РЕШЕНИЕ 2007/845/ПВР НА СЪВЕТА
от 6 декември 2007 година
относно сътрудничеството между Службите за възстановяване на активи на държавите-членки при проследяване и установяване на облаги или друго имущество, свързани с престъпления
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 30, параграф 1, букви а) и б) и член 34, параграф 2, буква в) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Белгия, Република Австрия и Република Финландия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид че:
(1)
Основният мотив за трансграничната организирана престъпност е финансовата печалба. Тази финансова печалба е стимул за извършване на други престъпления за постигане на още по-голяма печалба. Затова правоприлагащите служби следва да имат необходимите умения за разследване и анализ на финансовите аспекти на престъпната дейност. За да се води ефикасна борба с организираната престъпност, между държавите-членки и ЕС трябва да се осъществява бърз обмен на информация, която да доведе до проследяването и конфискацията на облагите от престъпления, както и на друго имущество, принадлежащо на престъпни лица.
(2)
Съветът прие Рамково решение 2003/577/ПВР от 22 юли 2003 г. относно изпълнение в Европейския съюз на решения за обезпечаване на имущество или доказателства (2) и Рамково решение 2005/212/ПВР от 24 февруари 2005 г. относно конфискацията на облаги, средства и имущество, свързани с престъпления (3), които уреждат някои аспекти на съдебното сътрудничеството по наказателноправни въпроси в сферата на замразяването и конфискацията на облаги, средства и друго имущество, свързани с престъпления.
(3)
Необходимо е да се установи тясно сътрудничество между съответните органи на държавите-членки, които вземат участие в проследяването на незаконни облаги и друго имущество, които може да подлежат на конфискация, и да се предвидят разпоредби, позволяващи пряка връзка между тези органи.
(4)
За тази цел държавите-членки следва да разполагат с национални служби за възстановяване на активи с компетенции в тези области и да обезпечат бърз обмен на информация между тези служби.
(5)
Мрежата Камден на агенциите за възстановяване на активи (CARIN), създадена в Хага на 22-23 септември 2004 г. от Австрия, Белгия, Германия, Ирландия, Нидерландия и Обединеното кралство, вече представлява глобална мрежа от професионалисти и експерти, имаща за цел подобряването и съдействието за запознаване с методите и техниките в областта на трансграничната идентификация, замразяване, запориране и конфискация на облаги и друго имущество, свързани с престъпления. Настоящото решение следва да допълни мрежата CARIN, като предвиди законова база за обмен на информация между службите за възстановяване на активи на всички държави-членки.
(6)
В своето съобщение до Съвета и до Европейския парламент „Програмата от Хага: десет приоритета за следващите пет години“ Комисията подкрепи също така укрепването на инструментите, с които да се подходи към финансовите аспекти на организираната престъпност, inter alia, посредством учредяването на отдели за разследване на активи от престъпления в държавите-членки.
(7)
Сътрудничеството между Службите за възстановяване на активи, както и между тях и другите отдели, натоварени с улесняване на проследяването и идентификацията на облагите от престъпни дейности, се осъществява съгласно процедурите и сроковете, предвидени в Рамково решение 2006/960/ПВР на Съвета от 18 декември 2006 г. за опростяване обмена на информация и разузнавателни данни между правоприлагащите органи на държавите-членки на Европейския съюз (4), включително и основанията за отказ, които се съдържат в него.
(8)
Настоящото решение не засяга договореностите за сътрудничество, определени с Решение 2000/642/ПВР на Съвета от 17 октомври 2000 г. относно условията за сътрудничество и обмен на информация между звената за финансово разузнаване на държавите-членки (5), нито съществуващите договорености за полицейско сътрудничество,
РЕШИ:
Член 1
Служби за възстановяване на активи
1. Всяка държава-членка учредява или определя Национална служба за възстановяване на активи за целите на проследяването и идентификацията на облаги от престъпления и друго имущество, свързано с престъпления, които могат да станат предмет на заповед за замразяване, запориране или конфискация, издадена от компетентен съдебен орган по време на наказателни или, доколкото е възможно според националното законодателство на държавата-членка, граждански дела.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, държавите-членки могат, в съответствие с националното законодателство, да учредят или определят две служби за възстановяване на активи. Ако някоя държава-членка има повече от два отдела, натоварени да улеснят проследяването и идентификацията на облаги от престъпления, за контактни точки се определят максимум две служби за възстановяване на активи.
