31999L0032
L 121/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 1999/32/ЕО НА СЪВЕТА
от 26 април 1999 година
относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/EИО
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 130т, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, установена в член 189в от Договора (3),
(1)
като има предвид, че целите и принципите на политиката на Общността в областта на околната среда, установени в програмите за действие, и по-специално Петата програма за действие в областта на околната среда (4), въз основа принципите, заложени в член 130с от Договора, имат за цел осигуряване на ефективна защита на хората от известни рискове от емисии на серен диоксид и защита на околната среда чрез предотвратяване натрупването на сяра, превишаващо критичното натоварване и нива;
(2)
като има предвид, че член 129 от Договора предвижда, че изискванията за здравеопазване представляват неразделна част от останалите политики на Общността; като има предвид, че член, параграф 3, буква о) от Договора предвижда също така че дейностите на Общността следва да включват принос за постигането високо ниво на здравеопазване;
(3)
като има предвид, че емисиите от серен диоксид значително увеличават проблема с окисляването в рамките на Общността; като има предвид, че серният диоксид също има пряко въздействие върху човешкото здраве и околната среда;
(4)
като има предвид, че окисляването и атмосферният серен диоксид увреждат чувствителните екосистеми, намаляват биоразнообразието и благоприятните стойности, а също така вредят на реколтата и растежа на горите; като има предвид, че киселинният дъжд в градовете може да причини значителни щети на сградите и архитектурното наследство; като има предвид, че замърсяването със серен диоксид уврежда човешкото здраве, и по-специално групите население, страдащи от респираторни заболявания;
(5)
като има предвид, че окисляването е трансграничен феномен, налагащ решения на ниво Общност, както и на национално и местно ниво.
(6)
като има предвид, че емисиите от серен диоксид спомагат за образуването на прахови частици в атмосферата;
(7)
като има предвид, че Общността и отделните държави-членки са договарящи се страни по Конвенцията за трансграничното замърсяване на въздуха на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ООН/ИКЕ); като има предвид, че Вторият протокол на ООН/ИКЕ за трансграничното замърсяване със серен диоксид предвижда договарящите се страни да намалят емисиите от серен диоксид до или под 30 % от намаляването, посочено в Първия протокол и като има предвид, че Вторият протокол на ООН/ИКЕ се основава на предпоставката, че критичното натоварване и нивото ще бъдат надхвърляни в някои чувствителни зони; като има предвид, че ако се зачитат целите на Петата програма за действие в областта на околната среда, ще бъдат необходими по-нататъшни мерки за намаляване на емисиите от серен диоксид; като има предвид, че договарящите се страни за в бъдеще значително ще намаляват емисиите от серен диоксид;
(8)
като има предвид, че сярата, която обикновено в природата се среща в малки количества в нефта и въглищата, през последните десетилетия се признава за доминиращ източник на емисии на серен диоксид, които са една от основните причина за киселинния дъжд и една от главните причини за замърсяването на въздуха в някои градски и индустриални зони;
(9)
като има предвид, че Комисията наскоро публикува съобщение за икономически ефективна стратегия в рамките на Общността за борба с окисляването; като има предвид, че контролът над емисиите на серен диоксид, образувани при изгаряне на определени течни горива, се определя като комплексен елемент от тази икономически ефективна стратегия; като има предвид, че Общността осъзнава потребността от мерки по отношение на всички останали горива;
(10)
като има предвид, че според проучванията ползите от намаляване на емисиите на сяра, чрез намаляването ѝ в съдържанието на течните горива, са по-големи от изчислените разходи за промишлеността и като има предвид, че съществуват и са се наложили технологии за намаляване нивото на сярата в течните горива;
(11)
като има предвид, че в съответствие с принципите на субсидиарност и пропорционалност по член 3б от Договора, целта на намаляването на емисиите от серен диоксид при изгаряне на определени видове течни горива не може да се постигне ефективно от отделна държава-членка; като има предвид, че несъгласуваните действия не гарантират постигане на желаната цел, не са продуктивни и това ще доведе до голяма несигурност на пазара на засегнатите продукти; като има предвид, че от гледна точка на необходимостта от намаляване в Общността на емисиите от серен диоксид, е по-ефективно да се предприемат действия на ниво Общност; като има предвид, че настоящата директива се ограничава до минимум изисквания, необходими за постигане на желаната цел;
(12)
като има предвид, че в Директива 93/12/ЕИО от 23 март 1993 г. относно съдържанието на сяра в някои течни горива (5), Комисията беше помолена да представи на Съвета предложение с по-ниски максимално допустими стойности за съдържание на сярата в газьола и нови максимално допустими стойности за авиационния керосин; като има предвид, че е подходящо да се установят максимално допустими стойности за съдържанието на сяра и в други течни горива, по-специално тежките течни горива, котелни горива, корабни горива и газьоли, на основата на проучвания за икономическата ефективност;
(13)
като има предвид, че в съответствие с член 130у от Договора, настоящата директива не възпрепятства държавата-членка да определи или въведе по-строги защитни мерки; като има предвид, че подобни мерки трябва да бъдат съвместими с Договора и следва да бъдат нотифицирани на Комисията;
