras kostnader överstiger de avtalade priserna. Denna risk är inte försumbar, främst på grund av de föränderliga bränslekostnaderna, vilka för de flesta produktionstekniker är den viktigaste komponenten i de rörliga kostnaderna. Dessutom utsätts producenter för konkurrenstryck då de måste förnya sina terminskontrakt upprepade gånger under produktionstillgångarnas livstid och därmed anpassa sina erbjudanden efter de ändrade konkurrensvillkoren.
(201)
Avtal som inbegriper reservation av produktionskapacitet förekommer också på grossistmarknaden i form av ”dragningsrätter”, som därmed har ett värde som är jämförbart med energiköpsavtalens. Dragningsrätter förvärvas genom att ett visst kraftverks kapacitet reserveras, normalt under anläggningens förväntade livstid, och en ”kapacitetsavgift” motsvarande kapitalkostnaderna och de fasta kostnaderna kopplade till de reserverade kapaciteterna betalas till kraftverksoperatören. De tekniska riskerna bärs av kraftverkets operatör. Innehavare av dragningsrätter kan bestämma hur stor andel av de reserverade kapaciteterna som ska användas och betalar kraftverksoperatören ett pris som motsvarar de rörliga kostnaderna för den el som producerats genom de reserverade kapaciteterna.
(202)
För en fortsatt bedömning av huruvida energiköpsavtalen innebär fördelar är det rimligt att beakta situationen för stora företag eller industriella slutkonsumenter, trots att dessa inte verkar på grossistmarknader utan på återförsäljningsmarknader (gentemot följande marknadsled). Eftersom producenter ibland levererar elkraft direkt till stora företag eller industriella konsumenter är jämförelsen med energiköpsavtalen relevant.
(203)
Elbranschundersökningen visade att det var vanligt att elleverantörer tecknade fastprisavtal med stora företag eller industriella konsumenter. Löptiden för sådana avtal är normalt begränsad till ett eller två år. De inbegriper oftast en leveransplan baserad på tidigare förbrukning. Priset beräknas utifrån grossistpriserna på terminsmarknaderna och inbegriper även andra kostnadskomponenter som beräknade balanseringskostnader eller leverantörens marginal. Vid eventuella avvikelser från leveransplanen tillämpas en ”take or pay”-klausul, som förbinder köparen att betala för el som inte används eller betala en tilläggsavgift. I detta hänseende kan sådana avtal anses vara baserade på ett garanterat minimiköp i kombination med reservation av kapacitet (57).
(204)
Ytterligare en typ av överenskommelser måste beaktas för att kunna bedöma de eventuella fördelar som energiköpsavtalen medför, nämligen avtal som slutits för tillhandahållande av balanstjänster till systemansvariga för överföringssystem (Transmission System Operators, TSO). Eftersom el inte kan lagras måste tillgång och efterfrågan hela tiden matchas. Om efterfrågan eller tillgången inte stämmer med prognoserna och leder till behov av ytterligare produktion är det TSO:s ansvar att begära av vissa producenter att de med kort varsel ökar sin produktion. För att säkerställa att det finns tillräcklig produktionskapacitet för att hantera sådana situationer reserverar TSO:erna kapacitet i produktionsanläggningar som med kort varsel kan ändra sina produktionsnivåer. I Ungern finns inget pumpkraftverk och det är därför de naturgasdrivna anläggningarna som har de lämpligaste tekniska egenskaperna för att tillhandahålla sådana tjänster.
(205)
I elbranschundersökningen gavs en översikt över de europeiska TSO:ernas praxis när det gäller avtal beträffande reservation av kapacitet för tillhandahållande av balanstjänster. Av denna översikt framgår att kapacitet reserveras genom anbudsförfaranden. Ett år kan anses vara den normala löptiden, vilket ger TSO:erna flexibilitet att justera de reserverade kapaciteterna enligt de faktiska behoven. I avtalen specificeras i allmänhet de tekniska specifikationerna för tjänsten, den reserverade kapaciteten och priset för antingen den el som levereras eller för både el och kapacitet.
2b) Jämförelse mellan energiköpsavtalen och vedertagen handelspraxis
(206)
Kommissionen har jämfört den köpskyldighet som energiköpsavtalen innebär med det huvudsakliga innehållet i standardiserade termins- och spotkontrakt, avtal avseende ”dragningsrätter”, långfristiga avtal som sluts med stora slutkonsumenter och avtal som sluts mellan producenter och TSO:er för tillhandahållande av balanstjänster.
(207)
Av beskrivningen i skälen 195 till 200 följer att kombinationen av långsiktig kapacitetsreservation, ett garanterat minimiköp och prissättningsmekanismer som täcker rörliga, fasta och kapitalkostnader inte motsvarar normala avtal på de europeiska grossistmarknaderna och att de skyddar producenterna från fler risker än vad standardiserade termins- och spotkontrakt gör.
(208)
Elhandel på spotmarknader baseras alltid på marginalpriser som endast garanterar kortfristiga marginalkostnader. Alla fasta kostnader och kapitalkostnader täcks inte. På spotmarknader har ett elproduktionsföretag dessutom inga garantier beträffande hur stor del av dess produktionskapacitet som utnyttjas. Denna risk är mycket större än inom de flesta andra tillverkningsindustrier och beror på att det är omöjligt att lagra elektricitet, något som är mycket specifikt för denna industri. Om det vid en viss tidpunkt erbjuds tillräckligt mycket el för att möta efterfrågan till lägre priser än en viss producent erbjuder för en av sina elproduktionsenheter kommer denna enhet inte att levereras, vilket innebär att denna producents produktionskapacitet under den aktuella tidsperioden går förlorad.
(209)
Av den anledningen inbegriper försäljning på spotmarknader ett betydande inslag av osäkerhet beträffande ersättningen av fasta kostnader och kapitalkostnader samt kapacitetsutnyttjandet.
(210)
Inte heller på terminsmarknader, vilkas priser är kopplade till spotpriserna, har producenterna några garantier för att alla deras fasta kostnader och kapitalkostnader täcks genom deras försäljning, eftersom priserna fastställs på förhand. Om bränslekostnaderna ökar oväntat under en leveransperioden, kan kostnaderna för elproduktion överstiga de fastställda priserna. På terminsmarknader är den risk som rör användningen av produktionskapacitet lägre än för spotprodukter på grund av terminskontraktens längre tidsperspektiv. Även om en producent lyckas sälja det mesta av sin produktion genom terminskontrakt har denne emellertid endast översikt över sitt kapacitetsutnyttjande under en begränsad tidsperiod i förhållande till livslängden.
(211)
De berörda parterna betonar att energiköpsavtalen faktiskt innebär betydande risker för producenterna, i synnerhet risker beträffande konstruktion, tillsyn, miljö och underhåll samt fiskala/ekonomiska risker. Kommissionen medger att energiköpsavtalen inte eliminerar alla risker förbundna med driften av kraftverk. Dessa riskelement, som producenterna anger i sina kommentarer, bärs mycket riktigt av producenterna själva. De motsvarar emellertid de normala risker som bärs av varje aktör på elproduktionsmarknaden, inklusive vid försäljning enligt standardiserade spot- eller terminskontrakt. De affärsrisker som är förknippade med varierande kostnader för elproduktion, och i synnerhet bränslekostnader, riskerna förknippade med variationer i elpriserna gentemot slutkonsumenter och riskerna förknippade med variationer i slutkonsumenternas efterfrågan på el bärs dock till betydande del (eller helt) av MVM under livstiden för de tillgångar som omfattas av energiköpsavtalen.
(212)
De berörda parterna hävdade också i sina kommentarer att reserveringen av kapaciteter för MVM innebar en nackdel för dem eftersom de inte kunde använda dessa kapaciteter för andra syften än försäljning till MVM. Systemet med ett garanterat minimiköp utjämnar dock denna restriktion till stor del. Systemet med ett garanterat minimiköp bör ses som en garanti för att producenterna inte förhindras att utnyttja sina kapaciteter för elproduktion och försäljning om MVM inte utnyttjar sina reserverade kapaciteter. Som framgår av tabellen nedan motsvarade det garanterade minimiköpet i själva verket en utnyttjandegrad av de reserverade kapaciteterna som översteg den genomsnittliga utnyttjandegraden av de totala tillgängliga kapaciteterna i Ungern.
Tabell 5
Garanterat minimiköp och reserverade kapaciteter
2004
2005
2006
Garanterat köp (GWh)
23 234
23 528
23 516
Reserverade kapaciteter (MW)
4 242
4 460
4 481
Förhållande mellan minsta garanterat köp och reserverade kapaciteter (antal timmar per år)
5 477
5 275
5 248
Förhållande mellan elproduktion netto och tillgänglig produktionskapacitet netto för samtliga ungerska elproduktionsenheter (antal timmar per år)
4 272
4 225
4 601
(213)
Således innebär spot- och terminskontrakt mycket större risker för producenter än energiköpsavtalen, vilka ger säkerheter beträffande såväl ersättning av fasta kostnader och kapitalkostnader som utnyttjandet av produktionskapaciteten.
(214)
När det gäller dragningsrätter är den främsta skillnaden mellan denna form av avtal och energiköpsavtalen att dragningsrätter normalt inte är knutna till ett garanterat minimiköp. Innehavare av en dragningsrätter bär de affärsrisker som hör samman med försäljning av den el som producerats genom den reserverade kapaciteten. Dessa innehavare har emellertid en försäkran om att de kommer att kunna sälja all denna el till priser som täcker åtminstone de rörliga kostnaderna, eftersom de kan besluta att inte producera el om priserna sjunker till under de rörliga kostnaderna. Energiköpsavtalen innebär ingen sådan försäkran för MVM eftersom MVM har skyldighet att köpa en viss minimivolym till förmån för producenterna.
(215)
Standardiserade långfristiga köpeavtal som sluts av stora konsumenter är uppenbart mycket mer fördelaktiga för köparen än vad energiköpsavtalen är för MVM. Det beror på att priset, som normalt är fast under hela kontraktets löptid, normalt inte indexeras enligt parametrar som bränslekostnader, vilkas utveckling under kontraktets löptid är oförutsägbar, och är inte utformat på ett sådant sätt att de fasta kostnaderna och kapitalkostnaderna täcks, eftersom det beror på prisnoteringarna på grossistmarknaderna. Men att sluta långfristiga avtal ligger i köparnas intresse endast om dessa avtal ger dem någon form av gardering mot variationer på elmarknaden, i synnerhet mot förändringar kopplade till varierande bränslekostnader. Av denna anledning har en köpare ekonomiskt intresse av ett långfristigt avtal av den här typen endast om säljaren erbjuder sig att ta på sig en del av den risk som är förknippad med varierande bränslekostnader, eller om produktionstekniken garanterar stabila bränslekostnader, som är fallet när det gäller vattenkraftverk och, under vissa förhållanden, kärnkraftverk. Dessutom upprättas dessa avtal normalt för betydligt kortare tidsperioder än energiköpsavtalen och ger därför köpare möjligheten att byta leverantör om bättre priser erbjuds hos en konkurrent. För att få så låga priser som möjligt tillämpar köpare ofta anbudsförfaranden.
(216)
Kontrakt avseende balanstjänster är relevanta för att bedöma förekomsten av fördelar genom energiköpsavtalen eftersom MVM avsätter en mindre del av de kapaciteter som reserverats enligt energiköpsavtalen för tillhandahållande av balanstjänster till TSO:n (58). I praktiken säljer MVM kapacitet till TSO:n som ett paket på årsbasis och använder en del av den kapacitet som reserverats enligt energiköpsavtalen för detta syfte. I praktiken innebär detta att producenterna inte bär den risk som är förknippad med det årliga anbudsförfarandet (59) och med osäkerheten beträffande mängden levererad el. Utifrån deras synvinkel regleras tillhandahållandet av balanstjänster genom villkoren i energiköpsavtalen. Såsom framgår av skäl 204 kan energiköpsavtalens villkor, i synnerhet deras långa löptid och förekomsten av ett garanterat minimiköp, emellertid inte berättigas på affärsmässiga grunder, inte ens för tillhandahållandet av balanstjänster. Kommissionen medger att endast ett fåtal produktionsenheter i Ungern skulle kunna tillhandahålla de nödvändiga balanstjänsterna till TSO:n, såsom de berörda parterna gör gällande, men har kommit fram till att även under sådana omständigheter går villkoren enligt energiköpsavtalen längre än vad en TSO kan anse vara godtagbart på affärsmässiga grunder.
(217)
Denna jämförelse visar att energiköpsavtalen strukturellt ger mer garantier till producenter än standardiserade kommersiella avtal. Producenternas situation är således mer fördelaktig än vad den skulle vara på en fri marknad utan energiköpsavtal. För att slutföra bedömningen av huruvida det förekommer fördelar är det nödvändigt att bedöma de positiva och negativa konsekvenser som de offentliga myndigheterna kunde förvänta sig av energiköpsavtalen när Ungern anslöt sig till EU, samt att verifiera huruvida de kunde ha förväntat sig en bättre balans mellan positiva och negativa konsekvenser genom andra tillvägagångssätt baserade på vedertagen handelspraxis.
2c) Förutsebara konsekvenser av energiköpsavtalen för de offentliga myndigheterna mot bakgrund av jämförelsen med köparnas vedertagna handelspraxis på de europeiska elmarknaderna
(218)
De offentliga myndigheterna kunde förvänta sig att MVM genom energiköpsavtalen skulle få tillgång till tillräckligt mycket energi för att tillgodose behoven inom det allmännyttiga marknadssegmentet under en längre tidsperiod.
(219)
De hade emellertid inga garantier beträffande vilka priser som skulle behöva betalas av MVM under samma tidsperiod eftersom energiköpsavtalen inte innebär någon gardering mot risker för prisförändringar, vilka till stor del beror på varierande bränslekostnader.
(220)
Dessutom fråntar kombinationen av långsiktig kapacitetsreservation och det tillhörande garanterade minimiköpet de offentliga myndigheterna möjligheten att utnyttja mer attraktiva priser som erbjuds av andra producenter och importörer. Kapaciteterna och det garanterade minimiköpet enligt energiköpsavtalen, de långfristiga importavtal som MVM slutit och de volymer som MVM köpte enligt systemet med föreskriven förbrukning (60) täckte MVM:s behov. MVM kunde därför inte diversifiera sin leveransportfölj, trots att det fanns alternativa produktionskapaciteter. Under 2004 fanns flera elproducenter som inte omfattades av några långfristiga energiköpsavtal. Energiköpsavtalen för två kraftverk som svarade för 470 MW installerad kapacitet löpte ut i slutet av 2003, vilket väsentligt ökade leveranskapaciteten utanför energiköpsavtalen. Omkring 700 MW importkapacitet omfattas inte av långfristiga importavtal och kunde ha använts av MVM för att importera el om de inte hade varit bundna av systemet med reserverade kapaciteter och ett garanterat minimiköp.
(221)
Såsom framgår av följande skäl var det när Ungern anslöt sig till EU år 2003 och 2004 tydligt att systemet med reserverade kapaciteter och ett garanterat minimiköp, vilket var utformat som en modell med en ensam köpare där all el som förbrukades i Ungern överfördes via MVM, innebar betydande risker för att energiköpsavtalen skulle kräva att MVM köpte mer el än vad som behövdes.
(222)
En viktig aspekt att beakta i sammanhanget är den partiella öppning av elmarknaden som skedde 2003. Den 18 december 2001 antog det ungerska parlamentet energilag II genom vilken stora konsumenter, definierade som konsumenter som förbrukar mer än 6,5 GW/år, betecknades som ”berättigade konsumenter” och därmed kunde välja elleverantör. Denna lagstiftningsåtgärd, som trädde i kraft den 1 januari 2003, ledde till att en fri marknad där priserna bestämdes av förhållandet mellan tillgång och efterfrågan skapades vid sidan om den befintliga allmännyttiga marknaden. Den förutsebara konsekvensen av denna åtgärd var att de volymer som MVM behövde för leverans till de regionala distributionsföretagen för att tillgodose efterfrågan inom allmännyttan minskade. Nedanstående tabell visar den faktiska kontinuerliga ökningen av volymer som såldes på den fria marknaden mellan 2003 och 2006 och motsvarande minskning av volymer som såldes inom det allmännyttiga marknadssegmentet genom regionala distributionsföretag.
