31990R2343
L 217/8
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2343/90 НА СЪВЕТА
от 24 юли 1990 година
относно достъпа на въздушните превозвачи до редовни въздушни маршрути в рамките на Общността и за разпределението на пътническия капацитет между въздушните превозвачи по редовни въздушни линии между държавите-членки
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид препоръката на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че е важно да се предприемат мерки с цел постепенно изграждане на вътрешния пазар за период, който изтича на 31 декември 1992 г., както е предвидено в член 8a от Договора; като има предвид, че вътрешният пазар обхваща пространство без вътрешни граници, в която е осигурено свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали;
като има предвид, че Решение 87/602/ЕИО (4) направи първата крачка към либерализация по отношение разпределението на пътническия капацитет и достъпа до пазара, необходими за реализация на въздушния транспорт на вътрешния пазар; като има предвид, че Съветът постанови да се предприемат допълнителни мерки за либерализиране след изтичането на първоначалния тригодишен период;
като има предвид, че е необходимо да се приложат принципите, регулиращи отношенията между държавите-членки по регистрация и въздушните превозвачи, лицензирани на тяхна територия преди 1 юли 1992 г. на база общи изисквания и критерии;
като има предвид, че бяха постигнати договорености за по-добро сътрудничество относно използването на летище Гибралтар в Лондон на 2 декември 1987 г. от Кралство Испания и Обединеното кралство в съвместна декларация на министрите на външните работи на двете държави, както и че тези договорености все още не са влезли в сила;
като има предвид, че степента на изграждане на въздухоплавателната система на гръцките острови и на островите в Атлантическия океан, включително автономния регион на Азорските острови, която в момента не съответства на изискванията, и по тази причина летищата, разположени на тези острови, са временно изключени от приложението на настоящия регламент;
като има предвид, че инфраструктурата на летището на Порто, която в момента се разширява с цел поемането на по-голям обем редовни въздушни линии; като има предвид, че по тази причина въпросното летище следва временно да се изключи от приложението на настоящия регламент, докато разширението на настоящата инфраструктура бъде окончателно завършено;
като има предвид необходимостта да се състави специална разпоредба според така създалите се специфични обстоятелства за въздушни услуги по нови маршрути между регионалните летища и за пътническия въздушен транспорт, необходим за поддържането на услугите в определени регионални летища;
като има предвид, че нарасналият достъп до пазара ще стимулира развитието на отрасъла на въздушния транспорт в Общността и ще доведе до подобряване на услугите за крайните потребители; като има предвид, че вследствие на това е необходимо въвеждането на по-либерални разпоредби относно многократно назначение на правата за трафик по трета, четвърта и пета свобода на въздуха;
като има предвид, че като се вземат под внимание проблемите, свързани с летищната инфраструктура, навигационните съоръжения и наличието на въздушни коридори, е необходимо да се предвидят определени ограничения относно упражняване правата за използването на въздушния трафик;
като има предвид, че упражняването на правата за използването на въздушния трафик трябва да бъде съобразено с правилата за безопасност и опазването на околната среда, разпределението на въздушните коридори и условията за достъп до летищата трябва да се разглеждат без дискриминация по отношение на националната принадлежност;
като има предвид, че двустранните правила за разпределение на капацитета не са в съответствие с принципите на вътрешния пазар, които следва да бъдат окончателно завършени до 1993 г. за отрасъла на въздушния транспорт; като има предвид, че вследствие на това двустранните ограничения трябва да намалеят постепенно;
като има предвид, че е важно да бъдат насърчавани междурегионалните услуги с цел развитието на транспортната мрежа на Общността и принос към разрешаването на проблема с претоварванията на някои големи летища; като има предвид, че вследствие на това е необходимо въвеждането на по-либерални правила по отношение на разпределението на капацитета за тези услуги;
като има предвид, че това е относително важно за някои държави-членки без редовен трафик в сравнение с редовния трафик, е необходимо да се предприемат мерки за облекчаване на това влияние върху възможностите на въздушните превозвачи на държавите-членки да получават такъв трафик; като има предвид, че мерките, които предстои да се въведат, не следва да бъдат насочени към ограничаване на нередовния трафик или подлагането му на специално нормативно законодателство;
като има предвид ситуацията на пазарна конкурентноспособност, следва да се приеме разпоредба за предотвратяване на неравностойните икономически ефекти върху въздушните превозвачи;
като има предвид, че настоящият регламент заменя Директива 83/416/ЕИО (5), последно изменена от Директива 89/463/ЕИО (6), и Решение 87/602/ЕИО; като има предвид, че вследствие на това е необходима отмяната на тази директива и това решение;
като има предвид, че е желателно Съветът да приеме допълнителни мерки за либерализация, включително каботаж по отношение достъпа до пазара и разпределението на капацитета до 30 юни 1992 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Обхват и определения
Член 1
1. Настоящият регламент се отнася до:
а)
достъп до пазара за въздушните превозвачи на Общността;
б)
подялба на пътническия капацитет между въздушните превозвач/и, лицензирани в една държава-членка, и въздушните превозвачи, лицензирани в друга държава-членка за редовни въздушни линии между тези държави.
2. Прилагането на настоящия регламент за летището на Гибралтар не засяга съответните правни позиции на Кралство Испания и Обединеното кралство по отношение на спора относно суверенитета над територията, на която е разположено летището.
3. Разпоредбите на настоящия регламент към летището на Гибралтар не се прилагат до влизането в сила на договорения в съвместната декларация от 2 декември 1987 г. на външните министри на Кралство Испания и Обединеното кралство режим.
4. Летищата на гръцките острови и на островите в Атлантическия океан, съставляващи автономния регион на Азорските острови, се освобождават от прилагането на настоящия регламент до 30 юни 1993 г. Освен в случаите на друго решение на Съвета, по предложение на Комисията това освобождаване ще се прилага за последващ период от пет години, който може да бъде продължен с още пет години.
Летището на Порто се освобождава от прилагането на настоящия регламент до 31 декември 1992 г. Настоящата дерогация ще бъде отменена, когато Португалската република прецени, че икономическите условия на летището са подобрени.