(14)
като има предвид, че държавата-членка, преди да въведе нови, по-строги защитни мерки, следва, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно установяване на процедура за осигуряване на информация в областта на техническите стандарти и разпоредби (6), да нотифицира Комисията за проектомерките;
(15)
като има предвид, че по отношение на максималните допустими стойности за съдържание на сяра в тежките течни горива е подходящо някои държави-членки и райони, където условията на околната среда позволяват това, да бъдат предвидени дерогации;
(16)
като има предвид, че по отношение максималните допустими стойности на съдържанието на сяра в тежките течни горива е подходящо държавите-членки да предвидят дерогации за използването им при горивните инсталации, които съответстват на допустимите стойности за емисиите, установени в Директива 88/609/ЕИО на Съвета от 24 ноември 1988 г. (7) за ограничаване на емисиите от определени замърсители във въздуха от големи горивни инсталации; като има предвид, че в светлината на предстоящото преразглеждане на Директива 88/609/ЕИО е необходимо да се преразгледат и ако е приложимо, да се променят някои разпоредби на настоящата директива;
(17)
Като има предвид, че за горивни инсталации в рафинериите, които са изключени от обхвата на член 3, параграф 3, i), буква в) от настоящата директива, емисиите от серен диоксид средно за такива инсталации следва да не надвишават нормите по Директива 88/609/ЕИО и всякакви нейни изменения; като има предвид, че при прилагането на директивата държавите-членки следва да вземат предвид, че заместването чрез други горива, различни от посочените в член 2, не води до увеличаване на емисиите на киселинни замърсители;
(18)
като има предвид, че максимално допустимата стойност за емисии от 0,2 % за съдържанието на сяра е вече определена в Директива 93/12/ЕИО; като има предвид, че тази максимално допустимата за емисии следва се промени на 0,1 % до 1 януари 2008 г.;
(19)
като има предвид, че в съответствие с Акта за присъединяване от 1994 г., на Австрия и Финландия се предоставя дерогация от разпоредбите на Директива 93/12/ЕИО относно съдържанието на сяра на газьола за период от 4 години от датата на присъединяването;
(20)
като има предвид, че максимално допустимите стойности за емисии от 0,2 % (от 2000 г.) и от 0,1 % (от 2008 г.) за съдържание на сяра в газьола предназначен за използване в морските плавателни съдове, може да представлява технически и икономически проблеми за Гърция за цялата ѝ територия, за Испания по отношение на Канарските острови, за Франция по отношение на Френските отвъдморски департаменти и за Португалия по отношение на архипелазите Мадейра и Азорите; като има предвид, че предоставянето на дерогация за Гърция, Канарските острови, Френските отвъдморски департаменти и архипелазите Мадейра и Азорите не следва да има отрицателен ефект върху пазара на корабни горива и че износът на корабни горива от Гърция, Канарските острови, Френските отвъдморски департаменти и архипелазите Мадейра и Азорите за други държави-членки следва да отговаря на действащите изисквания на внасящата държава-членка; като има предвид, че поради това на Гърция, Канарските острови, Френските отвъдморски департаменти и архипелазите Мадейра и Азорите следва да се предостави дерогация от нормите максималните допустими стойности за емисии на сяра от теглото за корабно горива;
(21)
като има предвид, че емисиите от сяра от корабоплаване поради изгарянето на котелни горива с високо съдържание на сяра допринасят за замърсяването от серен диоксид и проблемите с окисляването; като има предвид, че на продължаващите понастоящем и на бъдещите преговори по Конвенцията MAPOL в Международната морска организация (IMO) Общността ще подкрепя по-ефективната защита на зоните, чувствителни към емисии на серни оксиди и намаляването в нормални граници за котелни горива (от настоящите 4,5 %); като има предвид, че следва да бъдат продължени инициативите на Общността, районът на Северно море/Ла Манш да бъде обявен за специално контролирана зона за ниски емисии на серни оксиди;
(22)
като има предвид, че са необходими по-задълбочени проучвания по отношение ефекта от окисляването върху екосистемите и човешкото тяло; като има предвид, че Общността поддържа такива проучвания по Петата рамкова програма за научни изследвания (8);
(23)
като има предвид, че в случаи на нарушаване при доставка на суров петрол петролните продукти и други въглеводороди, Комисията може да разреши прилагането на по-високи допустими стойности на територията на държавата-членка;
(24)
като има предвид, че държавите-членки следва да установят подходящи механизми за мониторинг в съответствие с разпоредбите на настоящата директива; като има предвид, че докладите за съдържанието на сяра в течните горива следва да бъдат изпращани на Комисията;
(25)
като има предвид, че с цел по-голяма яснота е необходимо Директива 93/12/ЕИО да бъде изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА
Член 1
Цел и обхват
1. Целта на настоящата директива е да бъдат намалени емисиите на серен диоксид, получени при изгарянето на определени видове течни горива и така да се намалят вредните ефекти от такива емисии върху човека и околната среда.
2. Намаляването на емисиите от серен диоксид, получени от изгарянето на определени извлечени от петрол течни горива, се постига чрез налагане на максимални допустими стойности на съдържанието на сяра в такива горива като условие за тяхната употреба на територията на държавите-членки.