Tabell 6
Försäljning på återförsäljningsmarknaden (reglerat marknadssegment och fritt marknadssegment)
(GWh)
2003
2004
2005
2006
Total förbrukning
33 584
33 836
34 596
35 223
Försäljning inom det fria marknadssegmentet
3 883
7 212
11 685
13 057
Försäljning inom det reglerade marknadssegmentet
29 701
26 624
22 911
22 166
Källa: Statistiska data för det ungerska elsystemet, 2006 ().
(223)
Mellan 2003 och 2006 minskade de sålda volymerna inom allmännyttan, som motsvarar MVM:s faktiska inköpsbehov, med 25 %. Att MVM:s behov skulle minska var till stor del förutsebart vid den tidpunkt då Ungern anslöt sig till EU, i synnerhet mot bakgrund av den betydande skillnaden mellan de officiella priserna inom det allmännyttiga marknadssegmentet (de priser konsumenterna betalar till de regionala distributionsföretagen) och priserna inom det fria marknadssegmentet under 2003 och 2004.
Tabell 7
Prisskillnader mellan det reglerade marknadssegmentet och det fria marknadssegmentet på detaljhandelsmarknaden under 2003 och 2004
(HUF/kWh)
2003
2004
Genomsnittspris på den fria marknaden
11,1
12,7
Genomsnittspris inom den allmännyttiga sektorn (62)
19
21,1
Källa Statistiska data beträffande det ungerska elsystemet, 2006.
(224)
Priserna på den fria marknaden utgjorde verkligen ett incitament för de berättigade konsumenterna att utnyttja sina rättigheter. Under 2003 och 2004 var det också välkänt att Ungerns förestående anslutning till EU skulle innebära att det andra eldirektivet (63) trädde i kraft och att alla konsumenter därigenom kunde bli berättigade från och med den 1 juli 2007, vilket skulle leda till att MVM:s behov minskade ytterligare under en mycket kortare tidsperiod än energiköpsavtalens resterande löptid.
(225)
2003 och 2004 framgick det således tydligt att energiköpsavtalen, vilka utformats utifrån en modell med en ensam köpare där all el som behövdes på den ungerska marknaden överfördes via MVM, inte bara skulle hindra MVM från att diversifiera sin leveransportfölj och få mer fördelaktiga priser genom att främja konkurrensen mellan dess leverantörer, utan också troligen leda till att MVM blev skyldigt att köpa mer el än vad som faktiskt behövdes.
(226)
Denna risk hade faktiskt identifierats av myndigheterna. År 2002 utfärdade den ungerska regeringen ett dekret (64) enligt vilket MVM måste omförhandla energiköpsavtalen med alla producenter i syfte att justera mängden reserverad kapacitet. Även om dekretet inte krävde att energiköpsavtalen sades upp är det i sig en tydlig indikation på att de kapaciteter som reserverades enligt energiköpsavtalen (och därmed det garanterade minimiköpet) var för stora mot bakgrund av den gradvisa liberaliseringen av återförsäljningsmarknaden. Att dekretet också gav MVM möjlighet att, om förhandlingarna med producenterna misslyckades, sälja kapaciteter och el som visar sig överstiga de mängder som faktiskt krävs för att tillgodose behoven inom det reglerade marknadssegmentet. Detta kunde ske genom tre ”frisläppningsmekanismer”: kapacitetsauktioner, kapacitetsanbud och försäljning på en virtuell Internetbaserad handelsplattform kallad ”Marknadsplatsen” (”Piactér”). Trots att formen för dessa tre mekanismer varierar går alla tre i grund och botten ut på att MVM erbjuder den överskottsel som inte behövs för att tillgodose behoven inom allmännyttan men som de måste köpa i enlighet med energiköpsavtalen till försäljning på den fria marknaden, i form av en mängd olika terminsprodukter.
(227)
I nedanstående tabell visas information beträffande de första tre auktioner som genomförts av MVM. Av denna framgår att priserna som MVM erhållit för den el som sålts genom frisläppningsmekanismerna var betydligt lägre än de priser som betalats för samma el enligt energiköpsavtalen.
Tabell 8
MVM:s tre första auktioner
Auktion 1juni 2003
Auktion 2december 2003
Auktion 3juni 2004
Produkter på basnivå:
Mängd såld elektricitet (GWh)
375
240
133
Auktionspriser (HUF/kWh)
8,02
9,5
8,4
Låglastprodukter:
Mängd såld elektricitet (GWh)
259
421
Auktionspris
5,6
3,5
Genomsnittliga årspriser enligt energiköpsavtalen
2003
2004
11,3
11,7
(228)
Denna konsekvens hade faktiskt förutsetts i den ungerska lagstiftningen och enligt denna var den ungerska staten skyldig att kompensera MVM för de förluster som uppstått till följd av skillnaden mellan priset som betalats för de mängder som frigjorts genom kapacitetsauktioner och det försäljningspris som erhållits på marknaden. Den ersättning som betalades till MVM uppgick till 3,8 miljarder forinter (65). Enligt MVM:s årsredovisning för 2004 ökade ersättningen med 2,4 miljarder forinter 2004.
(229)
Utifrån de offentliga myndigheternas synvinkel är det tydligt att ett sådant system inte kan rättfärdigas på affärsmässiga grunder eftersom det går ut på att subventionera producenters försäljning på den fria marknaden.
(230)
Nedanstående tabell visar den totala mängden energi som sålts av MVM genom frisläppningskanalerna mellan 2003 och 2004. Sifforna grundas på den information som tillhandahölls av Ungern den 24 september 2007 och den 21 april 2008.
Tabell 9
Kvantiteter sålda av MVM genom frisläppningsmekanismerna
(TWh)
År
2003
2004
2005
2006
MVM:s totala försäljning via frisläppningsmekanismerna (66)
0,6
1,9
6,5
6,5
(231)
Det är uppenbart att köpare under normala marknadsförhållanden inte sluter avtal som innebär att de löper betydande risk för att tvingas köpa mer el än vad som behövs och som medför avsevärda förluster vid återförsäljning av denna el. En sådan risk finns teoretiskt sett i samband med terminskontrakt och långfristiga avtal som sluts med stora slutkonsumenter, men i mycket mindre utsträckning.
(232)
Terminskontraktens löptid är betydligt kortare än energiavtalens. Köparen har en mycket bättre översikt över sina behov inom en sådan tidsram jämfört med en tidsperiod på 15 till 27 år. Dessutom tenderar köpare att endast täcka en del av sina förväntade behov genom terminskontrakt. Resterande kvantiteter köps på spotmarknader.
(233)
Långfristiga avtal som sluts av stora slutkonsumenter medför också en begränsad risk för att för stora volymer köps till följd av deras begränsade löptid samt på grund av att de stora industriella och kommersiella slutkonsumenter som ingår sådana avtal i regel har en stabil och förutsebar förbrukning. Så är inte är fallet när det gäller MVM, på grund av de skäl som anges ovan.
(234)
Vidare bör man komma ihåg att köpare som omfattas av terminskontrakt eller långfristiga köpeavtal som sluts av slutkonsumenter åtar sig att köpa en viss mängd el flera månader eller år innan den faktiska leveransen sker, eftersom dessa köpeavtal innebär en gardering mot prisförändringar. Energiköpsavtalen innebär ingen sådan fördel eftersom priserna täcker de rörliga kostnaderna vilka på grund av de varierande bränslekostnaderna kan öka i oförutsebar omfattning.
(235)
Kommissionen fastställer att de fördelar som de offentliga myndigheterna erhållit genom energiköpsavtalen inte utgör en sådan gardering beträffande elpriser som en normal marknadsaktör kan förvänta sig genom ett långfristigt avtal och innebär betydande risker för att de blir skyldiga att köpa för mycket el jämfört med de faktiska behoven och drabbas av förluster vid återförsäljning av dessa överskottsvolymer. De ungerska myndigheterna kände till dessa risker när Ungern anslöt sig till EU. Jämförelsen mellan energiköpsavtalen och vedertagen handelspraxis på de europeiska elmarknaderna visar att en köpare som agerar på enbart affärsmässiga grunder inte hade accepterat sådana skadliga effekter utan skulle ha tillämpat andra köpestrategier och ingått andra typer av avtal i enlighet med vedertagen handelspraxis.
(236)
Mot bakgrund av det ovan anförda fastställer kommissionen att de centrala principerna i energiköpsavtalen innebär en fördel för elproducenter som går utöver normala kommersiella fördelar. I detta sammanhang är det viktigt att betona att de centrala principerna i energiköpsavtalen, dvs. den långsiktiga kapacitetsreservationen, ett garanterat minimiköp och prissättningsmekanismer baserade på en kapacitetsavgift och en elavgift som täcker fasta och rörliga kostnader samt kapitalkostnader, inte kan isoleras och bedömas var för sig. Fördelen utgörs av kombinationen av dessa delar. Såsom framgår ovan bidrar energiköpsavtalens långa löptid i stor utsträckning till att det rör sig om en fördel.
3. Energiköpsavtalens påverkan på marknaden under perioden efter Ungerns anslutning till Europeiska unionen
(237)
De berörda parterna hävdar i sina synpunkter att de priser som tillämpades genom energiköpsavtalen inte är högre än priserna på grossistmarknaden. Mátra kraftverk betonar särskilt att de kan erbjuda konkurrenskraftiga priser eftersom de äger en kolgruva vilket ger dem låga kolbrytningskostnader. De drar därför slutsatsen att de inte åtnjuter någon fördel.
(238)
Kommissionen kan inte hålla med om denna argumentering.
(239)
För det första: såsom diskuteras utförligt ovan är det pris som faktiskt betalats enligt energiköpsavtalen en konsekvens av energiköpsavtalen, men utgör inte kärnan i den fördel som dessa avtal innebär. Synpunkterna från bankinstituten som avses ovan (se särskilt skäl 175 och 176) bekräftar också att alla delar av energiköpsavtalen som garanterar produktionsenheterna avkastning på investering av tillgångar och skyddar producenterna från affärsrisker kopplade till deras verksamhet tillsammans utgör kärnan i den fördel som dessa avtal innebär.
(240)
För det andra beror prisskillnaden jämfört med marknadspriserna på många olika faktorer kopplade till marknadsutvecklingen som är oberoende av energiköpsavtalen och endast kan bedömas i efterhand. Priserna enligt energiköpsavtalen är enhetspriser vid en viss tidpunkt. De tar inte hänsyn till fördelar som härrör från andra delar av energiköpsavtalen, t.ex. de kapaciteter och kvantiteter som producenterna hade kunnat sälja om deras försäljning berodde på marknadens efterfrågan. Som diskuterats ovan anser kommissionen att alla energiköpsavtal som är föremål för bedömning innebär ekonomiska fördelar för producenterna, oavsett om de under en viss tidsperiod faktiskt medför priser som är högre än marknadspriserna eller inte.
(241)
För att kommissionens svar på de synpunkter som mottagits ska vara fullständiga och för att bättre förstå konsekvenserna av energiköpsavtalen i detta hänseende har kommissionen likväl jämfört de priser som faktiskt tillämpats under energiköpsavtalen med de priser som tillämpats på den del av grossistmarknaden som inte omfattas av energiköpsavtal.
(242)
I denna jämförelse tar kommissionen inte hänsyn till 2007 års priser eftersom priserna enligt energiköpsavtalen under detta år (mer exakt från den 9 december 2006 till den 31 december 2007) åsidosattes av de officiella priserna. Således återspeglar de tillämpade priserna inte nödvändigtvis exakt de priser som en tillämpning av energiköpsavtalens prisformler skulle ha lett till.
(243)
Kommissionen har därför jämfört de priser som tillämpats enligt energiköpsavtalen med priserna på den fria marknaden mellan 2004 och 2006.
Tabell 10
Genomsnittspris på el som sålts till MVM enligt energiköpsavtalen (67)
HUF/kWh
Kraftverk med energiköpsavtal
2004
2005
2006
Dunament F block
[…]
[…]
[…]
Dunament G2 block
[…]
[…]
[…]
Tisza II
[…]
[…]
[…]
Pécs
[…]
[…]
[…]
Csepel II
[…]
[…]
[…]
Kelenföld
[…]
[…]
[…]
Újpest
[…]
[…]
[…]
Kispest
[…]
[…]
[…]
Mátra
[…]
[…]
[…]
Paks
[…]
[…]
[…]
Tabell 11
Volym och genomsnittspris på el som sålts av inhemska producenter utan energiköpsavtal på den fria marknaden (68)
Kraftverk
2004
2005
2006
Volym
(MWh)
Pris
(HUF/kWh)
Volym
(MWh)
Pris
(HUF/kWh)
Volym
(MWh)
Pris
(HUF/kWh)
Mátra ([…] block)
989 097
8,15
972 813
8,33
1 082 699
9,26
Vértes
157 701
8,02
942 999
8,79
1 213 622
10,51
Dunamenti […] block
215 647
8,57
805 381
9,85
814 702
13,29
EMA
133 439
11,07
129 252
11,83
101 607
12,92
AES Borsod
[…]
[…]
18 301
11,25
n.a. (69)
AES Tiszapalkonya
364 869
12,76
86 673
9,87
119 218
14,27
Tabell 12
Volym och genomsnittspris för importerad el som köps av MVM (70)
Import
2004
2005
2006
Volym
(MWh)
Pris
(HUF/kWh)
Volym
(MWh)
Pris
(HUF/kWh)
Volym
(MWh)
Pris
(HUF/kWh)
Ukrainavia Slovakien ([…] (71))
1 715 200
[…] (72)
1 525 600
[…] (72)
1 311 400
[…] (72)
Schweiz via Slovakien ([…] (71))
1 768 100
[…] (72)
1 761 700
[…] (72)
1 709 200
[…] (72)
Schweiz ([…] (71))
631 700
[…] (72)
629 500
[…] (72)
626 200
[…] (72)
(244)
Sedan 2003 har MVM, i enlighet med energilag II (73), frigjort överskottsel (dvs. el som inte behövs inom allmännyttan) för leverans till den konkurrensutsatta marknaden genom tre olika frisläppningskanaler: i) offentliga auktioner för produktionskapacitet, ii) kapacitetsanbud och iii) den virtuella Internetbaserade handelsplattformen Piactér. I tabellen nedan visas genomsnittspriserna vid dessa försäljningar.
Tabell 13
Uppnått genomsnittspris vid MVM:s kapacitetsauktioner, anbudsförfaranden handelsplats (74)
Leveransår för auktionerad produkt (75)
Vägt genomsnittspris vid kapacitetsauktioner
(HUF/kWh)
År: anbudsförfaranden och försäljning på handelsplatsen
Genomsnittspris vid anbudsförfaranden och på marknadsplatsen
(HUF/kWh)
2004
4,7
2004
6,5
Auktion den 17 juni 2004
Låglast: 3.48
Bas: 8.4
2005
5,4
2005
8,1
Auktion den 9 december 2004
Låglast: 4.54
Bas: 8.32
Auktion den 10 juni 2005
Låglast: 4.6
Bas: 8.5
Auktion den 21 juli 2005
Bas: 9.3
Höglast: 10.42
2006
9,9
2006
9,1
Auktion den 9 november 2005
Låglast: 6.02
Bas: 9.74
Höglast: 11.76
Auktion den 31 maj 2006
Bas: 11.33
(245)
Siffrorna ovan visar att genomsnittspriserna för el som såldes inom den konkurrensutsatta sektorn i Ungern 2004 på grossistnivå varierade mellan 4,7 och 12,76 HUF/kWh. Av de producenter som innehade energiköpsavtal sålde Paks kärnkraftverk och Mátra till MVM för priser inom detta intervall. Dunament […] sålde el enligt ett energiköpsavtal för […], det högsta pris ([…]) som uppnåtts utan energiköpsavtal. Alla andra producenter debiterade MVM ett genomsnittspris på mellan 14,86 och 25,46 HUF/kWh. Denna prissättning ligger 10 % högre än det högsta priset på den fria marknaden.
(246)
Under 2005 varierade priset vid försäljning som inte omfattades av de energiköpsavtal som är föremål för bedömning mellan 5,4 och 12,91 HUF/kWh. Av de producenter som innehade energiköpsavtal sålde endast kraftverken Paks och Mátra el enligt sina energiköpsavtal inom detta prisintervall. Alla andra producenter debiterade ett genomsnittspris på mellan 13,99 och 25,64 HUF/kWh vid elförsäljning enligt energiköpsavtalen. Denna prissättning ligger mellan 10 och 100 % högre än det högsta priset på den fria marknaden.
