РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 767/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юли 2009 година
относно пускането на пазара и употребата на фуражи, за изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета, за отмяна на Директива 79/373/ЕИО на Съвета, Директива 80/511/ЕИО на Комисията, директиви 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО на Съвета, както и на Решение 2004/217/ЕО на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 и член 152, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Постигането на високо ниво на защита на човешкото здраве и здравето на животните е една от основните цели на законодателството в областта на храните, както е определено в Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (3). Този регламент въвежда също така подхода „от фермата до вилицата“, посочващ фуражите като важен фактор в началото на хранителната верига. Една от основните цели на настоящия регламент е да осигури високо ниво на защита на общественото здраве.
(2)
Производството на фуражи е важна възможност за реализация за европейските селскостопански продукти, като се има предвид, че повечето от използваните за производството на фуражи суровини са селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора. Освен това фуражите са от решаващо значение за петте милиона животновъди в Общността, тъй като те представляват най-големият разход.
(3)
Фуражите могат да бъдат под формата на фуражни суровини, комбинирани фуражи, фуражни добавки, премикси или медикаментозни фуражи. Правилата за предлагане на пазара на фуражни добавки са определени в Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно добавки за използване при храненето на животните (4), а за медикаментозните фуражи - в Директива 90/167/ЕИО на Съвета от 26 март 1990 г. относно определяне на условията, регулиращи подготовката, пускането на пазара и употребата на медикаментозни фуражи в Общността (5).
(4)
Необходимо е да се осъвремени и да се замени с един-единствен регламент съществуващото законодателство относно обращението и употребата на фуражни суровини и комбинирани фуражи, включително храни за домашни любимци, а именно Директива 79/373/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно обращението на комбинирани фуражи (6), Директива 93/74/ЕИО на Съвета от 13 септември 1993 г. относно фуражите, предназначени за специфични хранителни цели (7) („диетичен фураж“), Директива 96/25/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно обращението и използването на фуражни суровини (8) и Директива 82/471/ЕИО на Съвета от 30 юни 1982 г. относно някои продукти, използвани при храненето на животните (9) („биопротеини“). С цел постигане на яснота Директива 83/228/ЕИО на Съвета от 18 април 1983 г. относно определяне насоките за оценка на някои продукти, които се използват при храненето на животните (10) и Директива 80/511/ЕИО на Комисията от 2 май 1980 г. относно разрешаване в някои случаи на търговията с комбинирани фуражи в незапечатани опаковки или контейнери (11) следва да бъдат отменени.
(5)
Вследствие отмяната с настоящия регламент на Директива 79/373/ЕИО следва да бъде отменена и Директива 93/113/ЕО на Съвета от 14 декември 1993 г. относно използването и търговията с ензими, микроорганизми и препарати от тях при храненето на животни (12). Също така, предвид отмяната на Директива 79/373/ЕИО и като се има предвид, че настоящият регламент включва правила относно етикетирането на фуражите, съдържащи добавки, следва да бъде отменен член 16 от Директива 70/524/ЕИО на Съвета от 23 ноември 1970 г. относно добавките при храненето на животни (13), който остана в сила след отмяната на Директива 70/524/ЕИО с Регламент (ЕО) № 1831/2003.
(6)
За разлика от определението за храни съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002, определението за фураж не включва вода. Освен това, като се има предвид, че водата не се предлага на пазара за целите на храненето на животните, настоящият регламент не следва да включва условия за водата, използвана при храненето на животните. Въпреки това той следва да се прилага по отношение на фуражите, които се дават с помощта на вода. Използването на водата от предприятията за производство на фуражи попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (14), съгласно който винаги когато това е необходимо, следва да се използва чиста вода, за да се предотврати замърсяване, което би могло да бъде опасно, като водата, използвана за производство на фуражи, следва да е с подходящо качество.
(7)
Като се има предвид рискът от замърсяване на фуражите и хранителната верига, е целесъобразно настоящият регламент да се прилага за фуражи, които се използват както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, включително диви животни.
(8)
Отговорностите на операторите във фуражния сектор, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002 и в Регламент (ЕО) № 183/2005, следва да се прилагат, mutatis mutandis, по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
(9)
За да наложат спазването на настоящия регламент, държавите-членки следва да упражняват официален контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (15). Този контрол трябва да обхване не само задължителните, но и незадължителните данни, посочени върху етикетите. За да се направи възможен контролът на данните за състава, следва да се определят приемливи отклонения от стойностите, посочени върху етикетите.
(10)
За целите на управлението на риска във връзка с безопасността на фуражите, в приложение към настоящия регламент следва да се включат списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е забранено съгласно действащите разпоредби на Решение 2004/217/ЕО на Комисията (16), както и списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е ограничено. Съществуването на такова приложение обаче не следва да се тълкува в смисъл, че всички неизброени продукти могат като такива да се считат за безопасни.
(11)
Разграничението между фуражните суровини, фуражните добавки и други продукти, като ветеринарните медикаменти, оказва влияние върху условията за пускане на пазара на такива продукти. Фуражните суровини се използват преди всичко за задоволяване на нуждите на животните, например от енергия, хранителни съставки, минерали или диетични фибри. Те обикновено не са химически точно определени, с изключение на основните хранителни съставки. Ефекти, които може да бъдат доказани с научна оценка и които се проявяват само при фуражните добавки или ветеринарните медикаменти, следва да бъдат изключени от целевото използване на фуражните суровини. Ето защо е уместно да се разработят незадължителни насоки за разграничаване между тези видове продукти. В надлежно обосновани случаи на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да поясни дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
(12)
Определението за допълващи храни за животни в Директива 79/373/ЕИО поражда проблеми при прилагане в различните държави-членки. За целите на прилагането на Регламент (ЕО) № 183/2005 е уместно да се изясни разликата между допълващите храни за животни и премиксите.
(13)
За да се осъществи еднообразно прилагане на законодателството, фуражните суровини и допълващите фуражи следва да не съдържат добавки над определено ниво. Въпреки това силно концентрираните фуражи, като например блоковете за лизане, които съдържат минерални вещества, могат да се използват за директно хранене, ако съставът им отговаря на специфичната хранителна цел, за която са предназначени. Условията за употреба на подобни фуражи следва да бъдат посочени върху етикета, за да се гарантира спазването на правилата относно съответното съдържание на фуражни добавки в дневната дажба.
(14)
Директива 82/471/ЕИО има за цел подобряването на снабдяването в Общността с фураж, използван като пряк и косвен източник на протеини. Тази директива изисква преминаването през процедура на предпазарно разрешение за всички възможни биопротеини. При все това до този момент са дадени съвсем малко нови разрешения и недостигът на богати на протеини фуражи е все още осезаем. Следователно изискването за общо предпазарно разрешение се оказа възпиращо, а рискът за безопасността може да се овладее чрез забрана на опасни продукти въз основа на надзор на пазара. В случай че резултатът от оценката на риска на биопротеини е бил или е отрицателен, тяхното обращение или използване следва да се забрани. Следователно специалното изискване за процедура на общо предпазарно разрешение за биопротеини следва да се премахне, в резултат на което системата за безопасност за тези продукти ще е същата, както за всички други фуражни суровини. Съществуващите ограничения или забрани върху някои биопротеини не следва да бъдат засегнати.
(15)
Разпоредбите на Директива 93/74/ЕИО, приложена от Директива 2008/38/ЕО на Комисията от 5 март 2008 г. за съставяне на списък на предназначенията на фуражите със специфични хранителни цели (17), доказаха своята ефективност. По тази причина съставеният списък на предназначенията следва да бъде запазен и в настоящия регламент следва да се предвидят разпоредби за неговото актуализиране. По-специално Европейският орган за безопасност на храните следва да бъде консултиран за ефикасността и безопасността на такъв фураж, когато, въз основа на налична научна и технологична информация, има причини да се смята, че използването на съответния фураж може да не отговаря на специфичната хранителна цел, за която е предназначен, или може да окаже неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
(16)
Научната обосновка следва да бъде основният фактор, който се взема предвид при формулирането на твърдения по отношение на фуражите, а операторите във фуражния сектор, които правят такива твърдения, следва да могат да ги обосноват. Дадено твърдение може да бъде обосновано научно, като се вземат предвид всички съществуващи научни данни и се прецени значимостта на доказателствата.
(17)
Етикетирането отговаря на целите за изпълнение, проследяване и контрол. В допълнение етикетирането следва да осигури необходимата информация за купувачите, за да им предостави възможност да направят най-добър съобразно техните нужди избор, и следва да бъде последователно, съгласувано, прозрачно и разбираемо. Тъй като купувачите, по-специално животновъдите, правят своя избор не само по време на продажбата, когато те могат да разгледат внимателно опаковката на фуража, изискванията по отношение на информацията върху етикетите трябва да се прилагат не само за етикетите върху продукта, но и за друг вид комуникация между продавача и купувача. Нещо повече, тези изисквания следва да се прилагат и за представянето и рекламата на фуража.
(18)
Върху етикетите се предоставя задължителна и незадължителна информация. Задължителната информация следва да комбинира общите изисквания при етикетиране и специфичните изисквания за фуражните суровини или комбинираните фуражи съответно, както и допълнителните изисквания за диетични фуражи, замърсени суровини и храни за домашни любимци.
(19)
Настоящото положение по отношение на химическите примеси, получени от производствения процес на фуражните суровини и от технологични спомагателни вещества, не е задоволително. За да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се подобри прозрачността, следва да се приемат разпоредби относно допустимото ниво на подобни химически примеси в съответствие с добрите практики, посочени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
(20)
Принципът, че само определени фуражни добавки трябва да се етикетират, след като са използвани във фуражните суровини и комбинираните фуражи, работи добре. Въпреки това категоризацията, произтичаща от Регламент (ЕО) № 1831/2003, изисква актуализиране и осъвременяване, което се дължи и на факта, че собствениците на домашни любимци по-специално могат да се объркат от етикетирането на някои добавки.
(21)
Вследствие на кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (BSE) и с диоксина, по инициатива на Европейския парламент през 2002 г. с Директива 2002/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за изменение на Директива 79/373/ЕИО на Съвета относно обращението на комбинирани фуражи (18) беше въведено задължението да се посочват тегловните проценти за всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи. Освен това нивото на безопасността на храните и фуражите се подобри значително като резултат от Регламент (ЕО) № 178/2002 и Регламент (ЕО) № 183/2005, както и на техните мерки по прилагане, по-конкретно вследствие на отделянето на особено внимание на отговорността на операторите в областта на фуражите и храните, подобрената система за проследяване, въвеждането на принципите на анализ на риска и критични точки за контрол (HACCP) в предприятията за фуражи и разработването на насоки за добра хигиенна практика в предприятията за фуражи. С оглед на тези положителни достижения, отразени в известията на Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF), задължението да се посочват върху етикета тегловните проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, вече не е необходимо за гарантирането на високо ниво на безопасност на фуражите и оттам на високо ниво на защита на общественото здраве. При все това точните проценти могат да се посочват доброволно с цел предоставяне на адекватна информация на купувачите. Освен това, предвид факта, че компетентните органи имат достъп до информация относно точните тегловни проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, те следва да имат възможност да предоставят допълнителна информация на купувачите при всякакви спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и в съответствие с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (19).
(22)
За да се осигури правилното информиране на купувача и за да се избегне подвеждането му, точните тегловни проценти все пак следва да се изискват, когато при етикетирането на комбинирания фураж се подчертава наличието на съответната фуражна суровина.
(23)
Обозначаването на фуражните суровини, включени в комбинирания фураж, в низходящ ред съобразно тяхното тегло вече осигурява важна информация за данните за състава. В определени области, в които производителят не е длъжен да посочва върху етикета специфични данни, купувачът следва да може да изиска допълнителна информация. В такива случаи следва да се запази отклонение от ± 15 % от посочената стойност.
(24)
Правата на интелектуална собственост на производителите следва да бъдат защитени. Директива 2004/48/ЕО следва да се прилага по отношение на упражняването на такива права върху интелектуална собственост. Следва също така да се признае, че за разлика от наименованията на съдържащите се в тях фуражни суровини, количественият състав на комбинираните фуражи може при определени условия да се счита за подлежаща на закрила поверителна информация.
(25)
Директива 2002/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 май 2002 г. относно нежеланите вещества в храните за животни (20) не се прилага за етикетирането на храни с високо съдържание на нежелани вещества. Ето защо следва да бъдат предвидени разпоредби, за да се гарантира подходящо етикетиране и правилно прилагане на забраната за разреждане, предвидена в член 5 от посочената директива, до пречистването на тези замърсени суровини от предприятие за детоксикация, одобрено в съответствие с член 10, параграф 2 или 3 от Регламент (ЕО) № 183/2005, или до почистването им.
(26)
Следва да бъдат предвидени дерогации от общите изисквания за етикетиране, доколкото прилагането на тези изисквания не е необходимо за защита на човешкото здраве, здравето на животните или интересите на потребителя и спазването им би представлявало неоправдана тежест за производителя или операторите във фуражния сектор, отговарящи за етикетирането. Въз основа на опита такива дерогации следва да бъдат предоставени по-специално по отношение на фуражи, доставени от един земеделски стопанин на друг за използване в неговото стопанство, за малки количества, за комбиниран фураж, който съдържа не повече от три фуражни суровини, както и за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
(27)
Като общо правило комбинираните фуражи следва да се предлагат на пазара в запечатани контейнери, но следва да се предвидят подходящи дерогации, доколкото прилагането на това изискване не е необходимо за защита на човешкото здраве или здравето на животните, или интересите на потребителите и би представлявало неоправдана тежест за операторите във фуражния сектор.
(28)
Част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО съдържат списъци на разпоредбите за наименованията, описанията и етикетирането на определени фуражни суровини. Тези списъци улесняват обмена на информация за свойствата на продукта между производителя и купувача. Опитът с насърчаването на заинтересованите страни да определят незадължителни стандарти чрез насоки на Общността в областта на хигиената на фуражите се оказа положителен във всяко отношение. По-подробен списък, съставен от заинтересованите страни, може да бъде по-гъвкав и по-лесно приспособим към информационните нужди на потребителите, отколкото ако е съставен от законодателя. Заинтересованите страни могат да вземат решение какви усилия да положат в тази връзка, в зависимост от стойността на списъка с фуражни суровини. По тази причина е желателно съставянето на неизчерпателен каталог на фуражните суровини, който да се използва от операторите във фуражния сектор доброволно, освен по отношение на употребата на наименованието на фуражната суровина.
