32006R0217
L 038/17
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 217/2006 НА СЪВЕТА
от 8 февруари 2006 година
относно определяне на правила за прилагане на Директиви 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 2002/54/ЕО, 2002/55/ЕО и 2002/57/ЕО на Съвета по отношение на оторизирането на държавите-членки да разрешат временно търговията със семена, които не отговарят на изискванията по отношение на минималната кълняемост
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,
като взе предвид Директива 66/401/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от фуражни култури (1), и по-специално член 17, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 66/402/ЕИО на Съвета от 14 юни 1966 г. относно търговията със семена от зърнени култури (2), и по-специално член 17, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 2002/54/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от цвекло (3), и по-специално член 24, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 2002/55/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от зеленчукови култури (4), и по-специално член 38, параграф 3 от нея,
като взе предвид Директива 2002/57/ЕО на Съвета от 13 юни 2002 г. относно търговията със семена от маслодайни и влакнодайни растения (5), и по-специално член 21, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директиви 66/401/ЕИО, 66/402/ЕИО, 2002/54/ЕО, 2002/55/ЕО и 2002/57/ЕО семена могат да бъдат търгувани само когато отговарят на изискванията по отношение на минималната кълняемост или в случаите, когато количеството налично семе, което отговаря на изискванията по отношение на кълняемостта му е недостатъчно, Комисията разрешава търговията за ограничен период от време на предвидени максимални количества семена, които не отговарят на определените в тези директиви изисквания по отношение на минималната кълняемост.
(2)
Процесът на даване на разрешение понастоящем е твърде бавен.
(3)
За опростяване и ускоряване на процедурата по даване на разрешение, като същевременно се гарантира Комисията и държавите-членки да разполагат с цялата необходима информация за оценяване и даване на отговор на заявлението, подходящ инструмент вероятно ще бъде една консултативна процедура между Комисията и държавите-членки.
(4)
Мерките, предвидени в настоящия регламент са в съответствие със становището на Постоянния комитет по посевен и посадъчен материал в земеделието, цветарството и горското стопанство,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент определя правилата, които се прилагат по отношение на исканията на държавите-членки да им бъде разрешено да позволят временно пускането на пазара на семена, които не отговарят на изискванията по отношение на минималната кълняемост, които те представят на основание на:
а)
член 17, параграф 1 от Директива 66/401/ЕИО;
б)
член 17, параграф 1 от Директива 66/402/ЕИО;
в)
член 24, параграф 1 от Директива 2002/54/ЕО;
г)
член 38, параграф 1 от Директива 2002/55/ЕО;
д)
член 21, параграф 1 от Директива 2002/57/ЕО.
2. Настоящият регламент не се прилага за търговията на „основни сортове семена“, така както това е определено в директивите, посочени в параграф 1.
Член 2
1. Държава-членка, която е изправена пред затруднения и желае да позволи временно търговията със семена, което не отговаря на изискванията по отношение на минималната кълняемост (наричана по-долу „запитващата държава-членка“) подава пред Комисията заявление, в което посочва информацията, посочена в член 3. Същевременно тази запитващата държавата-членка нотифицира останалите държави-членки. Всяка държава-членка определя центрове за връзка.
2. В срок до 15 дни след съобщението, предвидено по силата на параграф 1, останалите държави-членки могат да нотифицират Комисията и запитващата държава-членка за:
а)
предложение за наличност на семена, с което могат да се преодолеят временните затруднения в предлагането; или
б)
възражения срещу търговията със семена, което не отговаря на изискванията на директивите, упоменати в член 1, параграф 1.
3. Семената, които са включени в искането могат да бъдат търгувани в рамките на заявените количества от запитващата държава-членка на цялата територия на Общността, без да отговаря на изискванията на Директивите, упоменати в член 1, параграф 1, ако в рамките на срока, посочен в параграф 2, запитващата държава-членка (запитващите държави-членки) и Комисията не са били нотифицирани за предложения или за възражения, или когато са отправени предложения и запитващата държава-членка и отправилата (отправилите) предложението държава-членка (държави-членки) се договорят, че предложението не е подходящо, освен ако в рамките на същия срок Комисията е информирала запитващата държава-членка, че според нея искането не е основателно.
Комисията съобщава на центровете за връзка, определени от всяка държава-членка и публикува на своята Интернет страница в условията, при които разрешава търговията, както и разрешените количества.