3. Държавите-членки посочват отдела/отделите, който/които се определя/т за национална служба/национални служби за възстановяване на активи по смисъла на настоящия член. Те съобщават писмено тази информация и всякакви по-нататъшни промени на генералния секретариат на Съвета. Тази нотификация не изключва възможността други отдели, които са натоварени да улесняват проследяването и идентификацията на облагите от престъпления, да обменят информация съгласно членове 3 и 4 със службата за възстановяване на активи на друга държава-членка.
Член 2
Сътрудничество между службите за възстановяване на активи
1. Държавите-членки се грижат техните служби за възстановяване на активи да си сътрудничат една с друга за целите, изложени в член 1, параграф 1, като обменят информация и добри практики както при поискване, така и по собствена инициатива.
2. Държавите-членки се грижат това сътрудничество да не е възпрепятствано от вътрешния статут на службите за възстановяване на активи, независимо дали те са част от административен, правоприлагащ или съдебен орган.
Член 3
Обмен на информация между службите за възстановяване на активи при поискване
1. Службата за възстановяване на активи на държава-членка или друг отдел в нея, натоварен да улеснява проследяването и идентификацията на облагите от престъпления, може да направи искане пред службата за възстановяване на активи на друга държава-членка за информация, свързана с целите, посочени в член 1, параграф 1. За тази цел тя се опира на Рамково решение 2006/960/ПВР и на правилата, приети за изпълнението му.
2. Когато се попълва формулярът, предвиден от Рамково решение 2006/960/ПВР, службата за възстановяване на активи, която подава искането, определя също така обекта на това искане и причините за него, както и естеството на делото. Тя също така предоставя подробности за набелязаното или търсеното имущество (банкови сметки, недвижимо имущество, коли, яхти и други предмети с висока стойност) и/или за физическите или юридическите лица, за които се предполага, че са замесени (например имена, адреси, дата и място на раждане, дата на регистрация, акционери, седалища). Тези подробности следва да са възможно най-точни.
Член 4
Обмен на информация по инициатива на службите за възстановяване на активи
1. Службите за възстановяване на активи или други отдели, натоварени да улесняват проследяването и идентификацията на облаги от престъпления, могат в рамките на действащото национално законодателство и без да подават молба за тази цел, да обменят информацията, която те смятат за необходима за изпълнението на задачите на друга служба за възстановяване на активи, съгласно целите на настоящото решение, посочени в член 1, параграф 1.
2. Член 3 се прилага спрямо обмена на информация по настоящия член mutatis mutandis.
Член 5
Защита на данните
1. Всяка държава-членка гарантира също така прилагането на установените правила за защита на личните данни при процедурата по обмен на информация, предвидена от настоящото решение.
2. При използването на информацията, която е била обменена пряко или двустранно по силата на настоящото решение, се прилагат разпоредбите на националното законодателство за защита на личните данни на получаващата държавата-членка, където информацията подлежи на същите правила за защита на личните данни, както ако са събрани в получаващата държава-членка. Личните данни, обработени в контекста на изпълнение на настоящото решение, се защитават в съответствие с Конвенцията на Съвета на Европа от 28 януари 1981 г. за защита на лицата във връзка с автоматичната обработка на лични данни и за тези държави-членки, които са го ратифицирали, се прилага допълнителният протокол към посочената конвенция от 8 ноември 2001 г., относно надзорните органи и трансграничните потоци от данни. Принципите на Препоръка № R(87) 15 на Съвета на Европа относно регламентиране на използването на лични данни в полицейския сектор следва също така да се вземат предвид, когато изпълнителните власти обработват лични данни, получени съгласно настоящото решение.
