РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 декември 2007 година
относно държавна помощ C 32/07 (ex N 389/06), временен защитен механизъм за корабостроене - Португалия
(нотифицирано под номер C(2007) 6063)
(Само текстът на португалски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2008/315/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Португалия уведоми за мярката на 20 юни 2006 г. С писмо от 6 юли 2006 г. Комисията поиска допълнителна информация от Португалия и предложи удължаване на срока, в рамките на който Комисията следва да вземе решение относно нотифицираната мярка, в съответствие с член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (2), докато Комисията вземе решение по предишно подобно уведомление от Португалия, което все още е в процес на оценка (3). С писмо от 25 юли 2006 г. Португалия прие това предложение.
(2)
С писмо от 11 май 2007 г. Комисията поднови оценката на уведомлението и припомни на Португалия, че уведомлението е непълно. Португалия предостави допълнителна информация с писма от 5 юли 2007 г. и 26 юли 2007 г.
(3)
С писмо от 10 август 2007 г. Комисията уведоми Португалия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на помощта.
(4)
С писмо от 17 септември 2007 г. португалските органи представиха своето мнение в контекста на посочената по-горе процедура.
(5)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си. Нямаше мнения от трети страни.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
(6)
Получател на помощта следваше да бъде Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. („ENVC“), португалска корабостроителница, в която работят около 1 000 души.
(7)
Португалия предлага да предостави на ENVC пряка помощ в размер на 6 575 558 EUR във връзка със седем договора за корабостроене, подписани между 4 февруари 2005 г. и 31 март 2005 г. Подробностите около договорите и съответната предложена помощ са следните:
Многофункционален тежкотоварен плавателен съд
Дата на подписване на договора
Собственик на кораба
Предложена държавна помощ (EUR)
C 228
24.2.2005 r.
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005 r.
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005 r.
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Съгласно информацията, предоставена в уведомлението, молбата за помощ по отношение на всичките седем договора е била подадена от корабостроителницата през юли 2005 г., т.е. след подписването на договорите. Португалия разреши помощта, при условие че тя бъде одобрена от Комисията, със съвместно решение от 7 август 2006 г. на Министерството на финансите и публичната администрация и на Министерството на икономиката и нововъведенията.
(9)
Плавателните съдове бяха доставени, или е следвало да бъдат доставени, на следните дати:
Плавателен съд
Дата на доставка
C 228
30 септември 2007 година
C 229
30 декември 2007 година
C 230
28 юли 2006 година
C 231
30 октомври 2006 година
C 232
3 януари 2007 година
C 233
24 април 2007 година
C 210
10 юли 2007 година
(10)
Португалия предлага да предостави помощта на основание Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета относно временен защитен механизъм за корабостроене (5), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (6) („регламента за ВЗМ“). Регламентът за ВЗМ влезе в сила на 3 юли 2002 г. и срокът му на действие изтече на 31 март 2005 г. Следователно, този регламент вече не е бил в сила в момента, в който Португалия е одобрила и нотифицирала помощта.
(11)
Португалия твърди, че договорите попадат в приложното поле на регламента за ВЗМ, тъй като те са подписани докато регламентът все още е бил в сила.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(12)
В своето решение да открие официалната процедура за разследване по настоящия случай Комисията отбеляза, че има съмнения относно съвместимостта на помощта с общия пазар въз основа на регламента за ВЗМ поради причините, изложени по-долу.
(13)
Първо, Комисията има съмнения относно стимулиращия ефект на помощта. Комисията подчерта, че молбата за помощ е била подадена едва след подписването на договорите. Също така, Португалия е одобрила помощта вътрешно (при условие че е одобрена от Комисията) след повече от една година след подаване на молбата за помощ. Португалия не е представила доказателства, че по времето, когато ENVC е подписала договорите, е имало каквито и да било уверения, че корабостроителницата ще получи помощ. Поради това, Комисията има съмнения, че ENVC е била мотивирана по някакъв начин от наличието на държавна помощ за извършване на съответните проекти.
(14)
Второ, Комисията постави под въпрос правното основание за одобрение на помощта. Комисията отбеляза, че срокът на действие на регламента за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и следователно регламентът вече не е бил в сила в момента, когато Португалия е одобрила и нотифицирала помощта. Комисията също подчерта, че в своето решение относно дело № C 26/2006 (ex N 110/2006) (7) бе обяснила подробно причините, поради които смята, че регламентът за ВЗМ вече не може да бъде валидно правно основание за одобряването на нови оперативни помощи за корабостроенето. По настоящия случай Португалия не е представила никаква нова информация, която би променила становището на Комисията в това отношение, и поради това на този етап Комисията не би могла да счете, че помощта е съвместима с общия пазар.