4. Когато не могат да бъдат изпълнени условията съгласно параграф 3, или когато Комисията счете, че искането е неоснователно, Комисията информира центровете за контакт, определени от всяка държава-членка.
Въпросът се отнася до Постоянния комитет по посевен и посадъчен материал в земеделието, цветарството и горското стопанство, и когато е уместно, се приема решение за одобрение или неодобрение на искането, съгласно процедурата, посочена в разпоредбите на член 1, параграф 1.
Член 3
Информацията, която се изисква в съответствие с член 2, параграф 1, следва да включва следното:
а)
биологичния вид и сорта, особено характеристиките им по отношение на обработката и употребата;
б)
очакваната минимална кълняемост;
в)
количествата, за които се отнася;
г)
съпътстващата документация, която обясняват причината за искането;
д)
предлаганата пазарна дестинация, в която следва да се посочат онези райони на запитващата държава-членка, които са засегнати от затрудненията в предлагането на семена;
е)
срокът на прилагане на искането, за което се иска разрешение.
Член 4
Без да се накърняват начините за етикетиране, които се изискват по силата на директивите, посочени в член 1, параграф 1, официалният етикет на семената следва да съдържа текста, че въпросните семена са с категория, която отговаря на по-малко строги изисквания от тези, определени в същите директиви, както и данни за минималната кълняемост на семената.
Член 5
1. Съгласно условията, определени в настоящия регламент, държавите-членки позволяват на доставчиците да пускат на пазара семена, чиято продажба е разрешена в съответствие с член 3. Те могат да изискат от доставчиците предварително да поискат разрешение, което може да бъде отказано ако:
а)
съществуват достатъчно доказателства за съмнения, че доставчикът ще може да пусне на пазара количеството семена, за което е поискал разрешение; или
б)
общото количество, за което доставчикът е поискал разрешение по силата на съответната дерогация, изчерпва максималното количество, което е разрешено на Общността по силата на член 2.
2. Запитващата държава-членка координира работата на останалите държави-членки, за да гарантира, че няма да бъде надхвърлено общото разрешено количество.
3. Държавите-членки се подпомагат взаимно в административно отношение при прилагането на настоящия регламент. Те информират Комисията и останалите държави-членки за центровете за връзка, упоменати в член 2, параграф 1 в срок до един месец след влизане в сила на настоящия регламент
Член 6
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 8 февруари 2006 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 217/2006
av den 8 februari 2006
om tillämpningsföreskrifter för rådets direktiv 66/401/EEG, 66/402/EEG, 2002/54/EG, 2002/55/EG och 2002/57/EG när det gäller tillstånd för medlemsstaterna att tillfälligt tillåta saluföring av utsäde som inte uppfyller kraven på lägsta grobarhet
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets direktiv 66/401/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av foderväxter (1), särskilt artikel 17.3,
med beaktande av rådets direktiv 66/402/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av stråsäd (2), särskilt artikel 17.3,
med beaktande av rådets direktiv 2002/54/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av betutsäde (3), särskilt artikel 24.3,
med beaktande av rådets direktiv 2002/55/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av utsäde av köksväxter (4), särskilt artikel 38.3,
med beaktande av rådets direktiv 2002/57/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter (5), särskilt artikel 21.3, och
av följande skäl:
(1)
Enligt direktiven 66/401/EEG, 66/402/EEG, 2002/54/EG, 2002/55/EG och 2002/57/EG får utsäde saluföras endast om kraven på lägsta grobarhet är uppfyllda, eller, om det inte finns tillräckliga mängder utsäde som uppfyller kraven på lägsta grobarhet, kan kommissionen för en begränsad period tillåta saluföring i en viss föreskriven högsta tillåtna mängd av utsäde som inte uppfyller kraven på lägsta grobarhet i dessa direktiv.
(2)
Tillståndsförfarandet är i nuläget för långsamt.
(3)
Ett samrådsförfarande mellan kommissionen och medlemsstaterna förefaller vara ett lämpligt redskap för att förenkla och påskynda tillståndsförfarandet och samtidigt säkerställa att kommissionen och medlemsstaterna har all nödvändig information för att utvärdera och behandla ansökan.
(4)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. I denna förordning fastställs bestämmelser för medlemsstaternas ansökningar om tillstånd att tillfälligt tillåta saluföring av utsäde som inte uppfyller kraven på lägsta grobarhet i
a)
artikel 17.1 i direktiv 66/401/EEG,
b)
artikel 17.1 i direktiv 66/402/EEG,
c)
artikel 24.1 i direktiv 2002/54/EG,
d)
artikel 38.1 i direktiv 2002/55/EG, och
e)
artikel 21.1 i direktiv 2002/57/EG.