(247)
Under 2006 varierade priset vid försäljning som inte omfattades av de aktuella energiköpsavtalen mellan 9,1 och 14,27 HUF/kWh. Av de producenter som innehade energiköpsavtal sålde endast kraftverken Paks och Mátra el enligt sina energiköpsavtal inom detta prisintervall (i Paks fall i själva verket under det lägsta priset på den fria marknaden). Alla andra producenter debiterade ett genomsnittspris på mellan 16,67 och 33,49 HUF/kWh vid elförsäljning enligt energiköpsavtalen. Detta är mellan 15 och 135 % högre än det högsta priset på den fria marknaden.
(248)
Beräkningarna ovan är baserade på genomsnittliga priser och omfattar med andra ord inte separata beräkningar för låglast-, bas- eller höglastpriser: Producenter som utan energiköpsavtal huvudsakligen skulle sälja höglastprodukter (76) hävdar att deras priser inte bör jämföras med baspriser. Kommissionen medger att elpriserna vid hög belastning normalt är högre än baslastpriserna. Om man jämför dessa priser med priserna vid försäljning på den fria marknaden (till exempel vid MVM:s elauktioner) framgår att höglastpriserna i genomsnitt är 10-30 % högre än baslastpriserna.
(249)
Om man jämför Csepels, Dunament F:s och […] priser med de höglastpriser som uppnåtts vid kapacitetsauktionerna ser man att dessa producenters priser var högre än priserna för alla höglastprodukter vid auktionerna under dessa år. Bland de producenter som säljer el utan energiköpsavtal på den fria marknaden och som anges i tabell 11 ovan finns dessutom några (exempelvis EMA-anläggningen) som också säljer främst höglastprodukter.
(250)
Jämförelsen ovan visar att de priser som producenter med energiköpsavtal tog ut under detta avtal mellan 2004 och 2006 faktiskt var högre än de högsta priserna på den fria marknaden, med undantag för kraftverken Paks och Mátra.
(251)
Kommissionen instämmer därför inte i de berörda parternas argumentation om att priserna enligt deras energiköpsavtal inte var högre än priserna på den fria marknaden.
(252)
När det gäller kraftverken Paks och Mátra visar tabellerna ovan att deras priser låg under det högsta priset på den fria marknaden. Mátra-anläggningens priser låg inom det högre prissegmentet på den fria marknaden. Även om Mátras priser troligen är mer konkurrenskraftiga än de flesta priser enligt energiköpsavtalen kan kommissionen inte utesluta möjligheten att åtminstone samma priser hade kunnat uppnås utan energiköpsavtal. Kommissionen påpekar att de priser Mátra tog ut vid försäljning av sina block utanför energiköpsavtalet var betydligt lägre än priserna enligt energiköpsavtalet.
(253)
Kommissionen är medveten om att de priser som erhållits på den fria marknaden (utan energiköpsavtal) inte kan anses motsvara det exakta marknadspris som producenterna skulle ha erhållit utan energiköpsavtal om energiköpsavtalen inte hade existerat under den aktuella perioden. Energiköpsavtalen, som omfattar ungefär 60 % av produktionsmarknaden, påverkar utan tvivel resten av marknaden. Denna jämförelse ger dock en indikation på hur stor skillnaden är mellan priserna enligt energiköpsavtalen och de faktiska priserna ”utanför” dessa avtal.
(254)
Kraftverken Budapest och Csepel har hävdat att energiköpsavtalen bör ses som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i syfte att trygga elförsörjningen. De ansåg att de uppfyller de kriterier som anges i Altmark-domen vilket innebär att deras energiköpsavtal inte utgör statligt stöd enligt definitionen i artikel 87.1 i EG-fördraget:
(255)
Kommissionen har analyserat dessa argument och kan inte instämma i dem av följande skäl:
(256)
Enligt gemenskapslagstiftningen har medlemsstaterna ett visst mått av frihet att definiera tjänster som de anser är tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Möjligheten att definiera omfattningen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i en medlemsstat är, inom de gränser som fastställs i gemenskapslagstiftningen, en förmån för medlemsstaten i fråga och är inte avsedd för att de som nyttjar stödåtgärder ska definiera sina egna tjänster som allmännyttiga tjänster.
(257)
Under det aktuella förfarandet har de ungerska myndigheterna emellertid aldrig framfört argumentet att någon av producenterna har tillhandhållit tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. De har inte heller gett sitt stöd till producenternas argument på detta område.
(258)
Kommissionen anser också att energiköpsavtalen inte uppfyller alla kriterier som anges i Altmark-domen.
(259)
För det första och enligt Altmark-domen ska det stödmottagande företaget i praktiken ha ålagts skyldigheten att tillhandahålla en allmännyttig tjänst och de skyldigheter som hör samman med denna tjänst måste vara tydligt definierade av medlemsstaten.
(260)
MVM hade en skyldighet enligt ungersk lag att trygga försörjningen under den tidsperiod som denna bedömning avser, men denna skyldighet var en allmän skyldighet genom vilken den ensamme köparen vid denna tid måste säkerställa en tillräcklig tillgång på el för att täcka det totala behovet. Ingen enskild producent ålades dock en definierad tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.
(261)
Målet att trygga försörjningen är av mycket allmän art. Till en viss del kan man hävda att alla producenter inom elsektorn bidrar till att uppnå detta mål. De berörda parterna har inte lämnat in någon officiell dokumentation från den ungerska staten som tydligt definierar en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och ålägger en specifik producent (eller flera producenter) att tillhandahålla denna tjänst.
(262)
I detta avseende är energiköpsavtalen likartade: de fastställer parternas skyldigheter men definierar ingen specifik allmännyttig skyldighet. Det faktum att alla de tio kraftverk som omfattas av energiköpsavtal måste reservera kapaciteter för MVM innebär i sig inte att de ålagts en specifik allmännyttig skyldighet. Återigen, ett sådant tillvägagångssätt skulle kunna leda till slutsatsen att hela elproduktionssektorn uppfyller kraven för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, vilket uppenbart skulle strida mot gemenskapslagstiftningens anda och tolkningspraxis.
(263)
I detta fall har de påstådda allmännyttiga skyldigheterna inte blivit tydligt definierade och ingen specifik producent krävs för att tillhandahålla sådana konkret definierade allmännyttiga skyldigheter.
(264)
De berörda parterna hävdar att energiköpsavtalen utgör dokumentation varigenom producenter åläggs att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Energiköpsavtalen inbegriper emellertid ingen specifik definition av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och hänvisar inte till sådana skyldigheter eller till juridiska bestämmelser enligt vilka staten kan anförtro tjänster av allmänt ekonomiskt intresse till andra organ.
(265)
I hittillsvarande beslut (77) har kommissionen intagit ståndpunkten att försörjningstrygghet skulle kunna vara en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse med beaktande av de begränsningar som anges i artikel 8.4 i direktiv 96/92/EG (vilken motsvarar artikel 11.4 i direktiv 2003/54/EG), dvs. förutsatt att de berörda producenterna använder inhemska primära energikällor för sin elproduktion och att den totala energivolymen inte under något kalenderår överstiger 15 % av den totala primära energi som krävs för att producera den el som förbrukas i den aktuella medlemsstaten.
(266)
Den enda producent som angett att de använder inhemska primära energikällor var Mátra kraftverk. Mátra kraftverk har dock inte presenterat någon officiell dokumentation som visar att den ungerska staten specifikt uppdragit en tydligt definierad tjänst av allmänt ekonomiskt intresse till detta företag.
(267)
Mot bakgrund av ovanstående måste kommissionen avvisa påståendet att energiköpsavtalen avser en allmännyttig skyldighet i form av försörjningstrygghet.
(268)
För det andra bör de parametrar enligt vilka ersättningen beräknas ha fastställts på förhand på ett objektivt och öppet sätt, och ersättningen bör inte överstiga vad som krävs för att täcka alla eller delar av de kostnader som uppstår i samband med fullgörande av allmännyttiga skyldigheter, med beaktande av relevanta intäkter och en rimlig vinst vid tillhandahållande av sådana tjänster (78).
(269)
Utan en tydlig definition av de tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som ska tillhandahållas, i synnerhet en definition som gör tydlig åtskillnad mellan de tjänster som ska tillhandahållas och kraftverkets normala affärsverksamhet, är det omöjligt att fastställa parametrar för ersättning och/eller avgöra huruvida ersättningen överstiger det belopp som krävs för att täcka kostnaderna för fullgörandet av dessa skyldigheter. Det är inte ens möjligt att definiera exakt vad ersättningen består av.
(270)
Att det finna vissa parametrar för att fastställa energiköpsavtalens priser är inte detsamma som att det finns exakta parametrar för beräkning av ersättning för allmännyttiga tjänster, eftersom priset inte är detsamma som ersättningen. Vidare betyder det faktum att priset endast täcker kostnaden för elproduktion plus en vinstmarginal inte att priset inte skulle innehålla någon extra ersättning, eftersom många av kostnaderna för elproduktion kan vara samma normala kostnader som belastar alla elproducenter, till skillnad från de extra kostnader som förknippas med allmännyttiga tjänster.
(271)
För det tredje: när ett företag som ska tillhandahålla allmännyttiga tjänster inte har valts ut genom ett offentligt upphandlingsförfarande måste ersättningens storlek fastställas utifrån en analys av de kostnader som ett typiskt företag, välskött och utrustat med tillbörliga produktionsmedel för att fullgöra de efterfrågade allmännyttiga tjänsterna, skulle ha haft för att fullgöra dessa skyldigheter, med beaktande av motsvarande intäkter och en rimlig vinst för fullgörandet av sådana tjänster.
(272)
Nio av de tio energiköpsavtalen slöts utan att ha föregåtts av anbudsförfaranden. Inte eller för det enda anbudsförfarandet (kraftverket Kispest) definierades något specifikt mål för de allmännyttiga tjänsterna. Detta gör det svårt att bedöma vilken exakt del av kraftverkens verksamhet som skulle motsvara tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och således att fastställa en ersättningsnivå som inte överstiger vad som är nödvändigt för att täcka de kostnader som uppkommer vid fullgörandet av de allmännyttiga skyldigheterna.
(273)
Vidare har varken de ungerska myndigheterna eller de berörda parterna tillhandhållit någon analys av kostnaderna för de berörda producenterna som stöder påståendet att de motsvarar kostnaderna för ett typiskt företag.
(274)
Slutligen noterar kommissionen att alla energiköpsavtal som är föremål för bedömning, med undantag för Kispests, slöts utan att ha föregåtts av anbudsförfaranden.
(275)
Energiköpsavtalen uppfyller därmed inte kriterierna enligt Altmark-domen.
(276)
De berörda parterna hävdade att artikel 86.2 i EG-fördraget kan vara tillämplig på energiköpsavtalen även då dessa inte uppfyller kriterierna i Altmark-domen. Åtgärdens överensstämmelse med artikel 86.2 i EG-fördraget bedöms i punkt 7.7 i detta beslut.
(277)
Energiköpsavtalen slöts med ett antal företag inom en viss ekonomisk sektor. En förteckning över de företag som drog fördel av de aktuella energiköpsavtalen finns i tabell 1 ovan.
(278)
AES-Tisza hävdar att energiköpsavtalen inte är selektiva eftersom långfristiga avtal förekommer inom hela elsektorn: mellan MVM och producenterna, mellan MVM och distributionsföretagen samt för import av el. De menar att alla producenter, till följd av de lagstiftningsåtgärder som vidtogs i Ungern vid denna tid, hade avtal med MVM och att endast anläggningar för förnybar energi och kraftvärmeverk hade kortfristigare avtal.
(279)
De ungerska myndigheterna noterade i sina yttranden beträffande de berörda parternas kommentarer att viktiga kraftverk och kraftverksblock säljer el på den fria marknaden utan energiköpsavtal och obligatoriska köp (t.ex. Dunament block G1, kraftverket Vértes och Mátra block I-II).
(280)
Det finns sannerligen viktiga kraftverk och block som verkar utan energiköpsavtal (se de ungerska myndigheternas exempel). Företaget AES äger två kraftverk som inte drivs enligt energiköpsavtal.
(281)
Kommissionen påpekar att det faktum att en stödåtgärd inte riktar sig till en eller flera specifika, på förhand definierade mottagare, utan att stödmottagarna identifieras på grundval av ett antal objektiva kriterier, inte innebär att åtgärden inte utgör en selektiv fördel för dess mottagare. Förfarandet för identifiering av stödmottagare påverkar inte åtgärdens karaktär av statligt stöd (79).
(282)
Vidare bekräftas genom domstolens rättspraxis att även en åtgärd som skulle gynna en hel sektor jämfört med andra ekonomiska sektorer i en jämförbar situation måste anses ge selektiva fördelar till denna sektor (80).
(283)
Mot bakgrund av ovanstående fastställer kommissionen att energiköpsavtalen utgör en selektiv åtgärd.
(284)
Kommissionen måste bedöma huruvida energiköpsavtalen inbegriper en överföring av statliga medel.
(285)
Den centrala principen för alla energiköpsavtal som är föremål för bedömning är MVM:s skyldighet att köpa en fastställd produktionskapacitet och fastställda minimivolymer av producerad el till ett pris som täcker kraftverkets fasta och rörliga kostnader under en tidsperiod på 15 till 27 år. I ekonomiska termer innebär denna köpskyldighet att MVM är skyldigt att betala ett visst pris för en viss kapacitet (kapacitetsavgift) och en viss mängd el (elavgift) till kraftverken under hela avtalets giltighetstid. Ytterligare ekonomiska skyldigheter för MVM anges i de enskilda energiköpsavtalen, enligt vad som beskrivs i kapitel 2 ovan. Denna kontinuerliga överföring av ekonomiska medel till producenterna och betalningen av de nämnda avgifterna ingår i alla energiköpsavtal och gäller under hela avtalens löptid. Ju längre löptid ett energiköpsavtal har desto mer resurser överförs naturligtvis.
(286)
För att kunna fastställa huruvida de medel som överförs från MVM till producenterna utgör statliga medel har kommissionen bedömt åtgärden utifrån i synnerhet följande villkor:
(287)
I PreussenElektra-domen granskade domstolen en mekanism enligt vilken staten tvingade privatägda företag att köpa el från specifika producenter till ett pris som fastställts av staten och som var högre än marknadspriset. Domstolens slog fast att det i detta fall inte förekom någon överföring av offentliga medel och därför inte heller något statligt stöd.
(288)
Kommissionen anser att det ungerska systemet väsentligt skiljer sig från det system som granskades av domstolen i ovan nämnda dom, i synnerhet på grund av skillnaderna i ägarstruktur för de företag som omfattades av köpskyldigheten.
(289)
I PreussenElektra-fallet var det företag som staten ålade en köpskyldighet privatägt. MVM ägs däremot helt av staten. De använda medlen är därför medel som tillhör och kontrolleras av ett helt statsägt företag.
(290)
När de ekonomiska medlen i fallet PreussenElektra spårades från stödmottagaren tillbaka till dess ursprung visade det sig att de aldrig kontrollerades, direkt eller indirekt, av staten. I det aktuella fallet kontrolleras de dock av staten eftersom det, när medlen spåras tillbaka till ursprunget, framgår att de tillhör ett statligt företag.
(291)
Kommissionen anser också att MVM:s agerande är den ungerska statens ansvar. Det bör tilläggas att de ungerska myndigheterna under det aktuella förfarandet aldrig har hävdat att energiköpsavtalen inte var statens ansvar och således inte inbegrep någon överföring av statliga medel.
(292)
Den underliggande principen för MVM:s köpskyldighet som är avsedd att garantera de berörda kraftverkens lönsamhet faller under den ungerska statens ansvar. Eftersom denna grundprincip, som styr energiköpsavtalen under hela dessas giltighetstid, fastställdes när energiköpsavtalen ingicks, måste kommissionen granska villkoren för upprättandet av energiköpsavtalen (dvs. de omständigheter som rådde vid fastställandet av denna grundprincip) för att klargöra huruvida den är den ungerska statens ansvar.
(293)
I sin bedömning av ansvarsfrågan har kommissionen särskilt tagit hänsyn till följande omständigheter:
(294)
Vid den tidpunkt då energiköpsavtalen ingicks hade MVM enligt energilag I juridisk skyldighet att garantera elförsörjningen i Ungern till lägsta möjliga kostnad.
