32002R1030
L 157/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1030/2002 НА СЪВЕТА
от 13 юни 2002 година
относно единния формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, точка 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че:
(1)
Амстердамският договор, който визира постепенно установяване на пространство на свобода, сигурност и правосъдие, предоставя на Комисията право на съвместна инициатива при приемане на необходимите мерки за постигане на хармонизирана политика в областта на имиграцията.
(2)
Планът за действие, приет от Съвета и Комисията във връзка с оптималните условия за изпълнение разпоредбите на Амстердамския договор относно установяването на пространство на свобода, сигурност и правосъдие (3), предвижда (параграф 38, буква в), ii) регламентиране на процедурата за издаване от държавите-членки на визи и документи за дългосрочно пребиваване.
(3)
На срещата си в Тампере на 15-16 октомври 1999 г. Съветът подчерта необходимостта от хармонизирана имиграционна политика предвид разпоредбите на Договора, които са свързани с влизането и пребиваването на граждани на трети страни.
(4)
Съвместно действие 97/11/ПВР на Съвета (4) за единните разрешителни за пребиваване потвърди необходимостта от единен формат за документите, издавани от държавите-членки на граждани на трети страни. Следователно е подходящо Съвместно действие 97/11/ПВР да бъде заменено с акт на Общността.
(5)
От основно значение е този единен формат на документа за пребиваване да съдържа всички необходими данни и да отговаря на много високи технически стандарти, особено по отношение на гаранциите срещу подправяне и фалшифициране. Това ще бъде принос към превантивните мерки спрямо нелегалната имиграция и пребиваването с нередовни документи и борбата срещу тях. Форматът трябва да бъде пригоден за използване от всички държави-членки и да съдържа хармонизирани, разпознаваеми навсякъде и видими с просто око елементи за сигурност.
(6)
С оглед по-високата защитеност на документите за пребиваване срещу подправяне и фалшифициране, държавите-членки и Комисията ще разглеждат периодично и системно промените, които благодарение на технологичното развитие могат да бъдат внесени в обезопасяването на документа, по-специално новите биометрични елементи.
(7)
Настоящият регламент предвижда само спецификации без поверителен характер. Те трябва да бъдат допълнени от други спецификации, които трябва да останат в тайна с оглед предотвратяване на риска от подправяне и фалшифициране, както и да не съдържат лични данни, нито позоваване на тях. Редно е Комисията да определи тези допълнителни технически спецификации със съдействието на комитета, учреден съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 1683/95 на Съвета от 29 май 1995 г. за определяне на единен формат за визи (5). В това отношение е важно да не се допуска непоследователност на разпоредби по отношение на разрешителните за пребиваване предвид решенията на Съвета от 17 декември 1997 г. и 8 юни 2001 г.
(8)
За да се гарантира, че въпросната информация ще остане известна само на необходимия кръг лица, от централно значение е всяка държава-членка да възложи отпечатването на единните документи за пребиваване на един-единствен орган, като си запазва правото да го смени при нужда. По съображения за сигурност всяка държава-членка следва да информира Комисията и останалите държави-членки за определения от нея орган.
(9)
Държавите-членки прилагат необходимите мерки, които са съгласувани с Комисията, за да гарантират, че личните данни се обработват при степен на защита, която съответства на изискванията на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6).
(10)
Мерките, които са необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да съответстват на Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г., относно установяване на реда и условията за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7).
(11)
Настоящият регламент не засяга правомощията на държавите-членки да признават държави или териториални единици, респективно издадените от техните власти паспорти и други документи за самоличност или за пътуване.
(12)
Съгласно членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и следователно не е обвързана с него и не го прилага. Настоящият регламент предвижда доразвиване достиженията на правото от Шенген в приложение на разпоредбите на дял IV, трета част от Договора за създаване на Европейската общност и предвид това Дания, позовавайки се на член 5 от Протокола, ще реши дали да транспонира настоящия регламент в националното си законодателство в шестмесечен срок след приемането му от Съвета.
(13)
По отношение на Република Исландия и Кралство Норвегия настоящият регламент доразвива достиженията на правото на ЕС от Шенген в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно определени условия по прилагането на Споразумението между Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоцииране на тези две държави при изпълнението, прилагането и развиването на достиженията на правото от Шенген (8).