(29)
Съществуващите списъци на фуражни суровини, съдържащи се в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и в колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО, следва да представляват първоначалната версия на каталога на Общността на фуражните суровини. Тази първоначална версия следва впоследствие да се допълни по инициатива на заинтересованите страни в съответствие с техните интереси, включително като се добавят нови фуражни суровини.
(30)
С оглед постигане на прозрачност е целесъобразно представителите на заинтересованите страни да бъдат уведомявани за дадена фуражна суровина, която не е вписана в каталога, възможно най-скоро след първото пускане на пазара на тази фуражна суровина.
(31)
Съвременното етикетиране спомага за конкурентоспособна среда на пазара, където динамични, ефективни и иновативни оператори могат пълноценно да използват етикетирането с цел продажба на техните продукти. Като се вземат предвид както взаимоотношенията между предприятията при продажбата на фураж за животновъдството, така и взаимоотношенията между производител и купувач на храни за домашни любимци, кодексите за добри практики в етикетирането за тези две области могат да бъдат полезно средство за постигане на целите на съвременното етикетиране. Кодексите следва да установят разпоредби, които дават възможност на купувача да направи информиран избор. Те също така следва да дадат на лицето, което отговаря за етикетирането, важни насоки относно различните елементи на етикетирането. Те могат да подпомогнат тълкуването на рамката за незадължителното етикетиране или представянето на задължителното етикетиране. Използването на кодексите следва да бъде доброволно, освен когато върху етикета е посочено, че са използвани кодексите.
(32)
Участието на всички заинтересовани страни е съществен елемент за осигуряване на качеството и значението на каталога и кодексите за добри практики в етикетирането. За да се засили правото на потребителите на точна информация, трябва да бъдат взети предвид техните интереси. Това може да се гарантира чрез одобрение от Комисията на каталога и кодексите, при условие че тяхното съдържание е практически приложимо и че те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
(33)
Държавите-членки следва да установят санкции, приложими при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и да предприемат всички необходими мерки за гарантиране на тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(34)
Необходим е преходен период, по-конкретно по отношение на фуражите, съответстващи на специфична хранителна цел, и по отношение на допустимото ниво на химични примеси, получени от производствения процес и от технологични спомагателни вещества. Следва също така да се позволи предлагането на пазара на наличните запаси до тяхното изчерпване. Освен това може да бъде уместно да се определи при какви условия фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди датата на неговото прилагане.
(35)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно хармонизирането на условията за пускане на пазара и употребата на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и високо равнище на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (21).
(37)
По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за изменение на списъка със суровини, чието използване като фуражи е ограничено или забранено, за разрешаване на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, за създаване на списък от категории за етикетиране на фуражни суровини за животни, които не се отглеждат за производството на храни, с изключение на животните с ценна кожа, за приемане на изменения към каталога с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси или нивата за ботаническа чистота или съдържанието на влага, или данните, които заместват задължителната декларация, за адаптиране на приложенията предвид научните и технологичните достижения и за приемане на преходни мерки. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(38)
От съображения за ефективност сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, следва да бъдат съкратени при приемането на актуализиран вариант на списъка на предназначенията. Когато, поради наложителни причини за спешност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да използва процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, за измененията на списъка на суровините, чието предлагане на пазара или употреба за хранене на животните е ограничено или забранено.
(39)
В член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се определят разпоредбите за етикетиране и опаковане на фуражните добавки и премикси. Прилагането на правилата, отнасящи се до премиксите, създаде практически проблеми за отрасъла и компетентните органи. За да се постигне по-последователно етикетиране на премиксите, посоченият член следва да се измени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
В съответствие с общите принципи, определени в Регламент (ЕО) № 178/2002, целта на настоящия регламент е да хармонизира условията за пускане на пазара и употреба на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент определя правила за пускане на пазара и употреба на фуражи както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, в рамките на Общността, включително изисквания за етикетиране, опаковане и представяне.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засягат останалите разпоредби на Общността, прилагани в областта на храненето на животните, а именно:
а)
Директива 90/167/ЕИО;
б)
Директива 2002/32/ЕО;
в)
Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (22);
г)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (23);
д)
Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно генетично модифицираните храни и фуражи (24);
е)
Регламент (ЕО) № 1830/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно проследяването и етикетирането на генетично модифицирани организми и проследяването на храни и фуражи от генетично модифицирани продукти (25);
ж)
Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
з)
Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 г. относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти (26).
3. Настоящият регламент не се прилага за водата, директно приемана от животните или съзнателно включена във фуражите. Въпреки това той се прилага по отношение на фуражите, предназначени да се дават с помощта на вода.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
определенията за „фураж“, „предприятия за фуражи“ и „пускане на пазара“, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002;
б)
определенията за „фуражна добавка“, „премикси“, „технологични спомагателни вещества“ и „дневна дажба“, установени в Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
в)
определенията за „предприятие“ и „компетентен орган“, установени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
2. Прилагат се и следните определения:
а)
„оператор във фуражния сектор“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за осигуряване изпълнението на изискванията на настоящия регламент в рамките на предприятието за фуражи, което контролира;
б)
„хранене на животни през устата“ означава въвеждането на фуражи в стомашно-чревния тракт на животното през устата с цел задоволяване на потребностите му от храна и/или поддържането на продуктивността на здрави животни;
в)
„животно, отглеждано за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда за производство на храни за консумация от човека, включително животни, които не се използват за консумация от човека, но принадлежат към вид, който обикновено се използва за консумация от човека в Общността;
г)
„животни, които не се отглеждат за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда, но не се използва за консумация от човека, като животни с ценна кожа, домашни любимци и животни, отглеждани в лаборатории, зоологически градини или циркове;
д)
„животни с ценна кожа“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни, които се хранят, развъждат или отглеждат за производство на кожа и които не се използват за консумация от човека;
е)
„домашни любимци“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни и принадлежат към видове, които се хранят, развъждат или отглеждат, но обикновено не се използват за консумация от човека в Общността;
ж)
„фуражни суровини“ означава продукти от растителен или животински произход, чиято главна цел е да задоволят хранителните нужди на животните, в техния естествен вид, пресни или консервирани, и продукти, получени от тяхната промишлена преработка, както и органични и неорганични вещества, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, които са предназначени за употреба при храненето на животните през устата, без или след преработка, или при приготвянето на комбинирани фуражи, или като носители на премикси;
з)
„комбиниран фураж“ означава смес от най-малко две фуражни суровини, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, за хранене на животните през устата, под формата на пълноценни или допълващи фуражи;
и)
„пълноценен фураж“ означава комбиниран фураж, който поради своя състав е достатъчен за една дневна дажба;
й)
„допълващи фуражи“ означава комбинирани фуражи, които имат високо съдържание на определени вещества, но които поради техния състав са достатъчни за една дневна дажба, само ако се използват в комбинация с други фуражи;
к)
„минерални фуражи“ означава допълващи фуражи, съдържащи най-малко 40 % сурова пепел;
л)
„млекозаместител“ означава комбиниран фураж, който се дава в суха форма или след разтваряне в определено количество течност за хранене на млади животни в допълнение на или като заместител на следколастрово мляко или за хранене на млади животни, като телета, агнета или козлета, предназначени за клане;
м)
„носител“ означава вещество, използвано, за да разтвори, разреди, диспергира или по друг начин физически да промени дадена фуражна добавка, за да улесни обработката, прилагането или употребата ѝ, без да променя технологичните функции и без да оказва влияние върху технологичните резултати;
н)
„специфична хранителна цел“ означава целта за задоволяване на специфични хранителни нужди на животните, при които процесът на усвояване на храната, поглъщане или метаболизъм е или може да е временно или необратимо увреден и които следователно могат да се повлияят благоприятно от поемането на подходящ за тяхното състояние фураж;
о)
„фураж, предназначен за специфични хранителни цели“ означава фураж, който може да задоволи специфична хранителна цел поради специфичния си състав или метод на производство, които ясно го разграничават от обикновения фураж. Фуражът, предназначен за специфични хранителни цели, не включва медикаментозни фуражи по смисъла на Директива 90/167/ЕИО;
п)
„замърсени суровини“ означава фураж, който съдържа нежелани вещества на нива над допустимите съгласно Директива 2002/32/ЕО;
р)
„минимален срок на съхранение“ означава периодът, през който при правилни условия на съхранение лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира, че фуражът запазва посочените си свойства; по отношение на фуража като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение, който се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка;
с)
„серия“ или „партида“ означава количество фураж, което може да се установи и за което е определено, че има общи характеристики, като произход, разновидност, вид на опаковката, опаковащ, изпращач или етикетиране, и, в случай на производствен процес, представлява единица продукция от един завод, който използва еднакви производствени показатели, или няколко такива единици, когато са произведени в последователен ред и са складирани заедно;
т)
„етикетиране“ означава нанасяне на думи, специфични данни, търговски марки, марково име, картинни изображения или символи върху даден фураж чрез поставянето на тази информация върху всякакво средство, отнасящо се до или придружаващо такъв фураж, като опаковка, контейнер, табела, етикет, документ, пръстен, яка или в интернет пространството, включително за рекламни цели;
у)
„етикет“ означава всякаква маркировка, знак, символ, изображение или друго описание, изписано, отпечатано, нанесено с шаблон, маркирано, гравирано, щамповано или прикрепено към опаковката или контейнера на фуража; и
ф)
„представяне“ означава формата, външният вид или опаковката и опаковъчните материали, използвани за фуража, включително и начинът, по който е подреден, и средата, в която е изложен.
ГЛАВА 2
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
Член 4
Изисквания за безопасност и за предлагане на пазара
1. Фураж може да се предлага на пазара и да се използва, само ако:
а)
е безопасен; и
б)
не оказва директно неблагоприятно въздействие върху околната среда или хуманното отношение към животните.
Изискванията, установени в член 15 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. В допълнение към установените в параграф 1 от настоящия член изисквания операторите във фуражния сектор, които пускат фуража на пазара, гарантират, че фуражът:
а)
е здравословен, истински, с непроменен състав, подходящ за целта и с годно за продажба качество; и
б)
е етикетиран, опакован и представен в съответствие с разпоредбите, установени в настоящия регламент и в друго приложимо законодателство на Общността.
Изискванията, предвидени в член 16 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
3. По отношение на фуража трябва да бъдат спазени техническите разпоредби за примеси и други химични вещества, посочени в приложение I към настоящия регламент.
Член 5
Отговорности и задължения на предприятията за фуражи
1. Операторите във фуражния сектор спазват, mutatis mutandis, задълженията, установени в членове 18 и 20 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането на фуражите, предоставя на разположение на компетентните органи всяка информация, която се отнася до състава или до твърдяните свойства на пуснатия на пазара от това лице фураж и която позволява проверка на точността на информацията, посочена върху етикета, включително точните тегловни проценти на фуражните суровини, използвани в комбинираните фуражи.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно параграф 2 от настоящия член, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
Член 6
Ограничение и забрана
1. Фуражът не трябва да съдържа или да се състои от суровини, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени. Списъкът на подобни суровини се съдържа в приложение III.
2. Комисията изменя списъка на суровините, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени, като взема предвид, по-специално, научните доказателства, технологичните развития, известията от Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF) или резултатите от официалния контрол съгласно Регламент (ЕО) № 882/2004.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Поради наложителни причини за спешност Комисията може да използва процедурата по спешност, посочена в член 28, параграф 5, с цел приемането на тези мерки.
ГЛАВА 3
ПУСКАНЕ НА ПАЗАРА НА СПЕЦИФИЧНИ ВИДОВЕ ФУРАЖИ
Член 7
Характеристики на видовете фураж
1. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема насоки, които изясняват разликата между фуражни суровини, фуражни добавки и други продукти, като ветеринарни медикаменти.
2. При необходимост Комисията може да приеме мерки за изясняване дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 8
Съдържание на фуражните добавки
1. Без да се засягат условията за употреба, предвидени в съответния правен акт относно разрешаване на съответните фуражни добавки, фуражните суровини и допълващите фуражи не трябва да съдържат фуражни добавки, включени в количества, надвишаващи 100 пъти съответното установено максимално съдържание в пълноценните фуражи или пет пъти - при коксидиостатици и хистомоностатици.
2. Количеството, равняващо се на 100 пъти съответното установено максимално съдържание, посочено в параграф 1, може да бъде надвишавано, само ако съответните продукти изпълняват специфичната хранителна цел, за която са предназначени съгласно член 10 от настоящия регламент. Условията за употреба на такива фуражи се уточняват допълнително в списъка на предназначенията. Предприятия, намиращи се под контрола на производител на такива фуражи, който използва фуражните добавки, посочени в глава 2 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 183/2005, трябва да бъдат одобрени в съответствие с член 10, точка 1, буква б) от посочения регламент.
Член 9
Предлагане на пазара на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
Фуражите, предназначени за специфични хранителни цели, могат да бъдат предлагани на пазара като такива, само ако тяхното предназначение е включено в списъка на предназначенията, изготвен в съответствие с член 10, и ако отговарят на основните хранителни характеристики за съответната специфична хранителна цел, посочена в този списък.
Член 10
Списък на предназначенията на фуражите, предназначени за специфични хранителни цели
1. Комисията може да актуализира списъка на предназначенията, установени в Директива 2008/38/ЕО, като добави или заличи дадено предназначение или като допълни, премахне или промени условията, свързани с определено предназначение.
2. Процедурата за актуализиране на списъка на предназначенията може да бъде започната чрез подаване на заявление до Комисията от физическо или юридическо лице, установено в Общността, или от държава-членка. Валидното заявление включва досие, което доказва, че специфичният състав на фуража изпълнява конкретната специфична хранителна цел и няма неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
3. Комисията незабавно предоставя на разположение на държавите-членки заявлението, включително досието.