(295)
Enligt samma energilag måste MVM bedöma efterfrågan på el och påbörja en utvidgning av produktionskapaciteten utifrån de beräkningar som bedömningen resulterade i. MVM var tvungna att utarbeta en nationell plan för anläggning av kraftverk (”Országos Erőműépítési Terv”) som sedan skulle överlämnas till regeringen och parlamentet för godkännande.
(296)
Den ungerska regeringen och alla berörda parter instämde i sina synpunkter i att energiköpsavtalen, när de upprättades, utgjorde det verktyg som identifierats av den ungerska regeringen för att garantera försörjningen och andra statliga mål, t.ex. moderniseringen av energisektorn med särskild hänsyn till rådande standarder för miljöskydd och den nödvändiga omstruktureringen av sektorn (83). Som kraftverket Csepel påpekar i sina synpunkter: ”Energiköpsavtalet måste därför bedömas för vad det är: en väsentlig del av den ungerska statens strävan att genom MVM skapa en diversifierad produktionsportfölj vid en tidpunkt då staten inte hade tillräckliga ekonomiska medel att uppnå detta på egen hand.” (84)
(297)
De ungerska myndigheterna informerade kommissionen (85) om att förberedelser för undertecknandet av energiköpsavtalen hade inletts inom ramen för privatiseringsförfarandet för kraftverken, i enlighet med regeringsdekret 1114/1994 (XII.7.). Hela processen med utarbetandet av energiköpsavtalen och privatiseringen kännetecknades av ett nära samarbete mellan det ungerska energiverket (regleringsorganet), industri- och handelsministern, finansministern, ”Allami Vagyonügynökség Rt”, dvs. det regeringsorgan som ansvarar för privatiseringar, MVM och ett antal internationella rådgivare.
(298)
En arbetsgrupp inrättades med representanter från ovanstående organ. Den antog riktlinjer för utarbetandet av bland annat energiköpsavtalen och prissättningsmetoderna.
(299)
På begäran av den ungerska regeringen togs en mall för energiköpsavtal fram av en internationell advokatbyrå. De ungerska myndigheterna har bekräftat att energiköpsavtalen baserades på denna standardmall. De bekräftade också att prissättningsmekanismerna för energiköpsavtalen hade utarbetats i enlighet med regeringsbeslut 1074/1995 (III.4) om reglering av elpriser, vilket innehåller detaljerade bestämmelser beträffande beräkning av reglerade elpriser. I energiköpsavtalen tillämpades de formler och definitioner som anges i regeringsbeslutet (86).
(300)
Beslutet att underteckna energiköpsavtalen fattades av MVM:s styrelse, såväl i samband med privatiseringen som senare. Styrelseledamöterna utses av bolagsstämman. Enligt den information som överlämnats av de ungerska myndigheterna (87) gäller följande: ”eftersom MVM till mer än 99 % ägs av staten utses, väljs och avsätts styrelseledamöterna enligt vad staten anser lämpligt”.
(301)
Enligt regeringsdekret 34/1995 (IV.5) om genomförande av energilag I, ska MVM utlysa ett anbudsförfarande inom nittio dagar efter det att den nationella planen för anläggning av kraftverk godkänts.
(302)
Kraftverkets Kispests energiköpsavtal slöts efter ett anbudsförfarande i enlighet med det juridiska förfarande som beskrivs ovan.
(303)
1997 fastställdes gemensamma riktlinjer för den ansvariga ministern och det ungerska energiverket beträffande godkännandeförfarandet för anläggning av kraftverk och allmänna regler för anbudsförfaranden.
(304)
I de gemensamma riktlinjerna angavs det huvudsakliga skälet till att ägarstrukturen måste omvandlas och ny elproduktionskapacitet måste skapas. Där definieras också målen tydligt: försörjningstrygghet till lägsta möjliga kostnad, modernisering för att uppfylla miljöskyddsstandarderna, diversifiering av de primära energikällorna, en mer flexibel kraftverkspark som har de reserver som krävs och kan fungera tillsammans med det västeuropeiska elsystemet. Där betonas också att driften av framtidens kraftverkspark ”shall allow profitable operation and maintenance, at a development of Priss in accordance with the provisions of the law” (88).
(305)
Under punkt 2 i de gemensamma riktlinjerna för ministern och det ungerska energiverket anges också att genomförandet av ovan nämnda mål bör leda till en ”a modern electricity system satisfying the requirements of environment protection, guaranteeing the European cooperation, the return of justified investments and the costs assumed by efficiently operating license holders, as well as Priss containing a profit necessary for a durable operation. All the above aims shall be achieved in a way guaranteeing …the safety of the primary energy supply, enable those intending to invest in this area to feel their investments, the return on investments in safety, …, the fulfilment of the declared government intentions in safety.”
(306)
De gemensamma riktlinjerna reglerar vidare konkurrensförfarandet i samband med anläggning av kraftverkskapacitet.
(307)
En utvärderingskommitté (”Értékelő Főbizottság”) utarbetade ett slutgiltigt förslag på vem som skulle vinna anbudsförfarandet. Ledamöterna i denna kommitté var representanter för ekonomiministeriet, miljöministeriet, det ungerska energiverket, MVM och ERSTE Bank. Det slutgiltiga beslutet fattades av MVM:s styrelse. Enligt de gemensamma riktlinjerna skulle det officiella resultaten av anbudsförfarandet offentliggöras (exklusivt) i ministeriets officiella bulletin.
(308)
Energilag II var utformad på ett sätt som förutsätter förekomsten av energiköpsavtal. Denna rättsakt, som utgjorde det huvudsakliga rättsliga ramverket för verksamheten på den ungerska elmarknaden under den period som omfattas av denna bedömning, hänvisar upprepade gånger till MVM:s långsiktiga köpskyldighet.
(309)
Enligt artikel 5.2 i regeringsdekret nr 183/2002 (VIII.23.) om icke återvinningsbara kostnader är MVM skyldigt att omförhandla energiköpsavtalen för att kunna minska de köpta volymerna. Dekretet ålägger därmed MVM skyldighet att föreslå en ändring av energiköpsavtalen.
(310)
AES-Tisza hävdade i sina synpunkter att priserna enligt energiköpsavtalen efter prisregleringsperioden (dvs. efter den 1 januari 2004, med undantag för den nya prisregleringen 2007) inte kan tillskrivas staten utan var resultatet av förhandlingar mellan kraftverket och MVM.
(311)
Kommissionen medger att den storleken på de medel som överförs till stödmottagarna inte enbart beror på bestämmelserna i energiköpsavtalen, vilka faller inom statens ansvarsområde, utan även på återkommande bilaterala förhandlingar mellan MVM och producenterna. Energiköpsavtalen ger i själva verket parterna ett visst förhandlingsutrymme beträffande den mängd el som faktiskt köps av MVM samt vissa priskomponenter, i synnerhet i fråga om beräkningen av kapacitetsavgifter, vilka såsom anges i skäl 356 beror på ett antal faktorer och kräver regelbundna justeringar. Förhandlingarna beträffande köpta volymer kan emellertid aldrig resultera i volymer som understiger det garanterade minimiköpet såsom det fastställts i energiköpsavtalen. Vidare kan prisförhandlingar endast genomföras inom ramen för de prissättningsmekanismer som anges i energiköpsavtalen, vilka ligger på statens ansvar. Prisförhandlingarna ifrågasatte således inte principen om köpskyldighet för att täcka motiverade kostnader och garantera den vinstnivå som krävs för kraftverkets drift.
(312)
Vidare innebär själva det faktum att energiköpsavtalen medför en reservation av huvuddelen av de berörda kraftverkens kapaciteter och betalningen för dessa kapaciteter en överföring av statliga medel till stödmottagarna, oavsett om regelbundna förhandlingar mellan MVM och producenterna genomförs.
(313)
I sina synpunkter (89) instämmer alla berörda parter i att de viktigaste formler och definitioner som tillämpats i enlighet med energiköpsavtalen efter den 1 januari 2004 överensstämmer med huvudreglerna för prisreglering. […] (90) förklarar både i ovan nämnda synpunkter och i sina synpunkter beträffande beslutet att inleda förfarandet att man genom prisförhandlingarna ”tydliggjorde” tillämpningen av prissättningsformlerna och ”tolkade” deras innehåll (91). Här medges att energiköpsavtalens priser alltid har varit kostnadsbaserade för att täcka de motiverade kostnaderna, och att de från första början i stor utsträckning beaktade den prisberäkningsmetod som tillämpades enligt prisdekreten.
(314)
[…] förklarar vidare att prisformlerna enligt […]s ändrade energiköpsavtal också baseras på regeringsdekret: ”Formlerna i ändring […] (bilaga […] tillägg […]) för beräkning av tillgänglighetsavgiften är desamma som formlerna i de tillämpliga dekreten (fotnotsreferens till dekret 55/1996 från ministern för industri, handel och turism och dekret 46/2000 från ministern för ekonomiska frågor). Det senaste tillämpliga dekretet (betr. producenter) före den 1 januari 2004 var dekret 60/2002 från ministern för ekonomiska frågor och transport. I detta dekret anges den högsta tillgängligheten (= kapaciteten) och elavgifterna för de producenter som specificeras däri.”
(315)
Det ovan anförda visar att varken prisförhandlingarna eller ändringarna av energiköpsavtalen påverkade den centrala principen i energiköpsavtalen såsom den fastställts under de beskrivna omständigheterna när avtalen ingicks. Samma princip med en köpskyldighet för att säkerställa avkastning på investeringar styr energiköpsavtalen i dag.
(316)
Av ovan nämnda omständigheter framgår tydligt att MVM:s köpskyldighet gentemot elproducenterna, med principen om att täcka motiverade fasta och rörliga kostnader, faller på den ungerska statens ansvar.
(317)
Vidare är det enligt vedertagen rättspraxis så att en åtgärd inte bara utgör statligt stöd när en fördel ges till företag genom direkt och uppenbar mobilisering av statliga medel, utan också när beviljande av fördelen, om vissa villkor uppfylls längre fram, kan medföra en ytterligare ekonomisk börda för myndigheterna som de inte skulle ha tvingats bära om fördelen inte hade beviljats (92). År 2004 var det uppenbart att MVM skulle ådra sig sådana extra kostnader om det sannolika inträffade att de elproducenter och -importörer som inte omfattades av energiköpsavtal erbjöd lägre priser än energiköpsavtalens priser. Sådana erbjudanden skulle nämligen ge MVM incitament att ändra sin leveransportföljd och därigenom minska den mängd el som köptes från elproducenter med energiköpsavtal samt driva fram prissänkningar från dessa. På grund av MVM:s skyldigheter enligt energiköpsavtalen kunde emellertid inga sådana beslut fattas eftersom MVM, såsom beskrivs ovan, inte kan minska de volymer som köps från producenter med energiköpsavtal till en nivå som understiger miniminivån (de garanterade volymerna) och inte kan förhandla om priserna utifrån alternativa erbjudanden från konkurrerande producenter, utan endast inom ramen för de kostnadsbaserade prissättningsmekanismer som beskrivs i energiköpsavtalen. Utifrån detta faktum, i kombination med slutsatsen i skäl 315 och 316, fastslår kommissionen att villkoren för överföring av statliga medel har varit inkluderade i energiköpsavtalen sedan den 1 maj 2004 och kommer att gälla så länge dessa avtal är giltiga, oberoende av de faktiska marknadsvillkoren, eftersom de hindrar MVM från att genomföra förhandlingar som skulle kunna minimera omfattningen av de medel som spenderas för att köpa den el som behövs.
(318)
Av ovanstående beaktanden följer att energiköpsavtalen ledde till en överföring av statliga medel.
(319)
Elmarknaderna har varit öppna för konkurrens och el har handlats mellan medlemsstaterna i synnerhet sedan ikraftträdandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el (93).
(320)
Åtgärder som gynnar företag inom energisektorn i en medlemsstat kan därför begränsa förmågan för företag från andra medlemsstater att exportera el till denna stat, eller gynna export av el från denna stat till en annan medlemsstat. Detta gäller i synnerhet Ungern, som på grund av sitt centrala europeiska läge har anslutningar till eller enkelt kan ansluta sig till nätverken i flera befintliga eller framtida medlemsstater.
(321)
Detta gäller i synnerhet Ungern, som är ett centralt beläget europeiskt land omgivet av sju länder, varav fyra är medlemmar i EU. Av EU-länderna har Ungern sammankopplingar med Slovakien, Österrike och Rumänien. År 2004 importerade landet närmare 14 000 GWh och exporterade 6 300 GWh el. Från 2005 ökade importen till över 15 000 GWh och exporten till mellan 8 000 och 10 000 GWh.
(322)
Under åren efter Ungerns anslutning till EU var omkring 60 % av Ungerns produktionskapacitet bunden av MVM genom energiköpsavtalen. Energiköpsavtalen löper ut mellan slutet av 2010 och slutet av 2024. Villkoren ovan beträffande MVM:s köpskyldighet kommer att vara oförändrade tills avtalen löper ut.
(323)
Det första steget mot att öppna den ungerska marknaden togs den 1 juli 2004 då alla konsumenter som inte var privatkonsumenter fick rätt att övergå till den fria marknaden. Den 1 januari 2008 upphörde det allmännyttiga marknadssegmentet att existera och därmed blev alla kunder ”berättigade”.
(324)
Trots den öppning av marknaden som skedde 2004 valde en betydande andel av de berättigade kunderna att inte övergå till det fria marknadssegmentet. I rapporten från myndigheten för ekonomisk konkurrens beträffande branschundersökningen på den ungerska elmarknaden (94) fastslogs uttryckligen att bristen på tillgänglig kapacitet på den fria marknaden på grund av de ansenliga kapacitetsvolymer som reserverades enligt energiköpsavtalen utgjorde ett allvarligt hinder mot att välja den fria marknaden. Genom energiköpsavtalen bands omkring 60 % av Ungerns produktionskapacitet till den allmännyttiga sektorn, till MVM enbart, och i realiteten kunde endast de resterande kapaciteterna konkurrera om nya kunder.
(325)
De reserverade kapaciteterna, dvs. de volymer som garanteras på lång sikt, utgör också ett hinder för nya producenter som vill slå sig in på grossistmarknaden, eftersom 60 % av all kapacitet är kopplad till ett (statsägt) företag med köpgaranti.
(326)
I detta hänseende tog kommissionen också hänsyn till resultaten av branschundersökningen från den ungerska myndigheten för ekonomisk konkurrens, som uttryckligen fastslår att energiköpsavtalen leder till en stängning av den konkurrensutsatta marknaden genom att de i praktiken begränsar möjligheterna för berättigade konsumenter att gå över till den fria marknaden och hindrar potentiella grossister från att komma in på marknaden (95).
(327)
Bristen på tillgänglig kapacitet vid sidan om energiköpsavtalen leder dessutom till ökade priser på den konkurrensutsatta marknaden. De omfattande kapacitets- och elvolymer som reserverades enligt energiköpsavtalen påverkar även priserna på den fria marknaden.
(328)
Enligt en kvantitativ studie genomförd av regioncentrum för energipolitisk undersökning beträffande energiköpsavtalens påverkan på elgrossistpriserna i Ungern (96) ledde energiköpsavtalen till högre priser på grossistmarknaden än vad som hade uppnåtts utan energiköpsavtal. På ett mer generellt plan hävdas i denna studie också att energiköpsavtalen var en av de främsta orsakerna bakom en marknadsstruktur som är ”oförenlig med principerna för en fri och konkurrensutsatt marknad” (97). Denna studie rekommenderade faktiskt upphävande av energiköpsavtalen som ett sätt att uppnå fri konkurrens på den ungerska elgrossistmarknaden.
(329)
I sin undersökning av energisektorn (98) bedömde kommissionen även energiköpsavtalens effekter på konkurrens och handel. I skäl 467 och 473 fastslås att ”Långfristiga elköpsavtal är en annan faktor som kan påverka de volymer som regelbundet handlas på grossistmarknaderna.” När det gäller energiköpsavtalen i Polen hävdas att ”de mycket väl kan innebära ett betydande hinder mot utvecklingen av den polska grossistmarknaden.” Vidare sägs att ”en liknande situation råder i Ungern, där Magyar Villamos Művek (MVM) är den allmännyttiga grossisten som genom långfristiga energiköpsavtal förvärvar el som sedan säljs till lokala återförsäljare. De ungerska energiköpsavtalen omfattar huvuddelen av denna medlemsstats elbehov, vilket kan medföra konsekvenser för grossisthandeln som liknar eller till och med är mer långtgående än de konsekvenser som beskrivs ovan med hänsyn till den polska grossistmarknaden.”