IV. МНЕНИЕ, ПРЕДСТАВЕНО ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(15)
Португалия подчерта, че по принцип, във връзка с въпросните договори корабостроителницата е била в конкуренция предимно с корабостроителници извън Общността, като в частност е била изправена пред нелоялната конкуренция от корейски корабостроителници, което между другото бе и темата на регламента за ВЗМ. Освен това, договорите не засягаха и не заплашваха да засегнат конкуренцията в ЕС, тъй като всички корабостроителници в ЕС имаха равнопоставен достъп до помощ съгласно регламента за ВЗМ, пряко приложим във всички държави-членки. Следователно не можеше да се приеме, че нотифицираните мерки оказват влияние върху търговията между държавите-членки.
(16)
По отношение на стимулиращия ефект на помощта Португалия изтъкна, че по същество не е било възможно ENVC да подаде надлежно обоснована молба за помощ преди подписване на договорите поради някои аспекти, свързани с преговорите. Контактите със собствениците на корабите бяха установени преди подаване на молба за помощ от ENVC. Португалия също така твърди, че макар и ENVC да е подписала договорите без публични гаранции, че ще получи помощта, корабостроителницата е договорила и подписала договорите и е построила плавателните съдове с очакването португалските органи и Комисията да разрешат помощта, щом като че в този случай обективните условия за получаване на помощта са били изпълнени.
(17)
Що се касае до правното основание за одобряване на помощта, Португалия припомни своето мнение, предоставено в контекста на дело № C 26/2006 (8), което счита за приложимо в настоящия случай. Португалия отбеляза, че въпросните договори са били подписани по време на периода на прилагане на регламента за ВЗМ, т.е. преди 31 март 2005 г. и преди Органът за уреждане на спорове на СТО да приеме доклада на експертната група за възражение срещу регламента за ВЗМ. Португалия също заяви, че не е било възможно да уведоми за помощта преди изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, тъй като договорите са подписани едва през февруари и март 2005 г. (т.е. точно преди изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ). Въпреки това, според Португалия това не анулира валидността на тези договори, които са изпълнявали обективните условия на регламента за ВЗМ към момента на тяхното подписване.
V. ОЦЕНКА
(18)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държави-членки, е несъвместима с общия пазар.
(19)
Комисията смята, че предложените мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Мерките приемат формата на безвъзмездна помощ, която се финансира от държавни ресурси. Дори при условие, че регламентът за ВЗМ се е прилагал във всички държави-членки и всички корабостроителници са могли да кандидатстват за помощ съгласно регламента за ВЗМ, както се аргументира Португалия, мерките са избирателни, тъй като в този случай се ограничават до ENVC. Тази избирателна безвъзмездна помощ има вероятност да наруши конкуренцията, тъй като дава на ENVC предимство пред други конкуренти, които не получават помощ. В тази връзка, фактът че ENVC е могла да се конкурира с корабостроителници в Корея не омаловажава факта, че ENVC също се е конкурирала с други корабостроителници на общия пазар. Най-сетне, корабостроенето е икономическа дейност, която включва засилена търговия между държавите-членки, и следователно има вероятност мерките да засегнат търговията между тях.
(20)
Вследствие на това Комисията потвърждава, че нотифицираната мярка за помощ попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(21)
Като общ принцип държавната помощ може да се смята за съвместима с общия пазар само, ако тя е необходима, за да стимулира приемащото дружество да действа по начин, който съдейства за постигане на целите, предвидени в съответната дерогация (9).
(22)
В тази връзка Комисията отбелязва, че целта на регламента за ВЗМ е била „да позволи ефективно на корабостроителници на Общността да преодолеят нелоялна конкуренция от Корея“ (вижте съображение 6 в преамбюла). По този начин, може да бъде разрешена пряка помощ от до 6 % от договорната стойност преди помощта, при наличие на конкуренция за същия договор от корабостроителница в Корея, предлагаща по-ниска цена (член 2).
(23)
В настоящия случай Португалия се аргументира, че въпреки че при подписване на договорите ENVC не е имала каквато и да било гаранция за получаване на помощта, тя е очаквала да получи помощта, тъй като договорите са изпълнявали обективните условия за кандидатстване за помощ на регламента за ВЗМ.