Ограничаването на съдържанието на сяра в определени петролни течни горива като посочените в настоящата директива не се прилагат за:
а)
-
извлечени от петрол течни горива, използвани за задвижване на кораби, с изключение на горивата, обхванати от дефиницията на член 2, параграф 3;
-
корабно гориво, използвано от кораби, прекосяващи границите между трета страна и държава-членка;
б)
горива, предназначени за обработка преди тяхното крайно изгаряне;
в)
горива за обработка в рафинерната индустрия;
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
течно тежко гориво е:
-
всяко извлечено от петрол течно гориво, попадащо под код по КН 2710 00 71-2710 00 78, или
-
всяко извлечено от петрол течно гориво, различно от газьола, определен в точки 2 и 3, което поради максималните допустими стойности за неговата дестилация, попада в категорията на течните тежки горива, предназначени за употреба като гориво и които се дестилират при 250 °С за не по-малко от 65 % от обема си (включително загубите при дестилация), определени съгласно метода ASTM D86. Ако дестилацията не може да бъде определена съгласно метода ASTM D86, петролният продукт също се категоризира като течно тежко гориво;
2.
газьол е:
-
всяко извлечено от петрола течно гориво, попадащо под код по КН 2710 00 67-2710 00 68, или
-
всяко извлечено от петрола течно гориво, което поради максималните допустими стойности за неговата дестилация, попада в категорията на средните дестилати, предназначени за употреба като гориво и които се дестилират при 350 °С за не по-малко от 85 % от обема (включително загубите при дестилация), определени съгласно метода ASTM D86.
Дизеловите горива, дефинирани в член 2, параграф 2 от Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 13 октомври 1998 г. относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета (9) са изключени от тази дефиниция. Горивата, използвани при извън-пътните машини и селскостопанските трактори също са изключени от тази дефиниция;
3.
корабно гориво представлява горивата, предназначени за морски цели, които покриват дефиницията в точка 2 или които имат вискозитет или плътност, попадащи в границите на вискозитет или плътност, определени за морски дестилати в таблица I от ISO 8217 (1996);
4.
ASTM метод е всеки метод, определен от Американско общество за тестване и материали в неговото издание от 1976 г., определящо стандартните определения и спецификации на гориво-смазочните материали;
5.
горивна инсталация е всяко техническо оборудване, в което горивата се окисляват, за да се използва получената топлина;
6.
критично натоварване е количествено измерване на въздействието на един или повече замърсители, при които не се появяват значителни вредни ефекти върху чувствителните елементи на околната среда, съгласно настоящите познания.
Член 3
Максимално съдържание на сяра в течните тежки горива
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за да гарантират, че от 1 януари 2003 г. на тяхната територия не се използват течни тежки горива, ако съдържанието на сяра надвишава 1,00 масови процента.
2. При условие че нормите за качество на въздуха за серен диоксид, установени в Директива 80/779/ЕИО (10) или във всеки друг законодателен акт на Общността, който отменя и заменя тези стандарти и други разпоредби, се зачитат и емисиите не допринасят за увеличаване на критичното натоварване във всяка от държавите-членки, отделната държава-членка може да разреши на цялата ѝ територия или на части от нея да се използват течни тежки горива със съдържание на сяра между 1,00 и 3,00 масови процента. Такова разрешение се дава само докато емисиите от отделната държава-членка не допринасят за увеличаване на критичното натоварване в никоя от другите държави-членки.
3.
i)
При условията на подходящ мониторинг на емисии от компетентните власти, параграфи 1 и 2 не се прилагат за течни тежки горива, използвани:
а)
в горивни инсталации, които попадат в обхвата на Директива 88/609/ЕИО, които се считат за нови инсталации в съответствие с определенията, дадени в член 2, параграф 9 от настоящата директива, и съответстват на нормите за емисии от серен диоксид за такива инсталации, посочени в член 4 и приложение IV от настоящата директива;
б)
в други горивни инсталации, които не попадат в обхвата по буква а), където емисиите от серен диоксид от инсталацията са по-малко от или равни на 1 700 mg/Nm3 на кислородното съдържание в изходящ газ от 3 обемни процента, отнесено към сухо вещество;
в)
за изгаряне в рафинерии, където средните месечни емисии от серен диоксид осреднени за всички инсталации в рафинерията (с изключение на горивните инсталации, които попадат в обхвата на буква а)), без оглед на използвания вид или смес гориво, са в границите, определени от всяка държава-членка, които не надвишават 1 700 mg/Nm3.
ii)
Държавите-членки вземат необходимите мерки за да гарантират, че всяка горивна инсталация, използваща течни тежки горива с концентрация на сяра, по-висока от тази по параграф 1, не се експлоатира без издадено разрешение от компетентна власт, който определя нормите на емисии.
4. Разпоредбите по параграф 3 се преразглеждат и ако е подходящо, се поправят в съответствие с бъдещите изменения на Директива 88/609/ЕИО.
5. Ако държавата-членка се възползва от възможностите по параграф 2, тя информира Комисията и обществеността най-малко дванадесет месеца предварително. Комисията дава достатъчно информация за оценка, дали са спазени условията по параграф 2. Комисията информира останалите държави-членки.
В шестмесечен срок от датата на получаване на информация от държавата-членка, Комисията проверява предвидените мерки и в съответствие с процедурата по член 9 взема решение, което съобщава на държавите-членки. Това решение се преразглежда на всеки осем години въз основа на информацията, предоставена на Комисията от държавите-членки относно съответствието с процедурата по член 9.
Член 4
Максимално съдържание на сяра в газьола
1. Държавите-членки предприеемат необходимите мерки за да гарантират, че газьолът, включително корабните горива, не се използват на тяхна територия от:
-
юли 2000 г., ако съдържанието им на сяра надвишава 0,20 масови процента;
-
1 януари 2008 г., ако съдържанието им на сяра надвишава 0,10 масови проценти.