(330)
Slutsatsen i de olika undersökningar som avses ovan är att energiköpsavtalen snedvrider konkurrensen och kan påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(331)
De berörda parterna hävdar vidare att det inte är sant att bristen på tillgänglig kapacitet leder till snedvridning av konkurrensen, eftersom MVM:s kapacitetsauktioner visade att de inte ens kunde sälja alla sina saluförda elprodukter.
(332)
En jämförelse mellan de volymer som bjöds till försäljning och de framgångsrikt utauktionerade produkterna (99) visar att MVM sålde alla saluförda produkter vid nästan alla auktioner. I de flesta fall tvingades MVM till och med utnyttja de extraprodukter på högst 10 % som de enligt lag hade rätt att saluföra.
(333)
De berörda parterna har också lämnat in synpunkter varigenom framhålls att många andra faktorer påverkade handeln och utvecklingen av fri konkurrens på elgrossistmarknaden i Ungern. Kommissionen instämmer i att energiköpsavtalen inte är den enda faktorn som påverkar konkurrens och handel. Alla ovan nämnda undersökningar visar också att ett stort antal andra faktorer (lagstiftning, begränsad tillgång till gränsöverskridande kapaciteter, betydande påverkan från prisutvecklingen på de internationella elmarknaderna etc.) också påverkar hur framgångsrik en marknadsöppning är samt de faktiska prisnivåerna. Alla undersökningar som lämnats in till kommissionen under detta förfarande eller som på annat sätt finns tillgängliga, undantaget den undersökning som lämnats in och genomförts på uppdrag av AES-Tisza (100), visar tydligt att energiköpsavtalen har en betydande påverkan på konkurrens och handel.
(334)
De reserverade kapaciteterna, de garanterade köpen och energiköpsavtalens prissättningsmekanism skyddar de elproducenter som omfattas av energiköpsavtal mot affärsrisker förknippade med drift av kraftverk under hela avtalens löptid. Såsom anges i skäl 211 ovan inbegriper detta den risk som är förknippad med varierande elproduktionskostnader, i synnerhet bränslekostnader, risken förknippad med variationer i elpriserna gentemot slutkonsumenter och risken förknippad med variationer i slutkonsumenternas efterfrågan på el. Eftersom dessa risker är de typiska risker som elproducenter utan energiköpsavtal skulle ha utsatts för utgör energiköpsavtalen ett hinder mot en marknad med lika villkor inom elproduktionssektorn och snedvrider konkurrensen genomfördelar.
(335)
Kommissionen påpekar också att de flesta producenter som gynnas av energiköpsavtalen ingår I stora internationella koncerner som verkar i flera olika medlemsstater. Att ge en konkurrensfördel till sådana koncerner har otvivelaktigt en påverkan på handeln och möjligheten att snedvrida konkurrensen på den gemensamma marknaden.
(336)
Majoriteten av de berörda parternas hänvisar i sina bedömningar av kriterierna för påverkan på handel och snedvridning av konkurrens till de marknadsvillkor som rådde när energiköpsavtalen slöts och/eller de rådande marknadsförhållandena innan Ungern anslöt sig till EU. Kommissionen kan inte godta detta resonemang och hänvisar i detta hänseende till skäl 156 och 172.
(337)
En del av de berörda parterna hävdar att deras energiköpsavtal, sett vart och ett för sig, inte påverkar handeln eftersom produktionskapaciteten på deras kraftverk är liten i jämförelse med landets sammanlagda produktionskapacitet. Eftersom den centrala principen är densamma för alla energiköpsavtal (skyldighet att köpa en viss mängd producerad el, reservation av produktionskapacitet, ett pris som täcker de motiverade fasta och rörliga kostnaderna under en period på mellan 15 och 27 år), har varje energiköpsavtal en påverkan på marknaden. Per definition mångdubblas dock omfattningen av denna påverkan genom den samtidiga förekomsten av de tio energiköpsavtalen på den ungerska marknaden. Ju mer kapacitet som omfattas av energiköpsavtalen desto större blir ovan nämnda påverkan.
(338)
Mot bakgrund av ovanstående fastställer kommissionen att energiköpsavtalens villkor påverkar handeln och möjligheten att snedvrida konkurrensen.
(339)
I punkt 3.1 i sitt beslut att inleda ett förfarande uttryckte kommissionen tvivel beträffande huruvida kraftverket Paks stöd utgjorde statligt stöd på grund av de skillnader som kan finnas mellan denna anläggnings energiköpsavtal och de andra energiköpsavtalen när det gäller avtalens centrala princip. Utifrån sina undersökningar fastslår dock kommissionen att ovan nämnda bedömning enligt kriterierna för statligt stöd även ska tillämpas på Paks energiköpsavtal eftersom grundprinciperna i detta avtal är desamma och specifika bestämmelser anges under de relevanta kriterierna.
(340)
På grundval av ovan nämnda bedömning anser kommissionen att de huvudsakliga villkoren för den köpskyldighet som energiköpsavtalen inbegriper, dvs. att MVM reserverar kapacitet och har ett garanterat minimiköp under sådana villkor som garanterar avkastning på kraftverkets investeringar genom att dessa skyddas från affärsrisker förknippade med kraftverkens drift, utgör statligt stöd enligt definitionen i artikel 87.1 i EG-fördraget. Detta statliga stöd utgörs av en kombination av kapacitetsreservationer, ett garanterat minimiköp, en prissättningsmekanism baserad på en kapacitetsavgift och en elavgift som täcker fasta och rörliga kostnader samt kapitalkostnader under en lång period som går utöver vedertagen handelspraxis.
7.4 Energiköpsavtalens tillämplighet efter anslutningen
(341)
De berörda parterna hävdar att i enlighet med den allmänna principen om icke-retroaktivitet bör åtgärder i enlighet med den lagstiftning som gällde före anslutningen inte granskas av kommissionen efter anslutningen.
(342)
Kommissionen kan inte hålla med om detta argument. Alla åtgärder omfattas av bestämmelserna i gemenskapens regelverk vid tidpunkten för anslutningen, oavsett om de var lagliga enligt nationella bestämmelser före anslutningen. De särskilda bestämmelserna för statliga stödåtgärder som fastställs i bilaga IV till anslutningsakten gäller inte för stödåtgärder även om de i övrigt fastställts enligt nationella bestämmelser före anslutningen.
(343)
I bilaga IV 3.1 till anslutningsakten definieras endast tre kategorier av åtgärder som befintligt stöd: i) de som införts före den 10 december 1994; ii) de som - efter kommissionens granskning - ingår i den förteckning som bifogas i bilaga IV till anslutningsfördraget; och iii) de som godkänts av kommissionen inom ramen för övergångsordningen. Alla åtgärder som fortfarande var tillämpliga efter dagen för anslutningen, som utgör statligt stöd och inte omfattas av någon av de tre kategorierna, betraktas efter anslutningen som nytt stöd. Kommissionen har därför befogenhet att förbjuda dessa åtgärder om de är oförenliga med den gemensamma marknaden. Denna tillämpning av statsstödsreglerna på framtida konsekvenser av åtgärder, som är fortsatt tillämpliga efter anslutningen, innebär inte någon retroaktiv tillämpning av EG-lagstiftningen om statligt stöd och överensstämmer under alla omständigheter med anslutningsakten.
(344)
I bilaga IV 3.2 till anslutningsakten definieras ”övergångsordningen”. Här återfinns de rättsliga ramarna för bedömningen av stödordningarna och enskilda stödåtgärder som genomförts i nya medlemsstater före dagen för anslutningen och är fortsatt tillämpliga efter anslutningen.
(345)
De berörda parterna hävdar att eftersom gemenskapens regler för statligt stöd gäller först från och med dagen för anslutningen, kan endast stödåtgärder som leder till en ytterligare fördel efter anslutningen definieras som tillämpliga efter anslutningen. De hävdar att energiköpsavtalen inte leder till en ytterligare fördel efter anslutningen, eftersom prissättningsmetoderna för dessa fastställdes före anslutningen och att statens ekonomiska åtagande därför var helt och hållet känt före anslutningen.
(346)
Kommissionen anför följande synpunkter. Energiköpsavtalen löper ut mellan 2010 och 2024, dvs. efter anslutningen. Endast i mycket exceptionella fall har kommissionen ansett att en stödåtgärd som fortfarande tillämpas efter anslutningen inte utgör ett stöd som är tillämpligt efter anslutningen enligt anslutningsakten. Sådana exceptionella fall bör likväl, som alla undantag i lagstiftningen, tolkas i strikt bemärkelse för att undvika att från kommissionens kontroll av de statliga stöden avlägsna åtgärder som de som undertecknade anslutningsakten avsåg skulle omfattas av sådan kontroll.
(347)
I detta sammanhang har kommissionen i sin praxis (101) faktiskt betraktat stödåtgärder för vilka statens exakta ekonomiska åtagande var helt känt före anslutningen som icke-tillämpliga efter anslutningen enligt bilaga IV till anslutningsakten.
(348)
Energiköpsavtalen definierar inte något maximibelopp för statens ekonomiska åtagande, och inte heller kunde detta beräknas exakt för avtalens hela giltighetstid före anslutningen.
(349)
Tvärtom beror statens ekonomiska åtagande till följd av energiköpsavtalen på parametrar vars framtida utveckling inte var känd vid anslutningstidpunkten. Dessutom garanterade energiköpsavtalen elproducenterna skydd mot fluktuationer i kostnader som inte var kopplade till transaktioner eller händelser före anslutningen, utan till framtida utvecklingar som inte var kända vid anslutningstidpunkten.
(350)
Särskilt det faktum att statens ekonomiska åtagande till följd av energiköpsavtalen inte var känt vid anslutningstidpunkten och att det genom energiköpsavtalen infördes skyldigheter för staten efter anslutningen demonstreras av nedan anförda omständigheter.
(351)
För det första var de exakta elpriserna mellan elproducenterna och MVM inte fastställda i de enskilda energiköpsavtalen. Priserna fastställs genom beräkningar med hjälp av en formel som består av ett antal parametrar som fluktuerar på ett oförutsägbart sätt.
(352)
Energiköpsavtalens prisformler omfattar en kapacitetsavgift och en elavgift, tillsammans med diverse andra tilläggsavgifter beroende på elproducenterna.
(353)
I formlerna definieras endast de stödberättigande kostnaderna och avgifterna inom varje avgiftskategori och den avgiftskategorins betydelse för priset.
(354)
Både elproducenterna själva och MVM medgav i sina yttranden att den exakta betydelsen av vissa avgiftskategorier måste ha klarlagts ytterligare vid förhandlingarna med MVM.
(355)
Många kostnadskategorier som godkänns i energiköpsavtalen är rörliga och kan inte ha varit helt kända före anslutningen. Till exempel:
(356)
Kapacitetsavgift
Denna kostnadskategori tar hänsyn både till garanterade kapaciteter och de kapaciteter som faktiskt används för MVM. Denna kostnadskategori beror bl.a. på vad som planeras per år, månad och vecka. Varje energiköpsavtal utgår från bestämmelserna i den periodiska planen, och det exakta slutliga priset beror för varje energiköpsavtal på de årliga, månatliga och veckovisa planerna. Dessa kostnadskategorier kan per definition inte fastställas exakt på förhand. Parterna kan exempelvis förutse ”överkapaciteter” under en viss period i sina planer. Det totalpris som MVM ska betala blir med nödvändighet beroende av andra parametrar, t.ex. vädret, som påverkar efterfrågan på el.
Denna kostnadskategori är också beroende av växelkurserna för HUF.
(357)
Energiavgift
Denna kostnadskategori är främst beroende av bränslekostnaderna. Dessa kostnader fluktuerar på marknadsekonomiska villkor utom parternas kontroll. Kostnader med anknytning till den framtida bränsleprisutvecklingen omfattas inte av något konkret tak i energiköpsavtalen.
Vidare beror det exakta beloppet på de energiavgifter som ska betalas under en viss tidsperiod givetvis på den exakta försäljningsvolymen till MVM, vilken endast kan beräknas i efterhand.
(358)
Tilläggsavgifter (i förekommande fall)
I vissa energiköpsavtal fastställs en tilläggsavgift för kapaciteter som reserverats men i slutändan inte använts. Det exakta beloppet kan per definition inte specificeras på förhand.
(359)
I de flesta energiköpsavtal finns ett bonussystem som ger elproducenterna rätt till en bonus om de under perioder med hög belastning handhar större kapaciteter är dem som avses i energiköpsavtalet, eller producerar mer el. En straffpremie föreskrivs om en elproducent genererar mindre kapacitet än som förutses i energiköpsavtalet och de årliga/månadsvisa planerna.
(360)
Dessa beräkningar, liksom övriga beräkningar som nämns ovan, grundas på periodiska driftsplaner och beror också på elproducentens eget beteende. De kan under inga omständigheter fastställas på förhand.
(361)
Alla dessa faktorer visar att det är tekniskt omöjligt att fastställa det exakta slutliga priset för inköp av el för avtal som löper på 15-27 år. I det exakta priset beaktas periodiska produktionsplaner och det beror också på efterfrågan på el, de avtalsslutande parternas beteende, bränslepriser, o.s.v.
(362)
Även om inte alla dessa argument gäller för alla energiköpsavtal (eftersom de stödberättigande kostnadskategorierna i viss grad varierar beroende på energiköpsavtalen), innehåller alla energiköpsavtal priskomponenter som är omöjliga att fastställa exakt på förhand.
(363)
Mot denna bakgrund anser kommissionen att förekomsten av en prissättningsformel inte utgör ett tillräckligt tak för statens ekonomiska åtagande. Förekomsten av ett antal föränderliga parametrar i formeln gör det omöjligt att med tillräcklig precision fastställa den framtida nivån för statens ekonomiska åtagande.
(364)
Som ett sidoargument gäller att MVM:s ekonomiska åtagande till följd av energiköpsavtalen är synnerligen beroende av efterfrågan. Åtagandet motsvarar skillnaden mellan inköpspriset enligt energiköpsavtalen och den vinst som MVM kan få vid försäljning av el. Det pris som MVM debiterar kan dock inte förutspås. Det beror på MVM:s exakta vinster vid försäljning enligt avtal med regionala distributörer, resultatet av dess auktioner, anbud och försäljning på ”marknaden” (”Piactér”). Dessa priser påverkas också av periodisk offentlig prisreglering och varierande efterfrågan på marknaden. Detta ökar oförutsägbarheten hos statens ekonomiska åtagande till följd av energiköpsavtalen. Det kan t.o.m. hända att den garanterade mängd som MVM enligt energiköpsavtalen måste köpa in i allt högre grad överskrider MVM:s verkliga behov, särskilt efter den fullständiga avregleringen av elmarknaden i januari 2008. Elöverskottet kan leda till ännu högre okända kostnader, vilket ytterligare ökar oförutsägbarheten hos statens exakta ekonomiska åtagande till följd av energiköpsavtalen.
(365)
MVM:s betalningar till elproducenterna efter anslutningen är därför inte rena delbetalningar inom ramen för ett generellt maximibelopp som har fastställts före anslutningen.
(366)
Följaktligen är de energiköpsavtal som är föremål för bedömning i detta beslut tillämpliga efter anslutningen i den mening som avses i punkt 3 i bilaga IV till anslutningsakten.
7.5 Energiinköpsavtal som ”nytt stöd” i motsats till ”befintligt stöd”
(367)
Följande sägs i punkt 3 i bilaga IV till anslutningsakten: ”Om kommissionen inte motsätter sig den befintliga stödåtgärden på grundval av allvarliga tvivel om åtgärdens förenlighet med den gemensamma marknaden inom tre månader efter det att den erhållit uttömmande information om åtgärden eller efter det att den erhållit ett uttalande från den nya medlemsstaten i vilket medlemsstaten informerar kommissionen att den anser att den information som lämnats är uttömmande eftersom begärd ytterligare information inte är tillgänglig eller har redan lämnats, skall kommissionen anses ha avstått från att göra några invändningar.”
(368)
På grundval därav hävdar vissa berörda parter att kommission missade tremånadersfristen efter Ungerns anmälan av den 31 mars 2004 och därigenom underförstått godkände åtgärden enligt interimsförfarandet.