(24)
Въпреки това, Комисията счита че в този случай няма достатъчно доказателства, че помощта е била определяща за подписване на договорите от ENVC.
(25)
Както вече беше отбелязано в решението за предприемане на процедурата за разследване, Португалия предостави копие от писмо от собственик на кораб, твърдящо че за шест от въпросните договори (плавателни съдове C 228 до C 233), собственикът на кораба е получил оферти с по-ниски цени от корейски корабостроителници. Въпреки това, писмото е с дата 9 март 2005 г., т.е. то е било изпратено до ENVC едва след като корабостроителницата вече е подписала договорите, свързани с тези оферти. По този начин изглежда, че корабостроителницата, когато е подписала първите шест договора, не е могла да бъде сигурна, че договорите са изпълнявали всичките условия за кандидатстване за помощ. По отношение на седмия договор (плавателен съд C 210) положението също изглежда съмнително, тъй като твърдението за получаване на оферти с по-ниски цени от Корея е било изпратено до ENVC едва на 31 март 2005 г., т.е. на същия ден, в който ENVC е подписала договора.
(26)
Португалия не е представила никакви доказателства, че ENVC е получила официално или неофициално указание от португалските органи, преди подписване на договорите, че във връзка с тези договори може да бъде предоставена помощ (10). По-скоро изглежда, че ENVC е била готова да поеме тези договори дори без гаранции за получаване на помощ. Като пример, в свое съобщение след откриването на процедурата за разследване Португалия също заяви, че ENVC е била законово обвързана да построи плавателните съдове дори ако помощта не бъде разрешена. Португалия добавя, че в настоящия случай ENVC е кандидатствала за помощта едва след изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, което изглежда потвърждава, че корабостроителницата е била готова да извърши проектите при риск от неполучаване на помощ.
(27)
Също така като цяло Комисията счита, че за да има помощта стимулиращ ефект, молбата за помощ следва да е била подадена преди началото на проекта (11). Настоящият случай не е такъв. Молбата за помощ е била подадена едва след подписване на договорите (т.е. през юли 2005 г., докато договорите са подписани през февруари и март 2005 г.). От своя страна, Португалия е одобрила помощта вътрешно (при условие че тя е одобрена от Комисията) след повече от една година след подаване на молбата за помощ. Следователно, и от формална гледна точка стимулиращият ефект не е изпълнен.
(28)
Поради това Комисията заключава, че Португалия не е представила достатъчно факти за доказване на стимулиращия ефект на помощта.
(29)
По отношение на правното основание за одобряване на помощта, Португалия не е представила никакви нови аргументи, които биха премахнали съмненията, изразени от Комисията в нейното решение да предприеме официалната процедура за разследване. Основният аргумент на Португалия в тази връзка е, че договорите изпълняват условията за кандидатстване за помощ, тъй като са били подписани по време на периода на прилагане на регламента за ВЗМ. Португалия също отбелязва, че фактът, че помощта е била уведомена едва след изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, няма влияние върху избираемостта на договорите за получаване за помощ.
(30)
Въпреки това, в предишно свое решение (12) Комисията вече обясни защо не счита, че регламентът за ВЗМ все още представлява валидно правно основание за одобряване на нова оперативна помощ за корабостроене.
(31)
Комисията отбелязва, че временното прилагане на регламента за ВЗМ е определено в член 5 (13) от регламента, който посочва, че действието на регламента „изтича на 31 март 2005 г.“. Фактът, че член 4 от регламента за ВЗМ посочва, че този регламент „се прилага към сключени договори, подписани от влизането в сила на настоящия регламент до неговото изтичане (…)“, според Комисията е условие за съвместимост и не определя временното прилагане на регламента за ВЗМ.
(32)
Горното се потвърждава също така от втората част на член 4, която предвижда регламентът за ВЗМ да не се прилага към „сключени договори, подписани преди Общността да публикува известие в Официален вестник на Европейските общности относно предприемане на процедура за уреждане на спор с Корея (…), както и сключени договори, подписани един или повече месеци след като Комисията публикува известие в Официален вестник на Европейските общности, че въпросната процедура за уреждане на спор е приключила или е прекратена“.
(33)
От горното е видно, че регламентът за ВЗМ е трябвало да се прилага само в случай на неуреден спор с Корея (14) и във всеки случай не по-късно от 31 март 2005 г.