В този смисъл, Португалската република ще уведоми Комисията, която съобщава тази информация на другите държави-членки.
Член 2
За целите на настоящия регламент:
а)
„въздушен превозвач“ означава предприятие за въздушен транспорт с валиден оперативен лиценз, издаден от държава-членка за експлоатация на редовни пътнически линии;
б)
„право на трафик на трета свобода“ означава правото на въздушен превозвач, лицензиран в една държава, да разтовари в друга държава пътници, товари и пощенски пратки, взети от държавата, в която е издаден лицензът;
„право на трафик на четвърта свобода“ означава правото на въздушен превозвач, лицензиран в една държава, да натовари на територията на друга държава, пътници, товари и пощенски пратки за разтоварване в държавата, в която е издаден лицензът;
„право на трафик на пета свобода“ означава правото на въздушен превозвач да извършва въздушен транспорт на пътници, товари и пощенски пратки между две държави, различни от държавата, в която е издаден лицензът;
в)
„засегнати държави“ означава държавите-членки, между които оперират редовни въздушни линии;
г)
„държава по регистрация“ означава държава-членка, в която е издаден лицензът, посочен в буква а);
д)
„въздушен превозвач“ на Общността означава:
i)
въздушен превозвач, който има и поддържа централното си управление и основното си седалище в Общността, мажоритарният дял от акциите на който са, и продължават да бъдат, собственост на държавите-членки и/или на лица на държавите-членки и които са и продължават да бъдат ефективно контролирани от тези държави или лица; или
ii)
въздушен превозвач, който по времето на приемането на настоящия регламент, независимо че не отговаря на определенията, посочени в i):
1.
или има централна администрация и основно седалище в Общността и предоставя редовни и нередовни въздушни услуги в Общността за период от 12 месеца, предшестващ приемането на настоящия регламент;
2.
или предоставя редовни въздушни услуги между държавите-членки на основание на правата на трета и четвърта свобода за период от 12 месеца, предшестващ приемането на настоящия регламент.
Въздушните превозвачи, които отговарят на изискванията, посочени в настоящата ii), са дадени в приложениe I;
е)
„редовни въздушни услуги“ означава серия от полети, всяка от които притежава всички характеристики, посочени по -долу:
i)
преминава през въздушното пространство над територията на повече от една държава-членка;
ii)
извършва се от въздушно средство за превоз на пътници или на пътници и товари и/или пощенски пратки срещу възнаграждение по такъв начин, че за всеки полет има на разположение места за индивидуално закупуване от потребителите (или директно от въздушния превозвач, или от неговите упълномощени представители);
iii)
оперира се по такъв начин, че да обслужва трафика между същите две точки, или повече точки:
1.
в съответствие с публикувано разписание, или
2.
с полети, които са дотолкова редовни или чести, че могат да съставляват явна систематична серия;
ж)
„полет“ означава отправяне от определено летище към определено летище-дестинация;
з)
„многократно назначение“ между две държави означава назначението от държавата на регистрация на два или повече въздушни превозвачи, лицензирани от нея да оперират редовни въздушни линии между нейната територия и тази на друга държава-членка;
и)
„множественост на назначаването“ между два града означава назначението от държавата на регистрация на два или повече въздушни превозвачи, лицензирани от нея да извършват въздушни услуги между летището или летищната система на нейната територия и летищната система на територията на друга държава-членка;
й)
„регионално летище“ означава произволно летище, различно от това посочено в приложениe II като летище от категория 1;
к)
„летищна система“ означава две или повече летища, групирани заедно като обслужващи един и същи град, както е посочено в приложениe II;
л)
капацитетът се изразява като броя на местата, предлагани на потребителите за редовни въздушни линии за определен период от време;
м)
„дял от капацитета“ означава делът на държава-членка, изразен като процентно съотношение от общия капацитет, изчислен в съответствие с член 11, в двустранните взаимоотношения с друга държава-членка, където се изключва капацитетът, предоставен по силата на права за услуги по пета свобода;
н)
„задължение за обществена услуга“ означава задължението, наложено на въздушен превозвач за изпълнение, което той поема по отношение на всеки маршрут, за който е лицензиран да оперира от държава-членка, всички необходими мерки за осигуряване на разпоредбата относно услуга, задоволяваща фиксирани стандарти за продължителност, регулярност и капацитет, където тези стандарти не биха се изпълнявали от въздушния превозвач, ако той се ръководи единствено от търговския си интерес.
Отношения между държавите по регистрация и техните въздушни превозвачи
Член 3
1. Настоящият регламент не засяга отношенията между държава-членка и въздушните превозвачи, лицензирани от тази държава, във връзка с пазарния достъп и разпределението на капацитета.
2. Съветът приема правила, регулиращи лицензирането на въздушните превозвачи и лицензирането на маршрути, за прилагане не по-късно от 1 юли 1992 г., на основание предложение от Комисията относно общи правила, спецификации и критерии, които да бъдат внесени не по-късно от 31 май 1991 г.
Права на трета и четвърта свобода
Член 4
Съгласно условията на настоящия регламент, на въздушните превозвачи на Общността е разрешено да упражняват права на трета и четвърта свобода между летищата и летищните системи в една държава-членка и летищата и летищните системи в друга държава-членка, където тези летища и летищни системи са отворени за трафик между държавите-членки или за международни въздушни услуги.
Взаимоотношения между държава-членка и въздушните превозвачи на други държави-членки
Член 5
1. В съответствие с член 6, дадена държава-членка разрешава на въздушните превозвачи, лицензирани в друга държава-членка, които са упълномощени от държавата по първоначалната им регистрация, да
-
упражняват права на трета и четвърта свобода, както е предвидено в член 4,
-
използват в рамките на Общността един и същи номер на полетите за комбинирани услуги по трета и четвърта свобода.
2. Където въздушният превозвач на една държава-членка е лицензиран в съответствие с настоящия член да извършва редовни въздушни услуги, държавата по регистрацията на този въздушен превозвач не предявява възражения по заявката за въвеждането на редовна въздушна услуга по същия маршрут, от въздушен превозвач на другата засегната държава.
