31997D0340
L 147/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 май 1997 година
относно обмена на информация във връзка с помощта за доброволното репатриране на граждани на трети страни
(97/340/ПВР)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член К.3, параграф 2, буква а) от него,
като има предвид, че член К.1, параграф 3 от Договора за Европейския съюз гласи, че държавите-членки разглеждат емиграционната политика и политиката по отношение на гражданите на трети страни като въпроси от общ интерес;
като има предвид, че точка 111 от Съобщението на Комисията от 23 февруари 1994 г. относно емиграционната политика и политиката за даване на убежище, предполага сближаване на политиката на държавите-членки по отношение доброволното връщане на граждани на трети страни;
като има предвид, че редица държави-членки са приели програми за подпомагане доброволното връщане на законно и незаконно пребиваващи граждани на трети страни;
като има предвид, че по отношение на законно пребиваващите граждани на трети страни, политиката на държавите-членки следва да цели интегрирането им в обществото и като има предвид, че помощта за доброволното връщане не бива да се тълкува като израз на политика за активно насърчаване на връщането, а единствено като средство за улесняване на връщането на лица, които са взели решение свободно по собствена воля;
като има предвид, че помощта за доброволно връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни съответства на европейската хуманна традиция и може да допринесе за намирането на достойно решение за намаляване на броя на незаконно пребиваващите граждани на трети страни в държавите-членки; като има предвид, че следва да се избягва използването на тази помощ за постигане на нежелан стимулиращ ефект;
като има предвид, че настоящото решение не нарушава разпоредбите на Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 г. и Женевската конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците с измененията съгласно Нюйоркския протокол от 31 януари 1967 г.;
РЕШИ:
Член 1
Обмен на информация
1. Държавите-членки, които сa предприели мерки за разработване на програми за подпомагане на доброволното връщане на граждани на трети страни в страните на произход, докладват ежегодно за тези мерки пред Генералния секретариат на Съвета. Генералният секретариат разпространява информацията сред всички държави-членки и Комисията.
2. Информацията за националните програми за връщане включва по-конкретно информация относно:
-
органите, които отговарят за изпълнението на програмите, като неправителствени и/или международни организации,
-
обхвата на програмите от гледна точка на включените лица,
-
всички допълнителни изисквания, които лицата, които са се върнали, трябва да изпълнят, за да получат помощ по програмата,
-
всички изисквания спрямо страната на произход в рамките на програмата,
-
вида и равнището на предоставената помощ (например пътни разноски за връщаното лице и неговото/нейното семейство, разноските за преместване, помощта за репатрирането),
-
разчетите за ефекта от програмата, включително броя на бенефициентите и получените стимулиращи ефекти.
Член 2
Анализ
1. Генералният секретариат на Съвета всяка година предоставя на държавите-членки и на Комисията проект за доклад за получената съгласно член 1 информация. Докладът е изчерпателен по своя характер и съдържа конкретни данни по всяка от точките, изброени в член 1, параграф 2.
2. Посоченият в параграф 1 проект за доклад се разглежда от съответните държави-членки и от Комисията, и по необходимост се коригира.
Член 3
Съгласуване
1. На основата на проекта за доклад съгласно член 2, параграф 1, държавите-членки и Комисията разменят в рамките на Съвета становища по посочените в член 1 програми. В хода на размяната те, по-конкретно сравняват обхвата, условията и ефекта от програмите с оглед на евентуалното им сближаване.
2. Съответните държави-членки, които не са приели такива програми, проучват резултатите и полезността им.
Член 4
1. Настоящото решение се публикува в Официален вестник.
2. Съответните държави-членки изготвят доклада съгласно член 1 за първи път в шестмесечен срок след публикуването на настоящото решение в Официален вестник.
Съставено в Брюксел на 26 май 1997 година.