Член 6
Споделяне на най-добрите практики
Държавите-членки се грижат службите за възстановяване на активи да обменят най-добри практики относно начините за подобряване на ефикасността на усилията на държавите-членки при проследяване и идентификация на облагите от, или на друго имущество, свързано с престъпления, които могат да бъдат предмет на заповед за замразяване, запориране или конфискация, издадена от компетентен съдебен орган.
Член 7
Връзка със съществуващи договорености за сътрудничество
Настоящото решение не засяга задълженията, възникващи вследствие на инструменти на Европейския съюз за взаимна правна помощ или взаимно признаване на решенията по наказателни дела и от двустранни или многостранни споразумения или договорености между държавите-членки и трети страни за взаимна правна помощ, както и от Решение 2000/642/ПВР и Рамково решение 2006/960/ПВР.
Член 8
Изпълнение
1. Държавите-членки гарантират възможността за пълно сътрудничество в съответствие с разпоредбите на настоящото решение до 18 декември 2008 г. До същата дата държавите-членки предават на генералния секретариат на Съвета и на Комисията текста на разпоредбите от своето национално законодателство, които им позволяват да изпълняват задълженията, наложени им с настоящото решение.
2. Докато държавите-членки все още не са изпълнили Рамково решение 2006/960/ПВР, позоваванията на това рамково решение в настоящото решение се разбират като позовавания на приложимите инструменти за полицейско сътрудничество между държавите-членки.
3. До 18 декември 2010 г. Съветът оценява изпълнението на настоящото решение от държавите-членки въз основа на доклад, изготвен от Комисията.
Член 9
Прилагане
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 6 декември 2007 година.
RÅDETS BESLUT 2007/845/RIF
av den 6 december 2007
om samarbete mellan medlemsstaternas kontor för återvinning av tillgångar när det gäller att spåra och identifiera vinning eller annan egendom som härrör från brott
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 30.1 a och b samt 34.2 c,
med beaktande av initiativet från Konungariket Belgien, Republiken Österrike och Republiken Finland,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1), och
av följande skäl:
(1)
Den viktigaste drivkraften bakom den gränsöverskridande organiserade brottsligheten är ekonomisk vinning. Den ekonomiska vinningen stimulerar till att begå ytterligare brott för att öka denna vinning. Därför bör de brottsbekämpande organen ha den nödvändiga kompetensen för att utreda och analysera de ekonomiska spåren efter brottslig verksamhet. För att effektivt kunna bekämpa den organiserade brottsligheten måste information som kan leda till spårning och beslagtagande av vinning av brott och annan egendom som tillhör brottslingar snabbt utbytas mellan Europeiska unionens medlemsstater.
(2)
Rådet har antagit rambeslut 2003/577/RIF av den 22 juli 2003 om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial (2) och rambeslut 2005/212/RIF av den 24 februari 2005 om förverkande av vinning, hjälpmedel och egendom som härrör från brott (3), vilka behandlar vissa aspekter av straffrättsligt samarbete när det gäller frysning och förverkande av vinning, hjälpmedel och annan egendom som härrör från brott.
(3)
Det krävs ett nära samarbete mellan de berörda myndigheter i medlemsstaterna som sysslar med att spåra olaga vinning och annan egendom som kan bli föremål för förverkande, och bestämmelser bör införas för att möjliggöra direktkommunikation mellan dessa myndigheter.
(4)
Medlemsstaterna bör därför inrätta nationella kontor för återvinning av tillgångar med behörighet på dessa områden och bör se till att ett snabbt informationsutbyte kan ske mellan dessa kontor.