3.
а)
Държава-членка, след консултации с други засегнати държави, може да наложи задължение за обществена услуга по отношение на въздушните услуги към регионално летище на нейна територия по маршрут, който се приема за жизненоважен за икономическото развитие на региона, в който е разположено летището, до степен да е необходимо да се осигури по този маршрут разпоредба за въздушни услуги, удовлетворяващи фиксирани стандарти за продължителност, регулярност, капацитет и цени, където тези стандарти не биха били възприети от превозвачите, ако те вземат предвид единствено търговския си интерес;
б)
Достатъчността на услугите по въздушния транспорт се оценява, като се отчитат:
i)
общественият интерес;
ii)
възможността за едновременен избор и на други форми на транспорт и способността тези форми да задоволят транспортните нужди по преценка;
iii)
цените на самолетните билети и условия, които се включват за крайните потребители;
в)
Независимо от разпоредбата на параграф 2, дадена държава-членка не е задължена да разреши на повече от един превозвач за обслужването на маршрут, към който се прилага задължението за обществена услуга, при условие, че правото за предоставяне на тази услуга се предлага чрез публичен търг за период от не повече от три години на всеки въздушен превозвач с оперативен лиценз, издаден в засегнатите държави, който, в съответствие с член 8, упражнява правото на пета свобода по маршрута. Другите засегнати държави и Комисията се уведомяват за подадените от въздушните превозвачи документи;
г)
буква в) не се прилага в случаите, където другата засегната държава-членка предложи удовлетворителна алтернатива за изпълнение на същото задължение за обществена услуга;
д)
настоящият параграф не се прилага за маршрутите с капацитет от над 30 000 места годишно.
4. Независимо от разпоредбата на параграф 2, държава-членка, която е разрешила на един от въздушните превозвачи, лицензиран от нея, да извършва пътническа услуга по нов маршрут между регионалните летища с въздухоплавателно средство с не повече от 80 места, не е задължена да разреши обратна въздушна услуга за период от две години, освен когато тя се извършва с въздухоплавателно средство с над 80 места или представлява част от услугата, извършвана съгласно условията на член 7, където не повече от 80 места са на разположение за продажба между съответните две регионални летища за всеки полет.
5. По искане на всяка държава-членка, която счита, че разработването на маршрут се ограничава неоправдано от условията съгласно параграф 3 или 4, или по своя инициатива, или където възникнат спорни моменти при прилагането на параграф 3, Комисията извършва проучване и, на база всички свързани фактори, взема решение в срок до два месеца от започване на проучването относно това, дали параграф 3 или 4 ще продължат да се прилагат за въпросния маршрут.
6. Комисията съобщава своето решение на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може да отнесе решението на Комисията до Съвета в срок до един месец. Съветът, с квалифицираното мнозинство, може да вземе друго решение в срок до един месец.
Многократно назначение
Член 6
1. Държава-членка приема многократно назначение на основа между две държави от друга държава-членка.
2. Тя приема многократно назначение и на основа между два града:
-
от 1 януари 1991 г. по маршрути, по които повече от 140 000 пътници са превозвани за последната година или по които има повече от 800 обратни полета годишно,
-
от 1 януари 1992 г., по маршрути, по които повече от 100 000 пътници са превозвани за последната година, или по които има повече от 600 обратни полета годишно.
Комбиниране на точки
Член 7
При извършването на редовни въздушни услуги към или от две или повече точки в друга държава-членка или в държави, различни от държавата по регистрация, на въздушните превозвачи на Общността е разрешено от засегнатите държави да комбинират редовни въздушни услуги и да използват същия номер на полета. Трафикът между комбинираните точки може да бъде упражняван съгласно член 8.
Права на пета свобода
Член 8
1. На въздушните превозвачи на Общността, в съответствие с настоящия член, е разрешено да упражняват права на пета свобода между комбинираните точки в две различни държави-членки при следните условия:
а)
правата на трафик се упражняват по услуга, която е създадена с цел и е по разписание, разширение на услуга от, или е предварителна на услуга до, държавата по тяхната регистрация;
б)
въздушният превозвач не може да използва за услугата с пета свобода повече от 50 % от своя сезонен капацитет от места на същата услуга с трета и четвърта свобода, на която услугата с пета свобода е разширение или предварителна услуга.
2.
а)
Въздушният превозвач може, за услуга с пета свобода, да използва авиация, която е различна, но не по-голяма от авиацията, която превозвачът използва за услугата с трета и четвърта степен на свобода, на която услугата с пета свобода е разширение или предварителна услуга;
б)
когато повече от една услуга с пета свобода се извършва като разширение или предварителна услуга на услуга с трета и четвърта свобода, разпоредбите относно капацитета съгласно параграф 1, буква б), разглеждат сумарния капацитет от места на разположение за превоза на пътници по тези услуги с пета свобода.
3. Въздушен превозвач, който извършва услуга с пета свобода в съответствие с настоящия член, предоставя по искане на заинтересованите държави-членки цялата свързана информация във връзка със:
а)
сезонния капацитет от места за услугата с трета и четвърта степен на свобода, на която услугата с пета свобода е разширение или предварителна услуга;
б)
в случаите на услуги с пета свобода, към които се прилага настоящият член 8, параграф 2, буква б), сезонния капацитет, използван за всяка услуга.
Условия за упражняване на права за трафик
Член 9
Настоящият регламент не засяга правото на държавите-членки да регулират без дискриминация, основана на националност, разпределението на трафика между летищата в една летищна система.
Член 10
1. Независимо от разпоредбата на член 5, параграф 2, упражняването на правата по трафика се подчинява на публикуваните правила на Общността, национални, регионални или местни правила за безопасността, защитата на околната среда и разпределението на коридорите, и на следните условия:
а)
засегнатото летище или летищна система да са достатъчно обезпечени със съоръжения, за да се извършва услугата;
б)
навигационните съоръжения да са достатъчно обезпечени с навигационни средства, за да се извършва услугата.