4. Ако въз основа на наличната научна и технологична информация Комисията има причини да смята, че употребата на конкретния фураж може да не изпълнява конкретната специфична хранителна цел или може да има неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните, Комисията, в срок три месеца след получаване на валидно заявление, изисква становище от Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-долу „Органът“). Органът предоставя становище в срок шест месеца след получаване на искането. Този срок се удължава всеки път, когато Органът поиска допълнителна информация от заявителя.
5. В срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа Комисията приема регламент за актуализация на списъка на предназначенията, ако са спазени предвидените в параграф 2 условия.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 6.
6. Чрез дерогация от параграф 5, в срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа, на който и да е етап от процедурата, Комисията прекратява процедурата и взема решение да не продължава с актуализирането, ако счита, че такова актуализиране не е оправдано. Комисията действа в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3.
Когато е приложимо, в такива случаи Комисията информира заявителя и държавите-членки директно, посочвайки в писмото си мотивите, поради които актуализирането не е счетено за оправдано.
7. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема мерки за прилагане по отношение на подготовката и представянето на заявлението.
ГЛАВА 4
ЕТИКЕТИРАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ОПАКОВАНЕ
Член 11
Принципи за етикетиране и представяне
1. Етикетирането и представянето на фуражите не трябва да подвеждат потребителя, по-специално:
а)
по отношение на предназначението или характеристиките на фуража, по-специално вида, метода на получаване или производство, свойствата, състава, количеството, трайността, видовете или категориите животни, за които е предназначен;
б)
чрез приписване на фуража на свойства или характеристики, които той не притежава, или чрез внушаване, че той притежава специални характеристики, когато в действителност всички подобни фуражи притежават такива характеристики; или
в)
по отношение на съответствието на етикетирането с каталога на Общността и с кодексите на Общността, посочени в членове 24 и 25.
2. Фуражните суровини или комбинираният фураж, предлагани на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери в съответствие с член 23, параграф 2, се придружават от документ, който съдържа всички данни, чието поставяне върху етикета се изисква задължително в съответствие с настоящия регламент.
3. Когато фуражът се предлага за продажба чрез средства за комуникация от разстояние, както е определено в член 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (27), данните, чието поставяне върху етикета се изисква задължително съгласно настоящия регламент, с изключение на данните, предвидени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се нанасят върху носителя на информация за продажбата от разстояние или се предоставят чрез други подходящи средства преди сключването на договора от разстояние. Данните, посочени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се предоставят най-късно в момента на доставка на фуража.
4. В приложение II са предвидени разпоредби за етикетирането, допълващи определените в настоящата глава.
5. Допустимите отклонения за несъответствия между етикетираните стойности на състава на фуражната суровина или комбинирания фураж и стойностите, установени при анализ при официалния контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004, са посочени в приложение IV към настоящия регламент.
Член 12
Отговорност
1. Лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира наличието на данните върху етикетите и точността на съдържанието им.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането, е операторът във фуражния сектор, който е пуснал фуража на пазара за първи път, или, когато е приложимо, операторът във фуражния сектор, под чието име или търговско наименование се предлага фуражът.
3. До степента, в която техните действия влияят върху етикетирането в рамките на стопанските дейности под техен контрол, операторите във фуражния сектор гарантират, че информацията, която се предлага чрез каквито и да е средства, отговаря на изискванията на настоящия регламент.
4. Операторите във фуражния сектор, отговорни за търговия на дребно или дейности по дистрибуция, които не влияят върху етикетирането, действат с дължимата грижа, за да подпомогнат гарантирането на съответствие с изискванията за етикетиране, по-специално като не доставят фураж, за който знаят или би трябвало да предположат, въз основа на притежаваната от тях информация и като професионалисти, че не отговаря на тези изисквания.
5. В рамките на стопанските дейности под техен контрол операторите във фуражния сектор гарантират предаването на задължителните данни върху етикетите по цялата хранителна верига, за да позволят предоставянето на информацията на крайния потребител на фураж в съответствие с настоящия регламент.
Член 13
Твърдения
1. Етикетирането и представянето на фуражните суровини и комбинираните фуражи може да обърне специално внимание на наличието или липсата на някое вещество във фуража, на специфична хранителна характеристика или процес или специфична функция, свързана с някое от изброените, ако са изпълнени следните условия:
а)
твърдението е обективно, може да бъде проверено от компетентните органи и разбрано от потребителите на фуража; и
б)
лицето, което отговаря за етикетирането, осигурява при поискване от компетентния орган научна обосновка на твърдението чрез посочване на публично достъпни налични научни доказателства или чрез документирано изследване на дружеството. Научната обосновка трябва да е налице към момента на пускане на фуража на пазара. Купувачите имат правото да осведомят компетентния орган за своите съмнения по отношение на верността на твърдението. Когато се стигне до заключението, че твърдението не е достатъчно обосновано, етикетирането във връзка с подобно твърдение се счита за подвеждащо за целите на член 11. Когато компетентният орган има съмнения по отношение на научните доказателства за съответното твърдение, той може да постави въпроса пред Комисията. Комисията може да приеме решение, когато е целесъобразно - след получаване на становището на Органа, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
2. Без да се засяга параграф 1, твърденията, отнасящи се до подобряване на храненето и поддържане или защита на физиологичното състояние, са допустими, освен ако не включват твърдение, посочено в параграф 3, буква а).
3. При етикетирането или представянето на фуражните суровини и комбинирания фураж не трябва да се твърди, че
а)
фуражът ще предотврати, облекчи или излекува дадено заболяване, с изключение на коксидиостатиците и хистомоностатиците, разрешени съгласно Регламент (ЕО) № 1831/2003; настоящата буква не се прилага обаче за твърдения относно хранителния дисбаланс, при условие че липсват патологични симптоми в тази връзка;
б)
фуражът притежава специфична хранителна цел, предвидена в списъка на предназначенията, посочен в член 9, освен ако не отговаря на определените в него изисквания.
4. Спецификациите, свързани с изискванията, определени в параграфи 1 и 2, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 14
Представяне на данните върху етикета
1. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, се представят в тяхната пълнота на видно място върху опаковката, контейнера, върху прикачения към тях етикет или придружаващия документ, предвиден в член 11, параграф 2, по очевиден и ясно четлив начин, така че да не могат да се изтрият, на официалния език или най-малко на един от официалните езици на държавата-членка или на региона, в които фуражът се пуска на пазара.
2. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, са лесни за откриване и не се закриват от друга информация. Те се изписват с цвят, шрифт и размер, който не прикрива и не подчертава никоя част от информацията, освен ако тази разлика не служи за привличане на вниманието към предупрежденията за безопасност.
3. Спецификациите, свързани с определените в параграфи 1 и 2 изисквания, както и с представянето на незадължителното етикетиране, посочено в член 22, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 15
Общи задължителни изисквания при етикетиране
Дадена фуражна суровина или комбиниран фураж не се пускат на пазара, ако върху етикета не са обозначени следните данни:
а)
вид на фуража: „фуражна суровина“, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“, в зависимост от случая;
-
за „пълноценен фураж“ може да се използва наименованието „пълноценен фураж млекозаместител“, ако е уместно,
-
за „допълващ фураж“ могат да се използват следните наименования, ако е уместно: „минерален фураж“ или „допълващ фураж млекозаместител“,
-
за домашни любимци, различни от котки и кучета, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“ може да се заменят с „комбиниран фураж“;
б)
име или търговско наименование и адрес на оператора във фуражния сектор, който отговаря за етикетирането;
в)
ако е наличен, номер на одобрение на предприятието на лицето, което отговаря за етикетирането, определен в съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 за предприятия, които са получили разрешение в съответствие с член 23, параграф 2, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или одобрение в съответствие с член 17 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или с член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005. Ако лицето, което отговаря за етикетирането, има няколко номера на одобрение, то използва номера, определен в съответствие с Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
референтен номер на партидата или серията;
д)
нетно количество, изразено в единици маса, в случай на твърди продукти, и в единици маса или обем, в случай на течни продукти;
е)
списък на фуражните добавки, предхождани от надпис „добавки“ в съответствие с глава I от приложение VI или VII, според случая, и без да се засягат разпоредбите за етикетиране, определени в правния акт, който разрешава съответната фуражна добавка; и
ж)
съдържание на влага в съответствие с точка 6 от приложение I.
Член 16
Специални задължителни изисквания при етикетиране на фуражни суровини
1. Освен изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на фуражни суровини включва също така следното:
а)
наименованието на фуражната суровина; наименованието се използва в съответствие с член 24, параграф 5; и
б)
задължителната декларация, която отговаря на съответната категория, определена в списъка в приложение V; задължителната декларация може да се замени с данните, определени в каталога на Общността, посочен в член 24, за всяка фуражна суровина от съответната категория.
2. Освен предвидените в параграф 1 изисквания етикетирането на фуражни суровини включва следната информация, когато са включени добавки:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначена фуражната суровина, когато съответните добавки не са разрешени за всички видове животни или са разрешени в определени максимални граници за някои видове;
б)
инструкции за правилна употреба в съответствие с приложение II, точка 4, когато е определено максимално съдържание на съответните добавки; и
в)
минимален срок на съхранение на добавките, различни от технологичните добавки.
Член 17
Специални задължителни изисквания при етикетиране на комбиниран фураж
1. В допълнение към изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на комбиниран фураж включва също така следното:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначен комбинираният фураж;
б)
инструкции за правилната употреба, които посочват целта, за която е предназначен фуражът; когато е приложимо, тези инструкции са в съответствие с приложение II, точка 4;
в)
в случаите, когато производителят не е лицето, което отговаря за етикетирането, се предоставя следната информация:
-
името или търговското наименование и адрес на производителя, или
-
номера за одобрение на производителя, посочен в член 15, буква в), или идентификационния номер в съответствие с член 9, 23 или 24 от Регламент (ЕО) № 183/2005; ако няма такъв номер - идентификационен номер, определен по искане на производителя или вносителя във фуражната промишленост, във формата, предвиден в глава II от приложение V към Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
обозначението за минималния срок на съхранение в съответствие със следните изисквания:
-
„да се използва преди …“, последвано от датата, която посочва определен ден, в случай на фураж, който е силно нетраен поради процеси на разлагане,
-
„най-добър преди …“, последвано от датата, която посочва определен месец, в случай на друг фураж.
Ако върху етикета е посочена датата на производство, датата за минималния срок на съхранение може да бъде посочена също като „… (период време в дни или месеци) след датата на производство“;
д)
списъка на фуражните суровини, от които се състои фуражът, с надпис „състав“ и посочващ наименование на всяка фуражна суровина в съответствие с член 16, параграф 1, буква а), като тези фуражни суровини се изброяват в низходящ ред в съответствие с теглото им, изчислено в зависимост от съдържанието на влага в комбинирания фураж; този списък може да включва тегловните проценти; и
е)
задължителните декларации, предвидени в глава II от приложение VI или VII, според случая.
2. По отношение на списъка, предвиден в параграф 1, буква д), се прилагат следните изисквания:
а)
наименованието и тегловните проценти на фуражната суровина се посочват, ако на етикета се привлича внимание върху наличието ѝ с думи, изображения или графики;
б)
без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, ако тегловните проценти за фуражните суровини, съдържащи се в комбинирания фураж за животни, които се отглеждат за производство на храни, не са посочени върху етикета, при поискване лицето, което отговаря за етикетирането, предоставя на купувача данни за количествения състав в диапазон ± 15 % от стойността им спрямо рецептата на фуража; и
в)
в случай на комбиниран фураж, предназначен за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа, обозначението на конкретното наименование на фуражната суровина може да бъде заменено от наименованието на категорията, към която принадлежат фуражните суровини.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно член 5, параграф 2, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
4. За целите на параграф 2, буква в) Комисията изготвя списък с категории фуражни суровини, които могат да се посочват вместо отделните фуражни суровини при етикетирането на фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 18
Допълнителни задължителни изисквания при етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
В допълнение към общите задължителни изисквания, определени в членове 15, 16 и 17, според случая, етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, включва също така:
а)
окачествяващия израз „диетичен“ - единствено за фуражи, предназначени за специфични хранителни цели - до обозначението на фуража, както е предвидено в член 15, буква а);
б)
предвидените за съответното предназначение данни в колони 1-6 от списъка на предназначенията, посочен в член 9; и
в)
обозначение, че следва да се потърси мнението на експерт по хранене или ветеринарен лекар, преди да се използва фуражът или преди да се продължи периодът на употреба.
Член 19
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на храни за домашни любимци
Върху етикета на храни за домашни любимци се посочва безплатен телефонен номер или друго подходящо средство за комуникация, за да се позволи на купувача да получи освен задължителните данни информация относно:
а)
фуражните добавки, съдържащи се в храните за домашни любимци; и
б)
съдържащи се в тази храна фуражни суровини, които са обозначени със своята категория, както е посочено в член 17, параграф 2, буква в).
Член 20
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на фураж, който не съответства на изискванията
1. В допълнение към изискванията, определени в членове 15, 16, 17 и 18, фуражът, който не съответства на изискванията по общностното право, посочени в приложение VIII, като например замърсените суровини, се етикетира в съответствие с установените в посоченото приложение изисквания.
2. Комисията може да измени приложение VIII, за да го приведе в съответствие с правните развития с цел усъвършенстване на стандартите.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 21
Дерогации
1. Данните, посочени в член 15, буква в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б), не се изискват, когато преди всяка сделка купувачът е заявил в писмена форма, че не се нуждае от тази информация. Една сделка може да включва няколко пратки.
2. При опакован фураж данните, посочени в член 15, букви в), г) и д) и член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, букви в), г) и д), може да се нанесат върху опаковката извън мястото на етикета, както е посочено в член 14, параграф 1. В такива случаи се посочва къде са нанесени тези данни.
3. Без да се засяга приложение I към Регламент (ЕО) № 183/2005, данните, посочени в член 15, букви в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, не са задължителни за фуражни суровини, които не съдържат фуражни добавки, с изключение на консерванти или силажни добавки, и които са произведени и доставени от оператор във фуражния сектор съгласно член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на потребител на фураж в първично производство за употреба в личното стопанство на този потребител.