2. Чрез дерогация от параграф 1, Испания, по отношение на Канарските острови, Франция по отношение на Френските отвъдморски департаменти, Гърция - за цялата ѝ територия или за части от нея, и Португалия по отношение на архипелазите Мадейра и Азорите могат да разрешат употребата на корабно гориво със съдържание на сяра над нормите, определени в параграф 1.
3. При условие, че стандартите за качество на въздуха за серен диоксид, установени в Директива 80/779/ЕИО или друг законодателен акт на Общността, с който се отменят и заменят тези стандарти и други разпоредби, се зачитат и емисиите не допринасят за увеличаване на критичното натоварване във всяка от държавите-членки, отделна държава-членка може да разреши на цялата ѝ територия или на части от нея да се използва газьол със съдържание на сяра между 0,10 и 0,20 масови процента. Такова разрешение се дава само докато емисиите при отделна държава-членка не допринасят за увеличаване на критичното натоварване в никоя от останалите държава-членки и не по-късно от 1 януари 2013 г.
4. Ако държавата-членка се възползва от възможностите по параграф 3, тя информира за това Комисията и обществеността най-малко 12 месеца предварително. Комисията дава достатъчно информация за оценка на това, доколко са изпълнени условията по параграф 3. Комисията информира останалите държави-членки.
В шестмесечен срок от датата на получаване на информация от държавата-членка, Комисията проверява предвидените мерки и в съответствие с процедурата по параграф 9 взема решение, което съобщава на държавите-членки.
Член 5
Промяна в снабдяването с горива
Ако в резултат на внезапна промяна в снабдяването със суров нефт, петролни продукти или други въглеводороди, държавата-членка се затрудни при прилагането на нормите за максимално съдържание на сяра по параграфи 3 и 4, тази държава-членки информира Комисията за това. Комисията може да разреши прилагането на високи норми на територията на тази държава-членка за определен период, не по-дълъг от шест месеца; тя нотифицира за решението си Съвета и държавите-членки. Всяка държава-членка може да отнесе това решение пред Съвета в едномесечен срок. В двумесечен срок, с квалифицирано мнозинство, Съветът може да приеме различно решение.
Член 6
Изследване и анализ
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, чрез изследване съдържанието на сяра в използваните горива, да се провери съответствието с членове 3 и 4. Изследването започва в шестмесечен срок от датата, на която съответната норма за максимално съдържание на сяра в горивото влиза в сила. Извършва се толкова често и по такъв начин, че тези изследвания да са представителни за изпитваното гориво.
2. Референтният метод, приет за определяне съдържанието на сяра се определя чрез:
а)
ISO метод 8754 (1992) и PrEN ISO 14596 за течните тежки горива и корабното гориво;
б)
EN метод 24260 (1987), ISO 8754 (1992) и PrEN ISO 14596 за газьола.
Арбитражният метод е PrEN ISO 14596. Статистическата интерпретация на проверката за съдържание на сяра в използвания газьол, се изпълнява в съответствие с ISO стандарт 4259 (1992).
Член 7
Отчитане и преглед
1. На основата на изследването и анализа, направени в съответствие с член 6, до 30 юни на всяка година държавите-членки представят на Комисията доклад за съдържанието на сяра в течните горива, попадащи в обхвата на директивата и използвани на тяхната територия през текущата календарна година. Този доклад включва списък на разрешените дерогации по член 3, параграф 3.
2. На основата на годишния доклад, представен в съответствие с параграф 1 и наблюдаваните тенденции при качество на въздуха и окисляването, до 31 декември 2006 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета. В този доклад Комисията може да направи предложение с цел преразглеждане на директивата и по-специално на нормите за емисии, посочени за всяка категория горива, и изключенията и дерогациите по член 3, параграфи 2 и 3 и член 4, параграфи 2 и 3.
3. Комисията преценява какви мерки могат да се вземат за намаляване поддържането на окисляването от изгаряне на корабни горива, различни от посочените в член 2, параграф 3, и ако е приложимо, прави предложение до края на 2000 г.
Член 8
Изменения на Директива 93/12/ЕИО
1. Директива 93/13/ЕИО се изменя, както следва:
а)
в член 1 се заличават параграф 1, буква а) и параграф 2;
б)
в член 2 се заличават първата алинея от параграф 2 и параграф 3;
в)
членове 3 и 4 се заличават;
2. Параграф 1 се прилага от 1 юли 2000 г.
Член 9
Съвещателен комитет
Комисията се подпомага от комитет със съвещателни функции, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които следва да се вземат. Комитетът изпраща своето становище по проекта, в срок, определен от председателя в съответствие със спешността на въпроса, ако е необходимо чрез гласуване.
Становището се записва в протокола; в допълнение всяка държава-членка има право да поиска нейното становище да бъде записано в протокола.
Комисията взима под изключително внимание становището на комитета. Тя го информира за начина, по който неговото становище е било взето под внимание.
Член 10
Транспониране
Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юли 2000 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки
Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното си законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.
Член 11
Наказания
Държавите-членки определят наказания в отделните клонове на националното им законодателство, приети в съответствие с настоящата директива. Наказанията трябва да са ефективни, пропорционални и разубеждаващи.