(5)
Camden-nätverket för myndigheter för återvinning av tillgångar (Carin), vilket inrättades i Haag den 22 och 23 september 2004 av Österrike, Belgien, Tyskland, Irland, Nederländerna och Förenade kungariket, utgör redan ett globalt nätverk av yrkesverksamma och experter som syftar till att förbättra den gemensamma kunskapen om metoder och tekniker när det gäller gränsöverskridande identifiering, frysning, beslagtagande och förverkande av vinning och annan egendom som härrör från brott. Detta beslut bör utgöra ett komplement till Carin genom att ge en rättslig grund för informationsutbytet mellan kontoren för återvinning av tillgångar i samtliga medlemsstater.
(6)
I sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet ”Haagprogrammet: Tio prioriteringar för de kommande fem åren”, förespråkar kommissionen att det skapas kraftfullare verktyg för att hantera de ekonomiska aspekterna av organiserad brottslighet, bland annat genom att främja inrättandet i medlemsstaterna av enheter för underrättelser om kriminellas tillgångar.
(7)
Samarbete mellan kontoren för återvinning av tillgångar och mellan kontoren för återvinning av tillgångar och andra myndigheter med uppgift att underlätta spårande och identifiering av vinning som härrör från brott bör ske på grundval av de förfaranden och tidsfrister som anges i rådets rambeslut 2006/960/RIF av den 18 december 2006 om förenklat uppgifts- och underrättelseutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna i Europeiska unionens medlemsstater (4), inbegripet skälen i detta för vägran att lämna ut uppgifter.
(8)
Detta beslut bör inte påverka samarbetsordningen enligt rådets beslut 2000/642/RIF av den 17 oktober 2000 om en samarbetsordning för medlemsstaternas finansunderrättelseenheter avseende utbyte av information (5) eller de befintliga arrangemangen för polissamarbete.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Kontor för återvinning av tillgångar
1. Varje medlemsstat ska inrätta eller utse ett nationellt kontor för återvinning av tillgångar med uppgift att underlätta spårande och identifiering av vinning och annan egendom som härrör från brott och som kan bli föremål för ett beslut av en behörig rättslig myndighet om frysning eller beslagtagande eller om förverkande inom ramen för ett straffrättsligt eller, i den mån det är möjligt enligt den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning, ett civilrättsligt förfarande.
2. Utan att det påverkar punkt 1 får en medlemsstat i enlighet med dess nationella lagstiftning inrätta eller utse två kontor för återvinning av tillgångar. Om en medlemsstat har fler än två myndigheter med uppgift att underlätta spårande och identifiering av vinning som härrör från brott, ska den utse högst två av sina kontor för återvinning av tillgångar till kontaktpunkter.
3. Varje medlemsstat ska meddela vilka myndigheter som är nationella kontor för återvinning av tillgångar i den mening som avses i denna artikel. De ska skriftligen anmäla denna information samt alla senare ändringar till rådets generalsekretariat. Denna anmälan ska inte hindra andra myndigheter som har till uppgift att underlätta spårande och identifiering av vinning som härrör från brott från att utbyta information enligt artiklarna 3 och 4 med en annan medlemsstats kontor för återvinning av tillgångar.
Artikel 2
Samarbete mellan de nationella kontoren för återvinning av tillgångar
1. Medlemsstaterna ska se till att deras kontor för återvinning av tillgångar samarbetar med varandra i de syften som anges i artikel 1.1 genom att utbyta information och bästa praxis, både på begäran och på eget initiativ.
2. Medlemsstaterna ska se till att detta samarbete inte hindras av vilken ställning som kontoren för återvinning av tillgångar har enligt nationell lagstiftning, oavsett om dessa ingår i en administrativ, en brottsbekämpande eller en rättslig myndighet.
Artikel 3
Informationsutbyte på begäran mellan kontor för återvinning av tillgångar
1. En medlemsstats kontor för återvinning av tillgångar eller andra myndigheter i en medlemsstat med uppgift att underlätta spårande och identifiering av vinning som härrör från brott kan begära information från en annan medlemsstats kontor för återvinning av tillgångar i de syften som anges i artikel 1.1. För detta ändamål ska kontoret följa de regler som antagits vid genomförandet av det beslutet.