(369)
Kommissionen understryker i detta sammanhang att föremålet för anmälan av den 31 mars 2004 enligt interimsförfarandet var ett dekret om ersättningar som beviljats MVM, och inte energiköpsavtalen. Ungern återkallade sin anmälan, och kommissionen inledde senare ett NN-ärende mot själva energiköpsavtalen (se kapitel 1).
(370)
Det bör också observeras att kommissionen, som framgår av tabellen nedan, i själva verket inte missade den tremånadersfrist som de berörda parterna hänvisade till:
Händelse
Datum
Tidsfrist efter mottagandet av information
Ungerns anmälan
31.3.2004
Frågor från kommissionen
29.4.2004
29 dagar
Ungerns svar
4.6.2004
Frågor från kommissionen
10.8.2004
2 månader och 6 dagar
Ungerns svar
21.10.2004
Frågor från kommissionen
17.1.2005
2 månader och 27 dagar
Ungerns svar
7.4.2005
Ungerns återkallande av anmälan
15.4.2005
8 dagar
(371)
Utöver ovanstående skriftväxling ägde personliga möten mellan kommissionen och de ungerska myndigheterna rum den 15 juli 2004, 30 november 2004 och 12 januari 2005.
(372)
När det gäller det aktuella förfarandet bedömer kommissionen inom ramen för detta om energiköpsavtalen innehåller befintligt eller nytt stöd på grundval av bestämmelserna i anslutningsakten och procedurförordningen.
(373)
Enligt kapitel 3 i bilaga IV till anslutningsakten ska alla stödåtgärder som har trätt i kraft före anslutningen, som fortfarande är tillämpliga efter anslutningen och som inte faller inom en av de kategorier av befintligt stöd som förtecknas nedan, anses utgöra nytt stöd från och med anslutningstidpunkten i den mening som avses i artikel 88.3 i EG-fördraget.
(374)
De energiköpsavtal som berörs av detta beslut trädde i kraft mellan 1995 och 2001, dvs. innan Ungern anslöt sig till EU den 1 maj 2004. Detta beslut gäller endast energiköpsavtal som var i kraft vid tidpunkten för anslutningen. Beslutet gäller inte energiköpsavtal som hade löpt ut före den tidpunkten. För alla övriga motiveringar enligt punkt 7.4 ovan är åtgärden tillämplig efter anslutningen enligt anslutningsakten.
(375)
De tre kategorierna av befintligt stöd som avses i anslutningsakten omfattar följande:
1.
Stödåtgärder som införts före den 10 december 1994.
Alla energiköpsavtalen undertecknades och trädde i kraft efter den 10 december 1994.
2.
Stödåtgärder som uppräknas i den till anslutningsakten bifogade förteckningen över befintliga stödåtgärder.
Varken energiköpsavtalen generellt eller något av de enskilda energiköpsavtalen fanns med i tillägget till bilaga IV till anslutningsakten som hänvisas till i punkt 1 b i kapitel 3 i bilaga IV, som innehåller en förteckning över befintliga stödåtgärder.
3.
Stödåtgärder som före anslutningstidpunkten hade bedömts av medlemsstatens myndighet för statligt stöd och som hade konstaterats vara förenliga med gemenskapens lagstiftning och som kommissionen inte hade lämnat invändningar mot på grund av allvarliga tvivel rörande förenligheten med den gemensamma marknaden enligt det förfarande som fastställs i anslutningsakten, det så kallade interimsförfarandet (se andra punkten i kapitel 3 i bilaga IV till anslutningsakten).
Inga energiköpsavtal lämnades in till kommissionen under interimsförfarandet.
(376)
Eftersom energiköpsavtalen inte tillhör någon av de kategorier för befintligt stöd som anges i anslutningsakten, utgör de nytt stöd från och med anslutningstidpunkten.
(377)
Kommissionen noterar att denna kategorisering också är förenlig med sista meningen i artikel 1 b v i procedurförordningen. I denna artikel fastställs att om en åtgärd blir stöd efter avreglering enligt gemenskapens lagstiftning (i detta fall avreglering av elmarknaden enligt direktiv 96/92/EG, som trädde i kraft i Ungern när landet anslöt sig till EU), ska en sådan åtgärd inte anses vara befintligt stöd efter det datum som har fastställts för avregleringen, dvs. en sådan åtgärd ska behandlas som nytt stöd.
(378)
Budapest kraftverk hävdar att den sista meningen i artikel 1 b v i procedurförordningen inte bör gälla. Kraftverket åberopar Alzetta Mauro-domen (102), och hävdar att stöd som beviljades på en viss marknad som var stängd för konkurrens och sedan avreglerades, ska anses utgöra befintligt stöd från och med tidpunkten för avregleringen.
(379)
Kommissionen kan inte godta detta argument. Som redan avhandlats ovan anser kommissionen att syftet med anslutningsaktens bestämmelser om statligt stöd uttryckligen var att säkerställa att alla åtgärder som från och med anslutningstidpunkten kunde snedvrida konkurrensen mellan medlemsstaterna blir föremål för granskning av kommissionen. I motsats till anslutningsfördragen före den 1 maj 2004 är anslutningsakten som undertecknades den 1 maj 2004 avsedd att begränsa åtgärder som anses utgöra befintligt stöd i de tre specifika fall som beskrivs ovan. Alzetta Mauro-domen gäller inte en åtgärd som omfattas av anslutningsakten och kan därför inte i detta hänseende anses vara tillämplig på de energiköpsavtal som är föremål för bedömning. Vidare gäller Alzetta Mauro-domen en situation innan förordning (EG) nr 659/1999 trädde i kraft.
(380)
Budapest kraftverk hävdar också att artikel 1 b v inte är tillämplig på enskilda stödåtgärder ”eftersom individuella stödåtgärder inte uttryckligen omnämns”. Kommissionen kan inte godta denna synpunkt. Det finns ingen anledning till att hänvisningen till ”stöd” och ”vissa åtgärder” inte skulle avse både individuellt stöd och stödordningar. Artikel 4 i förordning (EG) nr 659/1999 hänvisar konsekvent till ”åtgärder”, men kommissionen förutsätter att den berörda parten inte skulle hävda att artikel 4 uteslutande reglerar den preliminära granskningen av anmälda stödordningar.
(381)
Kommissionen anser därför på grundval av anslutningsakten och procedurförordningen att energiköpsavtalen utgör nytt stöd.
7.6 Privata avtal som har slutits på ett giltigt sätt kan inte upphävas av kommissionen (”pacta sunt servanda”) - Rättsosäkerhet - Proportionalitet
(382)
Kommissionen vill svara på synpunkter som berörda parter har anfört om att privaträttsliga avtal inte kan upphävas av kommissionen, eftersom detta enligt de berörda parternas argument skulle strida mot EG-fördragets regler om statligt stöd, principen om rättslig säkerhet och kravet på proportionalitet.
(383)
Kommissionen förkastar dessa argument. Formen av stöd (energiköpsavtalen är privaträttsliga avtal) har inte någon betydelse när det gäller att göra en bedömning om statligt stöd, i sin analys beaktar kommissionen endast åtgärdens verkningar. Om villkoren och bestämmelserna i ett privaträttsligt avtal leder till olagligt och oförenligt statligt stöd till en av parterna ska dessa villkor och bestämmelser upphävas av medlemsstaten. Upphävandet av den olagliga och oförenliga stödåtgärden måste beslutas av kommissionen, även om det statliga stödet utgör en sådan väsentlig del av avtalet att dess upphävande faktiskt kommer att påverka själva avtalets giltighet.
(384)
När det gäller rättslig säkerhet anför kommissionen följande synpunkter. Europaavtalet mellan å ena sidan gemenskapen och dess medlemsstater och å andra sidan Republiken Ungern, genom vilket vägen banades för anslutning, tecknades den 16 december 1991 och trädde i kraft den 1 februari 1994, dvs. innan energiköpsavtalen ingicks. Ungern ansökte officiellt om anslutning den 31 mars 1994. Vid den tidpunkt då parterna slöt energiköpsavtalen (1995-2001), måste Ungern, enligt artikel 62 i Europaavtalet, redan anpassa konkurrensreglerna till EG-fördraget. Det stod också klart att energiköpsavtalen undertecknades för en så lång tid att de inte skulle ha löpt ut före Ungerns anslutning till EU.
(385)
Republiken Ungern undertecknade anslutningsfördraget den 16 april 2003 (103). Anslutningsfördraget trädde i kraft den 1 maj 2004. Från och med datumet för anslutningen blev bestämmelserna i de ursprungliga fördragen och i sekundärlagstiftningen bindande för Ungern, enligt artikel 2 i anslutningsfördraget. Det betyder att gemenskapens regelverk är tillämpligt på alla avtalsmässiga förhållanden i de nya medlemsstaterna, och eventuella undantag till denna regel kan endast ha sin grund i anslutningsakten. I anslutningsakten som är bifogad till EG-fördraget och dess bilagor fastställs inga undantag till reglerna om statligt stöd som skulle medföra att energiköpsavtal eller energisektorn i allmänhet inte direkt skulle beröras av EU-lagstiftningen om statligt stöd.
(386)
Kommissionen är alltså skyldig att tillämpa EU:s konkurrensregler på Ungern på samma sätt som kommissionen tillämpar dessa regler på alla andra medlemsstater när det gäller energisektorn. I motsats till vad de berörda parterna har gjort gällande anser kommissionen att det är det faktum att reglerna om statligt stöd inte tillämpas på energiköpsavtalen som skulle leda till rättsosäkerhet på den gemensamma energimarknaden. Anslutningen av en medlemsstat kan förvisso leda till situationer där en åtgärd som inte kränker någon inhemsk lagstiftning före anslutningen är stödberättigad från och med anslutningen, och därmed omfattas av kommissionens kontroll av statliga stöd.
(387)
Kommissionen fann därför inga giltiga argument i de berörda parternas synpunkter och förklaringar om varför det aktuella förfarandet är oförenligt med principen om rättslig säkerhet.
7.7 Förenlighetsbedömning
(388)
I artikel 87.1 i EG-fördraget fastställs ett allmänt förbud mot statligt stöd inom gemenskapen.
(389)
Artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget innehåller undantag till den allmänna regeln om att sådant stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden enligt det som fastställs i artikel 87.1.
(390)
Undantagen enligt artikel 87.2 i EG-fördraget är inte tillämpliga i det aktuella fallet eftersom åtgärden inte är av social karaktär, den har inte beviljats till enskilda konsumenter, den är inte avsedd att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser och den har inte beviljats till vissa områden i Förbundsrepubliken Tyskland som har påverkats av landets uppdelning.
(391)
Ytterligare exempel anges i artikel 87.3 i EG-fördraget.
(392)
Enligt artikel 87.3 a kan ”stöd som är avsett att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning” förklaras vara förenligt med den gemensamma marknaden. Hela Ungerns territorium kunde anses vara ett sådant område vid tidpunkten för anslutningen, och de flesta av landets regioner kan fortfarande dra nytta av sådant stöd (104).
(393)
Kommissionen har antagit riktlinjer för bedömning av sådant stöd. När Ungern anslöt sig till EU var riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål (105) (”de tidigare riktlinjerna för regionalstöd”) i kraft. Genom dessa riktlinjer reglerades också bedömningen av regionalt stöd mot bakgrund av artikel 87.3 c i EG-fördraget. För perioden efter den 1 januari 2007 har nya riktlinjer för statligt regionalstöd antagits av kommissionen (106) (”de nya riktlinjerna för regionalstöd”).
(394)
Enligt båda de regionala riktlinjerna kan statligt stöd i princip endast godkännas för investeringskostnader (107). Följande sägs i båda riktlinjerna
(395)
”Regionalstöd som är avsedda att minska ett företags löpande kostnader (driftsstöd) är i princip förbjudna. Stöd av denna typ kan dock i undantagsfall beviljas i regioner som faller under undantaget i artikel 92.3 a, under förutsättning att det i) är motiverat på grundval av stödets art och dess bidrag till den regionala utvecklingen och under förutsättning att ii) dess nivå står i förhållande till de handikapp som det är avsett att kompensera för. Det ankommer på medlemsstaten att påvisa nackdelarna och att de är betydande.” (108)
(396)
Stödet kan inte anses utgöra investeringsstöd. Investeringsstöd definieras med stöd av en förteckning över bidragsberättigande kostnader som anges i båda riktlinjerna för regionalstöd. Betalningarna enligt energiköpsavtalen täcker uppenbart även andra kostnader. Det tydligaste exemplet är att energiköpsavtalen innehåller garantier rörande bränslekostnaderna som hör samman med drift av kraftverken. Energiköpsavtalen täcker också personalkostnader. Uppenbarligen är dessa inte bidragsberättigande kostnader för investeringsstöd. De hör samman med operatörens löpande utgifter och måste därför inbegripas i driftskostnaderna enligt det som definieras i båda de regionala riktlinjerna.
(397)
När det gäller driftsstöd kunde varken de ungerska myndigheterna eller de berörda parterna under förfarandet påvisa några regionala nackdelar för de särskilda regioner som energiköpsavtalen var inriktade på, och inte heller visade de stödnivåns proportionalitet till sådana nackdelar.
(398)
Dessutom föreskrivs i båda de regionala riktlinjerna att driftsstöd inte ska minska gradvis och vara tidsbegränsat. Det stöd som beviljas genom energiköpsavtalen minskar inte gradvis och dess löptid, 15-27 år, är långt utöver vad som kan tillåtas enligt båda riktlinjerna. Inte heller omfattas energiköpsavtalen av något särskilt undantag i riktlinjerna för regionalstöd, och varken de ungerska myndigheterna eller de berörda parterna har någonsin hävdat något sådant.
(399)
Mot bakgrund av det ovan anförda fastställer kommissionen att stödet inte omfattas av det undantag som anges i artikel 87.3 a i EG-fördraget.
(400)
I artikel 87.3 b i EG-fördraget fastställs att ”stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi” kan förklaras vara förenligt med den gemensamma marknaden.
(401)
Kommissionen noterar att stödet i fråga inte är avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse.
(402)
Inte heller har kommissionen funnit några bevis på att stödet skulle vara avsett att avhjälpa en allvarlig störning i den ungerska ekonomin. Kommissionen erkänner att el är en viktig produkt för alla medlemsstaters ekonomi och att det under 1990-talet fanns ett behov att modernisera denna sektor i Ungern.
(403)
Kommissionen anser dock att uttrycket ”allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi” avser mycket allvarligare fall och inte kan tillämpas på avtal som avser normal elförsörjning. Kommissionen noterar dessutom att en sådan störning inbegriper ett inslag av nödfall som är oförenligt med energiköpsavtalen.
(404)
Varken de ungerska myndigheterna eller de berörda parterna hävdade att energiköpsavtalen var förenliga med artikel 87.3 b i EG-fördraget.
(405)
Mot bakgrund av det ovan anförda fastställer kommissionen att stödet inte omfattas av det undantag som anges i artikel 87.3 b i EG-fördraget.
(406)
I artikel 87.3 d i EG-fördraget fastställs att stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet kan anses vara förenligt om stödet inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Denna artikel är uppenbart inte tillämplig på energiköpsavtal.
(407)
Enligt artikel 87.3 c godkänns statligt stöd om det underlättar utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Kommissionen har utarbetat flera riktlinjer och meddelanden i vilka förklaras hur undantaget enligt denna artikel ska tillämpas.
(408)
Både när det gäller de gamla och de nya riktlinjerna för regionalstöd visas energiköpsavtalens oförenlighet med riktlinjerna i skälen 393-398.
(409)
Kommissionen noterar att investeringsstöd primärt godkänns enligt de miljöriktlinjer som gällde vid tidpunkten för Ungerns anslutning till EU (109), och även enligt de regionala riktlinjerna. Godkännandet av driftsstöd begränsas till specifika syften. Ett sådant syfte är avfallshantering och energibesparande åtgärder (avsnitt E.3.1), där stödet är begränsat till högst 5 år. Ett annat syfte är skattelättnader (avsnitt E.3.2). Ett tredje syfte är förnybara energikällor (avsnitt E.3.3). I det aktuella fallet förekommer helt uppenbart inget av dessa syften.