Член 12
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 26 април 1999 година.
RÅDETS DIREKTIV 1999/32/EG
av den 26 april 1999
om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen och om ändring av direktiv 93/12/EEG
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s.1 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),
i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget(3), och
av följande skäl:
(1) De mål och principer för gemenskapens miljöpolitik som fastställs i handlingsprogrammen för miljön, särskilt det femte miljöhandlingsprogrammet(4), som bygger på de principer som uttrycks i artikel 130r i fördraget, syftar i synnerhet till att säkerställa att alla människor effektivt skyddas från de erkända riskerna med svaveldioxidutsläpp och till att skydda miljön genom att förhindra att svavelhalterna i miljön överskrider kritiska mängder och nivåer.
(2) I enlighet med artikel 129 i fördraget skall hälsoskyddskraven ingå som ett led i gemenskapens övriga politik. I enlighet med artikel 3 o i fördraget skall gemenskapens verksamhet bidra till att en hög hälsoskyddsnivå uppnås.
(3) Utsläppen av svaveldioxid bidrar väsentligt till försurningsproblemen inom gemenskapen. Svaveldioxid har också en direkt inverkan på människans hälsa och på miljön.
(4) Försurningen och svaveldioxiden i atmosfären skadar känsliga ekosystem, minskar den biologiska mångfalden och naturens skönhet och har en negativ inverkan på skördeproduktion och skogarnas tillväxt. I städerna kan det sura regnet allvarligt skada byggnader och det arkitektoniska arvet. Svaveldioxid kan också ha en avsevärd inverkan på människors hälsa, i synnerhet när det gäller människor som lider av luftvägssjukdomar.
(5) Försurningen är en gränsöverskridande företeelse som kräver såväl lösningar på gemenskapsnivå som nationella eller lokala lösningar.
(6) Utsläppen av svaveldioxid bidrar till stoftbildningen i atmosfären.
(7) Såväl gemenskapen som de enskilda medlemsstaterna är avtalsslutande parter i UN-ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar. I det andra UN-ECE-protokollet om gränsöverskridande svaveldioxidföroreningar fastställs att de avtalsslutande parterna bör minska svaveldioxidutsläppen i enlighet med eller utöver den minskning på 30 % som angavs i det första protokollet. Det andra UN-ECE-protokollet grundar sig på antagandet att de kritiska mängderna och nivåerna fortsatt kommer att överskridas i vissa känsliga områden. Ytterligare åtgärder för att minska svaveldioxidutsläppen kommer att behövas om målen i det femte åtgärdsprogrammet för miljön skall uppnås. De avtalsslutande parterna bör därför fortsätta att minska sina utsläpp av svaveldioxid avsevärt.
(8) Svavel, som naturligt finns i små mängder i olja och kol, har i årtionden erkänts som den viktigaste källan till svaveldioxidutsläpp, som i sin tur är en av huvudorsakerna till "surt regn" och en av de viktigaste faktorerna bakom luftföroreningarna i många stads- och industriområden.
(9) Nyligen offentliggjorde kommissionen ett meddelande om en kostnadseffektiv strategi för att bekämpa försurningen inom gemenskapen. Kontroll av svaveldioxidutsläpp från förbränning av vissa flytande bränslen fastställdes som en nödvändig del av denna kostnadseffektiva strategi. Gemenskapen erkänner behovet av åtgärder när det gäller alla övriga bränslen.
(10) Studier har visat att de fördelar som uppnås genom minskade svavelutsläpp till följd av reducerat svavelinnehåll i olika bränslen ofta vida överstiger de i detta direktiv beräknade kostnaderna för industrin. Tekniken för att minska svavelmängden i flytande bränslen finns och är väl inarbetad.
(11) I enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen, som det hänvisas till i artikel 3b i fördraget, kan målet att minska utsläppen av svaveldioxid vid förbränning av vissa typer av flytande bränslen inte uppnås på ett effektivt sätt om medlemsstaterna agerar var för sig. Icke samordnade åtgärder erbjuder ingen garanti för att det eftersträvade målet uppnås, de kan motverka sitt syfte och leder till en stor osäkerhet på marknaden för de berörda bränsleprodukterna. Med hänsyn till behovet av att minska utsläppen av svaveldioxid inom gemenskapen är det därför bättre att vidta åtgärder på gemenskapsnivå. Detta direktiv begränsas till de minimikrav som är nödvändiga för att uppnå det eftersträvade målet.
(12) I rådets direktiv 93/12/EEG av den 23 mars 1993 om svavelhalten i vissa flytande bränslen(5) uppmanades kommissionen att lägga fram ett förslag för rådet om lägre gränsvärden för svavelhalten i dieselolja och nya gränsvärden för flygfotogen. Samtidigt är det lämpligt att på grundval av kostnadseffektivitetsstudier fastställa gränsvärden för svavelhalten i andra flytande bränslen, främst tunga eldningsoljor, bunkeroljor, marina dieselbrännoljor och dieseloljor.
(13) I enlighet med artikel 130t i fördraget skall detta direktiv inte hindra någon medlemsstat från att behålla eller införa strängare skyddsåtgärder. Sådana åtgärder måste dock vara förenliga med fördraget och skall anmälas till kommissionen.
(14) Innan en medlemsstat inför nya, strängare skyddsåtgärder skall förslaget anmälas till kommissionen enligt det förfarande som fastställs i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(6).