2. Където условията в параграф 1 не са изпълнени, държава-членка може, без дискриминация, основана на националност, да наложи условия във връзка с права по трафика, да ограничи или да откаже упражняването на тези права по трафика. Преди предприемането на тази мярка, държавата-членка уведомява Комисията и предоставя на нейното внимание всички необходими елементи на информация.
3. Без да се засяга разпоредбата на член 9 и освен със съгласие от страна на друга/и държава-членка/и, държава-членка не разрешава на въздушен превозвач:
а)
да създава нова услуга; или
б)
да увеличава честотата на съществуваща услуга
между определено летище на нейна територия и друга държава-членка за такъв период от време, за който на въздушен превозвач, лицензиран от тази държава-членка, не се разрешава на основание параграфи 1 и 2 да създаде нова услуга или да увеличи честотата на съществуваща услуга до въпросното летище, изчаквайки приемането от Съвета и влизането в сила на регламент за кодекс на поведение по отношение на разпределението на коридорите, базиран на общия принцип на недискриминация на основа на националната принадлежност.
4. По искане на всяка държава-членка, Комисията разглежда прилагането на параграф 2 и/или параграф 3 за всеки конкретен случай и в срок до един месец решава дали държавата-членка може да продължи да прилага мярката.
5. Комисията съобщава своето решение на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може да отнесе решението на Комисията до Съвета в срок до един месец. Съветът, действащ на принципа на квалифицираното мнозинство, може да вземе друго решение в срок до един месец.
Подялба на капацитета
Член 11
1. От 1 ноември 1990 г. държава-членка разрешава друга държава-членка да увеличи своя дялов капацитет за произволен сезон със 7,5 процентни пункта, сравнено със ситуацията през предходния съпоставим сезон, като се подразбира, че всяка държава-членка при всички случаи може да предяви искане за дялов капацитет от 60 %.
2. Съветът приема, за прилагане не по-късно от 1 януари 1993 г., на основание на предложение на Комисията, което се представя до31 декември 1991 г., разпоредби за отмяната на ограниченията относно подялбата на капацитета между държавите-членки.
3. Ограниченията относно дяловото разпределение на капацитета не се прилагат за услуга между регионални летища, независимо от капацитета на авиацията.
4. При прилагането на параграф 1, едностранни съкращения на капацитета не се вземат предвид. В такива случаи, базата за изчислението на дяловете от разпределението на капацитета е капацитетът, предлаган през предходния съпоставим сезон от въздушния/те превозвач/и на държава-членка, които са намалили своя/ите капацитет/и.
Член 12
1. По искане на всяка държава-членка, за която прилагането на член 11 е довело до сериозни финансови щети за въздушния/те превозвач/и, лицензирани от тази държава-членка, Комисията извършва преглед и, на основание на всички свързани фактори, включително пазарната ситуация, финансовото положение на засегнатия/те въздушен/ни превозвач/и и достигнатото използване на капацитета, взема решение дали разпределението на капацитета по маршрутите от или до тази държава трябва да се стабилизира за ограничен период от време.
2. По искане на държава-членка, чиито редовни въздушни услуги са изложени на значителна конкуренция от нередовни услуги и където съществува ситуация, при която възможностите на въздушните превозвачи на тази държава-членка ефективно да се конкурират на пазара са неоправдано накърнени, Комисията, след преглед на всички свързани фактори включително пазарната ситуация и достигнатото използване на капацитета, и след консултации с другите засегнати държави-членки, в срок от два месеца след получаване на искането решава дали делът от 7,5 процентни пункта, посочен в член 11, параграф 1, ще бъде намален за тези двустранни отношения.
3. Комисията съобщава своето решение на Съвета и до държавите-членки. Всяка държава-членка може да отнесе решението на Комисията до Съвета в срок до един месец. Съветът, с квалифицираното мнозинство, може да вземе друго решение в срок до един месец.
Общи разпоредби
Член 13
1. Настоящият регламент не възпрепятства държавите-членки да сключват помежду си договорености, които са по-гъвкави от разпоредбите по членове 6, 8 и 11, или да поддържат такива договорености в сила.
2. Разпоредбите на настоящия регламент не се използват за поставяне на ограничения върху съществуващ пазарен дял или договорености за капацитет.
Член 14
1. Комисията публикува доклад по прилагането на настоящия регламент не по-късно от 31 май 1992 г. и на всеки две години.
2. Държавите-членки и Комисията си сътрудничат за прилагане на настоящия регламент, по-специално в частта за събирането на информация за доклада, посочен в параграф 1.
3. Поверителната информация, получена вследствие на прилагането на настоящия регламент, е предмет на професионална тайна.
Член 15
Съветът взема решение за преразглеждане на настоящия регламент най-късно до 30 юни 1992 г., на основание на предложение на Комисията, което се представя до 31 май 1991 г.
Член 16
Решение 87/602/ЕИО и Директива 83/416/ЕИО се отменят.
Член 17
Настоящият регламент влиза в сила на 1 ноември 1990 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 1990 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2343/90 av den 24 juli 1990 om lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer i regelbunden lufttrafik inom gemenskapen och om delning av passagerarkapaciteten mellan lufttrafikföretag i regelbunden lufttrafik mellan medlemsstaterna
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 84.2 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), och
med beaktande av följande:
Det är viktigt att åtgärder beslutas för att gradvis upprätta den inre marknaden under perioden fram till den 31 december 1992 i enlighet med artikel 8a i fördraget. Den inre marknaden innebär ett område utan inre gränser med fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital.
Beslut 87/602/EEG () utgjorde ett första steg i riktning mot den liberalisering med avseende på delning av passagerarkapacitet och tillträde till marknaden som var nödvändig för att upprätta den inre marknaden när det gäller lufttransport. Rådet enades om att vidta ytterligare liberaliseringsåtgärder vid slutet av en inledande treårsperiod.
Före den 1 juli 1992 är det nödvändigt att på grundval av gemensamma bestämmelser och kriterier införa principer som reglerar förhållandet mellan registreringsstaterna och lufttrafikföretag som har tillstånd att utöva luftfart inom dessa staters territorier.