4. Задължителните декларации, посочени в член 17, параграф 1, буква е), не се изискват за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
5. По отношение на комбиниран фураж, съставен от не повече от три фуражни суровини, данните, посочени в член 17, параграф 1, букви а) и б), не се изискват, когато използваните фуражни суровини са посочени ясно в описанието.
6. За количества фуражни суровини или комбинирани фуражи, които не надвишават 20 kg, предназначени за крайния потребител и продавани в насипно състояние, вниманието на купувача може да бъде привлечено към данните, посочени в членове 15, 16 и 17, чрез подходяща бележка на мястото на продажбата. В този случай данните, посочени в член 15, буква а) и член 16, параграф 1 или член 17, параграф 1, букви а) и б), според случая, се предоставят на купувача най-късно върху или с фактурата.
7. По отношение на количества от храни за домашни любимци, продавани в пакети, съдържащи няколко контейнера, данните, посочени в член 15, букви б), в), е) и ж) и член 17, параграф 1, букви б), в), д) и е), могат да се посочат само върху външната опаковка вместо върху всеки отделен контейнер, при условие че сборното общо тегло на пакета не надвишава 10 kg.
8. Чрез дерогация от разпоредбите на настоящия регламент държавите-членки могат да прилагат национални разпоредби за фураж, предназначен за животни, отглеждани за научни или експериментални цели, при условие че тази цел е ясно обозначена върху етикета. Държавите-членки незабавно съобщават тези разпоредби на Комисията.
Член 22
Незадължително етикетиране
1. В допълнение към задължителните изисквания при етикетиране, етикетирането на фуражни суровини и комбиниран фураж може също да включва данни, чието посочване върху етикета не е задължително, при условие че са спазени общите принципи на настоящия регламент.
2. Допълнителни условия за незадължителното етикетиране могат да бъдат определени в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 23
Опаковане
1. Фуражните суровини и комбинираният фураж могат да се пускат на пазара само в запечатани опаковки или контейнери. Опаковките или контейнерите трябва да бъдат запечатани по такъв начин, че когато опаковката или контейнерът се отвори, капакът да се повреди и да не може да се използва повторно.
2. Чрез дерогация от параграф 1 следните фуражи могат да се пускат на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери:
а)
фуражни суровини;
б)
комбинирани фуражи, получени единствено чрез смесване на зърна или на цели плодове;
в)
доставки между производители на комбинирани фуражи;
г)
доставки на комбинирани фуражи директно от производителя до потребителя на фуражи;
д)
доставки от производители на комбинирани фуражи до предприятия за пакетиране;
е)
количества от комбинирани фуражи, ненадвишаващи 50 kg, предназначени за крайния потребител и взети директно от запечатана опаковка или контейнер; и
ж)
блокове за лизане или лизалки.
ГЛАВА 5
КАТАЛОГ НА ОБЩНОСТТА НА ФУРАЖНИТЕ СУРОВИНИ И КОДЕКСИ НА ОБЩНОСТТА ЗА ДОБРИ ПРАКТИКИ В ЕТИКЕТИРАНЕТО
Член 24
Каталог на Общността на фуражните суровини
1. Съставя се каталог на Общността на фуражните суровини (наричан по-долу „каталогът“) като средство за подобряване на етикетирането на фуражните суровини и комбинирания фураж. Каталогът улеснява обмена на информация за свойствата на продуктите и представя неизчерпателен списък на фуражните суровини. За всяка изброена фуражна суровина той включва най-малко следните данни:
а)
наименование;
б)
идентификационен номер;
в)
описание на фуражната суровина, включително информация за производствения процес, ако е необходимо;
г)
данни, които заместват задължителната декларация за целите на член 16, параграф 1, буква б); и
д)
кратък речник с определенията на различните посочени процеси и технически изрази.
2. Първата версия на каталога на Общността се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2, най-късно до 21 март 2010 г., като вписванията в него се състоят от изброените в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО. Краткият речник се състои от част А, точка IV от приложението към Директива 96/25/ЕО.
3. За изменения на каталога се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Настоящият член се прилага, без да се засягат изискванията за безопасност, определени в член 4.
5. Използването на каталога от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това наименованието на дадена фуражна суровина, която е включена в каталога, може да се използва, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на каталога.
6. Лицето, което за пръв път пуска на пазара дадена фуражна суровина, която не е включена в каталога, незабавно уведомява за употребата ѝ представителите на европейския фуражен сектор, посочени в член 26, параграф 1. Представителите на европейския фуражен сектор публикуват в интернет регистър на уведомленията и го актуализират редовно.
Член 25
Кодекси на Общността за добри практики в етикетирането
1. Комисията насърчава разработването на два кодекса на Общността за добри практики в етикетирането (наричани по-долу „кодекси“), един за храни за домашни любимци и друг - за комбинирани фуражи за животни, които се отглеждат за производство на храни, който може да включва раздел за комбинираните фуражи за животни с ценна кожа.
2. Кодексите имат за цел да подобрят целесъобразността на етикетирането. По-конкретно те включват разпоредби относно представянето на данните върху етикета, предвидено в член 14, незадължителното етикетиране, предвидено в член 22, и използването на твърдения, предвидено в член 13.
3. За съставянето и за всякакви изменения на кодексите се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Използването на кодексите от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това използването на единия или другия кодекс може да бъде посочено върху етикета, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на съответния кодекс.
Член 26
Съставяне на кодексите и изменения на каталога и кодексите на Общността
1. Проектите за изменение на каталога на Общността и проектите за кодекси, както и всякакви проекти за изменението им се разработват и изменят от всички подходящи представители на европейския фуражен сектор:
а)
чрез консултация с други заинтересовани страни, като потребителите на фуражи;
б)
в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки и, когато е уместно - с Органа;
в)
като се вземе предвид съответният опит от становища, публикувани от Органа, и научното и технологичното развитие.
2. Без да се засяга параграф 3, Комисията приема мерки за целите на настоящия член, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
3. Приемат се изменения на каталога на Общността с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси, посочени в приложение I, точка 1, или нивата за ботаническа чистота, посочени в приложение I, точка 2, или съдържанието на влага, посочено в приложение I, точка 6, или данните, които заместват задължителната декларация, посочена в член 16, параграф 1, буква б). Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
4. Всички мерки съгласно настоящия член се приемат, единствено ако са изпълнени следните условия:
а)
те са разработени в съответствие с параграф 1;
б)
тяхното съдържание може да бъде приложено в цялата Общност за секторите, за които се отнасят; и
в)
те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
5. Каталогът се публикува в серия L на Официален вестник на Европейския съюз. Заглавията и данните за публикацията на кодексите се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА 6
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 27
Мерки за прилагане
1. Комисията може да измени приложенията, за да ги адаптира към научното и технологичното развитие.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
2. Други мерки за прилагане, необходими за прилагането на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, освен ако изрично не е предвидено друго.
Член 28
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
5. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
6. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и параграф 5, буква б), както и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Сроковете, предвидени в член 5а, параграф 3, буква в) и параграф 4, букви б) и д) от Решение 1999/468/ЕО, се определят съответно на два месеца, един месец и два месеца.
Член 29
Изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003
Член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се изменя, както следва:
1.
Параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква г) се заменя със следното:
„г)
когато е целесъобразно, номерът на одобрението на предприятието за производство или пускане на пазара на фуражната добавка или премикса съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (28) или, според случая, съгласно член 5 от Директива 95/69/ЕО;
б)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„При премикси букви б), г), д) и ж) не се прилагат за включените фуражни добавки.“
2.
Параграф 3 се заменя със следното:
„3. Освен информацията, посочена в параграф 1, опаковката или контейнерът с фуражна добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, или с премикс, съдържащ добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, съдържа информацията, посочена в споменатото приложение, представена по видим и лесно четлив начин, така че да не може да бъде изтрита.“
3.
Параграф 4 се заменя със следното:
„4. При премикси върху етикета се изписва думата „премикс“. Носителите се посочват, в случаите на фуражни суровини, в съответствие с член 17, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 767/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно пускането на пазара и употребата на фуражи (29), а когато като носител се използва водата, се посочва съдържанието на влага в премикса. За всеки премикс като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение; този срок за съхранение се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка.
Член 30
Отмяна
Член 16 от Директива 70/524/ЕИО, директиви 79/373/ЕИО, 80/511/ЕИО, 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО, както и Решение 2004/217/ЕО се отменят, считано от 1 септември 2010 г.
Позоваванията на отменените директиви и на отмененото решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 31
Санкции
Държавите-членки определят система от санкции, прилагани при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби най-късно до 1 септември 2010 г. и незабавно съобщават за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 32
Преходни мерки
1. Чрез дерогация от член 33, втора алинея фураж, който е пуснат на пазара или е етикетиран в съответствие с директиви 79/373/ЕИО, 82/471/ЕИО, 93/74/ЕИО и 96/25/ЕО преди 1 септември 2010 г., може да продължи да се предлага на пазара до изчерпване на количествата.
2. Чрез дерогация от член 8, параграф 2 посочените във въпросния член видове фуражи, които вече са били пуснати законно на пазара преди 1 септември 2010 г., могат да се пускат или да продължат да се предлагат на пазара до вземането на решение по заявлението за актуализиране на списъка на предназначенията, посочен в член 10, при условие че заявлението е било подадено преди 1 септември 2010 г.
3. Чрез дерогация от точка 1 от приложение I към настоящия регламент фуражните суровини могат да бъдат пускани на пазара и да се използват до определянето на конкретното максимално съдържание на химични примеси, получени от техния производствен процес и от технологични спомагателни вещества, при условие че отговарят най-малко на условията, определени в раздел II, част A, точка 1 от приложението към Директива 96/25/ЕО. Въпреки това тази дерогация престава да се прилага на 1 септември 2012 г.
4. Могат да се приемат мерки с цел улесняване на прехода към прилагането на настоящия регламент. По-конкретно могат да се определят условията, при които фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди началната дата на неговото прилагане. Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 33
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2010 г.
Членове 31 и 32 обаче се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 767/2009
av den 13 juli 2009
om utsläppande på marknaden och användning av foder, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 och om upphävande av rådets direktiv 79/373/EEG, kommissionens direktiv 80/511/EEG, rådets direktiv 82/471/EEG, 83/228/EEG, 93/74/EEG, 93/113/EG och 96/25/EG samt kommissionens beslut 2004/217/EG
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 och artikel 152.4 b,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
av följande skäl:
(1)
Strävan efter en hög skyddsnivå för människors och djurs hälsa är ett av de grundläggande målen med livsmedelslagstiftningen enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska livsmedelsmyndigheten och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (3). Genom den förordningen inrättades också från jord till bord-perspektivet, där foder definieras som ett känsligt första steg i början av livsmedelskedjan. Att säkerställa en hög skyddsnivå för folkhälsan är ett av de grundläggande målen i denna förordning.
(2)
Produktionen av foder är ett viktigt avsättningsområde för europeiska jordbruksprodukter med tanke på att majoriteten av de råvaror som används för framställning av foder består av de jordbruksprodukter som förtecknas i bilaga I till fördraget. Foder är dessutom av avgörande betydelse för gemenskapens 5 miljoner djuruppfödare eftersom det utgör den största utgiften.
(3)
Foder kan ta formen av foderråvaror, foderblandningar, fodertillsatser, förblandningar eller foder som innehåller läkemedel. Bestämmelserna för marknadsföring av fodertillsatser fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 av den 22 september 2003 om fodertillsatser (4), och bestämmelser för foder som innehåller läkemedel finns i rådets direktiv 90/167/EEG av den 26 mars 1990 om fastställande av villkor för framställning, utsläppande på marknaden och användning av foderläkemedel inom gemenskapen (5).
(4)
Befintlig lagstiftning om avyttring och användning av foderråvaror och foderblandningar, även sällskapsdjursfoder, dvs. rådets direktiv 79/373/EEG av den 2 april 1979 om saluföring av foderblandningar (6), rådets direktiv 93/74/EEG av den 13 september 1993 om foder för särskilda näringsbehov (7), rådets direktiv 96/25/EG av den 29 april 1996 om avyttring och användning av foderråvaror (8) samt rådets direktiv 82/471/EEG av den 30 juni 1982 om vissa produkter som används i djurfoder (9) (”bioproteiner”), bör uppdateras och ersättas med en enda förordning. För tydlighetens skull bör rådets direktiv 83/228/EEG av den 18 april 1983 om riktlinjer för bedömningen av vissa produkter som används i djurfoder (10) och kommissionens direktiv 80/511/EEG av den 2 maj 1980 om tillstånd i vissa fall för saluföring av foderblandningar i oförseglade förpackningar eller behållare (11) upphävas.
(5)
Som en följd av att direktiv 79/373/EEG upphävs genom denna förordning bör även rådets direktiv 93/113/EEG av den 14 december 1993 om användning och saluföring av enzymer och mikroorganismer och preparat av dessa i djurfoder (12) upphävas. Med beaktande av upphävandet av förordning 79/373/EEG och med hänsyn till att denna förordning innehåller regler om märkning av foder med tillsatser bör även artikel 16 i rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om fodertillsatser (13), som fortsatt att gälla efter det att direktiv 70/524/EEG upphävts genom förordning (EG) nr 1831/2003, upphävas.
(6)
Till skillnad från livsmedel enligt definitionen i förordning (EG) nr 178/2002, innehåller definitionen av foder inte vatten. Eftersom vatten vidare inte saluförs som djurfoder bör denna förordning inte omfatta bestämmelser för vatten som används som djurfoder. Den bör emellertid gälla för foder som tillförs i vatten. Foderföretagens användning av vatten täcks av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 183/2005 av den 12 januari 2005 om fastställande av krav för foderhygien (14), enligt vilken det krävs att rent vatten används när det är nödvändigt att förhindra kontaminering som kan vara farlig och att vatten som används vid fodertillverkning är av lämplig kvalitet.
(7)
På grund av risken för kontaminering av foder- och livsmedelskedjan är det lämpligt att denna förordning gäller foder för både livsmedelsproducerande och icke livsmedelsproducerande djur, inbegripet vilda djur.
(8)
Foderföretagens ansvar enligt förordning (EG) nr 178/2002 samt förordning (EG) nr 183/2005 bör gälla, i tillämpliga delar, för foder för icke livsmedelsproducerande djurslag.