(15) I medlemsstater och regioner där miljöförhållandena så tillåter, är det lämpligt att medge undantag från de gränsvärden som sätts för svavelhalten i tunga eldningsoljor.
(16) Det är också lämpligt att medge undantag från gränsvärdena för svavelinnehållet i tunga eldningsoljor vid användning i förbränningsanläggningar som uppfyller reglerna för utsläpp fastställda i rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar(7). Mot bakgrund av den kommande revideringen av direktiv 88/609/EEG kan det komma att bli nödvändigt att se över och i förekommande fall ändra vissa bestämmelser i det här direktivet.
(17) För de förbränningsanläggningar i raffinaderier som inte omfattas av artikel 3.3 i c i detta direktiv skall de genomsnittliga utsläppen av svaveldioxid från sådana anläggningar inte överskrida de gränsvärden som anges i direktiv 88/609/EEG eller eventuella framtida revideringar av det direktivet. Vid tillämpning av det här direktivet bör medlemsstaterna tänka på att ersättning med andra bränslen än de som anges i artikel 2 inte bör leda till en ökning av utsläppen av försurande ämnen.
(18) För svavelinnehållet i dieseloljor har gränsvärdet 0,2 % redan fastställts i direktiv 93/12/EEG. Detta värde bör ändras till 0,1 % före den 1 januari 2008.
(19) Enligt 1994 års anslutningspakt har Österrike och Finland i fyra år från anslutningsdagen rätt till undantag från bestämmelsen om svavelhalten i dieselolja i direktiv 93/12/EEG.
(20) Gränsvärdena 0,2 % (från och med år 2000) och 0,1 % (från och med år 2008) för svavelhalten i dieseloljor för marint bruk i havsgående fartyg kan orsaka tekniska och ekonomiska problem för Grekland vad gäller hela dess territorium, för Spanien i fråga om Kanarieöarna, för Frankrike när det gäller de utomeuropeiska departementen och för Portugal i fråga om ögrupperna Madeira och Azorerna. Ett undantag för Grekland, Kanarieöarna, de franska utomeuropeiska departementen och ögrupperna Madeira och Azorerna bör inte ha någon negativ inverkan på marknaden för dieseloljor för marint bruk och under förutsättning att export av dieseloljor för marint bruk från Grekland, Kanarieöarna, de franska utomeuropeiska departementen och ögrupperna Madeira och Azorerna till andra medlemsstater bör uppfylla de krav som gäller i den importerande medlemsstaten. Grekland, Kanarieöarna, de franska utomeuropeiska departementen och ögrupperna Madeira och Azorerna bör alltså få rätt till undantag från gränsvärdena i viktprocent för dieseloljor för marina syften.
(21) Svavelutsläpp från sjöfart genom förbränning av bunkerbränsle med hög svavelhalt bidrar till föroreningen med svaveldioxid och till försurningsproblemen. Gemenskapen kommer vid de fortsatta och framtida förhandlingarna om MARPOL-konventionen inom ramen för den internationella sjöfartsorganisationen IMO att arbeta för ett mer effektivt skydd av de områden som är känsliga för utsläpp av svaveloxider samt för en minskning av det allmänt tillämpade gränsvärdet för bunkerolja (för närvarande 4,5 %). Gemenskapens initiativ att få Nordsjön/Engelska kanalen förklarat som särskilt övervakningsområde för låga utsläpp av svaveldioxid bör fortsätta.
(22) Forskningen kring försurningens effekter på ekosystem och på den mänskliga kroppen behövs. Gemenskapen stöder sådan forskning inom det femte ramprogrammet för forskning(8).
(23) Vid störningar i tillgången på råolja, oljeprodukter eller andra kolväten får kommissionen besluta om att ett högre gränsvärde skall tillämpas inom en medlemsstats territorium.
(24) Medlemsstaterna skall inrätta lämpliga mekanismer för att övervaka att bestämmelserna i detta direktiv följs. Rapporter om svavelhalten i flytande bränslen skall regelbundet föreläggas kommissionen.
(25) För tydlighetens skull är det nödvändigt att ändra direktiv 93/12/EEG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändamål och räckvidd
1. Ändamålet med detta direktiv är att minska utsläppen av svaveldioxid från förbränning av vissa typer av flytande bränslen och därigenom minska de skadliga effekterna på människan och miljö från sådana utsläpp.
2. Utsläppen av svaveldioxid från förbränning av vissa petroleumbaserade flytande bränslen skall minskas genom att det fastställs gränsvärden för svavelhalten i sådana bränslen som skall utgöra villkor för deras användning inom medlemsstaternas territorium.
Begränsningen av svavelhalten i vissa petroleumbaserade flytande bränslen enligt detta direktiv skall dock inte tillämpas på:
a) - petroleumbaserade flytande bränslen som används av havsgående fartyg, utom sådana bränslen som omfattas av definitionen i artikel 2.3,
- marin dieselbrännolja som används av fartyg som passerar gränsen mellan ett tredje land och en medlemsstat,
b) bränslen som skall förädlas före slutlig förbränning,
c) bränslen som skall förädlas inom raffineringsindustrin.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
1. Tung eldningsolja:
- alla petroleumbaserade flytande bränslen som omfattas av KN-nummer 2710 00 71 - 2710 00 78
eller
- alla petroleumbaserade flytande bränslen andra än dieselbrännolja enligt definitionen i punkterna 2 och 3, som på grund av sina destillationsgränser tillhör kategorin tunga oljor avsedda för användning som bränsle och som till mindre än 65 volymprocent (inklusive förluster) destillerar vid 250°C enligt ASTM D86-metoden. Om destillationen inte kan fastställas med ASTM D86-metoden klassas petroleumprodukten likaledes som tung eldningsolja.
