31993L0022
L 141/27
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/22/ЕИО НА СЪВЕТА
от 10 май 1993 година
относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 57, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че настоящата директива представлява съществен инструмент за осъществяване на вътрешния пазар, както е определено от Единния европейски акт и изложено под формата на график в Бялата книга на Комисията, от гледна точка както на правото на установяване, така и на свободното предоставяне на финансови услуги от инвестиционните посредници;
като има предвид, че посредниците, които предоставят инвестиционните услуги, обхванати от настоящата директива, подлежат на разрешение, издадено от държавата-членка по произход на инвестиционния посредник, с цел да бъдат защитени инвеститорите и стабилността на финансовата система;
като има предвид, че възприетият подход e да се осъществи само съществената хармонизация, необходима и достатъчна за осигуряването на взаимното признаване на разрешенията и на системите за надзор върху финансовите институции, като позволява предоставянето на едно единствено разрешение, валидно в цялата Общност и прилагането на принципа на контрол от държавата-членка по произход; като има предвид, че по силата на взаимното признаване, инвестиционни посредници, на които са издадени разрешения в държавата-членка по произход, могат да осъществяват всички или част от услугите, обхванати от настоящата директива, за които са получили разрешение, в цялата Общност, като учредят клонове или по силата на свободата на предоставяне на услуги;
като има предвид, че принципите на взаимно признаване и на контрол, извършван от държавата-членка по произход, изискват компетентните власти на държавите-членки да не дават или да отнемат разрешението в случаите, когато фактори, като съдържанието на програмите на операциите, местоположението или дейностите, които реално са осъществени, посочват ясно, че инвестиционният посредник е избрал правната система на една държава-членка, с цел да избегне по-строгите стандарти, които са в сила в друга държава-членка, на чиято територия възнамерява да осъществява или осъществява по-голямата част от дейността си; като има предвид, че за целите на настоящата директива инвестиционният посредник, който е юридическо лице, трябва да има разрешение, издадено в държавата-членка, в която се намира седалището му; като има предвид, че инвестиционният посредник, който не е юридическо лице, трябва да има издадено разрешение в държавата-членка, където се намира централното му управление; като има предвид, че освен това държавите-членки трябва да изискват адресът на управление на инвестиционния посредник винаги да се намира в държавата-членка по произход, и действително да осъществява дейността си там;
като има предвид, че с цел защита на инвеститорите е необходимо да се гарантира вътрешният контрол на посредника, или посредством двучленно ръководство или когато това не се изисква от настоящата директива, чрез други, осигуряващи еквивалентен резултат механизми;
като има предвид, че за да бъде гарантирана лоялна конкуренция, трябва да бъде гарантирано, че инвестиционните посредници, които не са кредитни институции, имат същата свобода да учредяват клонове и предоставят услуги зад граница, както предвижда Втората директива на Съвета (89/646/ЕИО) от 15 декември 1989 г. относно съгласуване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до започване и осъществяване на дейност от кредитни институции (4);
като има предвид, че инвестиционният посредник не може да се позовава на настоящата директива, за да осъществява валутни спот или форуърд сделки, различни от услугите, свързани с предоставянето на инвестиционни услуги; като има предвид следователно, че използването на клон само за такива валутни сделки би представлявало неправилно използване на механизма на настоящата директива;
като има предвид, че инвестиционният посредник, който е получил разрешение, издадено в държавата-членка по произход, може да осъществява дейност в цялата Общност с всякакви средства, които счита за подходящи; като има предвид, че за тази цел, ако счете за необходимо, той може да използва свързани агенти, които получават и предават нареждания за своя сметка и на своя пълна и безусловна отговорност; като има предвид, че при тези обстоятелства дейността на тези агенти трябва да се разглежда като дейност на посредника; като има предвид освен това, че настоящата директива не препятства държавата-членка по произход да подчини статута на тези агенти на специални изисквания; като има предвид, че ако инвестиционният посредник осъществява трансгранична дейност, приемащата държава-членка трябва да третира тези агенти както самия посредник; като има предвид, че продажбата „от врата до врата“ на прехвърлими ценни книжа не трябва да се разглежда от настоящата директива и тяхното уреждане трябва да бъде предмет на националните разпоредби;
като има предвид, че „прехвърлими ценни книжа“ са тези класове ценни книжа, с които обикновено се търгува на капиталовия пазар, такива като държавни ценни книжа, акции на дружества, прехвърлими ценни книжа, даващи право на придобиване на акции чрез подписка или замяна, депозитарни разписки, облигации, издадени като част от серия, индексни варанти и ценни книжа, даващи право на придобиване на такива облигации чрез подписка;