(9)
För att se till att denna förordning efterlevs bör medlemsstaterna göra offentliga kontroller i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (15). Sådana kontroller bör omfatta såväl obligatorisk som frivillig märkning. För att möjliggöra kontroll av sammanställda data bör det fastställas godtagbara toleranser för de värden som anges i märkningen.
(10)
För att underlätta riskhantering avseende fodersäkerhet bör den förteckning över råvaror för vilka det för närvarande föreligger förbud när det gäller deras utsläppande på marknaden i enlighet med kommissionens beslut 2004/217/EG (16), samt en förteckning över råvaror för vilka det föreligger begränsningar, inkluderas i en bilaga till denna förordning. Att en sådan förteckning finns bör dock inte tolkas som att alla de produkter som inte är förtecknade kan betraktas som säkra i sig.
(11)
Skillnaden mellan foderråvaror, fodertillsatser och andra produkter såsom veterinärmedicinska läkemedel har följder för villkoren för utsläppande på marknaden. Foderråvaror används i första hand för att fylla djurens behov av exempelvis energi, näringsämnen, mineraler eller fibrer. De är normalt inte särskilt väldefinierade kemiskt, med undantag för de grundläggande näringsmässiga beståndsdelarna. Effekter som kan beläggas genom vetenskaplig bedömning och som enbart gäller fodertillsatser eller veterinärmedicinska läkemedel bör undantas från de objektiva användningsområdena för foderråvaror. Det är därför lämpligt att utarbeta icke bindande riktlinjer för åtskillnaden mellan de olika typerna av produkter. I vederbörligen motiverade fall bör kommissionen ha befogenhet att klargöra huruvida en produkt ska betraktas som foder enligt denna förordning.
(12)
Definitionen av kompletteringsfoder i direktiv 79/373/EEG gav upphov till tillämpningsproblem i flera medlemsstater. Det är lämpligt att klargöra skillnaden mellan kompletteringsfoder och förblandningar för tillämpningen av förordning (EG) nr 183/2005.
(13)
För att möjliggöra en enhetlig tillämpning av lagstiftningen bör foderråvaror och kompletteringsfoder inte innehålla tillsatser över en viss nivå. Högkoncentrerat foder, till exempel slickstenar som innehåller mineraler, kan dock användas för direkt utfodring om sammansättningen täcker det särskilda näringsbehov som är avsikten med den aktuella användningen. Användningsvillkoren för sådant foder bör anges i märkningen i syfte att säkerställa att gällande andelar av fodertillsatser av dagsbehovet respekteras.
(14)
Syftet med direktiv 82/471/EEG var att förbättra tillgången på foder som används som direkt och indirekt proteinkälla i gemenskapen. Genom det direktivet infördes ett godkännandeförfarande före utsläppande på marknaden för bioproteiner. Det har emellertid utfärdats mycket få nya godkännanden, och bristen på proteinrikt foder är fortfarande uppenbar. Det allmänna kravet på godkännande före utsläppande på marknaden visade sig således vara ett hinder, och säkerhetsrisker kunde i stället åtgärdas genom förbud för riskprodukter baserat på marknadsövervakning. I de fall som resultatet av en riskbedömning av ett bioprotein var eller är negativt bör avyttring och användning av det förbjudas. Det särskilda kravet på godkännande före utsläppande på marknaden för bioproteiner bör därför avskaffas, vilket skulle innebära att säkerhetssystemet för dessa produkter är detsamma som för alla andra foderråvaror. De befintliga begränsningarna av eller förbuden mot vissa bioproteiner bör inte påverkas.
(15)
Bestämmelserna i direktiv 93/74/EEG som genomförs genom kommissionens direktiv 2008/38/EG av den 5 mars 2008 om upprättande av en förteckning över användningsområden för djurfoder för särskilda näringsbehov (17) har visat sig fungera bra. Denna förteckning över användningsområden bör därför behållas, och denna förordning bör innehålla bestämmelser om uppdatering av förteckningen. I synnerhet bör Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet rådfrågas om sådant foders effektivitet och säkerhet i de fall där det, på grundval av tillgänglig vetenskaplig och teknisk information, finns anledning att tro att användning av fodret i fråga eventuellt inte uppfyller det avsedda näringsmässiga syftet, eller har negativa effekter på djurs eller människors hälsa, miljön eller djurskyddet.
(16)
Vetenskapliga belägg bör vara den viktigaste aspekten att beakta när påståenden om foder görs, och de foderföretag som gör sådana påståenden bör kunna motivera dem. Ett påstående kan vara vetenskapligt belagt genom att hänsyn tas till alla tillgängliga vetenskapliga uppgifter och att dessa vägs mot varandra.
(17)
Märkningen är till hjälp vid genomförande av lagstiftningen, spårning och kontroll. Dessutom bör märkning ge den information köpare behöver för att kunna välja bäst produkt för sina behov, och märkningen bör vara konsekvent, tydlig och förståelig. Då köpare, särskilt djuruppfödare, inte bara väljer produkt vid försäljningsstället, där de själva kan undersöka förpackningen, bör kraven för märkning gälla inte enbart etiketterna på själva produkterna utan all kommunikation mellan försäljare och köpare. Dessa principer bör även gälla för presentation av och reklam för foder.
(18)
Märkningen består av obligatorisk och frivillig information. Den obligatoriska informationen bör bestå av allmänna märkningskrav och särskilda krav för foderråvaror och foderblandningar samt ytterligare uppgifter om dietfoder, förorenade råvaror och sällskapsdjursfoder.
(19)
Den rådande situationen när det gäller kemiska orenheter från fodertillverkningen och från processhjälpmedel är inte tillfredsställande. I syfte att trygga en hög fodersäkerhet och således ett gott folkhälsoskydd samt för att öka insynen bör det antas bestämmelser om den godtagbara halten av sådana kemiska orenheter, i enlighet med god praxis som avses i förordning (EG) nr 183/2005.
(20)
Principen enligt vilken endast vissa fodertillsatser måste märkas när de används i foderråvaror och foderblandningar har visat sig fungera bra. Den klassificering som gjorts enligt förordning (EG) nr 1831/2003 måste uppdateras och moderniseras, vilket även beror på att särskilt sällskapsdjursägare kan vilseledas av tillsatsmärkningen.
(21)
Som en följd av bovin spongiform encefalopati (BSE)- och dioxinkriserna infördes 2002 genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/2/EG av den 28 januari 2002 om ändring av rådets direktiv 79/373/EEG om avyttring av foderblandningar (18) på initiativ av Europaparlamentet en skyldighet att ange viktprocenten för alla foderråvaror i foderblandningar. Vidare har livsmedels- och fodersäkerheten förbättrats avsevärt genom förordning (EG) nr 178/2002 och förordning (EG) nr 183/2005 och tillhörande tillämpningsåtgärder, särskilt genom att fokus lagts vid livsmedels- och foderföretagens ansvar, förbättrad spårbarhet, införandet av principen om faroanalys och kritiska styrpunkter (HACCP) och upprättandet av riktlinjer för god hygien i foderbranschen. Dessa framsteg, som återspeglas i antalet anmälningar till systemet för snabb varning för livsmedel och foder (RASFF), gör att skyldigheten att i märkningen ange viktprocenten av alla foderråvaror som ingår i foderblandningar inte längre behövs för att trygga en hög nivå på fodersäkerheten och därmed ett gott folkhälsoskydd. Den exakta procentangivelsen kan emellertid vara en frivillig uppgift som anges i syfte att förse köparna med lämplig information. Med tanke på att de behöriga myndigheterna har tillgång till information om de exakta viktprocentangivelserna för alla foderråvaror som ingår i foderblandningar bör de dessutom, på grund av brådskande omständigheter kopplade till människors eller djurs hälsa eller miljön och i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/48/EG av den 29 april 2004 om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (19), kunna tillhandahålla ytterligare information till köparna.
(22)
För att säkerställa att köparen får rätt information och inte vilseleds bör den exakta viktprocenten dock vara en obligatorisk uppgift om en foderråvara framhävs i foderblandningens märkning.
(23)
Att ange foderråvaror i foderblandningar med huvudingrediensen först är redan det en viktig uppgift. I vissa områden där tillverkaren inte är skyldig att ta med vissa uppgifter i märkningen bör köparen kunna begära ytterligare information. I sådana fall bör en marginal på ± 15 procent av det angivna värdet upprätthållas.
(24)
Tillverkarnas immateriella rättigheter bör skyddas. För tillämpningen av de immateriella rättigheterna bör direktiv 2004/48/EG gälla. Det bör också fastställas att foderblandningars kvantitativa sammansättning, till skillnad från namnen på de foderråvaror som ingår i dem, under vissa omständigheter kan betraktas som konfidentiell information som ska skyddas.
(25)
Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/32/EG av den 7 maj 2002 om främmande ämnen och produkter i djurfoder (20) gäller inte märkning av foder med alltför höga nivåer främmande ämnen. Det bör därför fastställas bestämmelser för att säkerställa lämplig märkning och god efterlevnad av utspädningsförbudet i artikel 5 i det direktivet till dess att sådana förorenade foderråvaror har avgiftats i en avgiftningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 10.2 och 10.3 i förordning (EG) nr 183/2005, eller till dess att de har rengjorts.
(26)
Undantag från de allmänna märkningskraven bör vara möjliga i de fall märkningskraven inte är nödvändiga för att skydda människors eller djurs hälsa eller konsumenternas intressen utan innebär onödig börda för den tillverkare eller det foderföretag som ansvarar för märkningen. På grundval av erfarenheten bör sådana undantag tillåtas särskilt för foder som levereras av en jordbrukare till en annan för användning på den senares gård, för små mängder, för foderblandningar som består av högst tre foderråvaror och för blandningar av hela sädeskorn, frön och frukter.
(27)
Som en allmän regel bör foderblandningar saluföras i slutna behållare, men lämpliga undantag bör kunna göras när tillämpningen av detta krav inte är nödvändigt för att skydda människors eller djurs hälsa eller konsumenternas intressen och skulle innebära en alltför stor börda för foderföretagarna.
(28)
I del B i bilagan till direktiv 96/25/EG och kolumnerna 2-4 i bilagan till direktiv 82/471/EEG finns förteckningar över benämningar, beskrivningar och märkningsbestämmelser för vissa foderråvaror. Dessa förteckningar underlättar informationsutbyte om produktegenskaper mellan tillverkare och köpare. Tidigare erfarenheter av att uppmuntra intressenterna att fastställa frivilliga standarder genom gemenskapsriktlinjer för foderhygien har varit enbart positiva. Intressenterna är bättre lämpade än lagstiftaren att utarbeta en mer omfattande förteckning som är flexiblare och bättre anpassad till användarnas behov. Intressenterna kan själva bestämma hur mycket arbete de anser det är rimligt att lägga ned på en foderråvaruförteckning. Det förefaller därför önskvärt att upprätta en icke uttömmande foderråvaruförteckning som ska användas av foderföretagare på frivillig basis, med undantag för användningen av foderråvarans namn.
(29)
De befintliga förteckningar över foderråvaror som anges i del B i bilagan till direktiv 96/25/EG och kolumnerna 2-4 i bilagan till direktiv 82/471/EEG bör utgöra den första versionen av gemenskapsförteckningen. Denna första version bör på intressenternas initiativ därefter kompletteras alltefter deras behov, inbegripet komplettering av nya foderråvaror.
(30)
Av insynsskäl är det lämpligt att de berörda parternas företrädare informeras om en foderråvara som inte anges i förteckningen så snart en sådan foderråvara släpps ut på marknaden för första gången.
(31)
Modern märkning underlättar en konkurrensfrämjande marknad där dynamiska, effektiva och innovativa företag kan använda märkningen fullt ut för att sälja sina produkter. Med beaktande av både företagens relationer till varandra vid saluförandet av foder och förhållandet mellan tillverkare och köpare av sällskapsdjursfoder kan en kod för god märkningspraxis på dessa två områden vara ett användbart hjälpmedel för att uppnå målen med modern märkning. Koden bör innehålla bestämmelser som gör det möjligt för köparen att göra välgrundade val. De bör också ge den person som ansvar för märkningen viktig vägledning om olika delar av märkningen. De kan vara till hjälp vid tolkningen av rambestämmelserna för frivillig märkning eller om hur obligatorisk märkning ska se ut. Koden bör användas på frivillig basis, utom då det anges i märkningen att den ska användas.
(32)
Det är av avgörande betydelse att alla berörda parter involveras för att säkerställa att förteckningen och koden håller hög kvalitet och blir användbara. För att förbättra användarnas tillgång till korrekt information bör deras intressen beaktas. Detta kan ske genom att kommissionen godkänner förteckningen och koden, förutsatt att deras innehåll är genomförbart och att de är lämpliga för att uppnå syftet med denna förordning.
(33)
Medlemsstaterna bör anta regler om vilka sanktioner som ska gälla vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att bestämmelserna genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.
(34)
En övergångsperiod är nödvändig, särskilt när det gäller foder som används för att täcka ett särskilt näringsbehov och nivån på kemiska orenheter från tillverkningsprocessen och från processhjälpmedel. Det bör även vara tillåtet att saluföra befintliga lager tills de är slut. Dessutom kan det vara lämpligt att ange villkor enligt vilka foder får märkas i enlighet med denna förordning innan den träder i kraft.
(35)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen harmonisering av villkoren för utsläppande på marknaden och användning av foder, i syfte att säkerställa en hög fodersäkerhetsnivå och således ett gott folkhälsoskydd samt att tillhandahålla tillräcklig användar- och konsumentinformation och öka den inre marknadens effektivitet, för foder- och livsmedelssäkerhet och en smidigt fungerande inre marknad, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(36)
De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (21).
(37)
Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra förteckningen över råvaror som det är helt eller delvis förbjudet att använda som foder, att godkänna foder avsedda för särskilda näringsbehov, att upprätta en förteckning över märkningskategorier för foderråvaror för icke livsmedelsproducerande djur, med undantag för pälsdjur, att ändra förteckningen genom att fastställa högsta tillåtna halter av kemiska orenheter eller halter av botanisk renhet eller vattenhalt eller uppgifter som ersätter den obligatoriska märkningsuppgiften, att anpassa bilagorna till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och att anta övergångsåtgärder. Eftersom dessa åtgärder har allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning, bland annat genom att komplettera den med nya icke väsentliga delar, måste de antas enligt det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.