(14)
Съгласно член 3 от Протокола за позицията на Обединеното кралство и на Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство съобщава с писмо от 3 юли 2001 г. своето желание да участва в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(15)
По силата на член 1 от споменатия Протокол Ирландия не участва в приемането на настоящия регламент, следователно неговите разпоредби не се прилагат в Ирландия, без това да засяга член 4 от Протокола,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯТ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Документите за пребиваване, които се издават от държавите-членки на граждани на трети страни, са изготвени по единен формат и предоставят достатъчно място за вписване на данните, които са посочени в приложението. Този формат може да се използва под формата на стикер или на отделен документ. Всяка държава-членка може да добави, в съответно предвиденото за целта място в единния формат, информация относно вида на документа и правното положение на заинтересованото лице, по-специално дали то има разрешително за работа.
2. За целите на настоящия регламент изброените по-долу термини се разбират, както следва:
а)
„разрешение за пребиваване“ означава всяко разрешение, което е издадено от органите на държава-членка и позволява на гражданин на трета страна да пребивава на нейната територия, с изключение на:
i)
визи;
ii)
разрешения, които са издавани за времето на проверката по подадено заявление за пребиваване или молба за убежище;
iii)
разрешителните за пребиваване до шест месеца, които са издадени от държави-членки, които не прилагат разпоредбите на член 21 от Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, на Федерална република Германия и на Френската република, относно постепенното премахване на контрола по общите граници (9);
б)
„гражданин на трета страна“ означава лице, което не е гражданин на Европейския съюз по смисъла на член 17, параграф 1 от Договора.
Член 2
1. В съответствие с указаната в член 7, параграф 2 процедура, към единния формат се въвеждат допълнителни технически спецификации във връзка със:
а)
допълнителните елементи и изисквания за сигурност, включително и засилени превантивни стандарти за защита от подправяне и фалшификация;
б)
техническите способи и условия относно начина на попълване;
в)
другите условия, които трябва да се спазват при попълване на единното разрешително за пребиваване.
2. Цветовото оформление на единното разрешително за пребиваване може да бъде изменяно по реда на член 7, параграф 2.
Член 3
Посочените в член 2 спецификации са поверителни и не се публикуват. Съобщават се единствено на органите, които са посочени от държавите-членки за отпечатване, както и на лицата, които са надлежно упълномощени от тях или от Комисията.
Всяка държава-членка възлага отговорността за отпечатване на единното разрешително само на един орган и съобщава името му на Комисията и останалите държави-членки. Един и същ орган може да бъде определен от две или повече държави-членки. Всяка държава-членка има възможност да промени определения орган, за което съответно информира Комисията и останалите държави-членки.
Член 4
Без да се засягат правилата за защита на данните, получателите на разрешителното за пребиваване имат право да проверяват вписаните в него лични данни и съответно да поискат поправяне или заличаване в случай на нужда.
Документът не съдържа машинночетима информация, с изключение на случаите, които са посочени в приложението към настоящия регламент, или когато тя вече фигурира в съответния пътен документ.
Член 5
Настоящият регламент не се прилага за граждани на трети страни, които са:
-
членове на семействата на граждани на Европейския съюз, които упражняват правото си на свободно движение,
-
граждани на държавите от Европейското обединение за свободна търговия (ЕАСТ), които са страни по Споразумението за Европейско икономическо пространство, както и членове на техните семейства, които упражняват правото си на свободно движение в съответствие с посоченото споразумение,
-
граждани на трети страни, които са освободени от задължението за виза и притежават разрешително за пребиваване до три месеца.
Член 6
Необходимите за въвеждането на настоящия регламент мерки се предприемат в съответствие с процедурата по член 7, параграф 2.
Член 7
1. Комисията се подпомага от комитета, който е създаден по член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1683/95.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат разпоредбите на членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО се определя на два месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 8
Настоящият регламент не засяга правомощията на държавите-членки във връзка с признаването на държави или териториални единици и издадените от техните власти паспорти и други документи за самоличност или за пътуване.
Член 9
Държавите-членки издават единните разрешителни за пребиваване по описания в член 1 формат не по-късно от една година след приемането на допълнителните елементи и изисквания за сигурност по член 2, параграф 1, буква а).
От тази дата настоящият регламент заменя Съвместно действие 97/11/ПВР по отношение на съответните държави-членки.
Включването на снимка по точка 14 от приложението към разрешителното за пребиваване, което е във формата на стикер, трябва да стане не по-късно от пет години след приемането на техническите спецификации, които са предвидени в член 2 за тази цел.
Въвеждането на новия формат не прави невалидни вече издадените по друг формат разрешителни за пребиваване, освен ако съответната държава-членка не реши друго.
Член 10
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Люксембург на 13 юни 2002 година.
Rådets förordning (EG) nr 1030/2002
av den 13 juni 2002
om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredjeland
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.3 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och
av följande skäl:
(1) I Amsterdamfördraget eftersträvas ett gradvis upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, och kommissionen ges där delad initiativrätt för att kunna vidta de åtgärder som krävs för att uppnå en harmoniserad invandringspolitik.