(410)
Den fjärde och sista formen av driftsstöd som kan godkännas är stöd för kombinerad kraftvärmeproduktion (avsnitt E.3.4). Vissa av de berörda elproducenterna producerar värme och el. Villkoren i punkt 66 och följaktligen villkoren i alternativen i punkterna 58-65 i miljöriktlinjerna uppfylldes dock inte av energiköpsavtalen. Ett av villkoren i punkt 66 är att stödåtgärden gynnar miljön, därför att verkningsgraden är ovanligt hög, därför att energiåtgången kan minska eller därför att tillverkningsprocessen påverkar miljön mindre. Inget i den information som är tillgänglig för kommissionen visar att detta villkor är uppfyllt.
(411)
Medlemsstaterna kan använda följande tre alternativ för att bevilja driftsstöd för kraftvärmeproduktion:
-
Alternativ 1: stöd som kompenserar skillnaden mellan produktionskostnaderna för kraftvärmeverket och marknadspriset för den producerade energin.
-
Alternativ 2: införande av marknadsmekanismer, såsom gröna certifikat eller anbudssystem.
-
Alternativ 3: stöd som kompenserar de externa kostnader som undvikits. Dessa kostnader är miljökostnader som samhället måste bära om samma mängd energi inte genererades genom kraftvärmeproduktion.
-
Alternativ 4: stöd som är begränsat till 5 år, antingen avtagande eller begränsat till 50 % av de bidragsberättigande kostnaderna.
(412)
Det är uppenbart att energiköpsavtalen inte uppfyller villkoren i alternativ 2 och alternativ 3. Inte heller villkoren i alternativ 1 uppfylls, eftersom marknadspriset för den producerade energin inte används för beräkning av stödets storlek. De stödbelopp som överförs inom ramen för ett visst energiköpsavtal beror inte på de priser som en annan elproducent offererar, utan enbart på den berörde elproducentens investerings- och driftskostnader.
(413)
Vidare har varken Ungern eller någon av de berörda elproducenterna faktiskt hävdat förenlighet med dessa artiklar eller någonsin påvisat att kraftverken uppfyller kriterierna i miljöriktlinjerna för driftsstöd till kraftvärmeproduktion.
(414)
Den 23 januari 2008 antog kommissionen nya riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd (110). Dessutom tillåter de nya riktlinjerna driftsstöd endast för energisparande, kraftvärme, användning av förnybara energikällor och skattenedsättningar och skattebefrielser. Som nämns ovan är inga av dessa tillämpliga på energiköpsavtal.
(415)
När det gäller kraftvärme finns det tre alternativ som medlemsstaterna kan välja mellan när de beviljar sådant stöd:
-
Alternativ 1: stöd som kompenserar skillnaden mellan produktionskostnaderna för kraftvärmeverket och marknadspriset för den producerade energin.
-
Alternativ 2: införande av marknadsmekanismer, såsom gröna certifikat eller anbudssystem.
-
Alternativ 3: stöd som är begränsat till 5 år, antingen avtagande eller begränsat till 50 % av de bidragsberättigande kostnaderna.
Energiköpsavtalen uppfyller inget av villkoren i dessa alternativ. Varken de ungerska myndigheterna eller elproducenterna lade fram bevis av något slag på att kriterierna i de nya miljöriktlinjerna uppfyllts.
(416)
Av de riktlinjer och meddelanden som kommissionen lagt fram för att förklara hur noggrant den kommer att tillämpa undantaget i artikel 87.3 c är analysmetoden den enda som skulle kunna vara tillämplig i det aktuella fallet (se skäl 26).
(417)
Analysmetoden gäller stöd som har beviljats dominerande aktörer som investerat i kraftverk före avregleringen av elsektorn och som kan ha svårigheter att ta igen sina investeringskostnader på en avreglerad marknad. Eftersom ett väsentligt inslag i energiköpsavtalen är att vissa företag som investerat i elproduktionstillgångar före avregleringen av elsektorn kan fortsätta att omfattas av en intäktsgaranti som säkerställer en avkastning på investeringar, ska analysmetoden anses som en relevant grund vid bedömning av om energiköpsavtalen är förenliga med den gemensamma marknaden.
(418)
Kommissionen konstaterar att varken de ungerska myndigheterna eller någon av de berörda elproducenterna hävdade i sina kommentarer att själva energiköpsavtalen var förenliga med analysmetodens kriterier. De flesta av elproducenterna drar slutsatsen att energiköpsavtalen är kommersiella avtal som upprättats långt innan det fanns någon analysmetod, och att kriterierna för en ersättningsmekanism helt enkelt är otillräckliga för bedömning av energiköpsavtalen.
(419)
Det främsta syftet med analysmetoden är att hjälpa energisektorn med övergången till en avreglerad marknad genom att göra det möjligt för de dominerande elföretagen att anpassa sig till den nya konkurrensen (111).
(420)
I metoden anges de principer som tillämpats av kommissionen vid bedömningen av stödåtgärder utformade för att ersätta kostnaderna för åtaganden eller garantier som den inte längre kan bevilja med hänsyn till liberaliseringen av elmarknaden. Sådana åtaganden eller garantier kallas icke återvinningsbara kostnader och kan vara utformade på olika sätt, särskilt investeringar som genomförs med en indirekt eller direkt avsättningsgaranti.
(421)
Eftersom själva energiköpsavtalen utgör en direkt avsättningsgaranti från tiden före avregleringen kan kraftverk med energiköpsavtal anses omfattas av analysmetoden.
(422)
Kommissionen konstaterar dock att flera inslag i de centrala principerna i energiköpsavtalen inte uppfyller villkoren i avsnitt 4 i analysmetoden. För det första uppfyller de inte villkoret i punkt 4.2 i analysmetoden, enligt vilken reglerna om utbetalning av stödet måste beakta den faktiska utvecklingen av den framtida konkurrensen. Energiköpsavtalens prissättningsmekanismer är utformade så att endast särskilda parametrar för det berörda kraftverkets tas med för att fastställa priset. De priser som erbjuds av konkurrerande elproducenter och deras produktionskapacitet behöver inte beaktas.
(423)
Enligt punkt 4.9 i analysmetoden hyser kommissionen starka reservationen när det gäller stöd där det inte är möjligt att anpassa stödbeloppet för att på ett korrekt sätt ta hänsyn till skillnaderna mellan antagandena om den ekonomiska utvecklingen och de antaganden om marknaden som låg till grund för uppskattningen av ”stranded costs” och deras faktiska utveckling över tiden. Energiköpsavtalen omfattas av denna kategori eftersom inget antagande om marknaden har använts för utformningen av stödåtgärden. Vidare visar det faktum att de centrala principerna i energiköpsavtalen har förblivit oförändrade trots den gradvisa öppningen av elmarknaden och därför innebär en skyldighet för MVM att köpa för mycket el jämfört med dess behov och att släppa ut den på den fria marknaden tydligt att energiköpsavtalen inte tar någon hänsyn till den faktiska utvecklingen på marknaden.
(424)
Som framgår av kapitel 3 är en av energiköpsavtalens främsta fördelar för elproducenterna skyldigheten för MVM att köpa en reserverad kapacitet och en garanterad kvantitet till ett pris som täcker fasta och rörliga kostnader samt kapitalkostnader, under en tidsperiod som ungefär motsvarar tillgångarnas livstid eller avskrivningstid. Till följd av detta innebär energiköpsavtalen att en av parterna är tvungen att köpa sin el från den andra parten, oavsett hur konkurrenternas erbjudanden faktiskt utvecklas.
(425)
Flera medlemsstater har infört ersättningsmekanismer genom vilka ett maximalt stödbelopp fastställs på förhand på grundval av en analys av den framtida konkurrensutsatta marknaden och särskilt av framtida marknadspriser som bestäms av förhållandet mellan tillgång och efterfrågan. Om de berörda elproducenternas faktiska intäkter bli större än beräknat räknas de faktiska bidragen om och fastställs till en lägre nivå än maximibeloppet. Ersättningens inverkan på marknaden begränsas därför till ett minimum, särskilt på grund av att en minsta produktionsnivå och försäljning till mottagarna inte säkerställs.
(426)
I detta avseende skapar energiköpsavtalen, i stället för att hjälpa till vid övergången till en konkurrensutsatt marknad, i själva verket ett hinder för utvecklingen av verklig konkurrens på en betydande del av elproduktionsmarknaden. Reglerna om utbetalning av stödet tillåter därför inte att hänsyn tas till utvecklingen av den framtida konkurrensen och stödets storlek är inte beroende av framväxten av en faktisk konkurrens.
(427)
Till följd därav står reglerna också i strid med principerna i avsnitt 5 i analysmetoden, enligt vilka finansieringsmekanismen inte får strida mot gemenskapens intressen, och särskilt inte konkurrens. Enligt avsnitt 5 får finansieringsmekanismerna inte göra det svårare för företag som inte redan är etablerade på vissa nationella eller regionala marknader eller för nya aktörer att få tillträde till dessa marknader. Som bl.a. betonas i skäl 220 tenderar systemet med kapacitetsreservation och kapacitetsavgift att hindra MVM - som är den avgjort största köparen på grossistmarknaden - från att byta till andra producenter än dem som har energiköpsavtal. Vidare tvingar avregleringen av marknaden och de villkor som fastställs i energiköpsavtalen MVM att köpa mer el än det behöver, vilket leder till att MVM säljer den elen vidare på den fria marknaden genom frisläppningsmekanismerna. Detta i sig hindrar nya aktörer på grossistmarknaden. Till sist anser kommissionen att energiköpsavtalen medför snedvridning av konkurrensen på den ungerska elgrossistmarknaden under en tid som kraftigt överskrider den tid som rimligen behövs för en övergång till marknadsekonomi.
(428)
Reglerna om energiköpsavtalen uppfyller inte kriterierna i punkt 4.5 i analysmetoden eftersom det maximibelopp som utbetalas till elproducenterna mellan den 1 maj 2004 och energiköpsavtalens utgång inte specificeras på förhand.
(429)
Vidare anges i punkt 4.8 i analysmetoden att kommissionen hyser starka reservationen när det gäller stöd som syftar till att behålla hela eller delar av de intäkter företaget hade innan direktiv 96/92/EG (112) trädde i kraft, utan att strikt beakta de stödberättigande ”stranded costs” som skulle kunna vara en följd av avregleringen av marknaden.
(430)
Syftet med att behålla energiköpsavtalen när Ungern anslöt sig till EU var just att behålla det mesta av de intäkter som de berörda elproducenterna hade innan direktiv 96/92/EG trädde i kraft. Dessutom omfattar kraftverk med energiköpsavtal en mycket betydande marknadsandel och avtalen har en mycket lång löptid som kraftigt överskrider den tid som rimligen behövs för en övergång till marknadsekonomi.
(431)
Vidare kan kommissionen inte inom ramen för de viktigaste bestämmelserna i energiköpsavtalen isolera vissa inslag som den kan anse förenliga med den gemensamma marknaden enligt analysmetoden. I synnerhet skulle en minskning av energiköpsavtalens löptid inte vara tillräckligt för att göra energiköpsavtalen förenliga med den gemensamma marknaden, eftersom finansieringsmetoden, som bygger på reserverade kapaciteter och garanterade köpkvantiteter, fortfarande skulle hindra framväxten av en faktisk konkurrens. Även prissättningsmekanismerna skulle fortfarande stå i strid med målet att främja framväxten av en verkligen konkurrensbetonad marknad där priserna är ett resultat av samspelet mellan tillgång och efterfrågan.
(432)
Mot bakgrund av ovanstående fastställer kommissionen att energiköpsavtalen är oförenliga med kriterierna i analysmetoden.
(433)
Vissa berörda parter har också hävdat att artikel 86.2 i EG-fördraget kan vara tillämplig på energiköpsavtalen även då dessa inte uppfyller kriterierna i Altmark-domen.
(434)
Kommissionen anser att resonemangen i skälen 255-275 när det gäller Altmark-domen också leder till slutsatsen att artikel 86.2 inte kan tillämpas på energiköpsavtalen.
(435)
Artikel 86.2 kan endast tillämpas på företag som tillhandahåller särskilt definierade allmännyttiga tjänster, vilket inte gäller i detta särskilda fall, vilket demonstreras i skälen 256-267. Vidare måste ersättningen för tillhandahållandet av en allmännyttig tjänst vara proportionell mot de extra kostnader som uppstår, dvs. det måste vara möjligt att fastställa de allmännyttiga tjänsternas omfattning för att kunna kalkylera de tillhörande kostnaderna. Detta är inte fallet här, vilket demonstreras i skälen 268-270.
(436)
Det stöd som är föremål för bedömningen utgör sålunda ett oförenligt statligt stöd.
7.8 Återbetalning
(437)
Om kommissionen har fastställt att ett stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden är kommissionen, enligt domstolens fasta rättspraxis, behörig att besluta att den berörda medlemsstaten skall upphäva eller ändra stödet (113). Enligt domstolens fasta rättspraxis syftar dessutom den skyldighet som ålagts en medlemsstat att upphäva ett stöd som kommissionen anser vara oförenligt med den gemensamma marknaden till att återställa den situation som rådde innan stödet beviljades (114). Domstolen har fastställt att detta mål är uppnått när stödmottagaren har betalat tillbaka de belopp som beviljats i form av olagligt stöd, och denne förlorar alltså den fördel som företaget åtnjöt på marknaden i förhållande till sina konkurrenter och den situation som rådde före utbetalningen av stödet är återställd (115).
(438)
Till följd av ovannämnda rättspraxis fastställs det i artikel 14 i förordning (EG) nr 659/1999 att ”vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren. Kommissionen skall inte återkräva stödet om detta skulle stå i strid med en allmän princip i gemenskapsrätten.”
(439)
Vissa berörda parter hävdade att upphävandet av privaträttsliga avtal genom ett kommissionsbeslut skulle strida mot principen om rättslig säkerhet eftersom energiköpsavtal är privaträttsliga avtal som elproducenterna ingick i god tro under de marknadsförhållanden som rådde vid den tiden. De hävdar också att ett sådant beslut skulle strida mot proportionalitetsprincipen. Kommissionen förkastar dessa argument av de anledningar som anges i skälen 382-387.
(440)
När det gäller proportionalitet kan enligt fast rättspraxis ett återkrav av ett olagligen beviljat statligt stöd i syfte att återställa den tidigare situationen därför i princip inte anses vara oproportionerligt i förhållande till målet för bestämmelserna om statligt stöd i fördraget (116).
(441)
Kommissionen anser därför att det föreligger tillräckliga skäl för att återkräva det stöd som beviljats genom energiköpsavtalen för att återställa konkurrensvillkoren.
(442)
Det framgår av skälen 176-223 att den fördel som kommer av energiköpsavtalen vida överskrider alla positiva skillnader mellan energiköpsavtalens priser och de priser som kunde ha uppnåtts på marknaden utan energiköpsavtal.
(443)
Kommissionen anser dock att det totala värdet på alla villkor i MVM:s långsiktiga köpskyldigheter, enligt skälen 174-236, för perioden mellan den 1 maj 2004 och upphävandet av energiköpsavtalen, inte kan beräknas exakt. När kommissionen beslutar om att olagligt stöd ska återkrävas kommer den följaktligen att begränsa sitt återkravsbeslut till den eventuella skillnaden mellan elproducenternas intäkter inom ramen för sina energiköpsavtal och de intäkter de hade kunna erhålla på marknaden utan energiköpsavtal under samma tidsperiod.
(444)
När kommissionen fastställer det belopp som elproducenterna ska betala tillbaka, medger den att det är ganska komplicerat att exakt beräkna det stödbelopp som mottagarna faktiskt erhållit, eftersom det beror på priserna och mängderna av el som producerats och sålts på den ungerska grossistmarknaden mellan den 1 maj 2004 och den dag energiköpsavtalen upphört att gälla om inget av energiköpsavtalen hade varit i kraft under den perioden. Eftersom energiköpsavtalen omfattar huvuddelen av den ungerska produktionskapaciteten skulle marknaden ha varit helt annorlunda under den ”kontrafaktiska situationen” (117) än den var i verkligheten.
(445)
Ett särdrag för el är att den inte kan lagras på ett lönsamt sätt när den väl har producerats. För att garantera stabila nät måste tillgång och efterfrågan på el ständigt vara i balans. Den mängd energi som elproducenter och importörer kan sälja på grossistmarknaden under en viss period och det pris de kan erhålla för den energin beror därför inte på den totala mängd energi som köparna efterfrågar under den perioden, utan på den energimängd som efterfrågas vid varje tillfälle (118). Efterfrågan på el varierar dessutom kraftigt under dygnet och med årstiderna, vilket innebär att den produktions- och importkapacitet som behövs för att tillgodose behovet vid olika tidpunkter också varierar och att vissa elproduktionsenheter endast levererar energi under perioder med stor efterfrågan (119). Marknadens funktion kan därför inte bedömas helt exakt på grundval av uppgifter om den årliga konsumtionen, produktionen och priser som är tillgängliga för kommissionen.