2. Dieselbrännolja:
- alla petroleumbaserade flytande bränslen som omfattas av KN-nummer 2710 00 67 eller 2710 00 68
eller
- alla petroleumbaserade flytande bränslen som på grund av sina destillationsgränser tillhör kategorin mellandestillat avsedda för användning som bränsle, och som till minst 85 volymprocent (inklusive förluster) destillerar vid 350°C enligt ASTM D86-metoden.
Dieselbränslen enligt definitionen i artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av rådets direktiv 93/12/EEG(9) ingår inte i denna definition. Bränslen som används i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg och jordbruks- eller skogsbrukstraktorer skall också undantas från definitionen.
3. Marin dieselbrännolja: bränslen som är avsedda att användas för marint bruk och som motsvarar definitionen i punkt 2 eller vars viskositet eller densitet faller inom ramen för de gränsvärden för viskositet eller densitet som fastställs för marina destillat i tabell 1 i ISO 8217 (1996).
4. ASTM metod: de metoder som fastställs av American Society for Testing and Materials i 1976 års upplaga av standarddefinitioner och specifikationer för petroleumprodukter och smörjmedel.
5. Förbränningsanläggning: varje teknisk inrättning i vilken bränslen oxideras för att den frigjorda värmen skall kunna utnyttjas.
6. Kritisk belastningsgräns: ett beräknat tröskelvärde för exponering för en eller flera föreningar under vilket, såvitt för närvarande är känt, det inte uppstår några väsentliga skadliga effekter i fråga om utsatta delar av miljön.
Artikel 3
Maximal svavelhalt i tung eldningsolja
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att tunga eldningsoljor från och med den 1 januari 2003 inte används inom deras territorier om svavelhalten överstiger 1,00 viktprocent.
2. Under förutsättning att de luftkvalitetsstandarder för svaveldioxid som anges i direktiv 80/779/EEG(10) eller annan gemenskapslagstiftning som upphäver och ersätter dessa standarder och andra relevanta gemenskapsbestämmelser, respekteras, och att utsläppen inte bidrar till att den kritiska belastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat, får en medlemsstat tillåta användning av tunga eldningsoljor med en svavelhalt på mellan 1,00 och 3,00 viktprocent inom delar av eller inom hela sitt territorium. Ett sådant tillstånd skall dock endast gälla när utsläppen från en medlemsstat inte medverkar till att den kritiska belastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat.
3. i) Under förutsättning att de behöriga myndigheterna övervakar utsläppen skall punkterna 1 och 2 inte tillämpas på tunga eldningsoljor som används
a) i förbränningsanläggningar som omfattas av räckvidden av direktiv 88/609/EEG, vilka betraktas som nya anläggningar enligt definitionen i artikel 2.9 i det direktivet och som rättar sig efter gränserna för utsläpp av svaveldioxid för sådana anläggningar enligt artikel 4 och bilaga IV till det direktivet,
b) i andra förbränningsanläggningar som inte omfattas av a, där utsläppen av svaveldioxid från anläggningen är högst 1700 mg/Nm3 med ett syreinnehåll i rökgasen på 3 volymprocent på torr bas,
c) för förbränning i raffinaderier där de genomsnittliga svaveldioxidutsläppen per månad i raffinaderiets alla anläggningar (med undantag av förbränningsanläggningar som omfattas av a), oberoende av använd bränsletyp eller bränslekombination, befinner sig inom ett gränsvärde som skall fastställas av varje medlemsstat och som inte får överstiga 1700 mg/Nm3.
ii) Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att varje förbränningsanläggning som använder tung eldningsolja med en svavelhalt som överstiger den som anges i punkt 1 endast får drivas efter tillstånd utfärdat av en behörig myndighet som specificerar utsläppsgränserna.
4. Bestämmelserna i punkt 3 skall ses över och om så krävs revideras vid eventuell framtida revidering av direktiv 88/609/EEG.
5. Om en medlemsstat utnyttjar de möjligheter som anges i punkt 2, skall den underrätta kommissionen och allmänheten om detta minst tolv månader i förväg. Kommissionen skall ges tillräckligt många upplysningar för att bedöma huruvida kriterierna i punkt 2 är uppfyllda. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.
Inom sex månader från dagen för mottagandet av upplysningarna från medlemsstaten skall kommissionen undersöka de planerade åtgärderna och i enlighet med förfarandet i artikel 9 fatta ett beslut och skall sedan meddela detta till medlemsstaterna. Detta beslut skall ses över vart åttonde år på grundval av de upplysningar som de berörda medlemsstaterna skall tillhandahålla kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 9.
Artikel 4
Maximal svavelhalt i dieselbrännolja
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att dieselbrännolja, inklusive marin dieselbrännolja, inte används inom deras territorium från och med
- den 1 juli 2000 om svavelhalten överstiger 0,20 viktprocent,
- den 1 januari 2008 om svavelhalten överstiger 0,10 viktprocent.