(2) I rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa(3) föreskrivs i åtgärd 38 punkt c ii utarbetande av regler om medlemsstaternas förfaranden för att utfärda viseringar och uppehållstillstånd för längre tid.
(3) Europeiska rådet i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 framhöll behovet av en harmoniserad invandringspolitik med hänvisning till fördragets bestämmelser om rätt till inresa och bosättning på medlemsstaternas territorium för medborgare i tredjeland.
(4) Behovet av att harmonisera utformningen av sådana uppehållstillstånd som utfärdas till medborgare i tredjeland bekräftas i rådets gemensamma åtgärd 97/11/RIF(4) av den 16 december 1996, om en enhetlig modell för uppehållstillstånd. Följaktligen bör gemensam åtgärd 97/11/RIF ersättas av en gemenskapsrättsakt.
(5) Det är viktigt att det enhetligt utformade uppehållstillståndet innehåller alla nödvändiga uppgifter och uppfyller mycket höga tekniska krav, särskilt i fråga om garantier mot hel- och delförfalskningar. Detta kommer att bidra till förebyggande och bekämpning av olaglig invandring och bosättning. Handlingen bör också vara utformad så att den kan användas av samtliga medlemsstater och innefatta harmoniserade säkerhetsdetaljer som är allmänt igenkännliga och kan uppfattas med blotta ögat.
(6) För att förbättra skyddet av uppehållstillstånd mot hel- eller delförfalskningar undersöker medlemsstaterna och kommissionen med jämna mellanrum, allteftersom den tekniska utvecklingen fortskrider, vilka ändringar som skall göras i de säkerhetsegenskaper som utgör en del av tillståndet, särskilt när det gäller införande och användning av nya biometriska egenskaper och metoder.
(7) I denna förordning fastställs endast de specifikationer som inte är av konfidentiell art. Dessa specifikationer bör kompletteras med ytterligare specifikationer som skall förbli hemliga för att förebygga risken för hel- och delförfalskningar och som inte får innefatta personuppgifter eller hänvisning till sådana. Kommissionen bör ges behörighet att anta dessa ytterligare specifikationer, biträdd av den kommitté som inrättats genom artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 1683/95 av den 29 maj 1995 om en enhetlig utformning av visumhandlingar.(5) Det är i detta avseende viktigt att se till att sambandet med uppehållstillstånden enligt rådets beslut av den 17 december 1997 och av den 8 juni 2001 inte går förlorat.
(8) För att undvika att uppgifterna i fråga sprids till fler personer än nödvändigt är det också viktigt att varje medlemsstat utser endast ett organ för tryckningen av det enhetligt utformade uppehållstillståndet, dock utan att hinder föreligger för att vid behov kunna ersätta organet med ett annat organ. Av säkerhetsskäl bör varje medlemsstat underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om det behöriga organets namn.
(9) Medlemsstaterna bör i samråd med kommissionen genomföra de åtgärder som krävs för att säkerställa att den skyddsnivå som avses i bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter upprätthålls vid behandlingen av personuppgifter(6).
(10) De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(7).
(11) Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas behörighet att erkänna stater eller territoriella enheter och sådana pass och rese- och identitetshandlingar som utfärdats av deras myndigheter.
(12) Enligt artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som därför inte är bindande för eller tillämplig i Danmark. Eftersom denna förordning syftar till utbyggnad av Schengenregelverket enligt bestämmelserna i avdelning IV tredje delen i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, skall Danmark, i enlighet med artikel 5 i det nämnda protokollet, inom en tid av sex månader efter det att rådet har antagit denna förordning besluta huruvida landet skall genomföra förordningen i sin nationella lagstiftning.
(13) När det gäller Republiken Island och Konungariket Norge är denna förordning en utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket, vilken omfattas av området viseringar i artikel 1 B i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket(8).
(14) I enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning som fogas till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen meddelade Förenade kungariket i ett brev av den 3 juli 2001 att Förenade kungariket önskar delta i beslutet om och tillämpningen av denna förordning.
(15) Irland deltar i enlighet med artikel 1 i det ovannämnda protokollet inte i antagandet av denna förordning. Till följd härav, och om inte annat följer av artikel 4 i det nämnda protokollet, skall bestämmelserna i denna förordning inte tillämpas på Irland.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Uppehållstillstånd som utfärdas av medlemsstaterna till medborgare i tredjeland skall vara enhetligt utformade och ha plats för de uppgifter som anges i bilagan. Den enhetligt utformade handlingen kan bestå av ett klistermärke eller en separat handling. Varje medlemsstat får i avsett fält i den enhetligt utformade handlingen föra in uppgifter som är av betydelse när det gäller typen av tillstånd och den berörda personens rättsliga ställning, i synnerhet uppgifter om huruvida personen har tillstånd att arbeta eller inte.