Den 2 december 1987 i London enades Spanien och Storbritannien om en ordning för utvidgat samarbete i fråga om utnyttjandet av flygplatsen i Gibraltar i form av en gemensam deklaration av de båda ländernas utrikesministrar. Denna ordning har ännu inte genomförts.
Lufttrafiksystemet på de grekiska öarna och på de öar i Atlanten som utgör den autonoma regionen Azorerna är för närvarande inte tillräckligt utvecklat, och flygplatser belägna på dessa öar bör därför temporärt undantas från tillämpningen av denna förordning.
Infrastrukturen på Oportos flygplats är fortfarande under utbyggnad för att kunna klara av ökningen av den regelbundna lufttrafiken och flygplatsen bör därför temporärt undantas från tillämpningen av denna förordning till dess utbyggnaden av infrastrukturen avslutats.
Det är nödvändigt att under vissa omständigheter införa särskilda bestämmelser för luftfartsförbindelser på nya linjer mellan regionala flygplatser samt för allmän trafikplikt som är nödvändig för att upprätthålla förbindelser till vissa regionala flygplatser.
En ökad tillgång till marknaden kommer att stimulera utvecklingen av gemenskapens lufttransportsektor och leda till bättre förbindelser för avnämarna. Det är därför nödvändigt att införa liberalare bestämmelser om utseende av flera lufttrafikföretag och om tredje, fjärde och femte frihetsrättigheterna.
Med hänsyn till problem i samband med flygplatsernas infrastruktur, navigationshjälpmedel och fördelning av avgångs- och ankomsttider är det nödvändigt med vissa begränsningar i utövandet av trafikrättigheterna.
Utövandet av trafikrättigheter skall ske i överensstämmelse med bestämmelserna om säkerhet, miljöskydd, fördelning av avgångs- och ankomsttider samt villkoren för tillgång till flygplatser och skall vidare hanteras utan särbehandling på grundval av nationalitet.
Bilaterala bestämmelser om kapacitetsdelning är oförenliga med principerna för den inre marknaden, vilken skall vara genomförd till 1993 inom lufttransportsektorn, och de bilaterala begränsningarna måste därför gradvis trappas ned.
Det är särskilt viktigt att främja utvecklingen av interregionala flygförbindelser för att bygga ut flyglinjenätet inom gemenskapen och att bidra till att lösa problemet med överbelastning på vissa stora flygplatser. Det är därför lämpligt med liberalare regler för kapacitetsdelning när det gäller dessa förbindelser.
Med tanke på den relativa betydelse som icke regelbunden trafik har för vissa medlemsstater i jämförelse med regelbunden trafik är det nödvändigt att vidta åtgärder för att mildra effekterna härav på möjligheterna för lufttrafikföretag i medlemsstater som tar emot denna trafik. De åtgärder som vidtas bör inte syfta till att begränsa den icke regelbundna trafiken eller till att reglera den.
Med hänsyn till konkurrenssituationen på marknaden bör åtgärder vidtas för att förhindra otillbörliga ekonomiska verkningar för lufttrafikföretagen.
Denna förordning ersätter direktiv 83/416/EEG (), ändrat senast genom direktiv 89/463/EEG (), och beslut 87/602/EEG, vilka därför bör upphävas.
Rådet bör besluta om ytterligare liberaliseringsåtgärder, som även skall omfatta cabotage, med avseende på tillträde till marknaden och kapacitetsdelning före den 30 juni 1992.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Tillämpningsområde och definitioner
Artikel 1
1. Denna förordning gäller
a) gemenskapens lufttrafikföretags tillträde till marknaden,
b) delning av passagerarkapacitet mellan ett eller flera lufttrafikföretag med tillstånd att utöva luftfart i en medlemsstat och ett eller flera lufttrafikföretag med motsvarande tillstånd i en annan medlemsstat med avseende på regelbunden lufttrafik mellan dessa stater.
2. Denna förordnings tillämpning på flygplatsen i Gibraltar inverkar inte på Spaniens eller Storbritanniens rättsliga ställning med avseende på tvisten om överhöghet över det territorium där flygplatsen är belägen.
3. Tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning på flygplatsen i Gibraltar skall uppskjutas tills ordningen i den gemensamma förklaring som avgavs av Spaniens och Storbritanniens utrikesministrar den 2 december 1987 har genomförts. När så sker, underrättar Spaniens och Storbritanniens regeringar samma dag rådet om detta.
4. Flygplatserna på de grekiska öarna och på de öar i Atlanten som utgör den autonoma regionen Azorerna undantas från tillämpningen av denna förordning till och med den 30 juni 1993. Såvida inte annat beslutats av rådet efter förslag från kommissionen, skall detta undantag gälla under ytterligare fem år och kan därefter förlängas med ytterligare en femårsperiod.
Flygplatsen i Oporto undantas från tillämpningen av denna förordning till och med den 31 december 1992. Undantaget upphör att gälla så snart som Portugal bedömer att flygplatsens ekonomiska förhållanden har förbättrats. Portugal skall underrätta kommissionen om detta. Kommissionen skall underrätta de andra medlemsstaterna.
Artikel 2
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
a) lufttrafikföretag: ett lufttransportföretag med giltigt tillstånd från en medlemsstat att utöva regelbunden luftfart.
b) tredje frihetsrättigheten: den rätt som ett lufttrafikföretag med tillstånd att utöva luftfart i en stat har att inom en annan stats territorium låta passagerare stiga av samt att lossa gods och post som det har tagit ombord i den stat där det beviljats tillstånd att utöva luftfart.
fjärde frihetsrättigheten: den rätt som ett lufttrafikföretag med tillstånd att utöva luftfart i en stat har att inom en annan stats territorium ta ombord passagerare, gods och post för avstigning respektive lossning i den stat där det beviljats tillstånd att utöva luftfart.
femte frihetsrättigheten: den rätt som ett lufttrafikföretag har att utföra lufttransport av passagerare, gods och post mellan två andra stater än den stat där det beviljats tillstånd att utöva luftfart.
c) berörda stater: de medlemsstater mellan vilka regelbunden lufttrafik bedrivs.