(34)
Това тълкуване се подкрепя от самата цел на регламента за ВЗМ: той е предвиден „като извънредна и временна мярка с цел да съдейства на корабостроителници на Общността в тези сегменти, които са пострадали от неблагоприятни ефекти под формата на материални щети и сериозни вреди, възникнали от нелоялна корейска конкуренция (…) [която] следва да се разрешава за ограничени пазарни сегменти и само за кратък период“ (15) (съображение 3).
(35)
В настоящия случай молбата за помощ е била подадена от ENVC до португалските органи, одобрена от Португалия и уведомена на Комисията едва след изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, като от това е ясно, че мерките попадат извън временното прилагане на регламента за ВЗМ.
(36)
Комисията допълнително отбелязва, че както вече е обяснила в решението за откриване на официалната процедура за разследване по настоящия случай, тълкуването на регламента за ВЗМ трябва също да се разглежда в светлината на международните задължения на Общността. Съгласно утвърдената съдебна практика на Съда на Европейската общност законодателството на Общността следва да се тълкува, доколкото това е възможно, по начин, който се съгласува с международното право, включително задълженията на ЕО към СТО (16).
(37)
В този контекст Комисията припомня, че Корея е оспорила съвместимостта на регламента за ВЗМ с правилата на Световната търговска организация (СТО). На 22 април 2005 г. експертна група на СТО издаде свой доклад, заключаващ, че регламентът за ВЗМ и няколко национални схеми, приети в рамките на този механизъм и съществуващи по времето, когато Корея е подала своята жалба в СТО, са били в нарушение на член 23, параграф 1 от Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове (ДППУС) (17). На 20 юни 2005 г. Органът за уреждане на спорове на СТО (ОУС) прие доклада на експертната група, включително неговата препоръка Общността да приведе регламента за ВЗМ и националните схеми за ВЗМ в съответствие със своите задължения съгласно Споразуменията със СТО (18). На 20 юли 2005 г. Общността уведоми ОУС, че вече е привела своите мерки в съответствие с решението и препоръките на ОУС, тъй като срокът на действие на регламента за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и държавите-членки повече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с него.
(38)
Докладът на експертната група и решението на ОУС за приемането на този доклад осъждат регламента за ВЗМ per se като противоречащ на правилата на СТО и задължават Общността да спре прилагането на регламента за ВЗМ. Задължението на Общността да изпълни решението на ОУС също така обхваща бъдещи решения за предоставяне на нова помощ при прилагане на регламента за ВЗМ (19). Чрез уведомяването на ОУС, че вече е привела своите мерки в съответствие с решението и препоръките на ОУС, тъй като регламентът за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с него, Общността се ангажира вече да не прилага този регламент за разрешаване на предоставянето на нова помощ. В съответствие с това одобряването на настоящата помощ би довело до неспазване на международните ангажименти на Общността.
(39)
Фактът, че Съветът не е подновил този регламент след неговото изтичане, ясно показва, че Съветът не е възнамерявал да продължи правомощието на Комисията да одобрява помощ в съответствие с регламента за ВЗМ. Това отговаря на факта, че Общността уведоми ОУС, че държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие този регламент.
(40)
Португалия не представи нови аргументи за оспорване на становището на Комисията, изразено в нейното решение за откриване на официалната процедура за разследване и повторено по-горе.
(41)
Следователно Комисията заключава, че нотифицираната помощ не може да бъде одобрена съгласно регламента за ВЗМ. Тъй като не се прилага друга клауза за освобождаване съгласно член 87, параграф 2 или 3 от Договора за ЕО, помощта се смята за несъвместима с общия пазар,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Нотифицираната помощ в размер на 6 575 558 EUR, която Португалия възнамерява да приведе в действие в полза на Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. във връзка със седем договора, подписани от тази корабостроителница, не може да се разреши съгласно Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета относно временен защитен механизъм за корабостроенето (20), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (21), и следователно е несъвместима с общия пазар. Не се разрешава привеждането в действие на помощта.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 11 декември 2007 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 11 december 2007
om statligt stöd C 32/07 (f.d. N 389/06) tillfällig skyddsordning för varvsindustrin - Portugal
[delgivet med nr K(2007) 6063]
(Endast den portugisiska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2008/315/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I FÖRFARANDE
(1)
Portugal anmälde åtgärden den 20 juni 2006. Genom en skrivelse av den 6 juli 2006 begärde kommissionen ytterligare information från Portugal och föreslog en förlängning av den tidsfrist inom vilken kommissionen skulle fatta beslut om den anmälda åtgärden, i enlighet med artikel 4.5 i förordning (EG) nr 659/1999 (2), fram till dess att kommissionen fattat beslut om en liknande anmälan från Portugal som var under behandling (3). I en skrivelse av den 25 juli 2006 accepterade Portugal detta förslag.