2. I denna förordning avses med
a) uppehållstillstånd: varje tillstånd som utfärdas av myndigheterna i en medlemsstat och som ger en medborgare i tredjeland rätt att lagligen vistas på dess territorium, med undantag av
i) viseringar,
ii) tillstånd utfärdade i avvaktan på att en ansökan om uppehållstillstånd eller asyl behandlas,
iii) tillstånd utfärdade för en vistelse som inte överstiger sex månader, av medlemsstater som inte tillämpar artikel 21 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 mellan regeringarna i Beneluxstaterna, Förbundsrepubliken Tyskland och Franska republiken om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna(9).
b) medborgare i tredjeland: envar som inte är unionsmedborgare enligt artikel 17.1 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
Artikel 2
1. Kompletterande tekniska specifikationer för det enhetligt utformade uppehållstillståndet skall fastställas enligt förfarandet i artikel 7.2 i fråga om
a) kompletterande säkerhetsdetaljer och säkerhetskrav, däribland strängare normer i syfte att förebygga risken för hel- och delförfalskning,
b) tekniska förfaranden och närmare föreskrifter avseende ifyllandet av det enhetligt utformade uppehållstillståndet,
c) övriga föreskrifter avseende ifyllandet av det enhetligt utformade uppehållstillståndet.
2. Det enhetligt utformade uppehållstillståndets färger får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 7.2.
Artikel 3
De specifikationer som avses i artikel 2 skall vara av konfidentiell art och får inte offentliggöras. De skall enbart meddelas de organ som medlemsstaterna utsett för tryckningen och personer med vederbörligt tillstånd från en medlemsstat eller kommissionen.
Varje medlemsstat skall utse ett enda organ som skall ansvara för tryckningen av det enhetligt utformade uppehållstillståndet. Namnet på detta organ skall anmälas till kommissionen och de övriga medlemsstaterna. Två eller flera medlemsstater får utse samma organ. Varje medlemsstat skall ha fortsatt möjlighet att ersätta organet med ett annat organ. Den skall underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om detta.
Artikel 4
Utan hinder av bestämmelserna om skydd av uppgifter skall den som fått ett uppehållstillstånd utfärdat ha rätt att kontrollera de personuppgifter som införts på detta tillstånd och vid behov låta rätta eller stryka dessa.
Uppehållstillståndet får inte innehålla några uppgifter i maskinläsbar form, utom i de fall som avses i bilagan till denna förordning eller när dessa uppgifter återfinns i den motsvarande resehandlingen.
Artikel 5
Denna förordning skall inte tillämpas på medborgare i tredjeland som är
- sådana familjemedlemmar till unionsmedborgare som utövar sin rätt till fri rörlighet,
- medborgare i en sådan medlemsstat i Europeiska frihandelssammanslutningen som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och deras familjemedlemmar när de utövar sin rätt till fri rörlighet i enlighet med det avtalet, eller
- medborgare i tredjeland undantagna från skyldigheten att inneha visering och med tillstånd att vistas i en medlemsstat i mindre än tre månader.
Artikel 6
De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning skall antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet i artikel 7.2.
Artikel 7
1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 6.2 i förordning (EG) nr 1683/95.
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara två månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning
Artikel 8
Den här förordningen påverkar inte medlemsstaternas behörighet att erkänna stater eller territoriella enheter och sådana pass och rese- eller identitetshandlingar som utfärdats av deras myndigheter.
Artikel 9
Medlemsstaterna skall utfärda det enhetligt utformade uppehållstillstånd som definieras i artikel 1 inom ett år efter det att de kompletterande säkerhetsdetaljer och säkerhetskrav som avses i artikel 2.1 a antagits.
Från den tidpunkten skall denna förordning ersätta gemensam åtgärd 97/11/RIF i de berörda medlemsstaterna.
Fotografiet i form av ett klistermärke enligt punkt 14 i bilagan om uppehållstillstånd för medborgare i tredjeland skall införas senast fem år efter antagandet av de tekniska specifikationer som föreskrivs i artikel 2 för antagandet av denna åtgärd.
Redan utfärdade tillstånd skall dock fortsätta att vara giltiga även efter det att de enhetligt utformade uppehållstillstånden införts, om inte den berörda medlemsstaten beslutar annorlunda.
Artikel 10
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
Utfärdad i Luxemburg den 13 juni 2002.