(446)
I enlighet med domstolens rättspraxis finns det emellertid inte någon gemenskapsrättslig bestämmelse som ålägger kommissionen att fastställa det exakta stödbelopp som ska återbetalas när den förordnar att ett stöd som har förklarats vara oförenligt med den gemensamma marknaden ska återbetalas. Det är tillräckligt att kommissionens beslut innehåller uppgifter som gör det möjligt för beslutets adressat att själv utan alltför stora svårigheter fastställa detta belopp (120).
(447)
I enlighet därmed ger kommissionen ut riktlinjer för beräkning av det belopp som ska återbetalas. Som redan nämnts omfattar energiköpsavtalen en så betydande del av den ungerska elproduktionsmarknaden att priserna utan energiköpsavtal skulle ha varit andra än de faktiska priserna på den del av marknaden där energiköpsavtal inte förekommer. Följaktligen kan de priser som elproducenterna kunde ha erhållit om energiköpsavtalen inte hade funnits beräknas utifrån en marknadssimulering som består av en analys av hur elgrossistmarknaden fungerar under den ”kontrafaktiska situationen”. Syftet med simuleringen är att uppskatta försäljningen och priserna under den kontrafaktiska situationen för att fastställa tillförlitliga uppskattningar av de belopp som MVM skulle ha betalat de berörda elproducenterna för energi som köpts av dessa under den situationen. Simuleringen måste uppfylla de villkor som anges i följande skäl.
(448)
Först och främst, med tanke på att el har en mycket låg efterfrågan på priselasticitet, bör simuleringen göras under antagande av att systemlasten under den kontrafaktiska situationen vid varje enskild tidpunkt är identisk med den faktiska lasten vid den tidpunkten.
(449)
För det andra säljs, såsom nämns i skäl 196, stora elvolymer på konkurrensutsatta grossistmarknader via spot- eller terminskontrakt. Av elbranschundersökningen framgick det att terminsprisernas nivå berodde på enskilda förväntningar på spotmarknadsprisernas utveckling. Till skillnad från spotmarknaderna, för vilka ekonomisk teori tyder på att priset under helt konkurrensmässiga villkor vid varje tidpunkt är de högsta kortfristiga marginalkostnaderna för alla produktionsenheter som behövs för att möta efterfrågan (121), finns det ingen måttstock för priserna på terminsmarknader som kan uppskattas med ekonomisk teori. Det är heller inte möjligt att simulera effekterna av de strategier som både säljare och köpare utvecklat för förhandlingar emellan spot- och terminskontrakt. Detta åskådliggörs genom de många varierande situationerna på grossistmarknaderna över hela Europa. Elbranschundersökningen visade att förhållandet mellan handelsvolymerna i form av spotprodukter och den nationella elkonsumtionen varierade kraftigt i medlemsstaterna (122).
(450)
Som beskrivs i skäl 198 utgör spotpriserna, och särskilt priserna på spotbörserna, normalt referensvärden för hela grossistmarknaden, och även för terminsprodukter. Kommissionen anser därför, för att man ska kunna fastställa de stödbelopp som ska återbetalas, att grossistmarknaden bör simuleras under antagande av att all el skulle handlas genom spotkontrakt, med undantag av de särskilda inslag som nämns i skälen 453-456.
(451)
Simuleringen bör göras på grundval av de berörda produktionsenheternas kortfristiga marginalkostnader. Simuleringen bör därför beakta specifika uppgifter av betydelse för varje enskild elproduktionsenhet i drift i Ungern (123) mellan den 1 maj 2004 och den dag energiköpsavtalen faktiskt upphör att gälla, särskilt med avseende på installerad kapacitet, termisk verkningsgrad, bränslekostnader och andra viktiga komponenter i de rörliga kostnaderna, samt perioder av planerade och oplanerade avbrott. Dessutom bör simuleringen utföras under det grundläggande antagandet att det vid varje tidpunkt finns ett enda pris på den simulerade spotmarknaden till följd av mekanismer för tillgång och efterfrågan. Detta enda pris varierar över tiden på grund av varierande efterfrågan och rörliga kostnader.
(452)
Simuleringen bör beakta att MVM under den kontrafaktiska situationen inte skulle behöva köpa energi som inte behövs för att tillgodose behoven inom det allmännyttiga segmentet (124). Frisläppningsmekanismerna enligt skäl 226 skulle därför inte finnas under den kontrafaktiska situationen, och MVM:s behov skulle begränsas till den mängd som behövs för att tillgodose efterfrågan inom allmännyttan.
(453)
Simuleringen bör också beakta vissa specifika, på lämpligt sätt motiverade situationer som kan medföra en avvikelse från marginalkostnadsprincipen, som ligger till grund för hela simuleringen. Kraftvärmeverk kan råka ut för sådana specifika situationer. Beroende på kraftvärmeverkens avtal eller skyldigheter vad gäller värmetillförsel, kan de bli tvungna att sälja energi till ett lägre pris än deras kortfristiga marginalkostnader.
(454)
Sådana situationer kan också drabba produktionsenheter som omfattas av ett system för offentligt stöd på grund av att de är baserade på miljövänlig teknik. Detta är fallet i Ungern, där lagstiftningen kräver att MVM och de regionala distributionsföretagen obligatoriskt köper el som producerats i kraftvärmeverk eller från avfall eller förnybara energikällor till offentligt reglerade priser som vanligtvis är högre än priserna på den konkurrensutsatta grossistmarknaden. Simuleringen måste beakta att detta system med obligatoriska köp skulle ha förekommit även under den kontrafaktiska situationen. De mängder som MVM köper inom ramen för systemet med obligatoriska köp och de priser som betalas för den energin skulle ha varit desamma som under den faktiska situationen (125).
(455)
Simuleringen bör även beakta att vissa fysiskt tillgängliga produktionskapaciteter inte är tillgängliga för eltillförsel på grossitsmarknaden eftersom de är reserverade för tillhandahållande av balanstjänster till TSO. Under den faktiska situationen tillhandahölls balanstjänster både av producenter med ett energiköpsavtal och andra producenter. Simuleringen bör utföras under antagandet att under den ”kontrafaktiska situationen” var de kapaciteter som reserverats för tillhandahållande av balanstjänster till TSO, den energi som tillhandahållits på grundval av dessa kapaciteter och de priser som erhållits för denna samma som under den faktiska situationen.
(456)
Under den kontrafaktiska situationen kan de elmängder som importerats och exporterats och de priser som erhållits för dessa ha varit andra än under den faktiska situationen. Det skulle dock inte vara möjligt att exakt bedöma den effekten utan att utvidga simuleringen till de exporterande och importerande ländernas marknader, eftersom marknadsaktörernas beslut beträffande export eller import från ett land till ett annat påverkas av de marknadsvillkor som råder både i exportlandet och importlandet. Med tanke på att de volymer som importeras till och exporteras från Ungern är begränsade jämfört med dem som produceras och konsumeras inom landet och med hänsyn till att en tredjedel av den totala importen omfattas av långsiktiga avtal (126) anser kommissionen att en sådan utvidgning av simuleringen skulle kunna kräva orimliga insatser. Ungern kan därför anse att de importerade och exporterade mängderna och motsvarande priser under den kontrafaktiska situationen var desamma som under den faktiska situationen.
(457)
Kommissionen känner till att vissa elproducenter som inte har något energiköpsavtal med MVM har slutit långsiktiga eller medelfristiga avtal om elleveranser till andra kunder. Kommissionen anser dock att sådana avtal inte bör tas med i simuleringen eftersom upphävandet av energiköpsavtalen den 1 maj 2004 eller tidigare, vilket är det grundläggande antagandet för den kontrafaktiska situationen, måste ha lett till en förändring av alla elproducenters affärsstrategier med tanke på den stora andelen installerad kapacitet som reserverats inom ramen för energiköpsavtalen. Som nämns i skäl 449 är det inte möjligt att uppskatta den andel el som säljs som spot- och terminsprodukter. Det är därför rimligt att anse att alla elproducenter säljer hela sin produktion som spotprodukter såvida de inte hamnar i någon av de situationer som avses i skälen 453-456.
(458)
Det mest exakta sättet att simulera en elgrossistmarknad är att göra det per timme och ta med alla specifika parametrar för varje enskild timme i beräkningen. Kommissionen kommer dock att godta att simuleringen begränsas till representativa tidsprover och att resultaten av de simuleringar som utförs på varje representativt tidsprov extrapoleras till hela den period som bedöms.
(459)
Simuleringen bör frambringa tillförlitliga uppskattningar av den mängd energi som varje elproduktionsenhet levererat och det pris som erhållits för denna under den kontrafaktiska situationen. Förhållandet mellan den energi som MVM behöver för att tillgodose det reglerade marknadssegmentets behov (127) och den totala mängd energi som tillhandahållits på elgrossistmarknaden vid varje tillfälle bör beräknas på grundval av historik beträffande slutanvändarnas totala konsumtion inom det reglerade marknadssegmentet och alla slutanvändares totala konsumtion under den faktiska situationen.
(460)
Denna andel bör användas för att uppskatta de energimängder som varje elproducent skulle ha sålt till MVM vid varje tillfälle under den kontrafaktiska situationen. På grundval av dessa beräkningar bör de totala belopp som MVM skulle ha betalat till varje elproducent för den energi som köpts för att tillgodose behovet inom det reglerade marknadssegmentet under den kontrafaktiska situationen beräknas för hela bedömningsperioden (128).
(461)
Vid det sista steget i beräkningen av de belopp som ska återbetalas bör hänsyn tas till att elproducenterna under den faktiska situationen inte sålt hela produktionen från de block som omfattas av energiköpsavtal till MVM, utan använt sina oreserverade kapaciteter för försäljning till andra kunder än MVM. För vart och ett av de berörda producerande blocken bör det stödbelopp som ska återbetalas beräknas årligen på skillnaden mellan intäkterna från försäljning av energi till MVM inom ramen för energiköpsavtalen (129) under den faktiska situationen och de belopp som MVM skulle ha betalat under den kontrafaktiska situationen, beräknat enligt ovanstående principer.
(462)
Kommissionen medger dock att de berörda elproducenterna under den kontrafaktiska situationen kan ha erhållit högre intäkter från andra kunder än MVM än dem de erhållit från dessa under den faktiska situationen. Detta beror främst på att MVM under den kontrafaktiska situationen inte reserverar något kapacitet, vilket ger elproducenterna ytterligare möjligheter att sälja sin produktion till andra kunder än MVM. Ungern kan därför från de belopp som beräknats enligt skäl 461 dra av skillnaden mellan de intäkter som elproducenterna skulle ha erhållit från andra kunder än MVM under den kontrafaktiska situationen och de intäkter de skulle ha erhållit från andra kunder än MVM under den faktiska situationen, om den skillnaden är positiv.
(463)
Den ränta som ska betalas enligt artikel 14.2 i förordning (EG) nr 659/1999 bör också beräknas på årsbasis.
(464)
För att kommissionen ska kunna bedöma noggrannheten och tillförlitligheten i den simulering som Ungern utfört ska Ungern lämna kommissionen en detaljerad beskrivning av den underliggande metoden och de datamängder som matats in i simuleringen.
(465)
Kommissionen vet att det finns lämpliga verktyg för att utföra den nödvändiga simuleringen. Kommissionen använde faktiskt ett sådant verktyg i samband med elbranschundersökningen för att bedöma sex europeiska grossistmarknaders struktur och funktion (130). Sådana verktyg används också av ett antal elproducenter och elhandlare för att göra långtidsprognoser för el, bedriva resursplanering och optimera elproduktionen. Som nämnts ovan är kommissionen också beredd att godta vissa förenklingar, och särskilt användningen av representativa tidsprover i stället för en simulering per timme. På grundval av principen om lojalt samarbete enligt artikel 10 i EG-fördraget måste Ungern därför utföra en simulering enligt ovanstående principer och beräkna det stödbelopp som ska återbetalas utifrån den simuleringen inom rimlig tid.
(466)
Domstolen anser att en medlemsstat som stöter på oförutsedda eller oförutsägbara svårigheter eller som blir varse följder som kommissionen inte har förutsett kan underställa kommissionen dessa problem för bedömning tillsammans med förslag på lämpliga förändringar. I detta fall bör kommissionen och medlemsstaten samarbeta med god vilja för att övervinna svårigheterna med fullt iakttagande av bestämmelserna i EG-fördraget (131).
(467)
Kommissionen uppmanar därför Ungern att för kommissionen lägga fram de eventuella problem som påträffas vid genomförandet av detta beslut.
8. SLUTSATSER
(468)
Kommissionen sluter sig till att energiköpsavtalen utgör statligt stöd till elproducenterna enligt artikel 87.1 i EG-fördraget och att detta statliga stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden.
(469)
Såsom förklaras i punkt 7.3 består de inslag av stöd som ingår i energiköpsavtalen av skyldigheten för MVM att köpa en viss kapacitet och en garanterad minimikvantitet av el till ett pris som täcker kapitalkostnader samt fasta och rörliga kostnader under en betydande del av produktionsenheternas livstid, vilket garanterar avkastning på investeringen.
(470)
Eftersom detta statliga stöd är oförenligt med EG-fördraget, måste det avslutas.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Köpskyldigheterna i energiköpsavtalen mellan Magyar Villamos Művek Rt. och Budapesti Erőmű Rt., Dunamenti Erőmű Rt., Mátrai Erőmű Rt., AES-Tisza Erőmű Kft, Csepeli Áramtermelő Kft., Paksi Atomerőmű Rt. och Pécsi Erőmű Rt. (som undertecknade det ursprungliga energiköpsavtalet och var företrädare till Pannon Hőerőmű Rt.) (132) utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget till elproducenterna.
2. Det statliga stöd som nämns i artikel 1.1 är oförenligt med den gemensamma marknaden.
3. Ungern ska avstå från att bevilja det statliga stödet enligt punkt 1 inom sex månader från delgivningen av detta beslut.
Artikel 2
1. Ungern ska återkräva det stöd som avses i artikel 1 från stödmottagarna.
2. På de belopp som ska återkrävas ska ränta tas ut från det datum de stod till stödmottagarens förfogande fram till den dag de återkrävs.
3. Räntesatsen ska beräknas som ränta på ränta enligt kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (133) ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 271/2008 (134).
Artikel 3
1. Inom två månader från tillkännagivandet av detta beslut ska Ungern lämna information till kommissionen om de åtgärder som redan vidtagits eller planerats för att följa detta beslut, och särskilt vilka åtgärder som vidtagits för att göra en lämplig simulering av grossitsmarknaden för att fastställa de belopp som ska återkrävas, den detaljerade metod som ska tillämpas och en närmare beskrivning av den datamängd som ska användas i det syftet.
2. Ungern ska hålla kommissionen underrättad om genomförandet av de nationella åtgärder som vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att det stöd som avses i artikel 1 helt har återbetalats. Ungern ska på särskild begäran från kommissionen omedelbart lämna information om de åtgärder som redan vidtagits och planerats för att efterleva detta beslut. Ungern ska även lämna detaljerad information om de stöd- och räntebelopp som redan återkrävts av stödmottagarna.
Artikel 4
1. Ungern ska beräkna det exakta stödbelopp som ska återkrävas på grundval av en lämplig simulering av elgrossistmarknadens ställning om inget av energiköpsavtalen enligt artikel 1.1 hade varit i kraft sedan den 1 maj 2004.
2. Inom sex månader från delgivningen av detta beslut ska Ungern beräkna de belopp som ska återkrävas på grundval av den metod som nämns i punkt 1 och lämna alla relevanta uppgifter till kommissionen om simuleringen, och särskilt resultaten av denna, en detaljerad beskrivning av den metod som tillämpats och den datamängd som använts för att utföra simuleringen.
Artikel 5
Ungern ska säkerställa att stödet enligt artikel 1 återkrävs inom tio månader från tillkännagivandet av detta beslut.
Artikel 6
Detta beslut riktar sig till Republiken Ungern.
Utfärdat i Bryssel den 4 juni 2008