2. Denna förordning omfattar inte saluföring av basutsäde enligt definitionen i de direktiv som anges i punkt 1.
Artikel 2
1. En medlemsstat som har problem med tillgång på utsäde, och som önskar att tillfälligt tillåta saluföring av utsäde som inte uppfyller kraven på lägsta grobarhet (nedan kallad ”ansökande medlemsstat”), skall till kommissionen skicka en ansökan med de upplysningar som anges i artikel 3. Den ansökande medlemsstaten skall samtidigt underrätta övriga medlemsstater. Kontaktpunkter skall utses av varje medlemsstat.
2. Inom 15 dagar efter den underrättelse som avses i punkt 1 får övriga medlemsstater meddela kommissionen och den ansökande medlemsstaten
a)
antingen ett erbjudande om en mängd utsäde som tillfälligt kan avhjälpa problemen med tillgång på utsäde, eller
b)
invändningar mot saluföring av utsäde som inte uppfyller kraven i de direktiv som anges i artikel 1.1.
3. Utsäde som omfattas av ansökan, i en mängd som högst motsvarar den mängd som den ansökande medlemsstaten ansökt om, får saluföras i hela gemenskapen utan att uppfylla kraven i de direktiv som anges i artikel 1.1 om inga erbjudanden eller invändningar meddelats den ansökande medlemsstaten och kommissionen inom den period som anges i punkt 2, eller om sådana erbjudanden finns och den ansökande medlemsstaten och den/de erbjudande medlemsstaten/-staterna är överens om att dessa är olämpliga, såvida inte kommissionen inom samma period meddelat den ansökande medlemsstaten att den anser att ansökan är ogrundad.
Kommissionen skall underrätta medlemsstaternas kontaktpunkter om de villkor som ligger till grund för godkännandet av saluföring och vilka mängder som tillåts, samt offentliggöra denna information på sin webbplats.
4. Om villkoren i punkt 3 inte kan uppfyllas, eller om kommissionen anser att ansökan är ogrundad, skall kommissionen informera medlemsstaternas kontaktpunkter.
Ärendet skall överlämnas till ständiga kommittén för utsäde och uppförökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk, och i tillämpliga fall skall ett beslut om godkännande eller avslag av ansökan snarast antas i enlighet med förfarandet i de bestämmelser som anges i artikel 1.1.
Artikel 3
De upplysningar som krävs enligt artikel 2.1 skall omfatta
a)
arter och sorter, särskilt egenskaper avseende odling och användning,
b)
uppskattad lägsta grobarhet,
c)
aktuella mängder,
d)
styrkande dokumentation där skälen till ansökan anges,
e)
föreslagen destination för utsädet, med angivande av de områden i den ansökande medlemsstaten som har svårigheter med tillgång på utsäde,
f)
ansökt giltighetstid för tillståndet.
Artikel 4
Utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser för märkning som fastställs i de direktiv som anges i artikel 1.1 skall den officiella etiketten på utsädet innehålla en uppgift om att utsädet i fråga tillhör en kategori som uppfyller mindre stränga krav än de som fastställs i dessa direktiv, samt uppgifter om lägsta grobarhet.
Artikel 5
1. Medlemsstaterna skall på de villkor som fastställs i denna förordning tillåta leverantörer att släppa ut på marknaden sådant utsäde som godkänns i enlighet med artikel 3. De får kräva att leverantörerna ansöker om tillstånd i förväg, vilket kan avslås om
a)
det finns välgrundade skäl att betvivla att leverantören verkligen kan saluföra den mängd utsäde ansökan gäller, eller
b)
den totala mängd för vilken leverantören enligt det berörda undantaget ansöker om tillstånd överstiger den högsta mängd som är tillåten i gemenskapen enligt artikel 2.
2. Den ansökande medlemsstaten skall samordna arbetet med övriga medlemsstater så att det säkerställs att den totala mängden inte överskrids.
3. Vid tillämpningen av denna förordning skall medlemsstaterna bistå varandra administrativt. De skall underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om de kontaktpunkter som avses i artikel 2.1 senast en månad efter det att denna förordning trätt i kraft.
Artikel 6
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 8 februari 2006.