d) registreringsstat: den medlemsstat i vilken det i punkt a nämnda tillståndet är utfärdat.
e) gemenskapens lufttrafikföretag:
i) ett lufttrafikföretag som har och fortsatt kommer att ha sin centrala administration och sitt huvudkontor inom gemenskapen, och i vilket aktiemajoriteten innehas och fortsatt kommer att innehas av medlemsstater eller medborgare i medlemsstater och som kontrolleras och fortsatt kommer att kontrolleras av sådana stater eller personer, eller
ii) ett lufttrafikföretag som även om det inte motsvarar definitionen enligt i då denna förordning antas
1) antingen har sin centrala administration och sitt huvudkontor inom gemenskapen och har bedrivit regelbunden lufttrafik eller utfört icke regelbundna flygningar inom gemenskapen under de närmaste tolv månaderna före antagandet av denna förordning,
2) eller har bedrivit regelbunden lufttrafik mellan medlemsstater med tredje och fjärde frihetsrättigheterna under de närmaste tolv månaderna före antagandet av denna förordning.
Lufttrafikföretag som motsvarar de kriterier som anges i punkt ii ovan är förtecknade i bilaga 1.
f) regelbunden lufttrafik: en serie flygningar där varje flygning uppfyller följande kriterier:
i) Den passerar genom luftrummet över mer än en medlemsstats territorium,
ii) Den utförs med luftfartyg för befordran av passagerare eller passagerare och gods och/eller post mot ersättning på ett sådant sätt att det på varje flygning finns platser som allmänheten kan köpa på individuell basis (antingen direkt av lufttrafikföretaget eller av dess agenter),
iii) Den bedrivs så att den betjänar trafiken mellan samma orter, två eller flera,
1) antingen enligt en utgiven tidtabell
2) eller med flygningar som är så regelbundna eller täta att de utgör en tydlig och planmässig serie.
g) flygning: en avgång från en angiven flygplats till en angiven destinationsflygplats.
h) utseende av flera lufttrafikföretag på flyglinjer mellan två länder: en registreringsstats utseende av två eller flera av de lufttrafikföretag, för vilka den utfärdat tillstånd, att bedriva regelbunden lufttrafik mellan dess eget och en annan stats territorium.
i) utseende av flera lufttrafikföretag att trafikera flyglinjer mellan två orter: en registreringsstats utseende av två eller flera av de lufttrafikföretag, för vilka den utfärdat tillstånd, att trafikera en flyglinje mellan en flygplats eller ett flygplatssystem inom dess eget territorium och en flygplats eller ett flygplatssystem inom en annan medlemsstats territorium.
j) regional flygplats: varje flygplats som inte är upptagen i bilaga 2 som en kategori-1-flygplats.
k) flygplatssystem: två eller flera flygplatser som förts samman eftersom de betjänar samma ort, såsom framgår av bilaga 2.
l) kapacitet: det antal platser som utbjuds till enskilda personer på en flyglinje under en given tidsperiod.
m) kapacitetsandel: den i enlighet med artikel 11 beräknade procentandel som en medlemsstat har av den totala kapaciteten på en bilateral förbindelse till en annan medlemsstat med undantag av den kapacitet som utbjuds på linjer med femte frihetsrättigheten.
n) allmän trafikplikt: varje skyldighet för ett lufttrafikföretag att på de flyglinjer som det trafikerar med tillstånd från en medlemsstat vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att driften uppfyller de fastställda normer för kontinuitet, regelbundenhet och kapacitet som lufttrafikföretaget inte skulle uppfylla om det endast skulle ta hänsyn till sina kommersiella intressen.
Förhållandet mellan registreringsstaterna och deras lufttrafikföretag
Artikel 3
1. Denna förordning påverkar inte förhållandet mellan en medlemsstat och de lufttrafikföretag, som den utfärdat tillstånd för, med avseende på tillträde till marknaden och kapacitetsdelning.
2. På grundval av ett förslag från kommissionen om gemensamma bestämmelser och kriterier, som skall lämnas in senast den 31 maj 1991, skall rådet för genomförande senast den 1 juli 1992 anta regler om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag att utöva luftfart i regelbunden trafik och för tillstånd att trafikera flyglinjer.
Tredje och fjärde frihetsrättigheterna
Artikel 4
Om något annat inte följer av denna förordning har ett EG-lufttrafikföretag rätt att bedriva lufttrafik med tredje och fjärde frihetsrättigheterna mellan flygplatser eller flygplatssystem i en medlemsstat och flygplatser eller flygplatssystem i en annan medlemsstat, när dessa flygplatser eller flygplatssystem är öppna för trafik mellan medlemsstater eller för internationell trafik.
Förhållandet mellan en medlemsstat och andra medlemsstaters lufttrafikföretag
Artikel 5
1. Om något annat inte följer av artikel 6 skall en medlemsstat ge lufttrafikföretag, för vilka tillstånd att utöva luftfart utfärdats i en annan medlemsstat, rätt att
- utöva tredje och fjärde frihetsrättigheterna enligt artikel 4,
- inom gemenskapen använda samma linjebeteckning för kombinerade flygförbindelser med tredje och fjärde frihetsrättigheterna,
om registreringsstaten har gett företaget rätt till det.
2. När ett lufttrafikföretag i en medlemsstat har beviljats tillstånd att trafikera en flyglinje enligt denna artikel, får den stat där detta lufttrafikföretag är registrerat inte göra invändningar mot en ansökan från ett lufttrafikföretag i den andra berörda staten om att upprätta en regelbunden flygförbindelse på samma linje.