2. Genom undantag från punkt 1 får Spanien för Kanarieöarna, Frankrike för de franska utomeuropeiska departementen, Grekland för hela eller delar av sitt territorium samt Portugal för ögrupperna Madeira och Azorerna tillåta användning av dieselbrännolja för marint bruk med en svavelhalt som överstiger de gränsvärden som anges i punkt 1.
3. Under förutsättning av att de luftkvalitetsstandarder för svaveldioxid som anges i direktiv 80/779/EEG eller annan gemenskapslagstiftning som upphäver och ersätter dessa standarder och andra relevanta gemenskapsbestämmelser respekteras, och att utsläppen inte bidrar till att den kritiska belastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat, får en medlemsstat tillåta användning av dieselbrännolja med en svavelhalt på mellan 0,10 och 0,20 viktprocent inom delar av eller inom hela sitt territorium. Ett sådant tillstånd skall dock endast gälla när utsläppen från en medlemsstat inte medverkar till att den kritiska belastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat och får inte sträcka sig längre än till och med den 1 januari 2013.
4. Om en medlemsstat utnyttjar de möjligheter som anges i punkt 3, skall den underrätta kommissionen och allmänheten om detta minst tolv månader i förväg. Kommissionen skall ges tillräckligt många upplysningar för att bedöma huruvida kriterierna i punkt 3 är uppfyllda. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.
Inom sex månader från dagen för mottagandet av upplysningarna från medlemsstaten skall kommissionen undersöka de planerade åtgärderna och i enlighet med förfarandet i artikel 9 fatta ett beslut som den skall meddela till medlemsstaterna.
Artikel 5
Förändring i tillgången på bränslen
Om en plötslig förändring i tillgången på råolja, petroleumprodukter eller andra kolväten gör det svårt för en medlemsstat att tillämpa gränsvärdena för högsta svavelhalt som anges i artiklarna 3 och 4, skall den medlemsstaten underrätta kommissionen om detta. Kommissionen får tillåta att ett högre gränsvärde tillämpas inom den medlemsstatens territorium under en period som inte överstiger sex månader; den skall då meddela sitt beslut till rådet och medlemsstaterna. Var och en av medlemsstaterna får inom en månad hänskjuta det beslutet till rådet. Inom två månader får rådet fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.
Artikel 6
Stickprovsundersökning och analys
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att genom stickprov kontrollera att svavelhalten i de bränslen som används överensstämmer med bestämmelserna i artiklarna 3 och 4. Stickprovskontrollen skall börja inom sex månader från den dag då det berörda gränsvärdet för högsta svavelhalt i bränslet träder i kraft. Den skall utföras i tillräcklig omfattning och på ett sådant sätt att proven är representativa för det undersökta bränslet.
2. Den referensmetod som skall tillämpas för att fastställa svavelhalten skall vara den som definieras av
a) ISO-metod 8754 (1992) och PrEN ISO 14596 för tung eldningsolja och marin dieselbrännolja,
b) EN-metod 24260 (1987), ISO 8754 (1992) och PrEN ISO 14596 för dieselbrännolja.
Vid skiljedom skall metoden vara PrEN ISO 14596. Den statistiska tolkningen av verifieringen av svavelhalten för använda dieselbrännoljor skall utföras enligt ISO-standard 4259 (1992).
Artikel 7
Rapportering och översyn
1. På grundval av resultaten av den stickprovskontroll och analys som utförs i enlighet med artikel 6 skall medlemsstaterna senast den 30 juni varje år lämna kommissionen en kortfattad rapport om svavelhalten i de flytande bränslen som omfattas av detta direktivs räckvidd och som använts inom medlemsstaternas territorium under föregående kalenderår. Denna rapport skall innehålla en sammanfattning av undantag som beviljats enligt artikel 3.3.
2. På grundval av bland annat de årsrapporter som lämnas i enlighet med punkt 1 och den konstaterade utvecklingen när det gäller luftkvalitet och försurning, skall kommissionen senast den 31 december 2006 överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet. Kommissionen kan, tillsammans med denna rapport, lämna förslag till revidering av detta direktiv, särskilt i fråga om de gränsvärden som fastställts för varje bränslekategori och de undantag som beviljas enligt artikel 3.2 och 3.3 och artikel 4.2 och 4.3.
3. Kommissionen skall överväga vilka åtgärder som kan vidtas för att minska det bidrag till försurningen som uppkommer vid förbränning av andra marina bränslen än de som specificeras i artikel 2.3 och, vid behov, utarbeta ett förslag före utgången av år 2000.
Artikel 8
Ändringar av direktiv 93/12/EEG
1. Direktiv 93/12/EEG ändras på följande sätt:
a) I artikel 1 skall punkt 1 a och punkt 2 utgå.
b) I artikel 2 skall punkt 2 första stycket och punkt 3 utgå.
c) Artiklarna 3 och 4 skall utgå.
2. Punkt 1 skall gälla från och med den 1 juli 2000.
Artikel 9
Rådgivande kommitté
Kommissionen skall biträdas av en rådgivande kommitté. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande.
Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning.
Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet.
Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats.
Artikel 10
Omsättning
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2000. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 11
Påföljder
Medlemsstaterna skall fastställa vilka påföljder som skall tillämpas vid brott mot de nationella bestämmelser som har antagits i enlighet med detta direktiv. De fastställda påföljderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.
Artikel 12
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Artikel 13
Mottagare
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Luxemburg den 26 april 1999.