(38)
Av effektivitetsskäl bör de normala tidsfristerna för det föreskrivande förfarandet med kontroll förkortas för antagandet av ändringar av förteckningen över användningsområden. När det, på grund av tvingande, brådskande skäl, inte är möjligt att iaktta de normala tidsfristerna för det föreskrivande förfarandet med kontroll bör kommissionen kunna tillämpa det skyndsamma förfarandet i artikel 5a.6 i beslut 1999/468/EG för att ändra förteckningen över råvaror för vilka det föreligger begränsningar eller förbud när det gäller deras utsläppande på marknaden eller användning som djurfoder.
(39)
I artikel 16 i förordning (EG) nr 1831/2003 finns bestämmelser för märkning och förpackning av fodertillsatser och förblandningar. Särskilt bestämmelserna för förblandningar har visat sig orsaka praktiska problem vid genomförandet för företagen och behöriga myndigheter. För att åstadkomma en mer konsekvent märkning av förblandningar bör den artikeln ändras.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
INLEDANDE BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
Syftet med denna förordning är att, i enlighet med de allmänna principer som fastställs i förordning (EG) nr 178/2002, harmonisera villkoren för utsläppande på marknaden och användning av foder, i syfte att säkerställa en hög fodersäkerhetsnivå och således ett gott folkhälsoskydd samt att tillhandahålla tillräcklig användar- och konsumentinformation och förbättra den inre marknadens effektivitet.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs bestämmelser för utsläppande på marknaden och användningen av foder för såväl livsmedelsproducerande som icke livsmedelsproducerande djur inom gemenskapen samt bestämmelser för märkning, förpackning och presentation.
2. Denna förordning ska gälla utan att det påverkar andra gemenskapsbestämmelser på djurfoderområdet, särskilt
a)
direktiv 90/167/EEG,
b)
direktiv 2002/32/EG,
c)
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati (22),
d)
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (23),
e)
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1829/2003 av den 22 september 2003 om genetiskt modifierade livsmedel och foder (24),
f)
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1830/2003 av den 22 september 2003 om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer och spårbarhet av livsmedel och foderprodukter som är framställda av genetiskt modifierade organismer (25),
g)
förordning (EG) nr 1831/2003, och
h)
rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter (26).
3. Denna förordning ska inte vara tillämplig på vatten, vare sig vatten som konsumeras direkt av djur eller som avsiktligen tillsatts foder. Den ska emellertid vara tillämplig på foder som är avsett att administreras i vatten.
Artikel 3
Definitioner
1. I denna förordning gäller följande definitioner:
a)
De definitioner av ”foder”, ”foderföretag” och ”utsläppande på marknaden” som fastställs i förordning (EG) nr 178/2002.
b)
De definitioner av ”fodertillsats”, ”förblandning”, ”processhjälpmedel” och ”dagsbehov” som fastställs i förordning (EG) nr 1831/2003.
c)
De definitioner av ”anläggning” och ”behörig myndighet” som fastställs i förordning (EG) nr 183/2005.
2. Dessutom gäller följande definitioner:
a) foderföretagare: fysisk eller juridisk person som ansvarar för att säkerställa att kraven i denna förordning uppfylls i det foderföretag som står under vederbörandes kontroll.
b) utfodring av djur: fodertillförsel via munnen till djurets magtarmkanal i syfte att täcka djurets näringsbehov och/eller upprätthålla produktiviteten hos normalt friska djur.
c) livsmedelsproducerande djur: djur som utfodras, föds upp eller hålls för att användas som livsmedel, även djur som inte används som livsmedel men hör till en ras som normalt används som livsmedel inom gemenskapen.
d) icke livsmedelsproducerande djur: djur som utfodras, föds upp eller hålls men inte används som livsmedel, t.ex. pälsdjur, sällskapsdjur, laboratoriedjur, zoodjur och cirkusdjur.
e) pälsdjur: icke livsmedelsproducerande djur som utfodras, föds upp eller hålls för pälsproduktion och som inte används som livsmedel.
f) sällskapsdjur: icke livsmedelsproducerande djur som är av en art som utfodras, föds upp eller hålls, men normalt inte används som livsmedel inom gemenskapen.
g) foderråvaror: produkter av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung, vars främsta syfte är att uppfylla djurs näringsbehov, i naturligt tillstånd, färska eller konserverade liksom produkter som härletts därur genom industriell bearbetning och organiska eller oorganiska ämnen, med eller utan fodertillsatser, som är avsedda för utfodring av djur, antingen direkt som sådana, eller efter bearbetning eller för att framställa foderblandningar eller som bärare i förblandningar.
h) foderblandning: blandning av minst två foderråvaror, med eller utan fodertillsatser, avsedd att användas som helfoder eller kompletteringsfoder för djur.
i) helfoder: foderblandning som genom sin sammansättning ger dagsbehovet av näring.
j) kompletteringsfoder: foderblandning med högt innehåll av vissa ämnen men som genom sin sammansättning bara tillgodoser dagsbehovet av näring om det ges i kombination med annat foder.
k) mineralfoder: kompletteringsfoder som innehåller minst 40 % råaska.
l) mjölknäring: foderblandning som, i torr form eller efter utspädning med en viss mängd vätska, ges till ungdjur som ett tillägg till eller ersättning för mjölk efter kolostrum eller till ungdjur såsom kalvar, lamm eller killingar avsedda för slakt.
m) bärare: ämne som används för att lösa upp, späda, finfördela eller på annat sätt fysiskt ändra en fodertillsats för att göra den enklare att hantera, applicera eller använda, utan att tillsatsens tekniska funktion ändras och utan att själv ha någon annan teknisk inverkan i sig.
n) särskilt näringsbehov: syftet att tillfredsställa det särskilda näringsbehovet hos djur vars upptagningsförmåga och ämnesomsättning är eller kan vara tillfälligt eller permanent störd och som därför behöver foder som är lämpat för dem.
o) foder avsett för särskilda näringsbehov: foder som fyller ett särskilt näringssyfte antingen på grund av sin sammansättning eller den tillverkningsmetod som använts, och som gör att fodret klart skiljer sig från vanligt foder; foder avsett för särskilda näringsbehov omfattar inte foder som innehåller läkemedel i den mening som avses i direktiv 90/167/EEG.
p) förorenade råvaror: foder som innehåller en halt av oönskade ämnen som överskrider den acceptabla nivån enligt direktiv 2002/32/EG.
q) garantitid: den period under vilken den person som ansvarar för märkningen garanterar att fodret behåller de angivna egenskaperna; enbart en garantitid får anges för fodret som helhet och fastställs på grundval av garantitiden för var och en av fodrets beståndsdelar.
r) parti: en identifierbar mängd foder som konstaterats ha gemensamma egenskaper som ursprung, sort, förpackningsmetod, förpackare, avsändare eller märkning; när det gäller en produktionsprocess: en produktionsenhet från ett och samma tillverkningsställe som framställts med samma produktionsparametrar, eller ett antal sådana enheter som producerats samtidigt och lagrats tillsammans.
s) märkning: varje text, uttryck, varumärke, märkesnamn, bild eller symbol som beskriver ett foder och som anger denna information oavsett medium såsom på förpackning, behållare, anslag, etikett, dokument, förslutningsdon eller på Internet och som avser eller åtföljer fodret i fråga, inbegripet för annonseringsändamål.
t) etikett: varje etikett, märke, bild eller annan beskrivning som återges i skrift, tryck, stencil, prägling, relief eller stämpel som fästs på en förpackning eller behållare som innehåller foder.
u) presentation: form, utseende eller förpackningsmetod och de förpackningsmaterial som använts för fodret samt det sätt på vilket det arrangerats och uppvisats.
KAPITEL 2
ALLMÄNNA VILLKOR
Artikel 4
Säkerhets- och saluföringskrav
1. Foder får endast släppas ut på marknaden och användas om följande villkor är uppfyllda:
a)
Det är säkert.
b)
Det har inga direkta negativa effekter på miljön eller djurs hälsa.
De villkor som anges i artikel 15 i förordning (EG) nr 178/2002 ska gälla i tillämpliga delar för foder för icke livsmedelsproducerande djur.
2. Utöver de villkor som anges i punkt 1 i denna artikel ska foderföretagare som släpper ut foder på marknaden säkerställa att fodret
a)
är sunt, äkta, oförfalskat, lämpligt för avsedd användning och av god marknadsmässig kvalitet,
b)
är märkt, förpackat och presenterat i enlighet med bestämmelserna i denna förordning och annan tillämplig gemenskapslagstiftning.
De villkor som anges i artikel 16 i förordning (EG) nr 178/2002 ska gälla i tillämpliga delar för foder för icke livsmedelsproducerande djur.
3. Foder ska uppfylla kraven i de tekniska bestämmelserna om orenheter och andra kemiska beståndsdelar i bilaga I till denna förordning.
Artikel 5
Foderföretagens ansvar och skyldigheter
1. Foderföretagare ska i tillämpliga delar uppfylla skyldigheterna i artiklarna 18 och 20 i förordning (EG) nr 178/2002 och artikel 4.1 i förordning (EG) nr 183/2005 i fråga om foder för icke livsmedelsproducerande djur.
2. Den person som ansvarar för märkningen av foder ska göra all information om sammansättning eller påstådda egenskaper hos de foder som denna person släpper ut på marknaden tillgänglig för de behöriga myndigheterna så att det kan verifieras att informationen i märkningen är korrekt, inbegripet uppgift om den exakta viktprocenten för foderråvaror som ingår i en foderblandning.
3. På grund av eventuella brådskande omständigheter knutna till människors och djurs hälsa eller miljön och utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 2004/48/EG kan den behöriga myndigheten lämna ut information till köparen som den har tillgång till enligt punkt 2 i denna artikel, förutsatt att myndigheten efter att ha avvägt tillverkarnas respektive kundernas legitima intressen anser att det är berättigat att lämna ut denna information. I förekommande fall ska den behöriga myndigheten för att lämna ut sådan information begära att köparen undertecknar en sekretessförbindelse.
Artikel 6
Begränsning och förbud
1. Foder får inte innehålla eller bestå av råvaror för vilka det föreligger begränsningar eller förbud när det gäller deras utsläppande på marknaden eller användning som djurfoder. Förteckningen över sådana råvaror återfinns i bilaga III.
2. Kommissionen ska ändra förteckningen över råvaror för vilka det föreligger begränsningar eller förbud när det gäller deras utsläppande på marknaden eller användning som djurfoder med beaktande särskilt av vetenskapliga bevis, den tekniska utvecklingen, anmälningar till systemet för snabb varning för livsmedel och foder (RASFF) och resultat från offentliga kontroller i enlighet med förordning (EG) nr 882/2004.
Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
När det föreligger tvingande, brådskande skäl får kommissionen anta sådana ändringar i enlighet med det skyndsamma förfarande som avses i artikel 28.5.
KAPITEL 3
UTSLÄPPANDE PÅ MARKNADEN AV SPECIFIKA FODERSLAG
Artikel 7
Foderslags egenskaper
1. I enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 28.3 får kommissionen anta riktlinjer för att klargöra skillnaden mellan foderråvaror, fodertillsatser och andra produkter såsom veterinärmedicinska läkemedel.
2. Vid behov får kommissionen anta åtgärder för att klargöra huruvida en produkt ska betraktas som foder enligt denna förordning.
Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
Artikel 8
Fodertillsatsers innehåll
1. Utan att det påverkar användningsvillkoren i den relevanta rättsakt där respektive fodertillsats godkänns får foderråvaror och kompletteringsfoder inte innehålla fodertillsatser som motsvarar mer än 100 gånger den relevanta fastställda högsta tillåtna halten i helfoder eller fem gånger den högsta tillåtna halten för koccidiostatika eller histomonostatika.
2. Nivån 100 gånger den relevanta fastställda högsta tillåtna halten i helfoder som avses i punkt 1 får endast överskridas om sammansättningen av sådana produkter uppfyller det särskilda näringsbehovet i fråga om det relevanta användningsområdet enligt artikel 10 i denna förordning. Villkoren för användning av sådant foder ska specificeras närmare i förteckningen över användningsområden. Om inrättningar som står under kontroll av en tillverkare av sådant foder använder fodertillsatser som avses i kapitel 2 i bilaga IV till förordning (EG) nr 183/2005 måste de godkännas enligt artikel 10.1 b i den förordningen.
Artikel 9
Saluföring av foder avsett för särskilda näringsbehov
Foder avsett för särskilda näringsbehov får bara saluföras som sådant om dess avsedda användning anges i den förteckning över användningsområden som upprättats i enlighet med artikel 10, och om det uppfyller de grundläggande näringsmässiga egenskaper som krävs för respektive näringsändamål i enlighet med den förteckningen.
Artikel 10
Förteckning över användningsområden för foder avsett för särskilda näringsbehov
1. Kommissionen får uppdatera den förteckning över användningsområden som för närvarande finns i direktiv 2008/38/EG genom att lägga till ett användningsområde, dra tillbaka ett användningsområde eller lägga till, stryka eller ändra de villkor som är förenade med ett särskilt användningsområde.
2. Förfarandet för att uppdatera förteckningen över användningsområden kan inledas efter en ansökan till kommissionen från en fysisk eller juridisk person i gemenskapen eller av en medlemsstat. En giltig ansökan ska innehålla en akt där det visas hur den specifika fodersammansättningen fyller det avsedda näringsbehovet och att den inte har någon negativ inverkan på djurhälsa, människors hälsa, miljö eller djurskydd.
3. Kommissionen ska utan dröjsmål göra ansökan och akten tillgängliga för medlemsstaterna.
4. Om kommissionen, på grundval av tillgänglig vetenskaplig och teknisk information, har anledning att tro att användningen av ett visst foder inte fyller det avsedda näringsbehovet eller kan ha negativ effekt på djurhälsa, människors hälsa, miljö eller djurskydd, ska kommissionen inom tre månader efter mottagandet av en giltig ansökan begära ett yttrande från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad myndigheten). Myndigheten ska avge ett yttrande inom sex månader från mottagandet av begäran. Denna tidsfrist ska förlängas om myndigheten begär kompletterande information från sökanden.