2. När det ansökande kontoret för återvinning av tillgångar fyller i det formulär som tillhandahålls enligt rambeslut 2006/960/RIF ska det även närmare ange syftet med och skälen för sin begäran samt vilket förfarande som ska tillämpas. Det ska vidare närmare ange vilken egendom som berörs eller söks (bankkonton, fast egendom, bilar, lustjakter och andra föremål med högt värde) och/eller vilka fysiska eller juridiska personer som förmodas vara inblandade (t.ex. namn, adresser, födelsedatum och födelseort, datum för registrering, aktieägare, huvudkontor). Sådana uppgifter ska vara så detaljerade som möjligt.
Artikel 4
Informationsutbyte på eget initiativ mellan kontor för återvinning av tillgångar
1. Kontor för återvinning av tillgångar eller andra myndigheter med uppgift att underlätta spårande och identifiering av vinning som härrör från brott kan, inom ramen för tillämplig nationell lagstiftning och utan föregående begäran, utbyta sådan information som de anser nödvändig för att ett annat kontor för återvinning av tillgångar ska kunna utföra sina uppgifter i enlighet med de syften som anges i artikel 1.
2. Artikel 3 ska, i tillämpliga delar, tillämpas på informationsutbyte enligt denna artikel.
Artikel 5
Dataskydd
1. Varje medlemsstat ska se till att de fastställda reglerna för dataskydd även tillämpas vid förfarandet för informationsutbyte enligt detta beslut.
2. Användning av information som har utbytts direkt eller bilateralt i enlighet med detta beslut ska omfattas av de nationella dataskyddsbestämmelserna i den mottagande medlemsstaten, där samma dataskyddsbestämmelser ska gälla för informationen som om de hade samlats in i den mottagande medlemsstaten. De personuppgifter som behandlas i samband med tillämpningen av detta beslut ska skyddas i enlighet med Europarådets konvention av den 28 januari 1981 om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter och, för de medlemsstater som har ratificerat det, tilläggsprotokollet till den konventionen av den 8 november 2001 om tillsynsmyndigheter och gränsöverskridande flöden av personuppgifter. Principerna i Europarådets rekommendation nr R(87) 15 om polisens användning av personuppgifter ska också beaktas när brottsbekämpande myndigheter behandlar personuppgifter som erhållits enligt detta beslut.
Artikel 6
Utbyte av bästa praxis
Medlemsstaterna ska se till att kontoren för återvinning av tillgångar utbyter bästa praxis angående metoder för att göra medlemsstaternas insatser effektivare när det gäller spårande och identifiering av vinning och annan egendom som härrör från brott och som kan bli föremål för beslut om frysning, beslagtagande eller förverkande av en behörig rättslig myndighet.
Artikel 7
Förhållandet till befintliga samarbetsarrangemang
Detta beslut ska inte påverka de skyldigheter som följer av Europeiska unionens instrument om ömsesidig rättslig hjälp eller om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål, av bilaterala eller multilaterala avtal eller arrangemang mellan medlemsstaterna och tredjeländer om ömsesidig rättslig hjälp och av beslut 2000/642/RIF och rambeslut 2006/960/RIF.
Artikel 8
Genomförande
1. Medlemsstaterna ska se till att de kan samarbeta fullt ut i enlighet med bestämmelserna i detta beslut senast den 18 december 2008. Senast vid samma tidpunkt ska medlemsstaterna till rådets generalsekretariatet och kommissionen översända varje bestämmelse i sin nationella lagstiftning som gör det möjligt för dem att uppfylla sina skyldigheter enligt detta beslut.
2. Så länge medlemsstaterna ännu inte har genomfört rambeslut 2006/960/RIF ska hänvisningar i detta beslut till rambeslutet anses avse hänvisningar till tillämpliga instrument för polissamarbetet mellan medlemsstaterna.
3. Senast den 18 december 2010 ska rådet utvärdera medlemsstaternas efterlevnad av detta beslut, på grundval av en rapport från kommissionen.
Artikel 9
Tillämpning
Detta beslut får verkan samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 6 december 2007.