(2)
I en skrivelse av den 11 maj 2007 sammanfattade kommissionen sin bedömning av anmälan och påminde Portugal om att anmälan var ofullständig. Portugal lämnade ytterligare information i skrivelser av den 5 juli 2007 och 26 juli 2007.
(3)
Genom en skrivelse av den 10 augusti 2007 underrättade kommissionen Portugal om sitt beslut om att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget beträffande stödet.
(4)
Genom en skrivelse av den 17 september 2007 inkom de portugisiska myndigheterna med synpunkter inom ramen för det nämnda förfarandet.
(5)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (4). Myndigheten uppmanade berörda parter att inkomma med synpunkter. Inga synpunkter inkom från tredje part.
II BESKRIVNING AV STÖDET
(6)
Stödet är avsett för Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (nedan kallat ENVC), ett portugisiskt varv med omkring 1 000 anställda.
(7)
Portugal beviljade ENVC direkt stöd till ett belopp av 6 575 558 euro i samband med sju kontrakt om fartygsbyggnad som slöts mellan den 4 februari 2005 och den 31 mars 2005. Av tabellen nedan framgår detaljer om kontrakten och de motsvarande stöden:
Kombinationsfartyg för tunga lyft
Datum för undertecknande av kontrakt
Redare
Föreslaget statligt stöd (EUR)
C 228
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Enligt informationen i anmälan lämnade varvet in ansökan om stöd avseende de sju kontrakten i juli 2005, dvs. efter det att kontrakten undertecknats. Portugal beviljade stödet, med förbehåll för kommissionens godkännande, genom ett gemensamt beslut av ministeriet för finanser och offentlig förvaltning och ministeriet för ekonomi och innovation den 7 augusti 2006.
(9)
Fartygen levererades, eller skulle levereras, följande datum:
Skrov
Leveransdatum
C 228
30 september 2007
C 229
30 december 2007
C 230
28 juli 2006
C 231
30 oktober 2006
C 232
3 januari 2007
C 233
24 april 2007
C 210
10 juli 2007
(10)
Portugal beviljade stödet på grundval av rådets förordning (EG) nr 1177/2002 om en tillfällig skyddsordning för varvsindustrin (5) ändrad genom rådets förordning (EG) nr 502/2004 (6) (nedan kallad TSV-förordningen). TSV-förordningen trädde i kraft den 3 juli 2002 och upphörde att gälla den 31 mars 2005. Förordningen gällde alltså inte vid tidpunkten för Portugals godkännande och anmälan av stödet.
(11)
Portugal hävdar att kontrakten omfattas av TSV-förordningen eftersom de undertecknades medan förordningen fortfarande gällde.
III ORSAKER TILL ATT ETT FORMELLT GRANSKNINGSFÖRFARANDE INLETTS
(12)
I sitt beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet i detta ärende uttryckte kommissionen tvivel beträffande stödets förenlighet med den gemensamma marknaden på grundval av TSV-förordningen av följande skäl.
(13)
För det första uttryckte kommissionen tvivel angående stödets stimulanseffekt. Kommissionen påpekade att ansökan om stöd lämnades först efter det att kontrakten undertecknats. Dessutom beviljade Portugal stödet internt (med förbehåll för kommissionens godkännande) över ett år efter det att ansökan om stöd lämnades in. Portugal har inte kunnat styrka att det vid den tidpunkt då ENVC undertecknade kontrakten fanns några garantier för att varvet skulle få stödet. Kommissionen tvivlar därför på att ENVC på något sätt stimulerats av statligt stöd för att genomföra projekten i fråga.
(14)
För det andra ifrågasatte kommissionen den rättsliga grunden för att bevilja stödet. Kommissionen angav att TSV-förordningen upphörde att gälla den 31 mars 2005 och att den följaktligen inte gällde vid den tidpunkt då Portugal beviljade och anmälde stödet. Kommissionen påpekade också att den i sitt beslut i ärende C 26/2006 (f.d. N 110/2006) (7) i detalj förklarat varför TSV-förordningen enligt kommissionen inte längre kunde utgöra en giltig rättslig grund för att bevilja nya driftstöd till varvsindustrin. I det nu aktuella ärendet hade inte Portugal inkommit med någon ny information som skulle kunna ändra kommissionens bedömning i detta avseende och kommissionen kunde därför inte på det stadiet finna att stödet var förenligt med den gemensamma marknaden.