RÅDETS BESLUT av den 26 maj 1997 angående utbyte av information om bistånd till medborgare i tredje land som frivilligt återvänder till hemlandet (97/340/RIF)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K 3.2 a i detta, och med beaktande av följande:
Enligt artikel K 1.3 i Fördraget om Europeiska unionen skall medlemsstaterna i Europeiska unionen betrakta invandringspolitik och politik mot medborgare i tredje land som frågor av gemensamt intresse.
I punkt 111 i kommissionens meddelande av den 23 februari 1994 om invandrings- och asylpolitik finns ett förslag om tillnärmning av medlemsstaternas politik när det gäller medborgare i tredje land som frivilligt återvänder till hemlandet.
Ett antal medlemsstater har utformat program för stöd till frivilligt återvändande för personer som vistas där lagligt eller olagligt och som är medborgare i tredje land.
När det gäller medborgare i tredje land som vistas lagligt eller olagligt i medlemsstaterna bör deras politik syfta till att de integreras i samhället och bistånd till frivilligt återvändande bör inte tolkas som en återspegling av en politik som aktivt främjar dylikt återvändande utan är enbart avsett att underlätta för dem som av egen fri vilja har beslutat sig för att återvända.
Bistånd till frivilligt återvändande för dem som vistas olagligt i medlemsstaterna och som är medborgare i tredje land ligger i linje med den europeiska humanitära traditionen och kan bidra till en värdig lösning för att minska antalet medborgare i tredje land som vistas olagligt i medlemsstaterna. Det bör undvikas att detta stöd får oönskade "drivfjädereffekter".
Detta beslut påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna av den 4 november 1950 och i Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 angående flyktingars rättsliga ställning, i dess lydelse enligt New York-protokollet av den 31 januari 1967.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1 Informationsutbyte
1. De medlemsstater som har vidtagit åtgärder för att utarbeta program för att stödja medborgare i tredje land att frivilligt återvända till sitt ursprungsland skall avlägga rapport om dem en gång om året till rådets generalsekretariat. Generalsekretariatet skall sprida sådan information till alla medlemsstater och till kommissionen.
2. Informationen rörande dessa nationella program för återvändande skall särskilt innefatta följande uppgifter:
- Vilka myndigheter som har till uppgift att genomföra programmet, det vill säga icke-statliga och/eller internationella organisationer.
- Programmets räckvidd uttryckt i vilka personer som omfattas.
- Eventuella ytterligare krav på enskilda återvändande för att komma i fråga för stöd enligt programmet.
- Eventuella krav på ursprungslandet enligt programmet.
- Stödets art och storlek (t.ex. resekostnader för den återvändande och hans/hennes familj, flyttkostnader, repatrieringsbidrag).
- De beräknade följderna av programmet, inbegripet antalet understödstagare och förekomsten av eventuella drivfjädereffekter.
Artikel 2 Analys
1. Rådets generalsekretariat skall årligen göra ett utkast till rapport tillgängligt för medlemsstaterna och kommissionen om information som mottagits på grundval av artikel 1. Denna rapport skall vara uttömmande och innehålla särskilda upplysningar om var och en av de punkter som nämns i artikel 1.2.
2. Det utkast till rapport som avses i punkt 1 skall granskas av de berörda medlemsstaterna och kommissionen och om nödvändigt justeras.
Artikel 3 Samordning
1. På grundval av det utkast till rapport som avses i artikel 2.1 skall de berörda medlemsstaterna och kommissionen i rådet utbyta åsikter om de program som avses i artikel 1. Därvid skall de särskilt jämföra räckvidden hos, villkoren i och följderna av dessa program i syfte att om möjligt närma dem till varandra.
2. De berörda medlemsstater som inte har infört dessa program skall undersöka resultaten av och användbarheten hos dem.
Artikel 4
1. Detta beslut skall offentliggöras i Officiella tidningen.
2. De berörda medlemsstaterna skall utarbeta den rapport som nämns i artikel 1 första gången inom sex månader från dagen för offentliggörandet av detta beslut i Officiella tidningen.
Utfärdat i Bryssel den 26 maj 1997.