3. a) En medlemsstat får, efter samråd med andra berörda stater, införa allmän trafikplikt med avseende på luftfartsförbindelser med en regional flygplats inom medlemsstatens territorium på en flyglinje som anses väsentlig för den ekonomiska utvecklingen i den region där flygplatsen är belägen, i den utsträckning som är nödvändig för att på denna flyglinje säkerställa ett adekvat utbud av luftfartsförbindelser som uppfyller fastställda normer för kontinuitet, regelbundenhet och prissättning, normer som lufttrafikföretagen inte skulle uppfylla om de skulle ta hänsyn endast till sina kommersiella intressen.
b) Frågan om vilket utbud av luftfartsförbindelser som är adekvat skall bedömas med beaktande av
i) allmänhetens intresse,
ii) möjligheten att anlita andra transportmedel samt dessas ändamålsenlighet när det gäller att tillgodose de transportbehov som föreligger,
iii) de biljettpriser och villkor som kan erbjudas avnämarna.
c) Trots bestämmelsen i punkt 2 är en medlemsstat inte skyldig att tillåta fler än ett lufttrafikföretag att trafikera en flyglinje som är förenad med allmän trafikplikt under förutsättning att rätten att upprätthålla denna flygförbindelse bjuds ut genom ett offentligt anbudsförfarande för en period på upp till tre år till alla lufttrafikföretag med tillstånd att utöva luftfart utfärdade i de berörda staterna och till alla EG-lufttrafikföretag som enligt artikel 8 är berättigade att utöva femte frihetsrättigheten på flyglinjen. Lufttrafikföretagens anbud skall översändas till de andra berörda staterna och till kommissionen.
d) Artikel 5.3 c är inte tillämplig i de fall då den andra medlemsstaten föreslår ett tillfredsställande alternativt sätt att fullgöra den allmänna trafikplikten.
e) Artikel 5.3 är inte tillämplig på flyglinjer med en kapacitet som överstiger 30 000 platser per år.
4. Trots bestämmelsen i punkt 2 är en medlemsstat, som har gett ett av de lufttrafikföretag, som den lämnat tillstånd att utöva luftfart, rätt till passagerartrafik på en flyglinje mellan regionala flygplatser med luftfartyg med en kapacitet av högst 80 platser, under en tid av två år inte skyldig att godkänna en ömsesidig flygförbindelse, såvida den inte bedrivs med luftfartyg med en kapacitet av högst 80 platser, eller ingår i en flygförbindelse som bedrivs enligt bestämmelserna i artikel 7 och på vilken högst 80 platser finns till salu för varje flygning mellan de två regionala flygplatserna.
5. Kommissionen skall på begäran av en medlemsstat, som anser att utvecklingen av en flyglinje hindras orimligt genom bestämmelserna i punkt 3 eller 4, eller på eget initiativ eller då oenighet uppstår om tillämpningen av punkt 3, göra en utredning och på grundval av alla relevanta omständigheter fatta ett beslut inom två månader efter det att den inlett sin utredning om huruvida punkt 3 eller 4 bör fortsätta att tillämpas på flyglinjen i fråga.
6. Kommissionen skall underrätta rådet och medlemsstaterna om sitt beslut. Varje medlemsstat får hänskjuta frågan till rådet inom en tidsfrist på en månad. Rådet kan med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut inom en en månad.
Utseende av flera lufttrafikföretag
Artikel 6
1. En medlemsstat skall godta att en annan medlemsstat utser flera lufttrafikföretag att trafikera flyglinjer mellan två länder.
2. En medlemsstat skall också godta att flera lufttrafikföretag utses att trafikera flyglinjer mellan två orter
- från och med den 1 januari 1991 på flyglinjer där det föregående år befordrades över 140 000 passagerare eller där antalet tur-och-returflygningar överstiger 800 per år,
- från och med den 1 januari 1992 på flyglinjer där det föregående år befordrades över 100 000 passagerare eller där antalet tur-och-returflygningar överstiger 600 per år.
Kombination av orter
Artikel 7
Vid regelbunden lufttrafik till eller från två eller flera orter i en annan eller andra medlemsstater än registreringsstaten skall de berörda staterna ge ett EG-lufttrafikföretag rätt att kombinera flygförbindelser i regelbunden lufttrafik och att använda samma linjebeteckning. Trafikrättigheter mellan de kombinerade orterna får utövas enligt artikel 8.
Femte frihetsrättigheten
Artikel 8
1. I överensstämmelse med denna artikel skall ett gemenskapens lufttrafikföretag tillåtas att utöva femte frihetsrättigheten mellan kombinerade orter i två skilda medlemsstater på följande villkor:
a) Trafikrättigheterna utövas på en flygförbindelse som enligt tidtabellen antingen utgör en förlängning av en förbindelse från eller den första delsträckan av en förbindelse till registreringsstaten.
b) Lufttrafikföretaget får för flygförbindelsen med femte frihetsrättigheten använda högst 50 procent av sin platskapacitet per säsong på den flygförbindelse med tredje och fjärde frihetsrättigheterna som förbindelsen med femte frihetsrättigheten utgör en förlängning eller en första delsträcka av.
2. a) För en flygförbindelse med femte frihetsrättigheten får lufttrafikföretaget använda ett annat, men inte större, luftfartyg än det som utnyttjas för flygförbindelsen med tredje och fjärde frihetsrättigheten, som förbindelsen med femte frihetsrättigheten är en förlängning eller en första delsträcka av.
b) När mer än en flygförbindelse med femte frihetsrättigheten trafikeras som en förlängning eller en första delsträcka av en förbindelse med tredje eller fjärde frihetsrättigheten, skall den i punkt 1 b angivna kapaciteten utgöra den sammanlagda platskapacitet som står till förfogande för passagerarbefordran på grundval av femte frihetsrättigheten på dessa förbindelser med femte frihetsrättigheten.
3. Ett lufttrafikföretag som trafikerar en flygförbindelse med femte frihetsrättigheten enligt denna artikel skall på begäran tillhandahålla berörda medlemsstater alla relevanta upplysningar om
a) platskapaciteten per säsong på den flygförbindelse med tredje och fjärde frihetsrättigheterna som förbindelsen med femte frihetsrättigheten utgör förlängningen eller den första delsträckan av, och
b) den kapacitet per säsong som utnyttjats för var och en av de flygförbindelser med femte frihetsrättigheten, på vilka artikel 8.2 b är tillämplig.
Villkor för utövande av trafikrättigheter
Artikel 9
Denna förordning inskränker inte en medlemsstats rätt att utan diskriminering på grundval av nationalitet bestämma trafikfördelningen mellan flygplatser inom ett flygplatssystem.