5. Inom sex månader efter mottagandet av en giltig ansökan eller, i förekommande fall, efter mottagandet av myndighetens yttrande, ska kommissionen anta en förordning om uppdatering av förteckningen över avsedda användningsområden, förutsatt att villkoren i punkt 2 är uppfyllda.
Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.6.
6. Genom undantag från punkt 5, inom sex månader efter mottagandet av en giltig ansökan, eller, i förekommande fall, efter mottagandet av myndighetens yttrande ska kommissionen avsluta förfarandet och besluta att inte göra uppdateringen, när som helst under förfarandets gång, om den anser att uppdateringen inte är motiverad. Kommissionen ska göra detta i enlighet med det förskrivande förfarande som avses i artikel 28.3.
I sådana fall ska kommissionen vid behov underrätta den sökande och medlemsstaterna direkt och i sin skrivelse ange skälen till att den inte anser att en uppdatering är motiverad.
7. Kommissionen får i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 28.3 anta genomförandeåtgärder avseende utformningen och presentationen av ansökan.
KAPITEL 4
MÄRKNING, PRESENTATION OCH FÖRPACKNING
Artikel 11
Principer för märkning och presentation
1. Märkning och presentation av foder får inte utformas så att användaren vilseleds, särskilt
a)
avseende det avsedda användningsområdet eller fodrets egenskaper, särskilt typ, tillverkningsmetod, egenskaper, sammansättning, kvantitet, hållbarhet eller den art eller kategori djur fodret är avsett för,
b)
genom att fodret tillskrivs verkningar eller egenskaper som det inte har, eller genom att det antyds att det har särskilda egenskaper när i själva verket alla liknande foder har sådana egenskaper, eller
c)
avseende huruvida märkningen gjorts i enlighet med den gemenskapsförteckning och de gemenskapskoder som avses i artiklarna 24 och 25.
2. Foderråvaror eller foderblandningar som saluförs i lösvikt eller i ej förslutna förpackningar eller behållare i enlighet med artikel 23.2 ska åtföljas av ett dokument som innehåller alla märkningsuppgifter som enligt denna förordning är obligatoriska.
3. Om foder säljs med hjälp av distanskommunikation enligt definitionen i artikel 2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid distansavtal (27) ska de märkningsuppgifter som enligt denna förordning är obligatoriska, med undantag för de uppgifter som avses i artikel 15 b, d och e samt artiklarna 16.2 c eller 17.1 d, framgå av det underlag i vilket distansförsäljningen bekräftas eller tillhandahållas på annat lämpligt sätt innan ett distansavtal ingås. De uppgifter som avses i artikel 15 b, d och e samt artiklarna 16.2 c eller 17.1 d ska lämnas ut senast när fodret levereras.
4. Ytterligare märkningsbestämmelser utöver dem som anges i detta kapitel fastställs i bilaga II.
5. Tillåtna toleranser för avvikelser mellan en foderråvaras eller en foderblandnings värde enligt märkningen, och det värde som framkommer vid offentliga kontroller i enlighet med förordning (EG) nr 882/2004, förtecknas i bilaga IV till denna förordning.
Artikel 12
Ansvar
1. Den person som är ansvarig för märkningen ska se till att märkningsuppgifterna finns med och är korrekta.
2. Den person som ansvarar för märkningen ska vara den foderföretagare som först släpper ut fodret på marknaden eller, i tillämpliga fall, den foderföretagare under vars namn eller företagsnamn fodret saluförs.
3. Om deras verksamhet påverkar märkningen ska foderföretagen säkerställa att den information som ges, oavsett medium, uppfyller kraven i denna förordning.
4. Foderföretag som ansvarar för försäljning och distribution, men vars verksamhet inte påverkar märkningen, ska iaktta vederbörlig omsorg för att bidra till att kraven på märkning efterlevs, särskilt genom att avstå från att leverera foder som de, grundat på den information de har eller i form av yrkesmässig kunskap, vet eller borde ha presumerat inte uppfyller kraven.
5. Foderföretagen ska säkerställa att det inom deras verksamhet vidarebefordras obligatoriska märkningsuppgifter genom hela livsmedelskedjan, så att fodrets slutanvändare i enlighet med denna förordning kan ta del av informationen.
Artikel 13
Påståenden
1. Märkning och presentation av foderråvaror och foderblandningar kan särskilt upplysa om ett visst ämne förekommer i fodret eller inte, om fodret har en särskild näringsegenskap eller process eller en särskild funktion, förutsatt att följande villkor är uppfyllda:
a)
Påståendet är objektivt, kan kontrolleras av behörig myndighet och kan förstås av foderanvändaren.
b)
Den som ansvarar för märkningen kan, på begäran av den behöriga myndigheten, tillhandahålla vetenskapliga belägg för påståendet, antingen genom hänvisning till allmänt tillgängliga vetenskapliga bevis eller genom dokumenterad forskning som gjorts inom företaget. De vetenskapliga beläggen ska vara tillgängliga vid den tidpunkt fodret släpps ut på marknaden. Köpare ska ha rätt att göra den behöriga myndigheten uppmärksam på att de ifrågasätter om påståendet är korrekt. Om slutsatsen dras att påståendet inte är tillräckligt väl underbyggt ska märkningen i fråga om ett sådant påstående betraktas som vilseledande i enlighet med artikel 11. Om den behöriga myndigheten betvivlar att det berörda påståendet är vetenskapligt belagt, kan den överlämna frågan till kommissionen. Kommissionen kan fatta ett beslut, när så är lämpligt efter att ha inhämtat ett yttrande från myndigheten, i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 28.2.
2. Utan hinder av punkt 1 ska påståenden om optimering av näringsinnehållet och stöd eller skydd av de fysiologiska förhållandena tillåtas, såvida de inte innehåller sådana påståenden som avses i punkt 3 a.
3. I märkning och presentation av foderråvaror och foderblandningar får det inte hävdas att
a)
fodret förebygger, behandlar eller botar sjukdom, med undantag för koccidiostatika eller histomonostatika som är godkända enligt förordning (EG) nr 1831/2003; denna punkt gäller dock inte påståenden om näringsmässig obalans, förutsatt att ingen koppling görs till sjukdomssymtom gällande detta,
b)
fodret har ett särskilt näringssyfte som avses i den förteckning över användningsområden som det hänvisas till i artikel 9, såvida det inte uppfyller kraven däri.
4. Specifikationer avseende de krav som fastställs i punkterna 1 och 2 kan ingå i de gemenskapskoder som avses i artikel 25.
Artikel 14
Presentation av märkningsuppgifter
1. De obligatoriska märkningsuppgifterna ska samtliga vara tydligt placerade på förpackningen, behållaren, på en etikett som fästs därpå eller på det medföljande dokument som avses i artikel 11.2 på ett synligt, tydligt läsbart och outplånligt sätt på det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstat eller den region där fodret släpps ut på marknaden.
2. De obligatoriska märkningsuppgifterna ska vara lätta att identifiera och får inte skymmas av annan information. De ska ha en färg, ett teckensnitt och en storlek som inte skymmer eller framhäver delar av informationen, såvida det inte handlar om att varna användaren för något.
3. Specifikationer avseende de krav som fastställs i punkterna 1 och 2 och presentationen av den frivilliga märkningen som avses i artikel 22 kan ingå i de gemenskapskoder som avses i artikel 25.
Artikel 15
Allmänna obligatoriska märkningskrav
En foderråvara eller en foderblandning får bara släppas ut på marknaden om följande uppgifter framgår av märkningen:
a)
Fodertyp: foderråvara, helfoder eller kompletteringsfoder.
-
För ”helfoder” kan beteckningen ”mjölknäring - helfoder” vid behov användas.
-
För ”kompletteringsfoder” kan följande beteckningar vid behov användas: ”mineralfoder” eller ”mjölknäring - kompletteringsfoder”.
-
För andra sällskapsdjur än katter och hundar kan ”helfoder” eller ”kompletteringsfoder” ersättas med ”foderblandning”.
b)
Namn på eller firmanamn för och adress till det foderföretag som ansvarar för märkningen.
c)
Företagets godkännandenummer för den person som ansvarar för märkningen i enlighet med artikel 13 i förordning (EG) nr 1774/2002 för godkända företag enligt artikel 23.2 a, b och c i förordning (EG) nr 1774/2002 eller artikel 17 i förordning (EG) nr 1774/2002 eller artikel 10 i förordning (EG) nr 183/2005, om sådant nummer finns. Om den person som ansvarar för märkningen har flera godkännandenummer ska det nummer som tilldelats i enlighet med förordning (EG) nr 183/2005 användas.
d)
Partinummer.
e)
Nettomängd uttryckt i viktenhet för fasta produkter, och vikt- eller volymenheter för flytande produkter.
f)
Förteckning över fodertillsatser, med rubriken ”Tillsatser” i enlighet med kapitel I i bilaga VI eller VII, och utan att det påverkar de märkningsbestämmelser som fastställs i den rättsakt där respektive fodertillsats godkänns.
g)
Vattenhalten i enlighet med punkt 6 i bilaga I.
Artikel 16
Specifika obligatoriska märkningskrav för foderråvaror
1. Utöver de krav som fastställs i artikel 15 ska märkning av foderråvaror också inbegripa följande:
a)
Namnet på foderråvaran; namnet ska användas i enlighet med artikel 24.5.
b)
En obligatorisk märkningsuppgift som motsvarar en kategori i förteckningen i bilaga V; den obligatoriska märkningsuppgiften får ersättas av de uppgifter som fastställs för varje foderråvara i respektive kategori i den gemenskapsförteckning som avses i artikel 24.
2. Utöver kraven i punkt 1 ska märkning av foderråvaror innehålla följande uppgifter om tillsatser ingår:
a)
Den djurart eller djurkategori som foderråvaran är avsedd för i de fall då de berörda tillsatserna inte har godkänts för alla djurarter eller har godkänts med högsta tillåtna halter för vissa arter.
b)
Instruktioner för korrekt användning i enlighet med punkt 4 i bilaga II där en högsta tillåten halt fastställs för tillsatser.
c)
Garantitiden för andra än tekniska tillsatser.
Artikel 17
Specifika obligatoriska märkningskrav för foderblandningar
1. Utöver de krav som fastställs i artikel 15 ska märkning av foderblandningar också omfatta följande:
a)
Den djurart eller djurkategori som foderblandningen är avsedd för.
b)
Anvisningar för hur foderblandningen ska användas och vilket syfte den har. Sådana instruktioner ska i förekommande fall överensstämma med punkt 4 i bilaga II.
c)
Om tillverkaren inte är den som ansvarar för märkningen ska följande anges:
-
Tillverkarens namn eller firmanamn och adress.
-
Tillverkarens godkännandenummer i enlighet med artikel 15 c eller ett identifieringsnummer enligt artikel 9, 23 eller 24 i förordning (EG) nr 183/2005. Om inget sådant nummer finns ska ett identifieringsnummer som tilldelas på tillverkarens eller den importerande foderföretagarens begäran i enlighet med det format som fastställs i kapitel II i bilaga V till förordning (EG) nr 183/2005 användas.
d)
Uppgift om garantitid i enlighet med följande krav:
-
”Sista användningsdag …” följt av ett datum för foder som på grund av nedbrytningsprocesser är lättfördärvliga.
-
”Bäst före …” följt av en månadsangivelse för övriga foder.
Om tillverkningsdatum anges på märkningen kan även uppgift om garantitid anges som ”… (dagar eller månader) efter tillverkningsdatum”.
e)
En förteckning över de foderråvaror som ingår i blandningen, med rubriken ”Sammansättning”, och namnet på respektive råvara i enlighet med artikel 16.1 a i fallande ordning efter vikt beräknad på vattenhalten i foderblandningen. Viktprocent får anges i en sådan förteckning.
f)
Den obligatoriska beteckning som avses i kapitel II i bilaga VI eller VII.
2. Avseende den förteckning som avses i punkt 1 e ska följande krav gälla:
a)
En foderråvaras namn och viktprocent ska anges om dess förekomst betonas i märkningen genom ord, bild eller grafik.
b)
Om viktprocenten för en foderråvara som ingår i en foderblandning för livsmedelsproducerande djur inte anges i märkningen, ska den person som ansvarar för märkningen, utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2004/48/EG, på köparens begäran lämna uppgifter om den kvantitativa sammansättningen i intervallet +/- 15 % av värdet enligt foderreceptet.
c)
Vad gäller foderblandningar avsedda för icke livsmedelsproducerande djur, med undantag för pälsdjur, kan foderråvarans särskilda namn ersättas med namnet på den kategori foderråvaran tillhör.
3. Vid brådskande omständigheter kopplade till människors eller djurs hälsa eller miljön och utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2004/48/EG kan den behöriga myndigheten lämna ut information till köparen som den har tillgång till enligt artikel 5.2, förutsatt att myndigheten efter att ha avvägt tillverkarnas respektive kundernas legitima intressen drar slutsatsen att det är berättigat att lämna ut denna information. I förekommande fall ska den behöriga myndigheten för att lämna ut sådan information begära att köparen undertecknar en sekretessförbindelse.
4. För tillämpningen av punkt 2 c ska kommissionen upprätta en förteckning över foderråvarukategorier som kan användas i stället för namnen på individuella foderråvaror vid märkning av foder för icke livsmedelsproducerande djur, med undantag för pälsdjur.
Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
Artikel 18
Ytterligare obligatoriska märkningskrav för foder avsett för särskilda näringsbehov
Utöver de allmänna obligatoriska krav som fastställs i artiklarna 15, 16 och 17 ska, i tillämpliga fall, märkning av foder avsett för särskilda näringsbehov även omfatta följande:
a)
Uttrycket ”dietfoder”, som bara får användas för foder avsett för särskilda näringsbehov, ska finnas bredvid foderbeteckningen enligt artikel 15 a.
b)
De uppgifter som krävs för respektive avsett användningsområde i kolumnerna 1-6 i den förteckning över användningsområden som avses i artikel 9.
c)
Angivande om att en näringsexpert eller veterinär bör rådfrågas innan fodret används, eller innan användningsperioden förlängs.