IV KOMMENTARER FRÅN PORTUGAL
(15)
Portugal påpekade rent allmänt att syftet med TSV-förordningen var att stå emot illojal konkurrens från Sydkorea, och att varvet i fråga om de aktuella kontrakten i huvudsak konkurrerade med varv utanför EU. Dessutom påverkade inte kontrakten konkurrensen inom EU eller hotade att påverka den, eftersom alla varv i unionen hade samma möjlighet att få stöd enligt TSV-förordningen som var direkt tillämplig i alla medlemsstater. De anmälda åtgärderna kunde därför inte anses påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(16)
Beträffande stödets stimulanseffekt hävdade Portugal att det av förhandlingsskäl inte varit möjligt för ENVC att lämna in en vederbörligen motiverad ansökan om stöd innan kontrakten undertecknades. Kontakterna med redarna inleddes innan ENVC ansökte om stödet. Portugal vidhöll också att även om ENVC undertecknade kontrakten utan offentliga garantier för att det skulle få stöd, så förhandlade och undertecknade varvet kontrakten och byggde fartygen med förväntan om att både de portugisiska myndigheterna och kommissionen skulle godkänna stödet, eftersom de objektiva villkoren för erhållande av stöd var uppfyllda i detta fall.
(17)
Beträffande den rättsliga grunden för att bevilja stödet hänvisade Portugal till de synpunkter som lämnats i samband med mål C 26/2006 (8), vilka Portugal ansåg vara tillämpliga även på detta ärende. Portugal påpekade att de aktuella kontrakten undertecknades under TSV-förordningens tillämpningsperiod, dvs. före den 31 mars 2005, och innan WTO:s tvistlösningsorgan antog den panelrapport som förklarade att TSV-förordningen var rättsstridig. Portugal hävdade också att det inte var möjligt att anmäla stödet innan TSV-förordningen slutat gälla eftersom kontrakten undertecknades först i februari och mars 2005 (dvs. precis innan TSV-förordningen slutade gälla). Enligt Portugal upphäver detta dock inte kontraktens validitet eftersom de uppfyllde de objektiva villkoren i TSV-förordningen när de undertecknades.
V BEDÖMNING
(18)
Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(19)
Kommissionen konstaterade att de föreslagna åtgärderna utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Åtgärderna tar formen av en subvention som finansieras genom statliga medel. Även om TSV-förordningen gällde i alla medlemsstater och alla varv kunde ha samma rätt till stöd enligt den, såsom Portugal hävdar, är åtgärden selektiv eftersom den i detta fall begränsas till ENVC. Det är sannolikt att detta selektiva stöd snedvrider konkurrensen, eftersom det ger ENVC en fördel framför övriga konkurrenter som inte får något stöd. I detta avseende hindrar inte det faktum att ENVC konkurrerar med sydkoreanska varv det faktum att varvet också konkurrerar med andra varv på den gemensamma marknaden. Dessutom är nybyggnation av fartyg en ekonomisk verksamhet som omfattar en betydande handel mellan medlemsstaterna och åtgärderna påverkar därför sannolikt handeln mellan medlemsstaterna.
(20)
Kommissionen bekräftar därför att det anmälda stödet omfattas av artikel 87.1 i EG-fördraget.
(21)
Den generella principen är att ett statligt stöd bara kan anses förenligt med den gemensamma marknaden om det är nödvändigt för att stimulera det stödmottagande företaget att agera på ett sätt som bidrar till förverkligandet av de mål som anges i det relevanta undantaget (9).
(22)
Kommissionen betonar i detta sammanhang att syftet med TSV-förordningen är att ”varven i gemenskapen effektivt skall kunna bemöta illojal konkurrens från Sydkorea” (se skäl 6). Följaktligen kan direkt stöd upp till 6 procent av kontraktsvärdet före stödet beviljas, förutsatt att det förekommit konkurrens om kontraktet från ett sydkoreanskt varv som lagt ett lägre bud (artikel 2).
(23)
Portugal hävdar i detta fall att även om ENVC vid undertecknandet av kontrakten inte hade några garantier för att stödet skulle beviljas, förväntade sig varvet att få stödet eftersom kontrakten uppfyllde de objektiva villkoren för stödberättigande enligt TSV-förordningen.