Artikel 10
1. Utan hinder av artikel 5.2 regleras utövandet av trafikrättigheter av offentliggjorda gemenskapsbestämmelser och offentliggjorda nationella, regionala eller lokala bestämmelser om säkerhet, miljöskydd och fördelning av ankomst- och avgångstider samt av följande villkor:
a) Flygplatsen eller flygplatssystemet i fråga måste ha tillräcklig utrustning för att betjäna flygförbindelsen.
b) Navigationshjälpmedlen måste vara tillräckliga för att betjäna flygförbindelsen.
2. När villkoren i punkt 1 inte är uppfyllda, får en medlemsstat utan diskriminering på grundval av nationalitet införa villkor för, begränsa eller vägra tillstånd för utövandet av dessa trafikrättigheter. Innan en medlemsstat vidtar en sådan åtgärd, skall den underrätta kommissionen och ge den alla nödvändiga upplysningar.
3. Såvida inte annat följer av artikel 9 får en medlemsstat inte utan andra berörda medlemsstaters samtycke ge ett lufttrafikföretag tillåtelse
a) att upprätta en ny flygförbindelse, eller
b) att öka turtätheten på en befintlig flygförbindelse
mellan en bestämd flygplats inom sitt territorium och en annan medlemsstat, så länge ett lufttrafikföretag, för vilket tillstånd att utöva luftfart har beviljats av denna andra medlemsstat, inte har tillåtits, med stöd av punkterna 1 och 2, att upprätta en ny flygförbindelse eller att öka turtätheten på en befintlig förbindelse med den aktuella flygplatsen, till dess rådet har antagit en förordning om en uppförandekod för fördelning av ankomst- och avgångstider med utgångspunkt från den allmänna principen om icke-diskriminering på grundval av nationalitet, och till dess den förordningen har trätt i kraft.
4. På begäran av en medlemsstat skall kommissionen granska tillämpningen av punkt 2 och/eller punkt 3 i ett enskilt fall och inom en månad besluta om medlemsstaten får låta åtgärden bestå.
5. Kommissionen skall underrätta rådet och medlemsstaterna om sitt beslut. Varje medlemsstat kan hänskjuta frågan till rådet inom en tidsfrist på en månad. Rådet kan med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut inom en månad.
Kapacitetsdelning
Artikel 11
1. Från och med den 1 november 1990 skall en medlemsstat tillåta en annan medlemsstat att öka sin kapacitetsandel med 7,5 procentenheter för vilken säsong som helst i jämförelse med situationen under motsvarande föregående säsong, vilket innebär att varje medlemsstat under alla förhållanden kan kräva en kapacitetsandel på 60 procent.
2. På grundval av ett förslag från kommissionen, som skall lämnas in senast den 31 december 1991, skall rådet för genomförande senast den 1 januari 1993 anta bestämmelser om upphävande av restriktionerna beträffande kapacitetsdelning mellan medlemsstaterna.
3. Begränsningar som avser kapacitetsdelning skall inte tillämpas på lufttrafik mellan regionala flygplatser, oavsett luftfartygets kapacitet.
4. Vid tillämpningen av punkt 1 skall hänsyn inte tas till ensidiga nedskärningar av kapaciteten. I sådana fall skall underlaget för beräkningen av kapacitetsandelarna vara den kapacitet som det eller de lufttrafikföretag som skurit ned kapaciteten erbjöd under motsvarande föregående säsonger.
Artikel 12
1. På begäran av en medlemsstat där tillämpningen av artikel 11 har medfört allvarlig ekonomisk skada för de lufttrafikföretag som fått tillstånd att utöva luftfart av denna stat, skall kommissionen företa en granskning och på grundval av alla relevanta omständigheter, däribland marknadsläget, den ekonomiska ställningen för det eller de berörda lufttrafikföretagen och det faktiska kapacitetsutnyttjandet, besluta huruvida kapacitetsdelningen på flyglinjerna till eller från denna stat skall stabiliseras under en begränsad tid.
2. På begäran av en medlemsstat, vars regelbundna lufttrafik är utsatt för väsentlig konkurrens från icke regelbunden trafik, och där förhållandena är sådana att möjligheterna för medlemsstatens lufttrafikföretag att konkurrera effektivt på marknaden är orimligt påverkade, skall kommissionen, efter granskning av alla relevanta omständigheter, däribland marknadsläget och det faktiska kapacitetsutnyttjandet, och efter samråd med övriga berörda medlemsstater, inom två månader efter att ha mottagit begäran besluta om de 7,5 procentenheter som avses i artikel 11.1 skall minskas för denna bilaterala förbindelse.
3. Kommissionen skall underrätta rådet och medlemsstaterna om sitt beslut. Varje medlemsstat kan hänskjuta frågan till rådet inom en tidsfrist på en månad. Rådet kan med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut inom en månad.
Allmänna bestämmelser
Artikel 13
1. Denna förordning hindrar inte att medlemsstaterna träffar inbördes överenskommelser, som är mer flexibla än bestämmelserna i artiklarna 6, 8 och 11, eller att de vidmakthåller redan träffade överenskommelser som är mer flexibla.
2. Bestämmelserna i denna förordning får inte användas för att införa begränsningar i existerande överenskommelser om kapacitet och tillträde till marknaden.
Artikel 14
1. Kommissionen skall vartannat år, och första gången senast den 31 maj 1992, offentliggöra en rapport om tillämpningen av denna förordning.
2. Medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta vid tillämpningen av denna förordning, särskilt när det gäller insamling av uppgifter för den rapport som avses i punkt 1.
3. Hemliga uppgifter som skaffas in vid tillämpningen av denna förordning skall omfattas av tystnadsplikt.
Artikel 15
Rådet skall besluta om ändring av denna förordning senast den 30 juni 1992 på grundval av ett förslag som kommissionen skall lämna senast den 31 maj 1991.
Artikel 16
Beslut 87/602/EEG och direktiv 83/416/EEG upphävs härmed.
Artikel 17
Denna förordning träder i kraft den 1 november 1990.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 24 juli 1990.