Artikel 19
Ytterligare obligatoriska märkningskrav för sällskapsdjursfoder
På etiketten till sällskapsdjursfoder ska ett gratistelefonnummer eller andra lämpliga kommunikationssätt anges som köparen kan använda för att, utöver de obligatoriska uppgifterna, få information om
a)
eventuella fodertillsatser i fodret,
b)
de foderråvaror som ingår, och som betecknas med kategori enligt artikel 17.2 c.
Artikel 20
Ytterligare obligatoriska märkningskrav för icke tillåtet foder
1. Utöver de krav som fastställs i artiklarna 15, 16, 17 och 18 ska foder som inte uppfyller kraven i gemenskapslagstiftningen enligt bilaga VIII, såsom kontaminerade varor, märkas enligt de krav som fastställs i den bilagan.
2. Kommissionen får ändra bilaga VIII för att anpassa den till den rättsliga utvecklingen mot nya standardbestämmelser.
Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
Artikel 21
Undantag
1. De uppgifter som avses i artikel 15 c, d, e och g samt artikel 16.1 b behövs inte i de fall köparen före en transaktion skriftligen har angett att han eller hon inte behöver uppgifterna. En transaktion kan bestå av flera leveranser.
2. På förpackat foder kan de uppgifter som avses i artikel 15 c, d och e samt artikel 16.2 c eller artikel 17.1 c, d och e anges på förpackningen utanför den etikett som avses i artikel 14.1. I sådana fall ska det påpekas var uppgifterna finns.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av bilaga I till förordning (EG) nr 183/2005 ska de uppgifter som avses i artikel 15 c, d, e och g samt artikel 16.1 b i denna förordning inte vara obligatoriska för foderråvaror som inte innehåller fodertillsatser, med undantag av konserveringsmedel och ensileringstillsatser, och som framställs och levereras av ett foderföretag i enlighet med artikel 5.1 i förordning (EG) nr 183/2005 till en foderanvändare i primärproduktion för användning i den egna verksamheten.
4. De obligatoriska uppgifter som avses i artikel 17.1 f krävs inte för blandningar av hela sädeskorn, frön och frukter.
5. Vad gäller foderblandningar som består av högst tre foderråvaror ska de uppgifter som avses i artikel 17.1 a och b inte vara obligatoriska om det klart framgår av beskrivningen vilka foderråvaror som använts.
6. För kvantiteter som inte överstiger 20 kg foderråvara eller foderblandning avsedda för slutanvändare och som säljs i lösvikt kan köparen få de uppgifter som avses i artiklarna 15, 16 och 17 genom lämpligt anslag vid inköpsstället. I sådana fall ska de uppgifter som avses i artiklarna 15 a och 16.1 eller artikel 17.1 a och b lämnas till köparen, senast på eller tillsammans med fakturan.
7. För kvantiteter sällskapsdjursfoder som säljs i förpackningar med flera behållare kan de uppgifter som avses i artikel 15 b, c, f och g samt artikel 17.1 b, c, e och f ges enbart på den yttre förpackningen och inte på varje enskild behållare, förutsatt att förpackningens sammanlagda totala vikt inte överstiger 10 kg.
8. Genom undantag från bestämmelserna i denna förordning får medlemsstaterna tillämpa nationella bestämmelser för foder för djur som hålls för vetenskapliga eller experimentella ändamål, förutsatt att det av märkningen tydligt framgår vad fodret är avsett för. Medlemsstaterna ska utan dröjsmål informera kommissionen om sådana bestämmelser.
Artikel 22
Frivillig märkning
1. Utöver de obligatoriska märkningskraven kan märkning av foderråvaror och foderblandningar också innehålla frivilliga uppgifter, förutsatt att de allmänna principerna i denna förordning iakttas.
2. Ytterligare villkor för den frivilliga märkningen kan anges i de gemenskapskoder som avses i artikel 25.
Artikel 23
Förpackning
1. Foderråvaror och foderblandningar får bara släppas ut på marknaden i slutna förpackningar eller behållare. Förpackningar och behållare ska förslutas på ett sådant sätt att förslutningen förstörs och inte kan återanvändas när förpackningen eller behållaren öppnas.
2. Genom undantag från punkt 1 får följande foder släppas ut på marknaden i lösvikt eller i ej förslutna förpackningar eller behållare:
a)
Foderråvaror.
b)
Foderblandningar som enbart innehåller säd, frön eller hela frukter.
c)
Foderblandningar för leverans till annan tillverkare av foderblandningar.
d)
Foderblandningar för leverans direkt från tillverkare till användare.
e)
Foderblandningar för leverans från tillverkare av foderblandningar till förpackningsföretag.
f)
Kvantiteter foderblandningar på högst 50 kg som är avsedda för slutanvändaren och tas direkt från en förseglad förpackning eller behållare.
g)
Block eller slickstenar.
KAPITEL 5
GEMENSKAPSFÖRTECKNING ÖVER FODERRÅVAROR OCH GEMENSKAPSKODER FÖR GOD MÄRKNINGSPRAXIS
Artikel 24
Gemenskapsförteckning över foderråvaror
1. En gemenskapsförteckning över foderråvaror (nedan kallad förteckningen) ska upprättas som ett hjälpmedel för att förbättra märkningen av foderråvaror och foderblandningar. Förteckningen ska underlätta utbytet av information om produktegenskaper och omfatta en icke uttömmande uppräkning av foderråvaror. För varje foderråvara som förtecknas ska minst följande uppgifter anges:
a)
Namn.
b)
Identifieringsnummer.
c)
En beskrivning av foderråvaran, inklusive uppgifter om tillverkningsprocess i tillämpliga fall.
d)
Uppgifter som ersätter den obligatoriska märkningsuppgift som avses i artikel 16.1 b.
e)
En ordlista med definitioner av de olika processer och tekniska uttryck som används.
2. Den första versionen av gemenskapsförteckningen ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 28.2 senast den 21 mars 2010, och posterna i denna förteckning ska utgöras av de poster som förtecknas i del B i bilagan till direktiv 96/25/EG och kolumnerna 2-4 i bilagan till direktiv 82/471/EEG. Ordlistan ska bestå av punkt IV i del A i bilagan till direktiv 96/25/EG.
3. Det förfarande som fastställs i artikel 26 ska gälla för ändringar av förteckningen.
4. Denna artikel ska gälla utan att det påverkar de säkerhetskrav som fastställs i artikel 4.
5. Användningen av förteckningen av foderföretagare ska vara frivillig. Namnet på en foderråvara som ingår i förteckningen får emellertid endast användas förutsatt att alla relevanta bestämmelser som gäller för förteckningen följs.
6. Den person som ansvarar för det första utsläppandet på marknaden av en foderråvara som inte ingår i förteckningen ska omedelbart meddela de företrädare för den europeiska foderbranschen som avses i artikel 26.1 att denna foderråvara används. Företrädarna för den europeiska foderbranschen ska offentliggöra ett register med sådana anmälningar på Internet och uppdatera detta register regelbundet.
Artikel 25
Gemenskapskoder för god märkningspraxis
1. Kommissionen ska uppmuntra utarbetandet av två gemenskapskoder för god märkningspraxis (nedan kallade koderna), en för sällskapsdjursfoder och en för foderblandningar för livsmedelsproducerande djur, eventuellt med en avdelning för foderblandningar för pälsdjur.
2. Koderna ska syfta till att förbättra märkningen. De ska framför allt innehålla bestämmelser om presentationen av märkningsuppgifterna enligt artikel 14, om frivillig märkning enligt artikel 22 och om användningen av påståenden enligt artikel 13.
3. Det förfarande som fastställs i artikel 26 ska gälla för utarbetande och eventuella ändringar av koderna.
4. Användningen av koderna av foderföretagare ska vara frivillig. Angivande av att en viss kod används vid märkningen får emellertid endast ske under förutsättning att alla relevanta bestämmelser som gäller för denna kod följs.
Artikel 26
Utarbetande av koderna och ändringar av gemenskapsförteckningen och gemenskapskoderna
1. Utkast till ändringar av gemenskapsförteckningen och utkast till koderna samt eventuella utkast till ändringar av dessa ska utvecklas och ändras av samtliga lämpliga företrädare för den europeiska foderbranschen och
a)
i samråd med andra berörda parter, t.ex. foderanvändare,
b)
i samarbete med behöriga myndigheter i medlemsstaterna och, där så är lämpligt, med myndigheten,
c)
med beaktande av relevanta erfarenheter av yttranden från myndigheten samt utvecklingen på det vetenskapliga och tekniska området.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 ska kommissionen godkänna åtgärder som vidtas enligt denna artikel i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 28.2.
3. Det ska antas ändringar av gemenskapsförteckningen avseende fastställandet av högsta tillåtna halter av kemiska orenheter i enlighet med punkt 1 i bilaga I eller halter av botanisk renhet i enlighet med punkt 2 i bilaga I eller vattenhalterna som avses i punkt 6 i bilaga I eller uppgifter som ersätter den obligatoriska märkningsuppgift som avses i artikel 16.1 b. Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
4. Alla åtgärder i denna artikel ska antas endast under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:
a)
De har utarbetats i enlighet med punkt 1.
b)
Innehållet i dem är praktiskt genomförbart för de relevanta sektorerna i hela gemenskapen.
c)
De är lämpliga för att uppfylla syftet med denna förordning.
5. Förteckningen ska offentliggöras i L-serien av Europeiska unionens officiella tidning. Titel och referenser till koderna ska offentliggöras i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning.
KAPITEL 6
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 27
Tillämpningsbestämmelser
1. Kommissionen får ändra bilagorna för att anpassa dem till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen.
Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning, bland annat genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
2. Andra tillämpningsåtgärder som är nödvändiga för att tillämpa denna förordning ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 28.3, såvida inget annat anges.
Artikel 28
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, som inrättats genom artikel 58 i förordning (EG) nr 178/2002 (nedan kallad kommittén).
2. När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
3. När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG ska vara tre månader.
4. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1-5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
5. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1, 5a.2, 5a.4 och 5a.6 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
6. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1-5a.4 och 5a.5 b samt artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.
De tidsfrister som avses i artikel 5a.3 c, 5a.4 b och 5a.4 e i beslut 1999/468/EG ska vara två månader, en månad respektive två månader.
Artikel 29
Ändring av förordning (EG) nr 1831/2003
Artikel 16 i förordning (EG) nr 1831/2003 ska ändras på följande sätt:
1.
Punkt 1 ska ändras på följande sätt:
a)
Led d ska ersättas med följande:
”d)
I förekommande fall, godkännandenumret enligt artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 183/2005 av den 12 januari 2005 om fastställande av krav för foderhygien (28) för den anläggning som tillverkar fodertillsatsen eller förblandningen eller släpper ut den på marknaden eller, i förekommande fall, enligt artikel 5 i direktiv 1995/69/EG.
b)
Följande stycke ska läggas till i slutet av punkt 1:
”För förblandningar ska leden b, d, e och g inte gälla de fodertillsatser som ingår.”
2.
Punkt 3 ska ersättas med följande:
”3. Utöver den information som anges i punkt 1 ska förpackningar eller behållare till fodertillsatser som hör till en funktionell grupp som anges i bilaga III eller en förblandning som innehåller en fodertillsats som tillhör en funktionell grupp som anges i bilaga III vara försedda med den information som anges i den bilagan på ett synligt, läsbart och outplånligt sätt.”
3.
Punkt 4 ska ersättas med följande:
”4. För förblandningar ska ordet ’förblandning’ finnas i märkningen. För foderråvaror ska bärarsubstansen anges i enlighet med artikel 17.1 e i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2009 av den 13 juli 2009 om utsläppande på marknaden och användning av foder (29), och om vatten används som bärarsubstans ska vattenhalten i förblandningen anges. Enbart en garantitid får anges för varje förblandning som helhet. En sådan garantitid ska fastställas på grundval av garantitiden för var och en av förblandningens beståndsdelar.
Artikel 30
Upphävande
Artikel 16 i direktiv 70/524/EEG och direktiven 79/373/EEG, 80/511/EEG, 82/471/EEG, 83/228/EEG, 93/74/EEG, 93/113/EG och 96/25/EG, och beslut 2004/217/EG ska upphävas från och med den 1 september 2010.
Hänvisningar till de upphävda direktiven och till det upphävda beslutet ska betraktas som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IX.
Artikel 31
Sanktioner
Medlemsstaterna ska fastställa regler om sanktioner vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att reglerna tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.
Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om dessa bestämmelser senast den 1 september 2010 och ska utan dröjsmål meddela eventuella ändringar som påverkar bestämmelserna.
Artikel 32
Övergångsbestämmelser
1. Genom undantag från artikel 33 andra stycket får foder som släppts ut på marknaden eller märkts i enlighet med direktiven 79/373/EEG, 82/471/EEG, 93/74/EEG och 96/25/EG före den 1 september 2010 släppas ut eller förbli på marknaden tills lagren är slut.
2. Genom undantag från artikel 8.2 får sådana foderslag som avses i den artikeln som redan lagligen släppts ut på marknaden före den 1 september 2010 släppas ut eller förbli på marknaden tills ett beslut har fattas om en ansökan om uppdatering av förteckningen över användningsområden enligt artikel 10, förutsatt att en sådan ansökan har inlämnats före den 1 september 2010.
3. Genom undantag från punkt 1 i bilaga I till denna förordning får foderråvaror släppas ut på marknaden och användas tills en högsta tillåten halt av kemiska orenheter från tillverkningsprocessen och från processhjälpmedel har fastställts, förutsatt att de uppfyller minst de villkor som fastställs i punkt 1 i del A avdelning II i bilagan till direktiv 96/25/EG. Detta undantag ska emellertid upphöra att gälla den 1 september 2012.
4. Åtgärder får antas för att underlätta övergången till tillämpningen av denna förordning. I synnerhet får villkor anges enligt vilka foder får märkas i enlighet med denna förordning före den dag då den börjar tillämpas. Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning bland annat genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 28.4.
Artikel 33
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 september 2010.
Artiklarna 31 och 32 ska emellertid tillämpas från och med dagen för förordningens ikraftträdande.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 juli 2009.