(24)
Kommissionen anser dock att det i detta fall inte finns tillräckliga bevis för att stödet var avgörande för att ENVC skulle underteckna kontrakten.
(25)
Som redan påpekats i beslutet om att inleda granskningsförfarandet lämnade Portugal in en kopia av en skrivelse från en redare som anger att man för sex av de sju aktuella kontrakten (skrov C 228 till C 233) hade fått in lägre anbud från sydkoreanska varv. Denna skrivelse är dock daterad den 9 mars 2005, vilket innebär att den skickades till ENVC först efter det att varvet undertecknat kontrakten gällande dessa anbud. Det förefaller därför som om varvet vid undertecknandet av de första sex kontrakten inte kunde vara säkert på att kontrakten uppfyllde alla villkor för stödberättigande. Beträffande det sjunde kontraktet (skrov C 210) förefaller situationen också tveksam, eftersom informationen om att lägre anbud inkommit från Sydkorea skickades till ENVC först den 31 mars 2005, dvs. samma dag som ENVC undertecknade kontraktet.
(26)
Portugal har inte inkommit med några bevis för att ENVC före undertecknandet av kontrakten hade fått formella eller informella indikationer från de portugisiska myndigheterna om att stöd skulle kunna beviljas i samband med dessa kontrakt (10). Det framstår snarare som att ENVC var berett att underteckna kontrakten även utan garantier om statligt stöd. Exempelvis förklarade Portugal i sin inlaga som följde på granskningsförfarandets inledande också att ENVC var rättsligt förpliktigat att bygga fartygen även om stöd inte skulle beviljas. Portugal tillägger att ENVC i det aktuella fallet ansökte om stöd först efter det att TSV-förordningen slutat gälla, vilket tycks bekräfta att varvet var berett att genomföra projekten med risk för att inte få något stöd.
(27)
Rent allmänt anser kommissionen också att ett stöd endast kan anses ha en stimulanseffekt om en ansökan om stöd lämnats in innan projektet påbörjats (11). Så var inte fallet här. Ansökan om stöd lämnades in först efter det att kontrakten hade undertecknats (dvs. i juli 2005, medan kontrakten undertecknades i februari och mars 2005). Dessutom beviljade Portugal stödet internt (med förbehåll för kommissionens godkännande) över ett år efter det att ansökan om stöd lämnades. Ur formell synpunkt är därför villkoret om stimulanseffekt inte uppfyllt.
(28)
Kommissionen drar därför slutsatsen att Portugal inte har kommit in med tillräckliga bevis för stödets stimulerande effekt.
(29)
Beträffande den rättsliga grunden för beviljande av stöd har Portugal inte inkommit med några nya argument som kan skingra de tvivel som kommissionen uttryckt i sitt beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet. Portugals huvudargument i detta avseende är att kontrakten är stödberättigande eftersom de undertecknades medan TSV-förordningen var tillämplig. Portugal påpekar också att det faktum att stödet anmäldes först efter det att TSV-förordningen slutat gälla inte påverkar stödberättigandet hos de kontrakt som stödet avser.
(30)
Kommissionen har dock i ett tidigare beslut (12) redan förklarat varför den anser att TSV-förordningen inte längre är en giltig rättslig grund för beviljande av nya driftstöd till varvsindustrin.
(31)
Kommissionen påpekar att TSV-förordningens tillfälliga karaktär definieras i förordningens artikel 5 (13) där det anges att den ska ”upphöra att gälla den 31 mars 2005”. Det faktum att det i artikel 4 i TSV-förordningen föreskrivs att förordningen ska ”tillämpas på slutliga kontrakt som ingås under tiden från dess ikraftträdande till dess upphörande (…)” är enligt kommissionen ett förenlighetsvillkor och ingen definition av förordningens räckvidd i tiden.
(32)
Ovanstående bekräftas även i andra stycket i artikel 4, där det fastställs att TSV-förordningen inte får tillämpas på ”slutliga kontrakt som ingås innan kommissionen meddelar i Europeiska gemenskapernas officiella tidning att den har inlett ett förfarande om tvistlösning mot Sydkorea […] och för slutliga kontrakt som ingås en månad eller mer efter det att kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning meddelar att förfarandet har lett till en lösning eller lagts ned”.
(33)
Av ovanstående framgår tydligt att TSV-förordningen endast skulle tillämpas så länge det pågick en tvist med Sydkorea (14) och i alla händelser inte efter den 31 mars 2005.
(34)
Denna tolkning stöds av själva syftet med TSV-förordningen. Den utformades ”som en tillfällig undantagsåtgärd […] för begränsade marknadssegment och under en kort och begränsad period för att stödja varv i gemenskapen inom segment som har påverkats negativt och lidit allvarlig skada och orsakats avsevärd nackdel på grund av illojal konkurrens från Sydkorea” (15) (skäl 3).
(35)
I det aktuella fallet var det först efter det att TSV-förordningen upphört att gälla som ENVC lämnade in ansökan om stöd till de portugisiska myndigheterna, och stödet beviljades av Portugal och anmäldes till kommissionen, vilket gör det uppenbart att åtgärderna faller utanför TSV-förordningens räckvidd i tiden.
(36)
Kommissionen påpekar vidare att TSV-förordningen också måste tolkas mot bakgrund av gemenskapens internationella förpliktelser, vilket redan förklarats i beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet. Enligt domstolens rättspraxis bör gemenskapslagstiftningen i den mån det är möjligt tolkas på ett sätt som överensstämmer med internationell rätt, inklusive gemenskapens förpliktelser inom ramen för WTO (16).
(37)
I detta sammanhang erinrar kommissionen om att Sydkorea ifrågasatte huruvida TSV-förordningen var förenlig med WTO:s regler. Den 22 april 2005 avgav en WTO-panel sin rapport, i vilken den konstaterade att TSV-förordningen och ett flertal nationella TSV-program som var gällande vid tidpunkten då Sydkorea inledde WTO-förfarandet, stred mot artikel 23.1 i överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning (17). Den 20 juni 2005 antog WTO:s tvistlösningsorgan panelens rapport, inklusive dess uppmaning att gemenskapen skulle anpassa TSV-förordningen och de nationella TSV-programmen så att de överensstämde med gemenskapens förpliktelser enligt WTO-avtalen (18). Den 20 juli 2005 informerade kommissionen WTO:s tvistlösningsorgan om att den redan hade följt dess beslut och rekommendationer, eftersom TSV-förordningen hade upphört att gälla den 31 mars 2005 och medlemsstaterna inte längre fick bevilja driftstöd i enlighet med den förordningen.
(38)
Enligt panelens rapport och tvistlösningsorganets beslut om antagande av den rapporten är TSV-förordningen rättsstridig, eftersom den strider mot WTO:s regler, och gemenskapen förpliktigas att sluta tillämpa den. Gemenskapens förpliktelse att följa tvistlösningsorganets beslut gäller även eventuella framtida beslut om stöd enligt TSV-förordningen (19). Gemenskapen informerade WTO:s tvistlösningsorgan om att den redan hade följt dess beslut och rekommendationer, eftersom TSV-förordningen hade upphört att gälla den 31 mars 2005 och medlemsstaterna inte längre fick bevilja driftstöd i enlighet med den, och kommissionen förband sig att upphöra att godkänna nya stöd enligt förordningen. Att godkänna föreliggande stöd skulle följaktligen innebära att bryta mot gemenskapens internationella förpliktelser.
(39)
Det faktum att rådet inte förlängde TSV-förordningen när den upphörde att gälla visar tydligt att rådet inte hade för avsikt att fortsätta att ge kommissionen tillåtelse att godkänna stöd i enlighet med förordningen. Detta överensstämmer med det faktum att gemenskapen informerade WTO:s tvistlösningsorgan om att medlemsstaterna inte längre fick bevilja driftstöd med stöd i förordningen.
(40)
Portugal hade inte inkommit med några nya argument för att bemöta kommissionens synpunkter som uttryckts i beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet och som sammanfattas ovan.
(41)
Kommissionen drar därför slutsatsen att det anmälda stödet inte kan godkännas med stöd i TSV-förordningen. Eftersom ingen annan undantagsregel enligt artikel 87.2 eller 87.3 i EG-fördraget är tillämplig, är stödet inte förenligt med den gemensamma marknaden.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det anmälda stöd till ett belopp av 6 575 558 euro som Portugal planerar att genomföra till förmån för varvet Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. i anslutning till sju kontrakt som varvet undertecknat kan inte godkännas med stöd i rådets förordning (EG) nr 1177/2002 om en tillfällig skyddsordning för varvsindustrin (20), ändrad genom rådets förordning (EG) nr 502/2004 (21), och är därför inte förenligt med den gemensamma marknaden. Genomförandet av detta stöd godkänns följaktligen inte.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Portugal.
Utfärdat i Bryssel den 11 december 2007.