като има предвид, че „инструменти на паричния пазар“ са тези класове инструменти, с които обикновено се търгува на паричния пазар, като съкровищни бонове, депозитни сертификати и търговски ценни книжа;
като има предвид, че общите определения на прехвърлими ценни книжа и инструменти на паричния пазар, включени в настоящата директива, са валидни само за настоящата директива и следователно по никакъв начин не засягат различните определения на финансови инструменти, използвани във вътрешните законодателства за други цели, например за целите на данъчното облагане; като има предвид, освен това, че определението за ценни книжа се отнася само за прехвърлими инструменти; като има предвид следователно, че акции и други еквивалентни на акции ценни книжа, издавани от институции, такива като „Building societies“ или „Industrial and provident societies“, чиято собственост на практика не може да бъде прехвърлена, освен чрез обратното им изкупуване от емитиращата ги институция, не се включват в настоящото определение;
като има предвид, че „инструмент, еквивалентен на финансово-фючърсен договор“ е договор, който се урежда чрез заплащане в брой, изчислен, като се отчитат промените в лихвените проценти или обменните курсове, стойността на всеки инструмент, посочен в раздел Б от приложението или индекс на един или друг от тези инструменти;
като има предвид, че за целите на настоящата директива дейността по приемане и предаване на поръчки също така включва свързването на двама или повече инвеститори, което води до сделка между тези инвеститори;
като има предвид, че нито една от разпоредбите на настоящата директива не засяга разпоредбите на Общността или при липса на такива - националните разпоредби, уреждащи публичното предлагане на инструментите, обхванати от настоящата директива, като има предвид, че същото се отнася за търгуването и дистрибуцията на тези инструменти;
като има предвид, че държавите-членки запазват пълна отговорност за осъществяването на мерките по валутната политика, без да се засягат мерките, необходими за укрепване на Европейската валутна система;
като има предвид, че е необходимо да се изключат застрахователни дружества, чиито дейности подлежат на подходящ контрол от страна на компетентните органи за надзор и които са съгласувани на равнище Общност, както и дружества, осъществяващи презастрахователна дейност и дейности по обратна цесия;
като има предвид, че посредници, които не предоставят услуги за трети страни, но чиято дейност се състои в предоставянето на инвестиционни услуги единствено за предприятия майки, за техните дъщерни предприятия или за други дъщерни предприятия на техните предприятия майки, не трябва да бъдат обхванати от настоящата директива;
като има предвид, че целта на настоящата директива е да обхваща посредници, чиято обичайна дейност е предоставянето на трети страни инвестиционни услуги на професионална основа; като има предвид, че следва поради това да се изключи от приложното ѝ поле всяко лице с друга професионална дейност (напр. адвокат или юрисконсулт), което предоставя инвестиционни услуги само на база отделни случаи в рамките на тази друга професионална дейност, при условие че тази дейност е регулирана и съответните правила не забраняват предоставянето на база отделни случаи на инвестиционни услуги; като има предвид, че е също така необходимо поради същата причина да се изключат от приложното поле на настоящата директива лица, които предоставят инвестиционни услуги само на производители или потребители на стоки в степен, необходима за осъществяване на сделки с тези изделия, в случаите, когато тези сделки съставляват основната им дейност;
като има предвид, че предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се изключително в управлението на схеми с участие на служители и които поради това не предоставят инвестиционни услуги на трети страни, не трябва да бъдат обхванати от настоящата директива;
като има предвид, че е необходимо да се изключат от приложното поле на настоящата директива централни банки и други изпълняващи подобни функции институции, както и публични институции, натоварени с или интервениращи в управлението на държавния дълг, чиято концепция включва инвестирането в него; като има предвид, че, в частност, това изключване не обхваща институции, които са частично или изцяло държавна собственост, чиято роля е търговска или е свързана с придобиването на участия;
като има предвид, че е необходимо да се изключат от приложното поле на настоящата директива предприятия или лица, чиято дейност се състои само в получаването и предаването на нареждания на контрагенти и които не държат средства или ценни книжа, принадлежащи на техните клиенти; като има предвид следователно, че те няма да се възползват от правото на учредяване и свободно предоставяне на услуги при условията, изложени в настоящата директива, като се подчиняват, когато искат да извършват дейност в друга държава-членка, на съответните приети в тази държава разпоредби;
като има предвид, че е необходимо да се изключат от приложното поле на настоящата директива предприятията за колективно инвестиране, независимо от това дали са съгласувани на общностно равнище, и депозитарите или управителите на такива предприятия, тъй като подлежат на специфични правила, директно адаптирани към тяхната дейност;
като има предвид, че ако сдруженията, създадени от пенсионни фондове на държава-членка, за да позволят управлението на активите им, се ограничават до такова управление и не предоставят инвестиционни услуги за трети страни, и като има предвид, че самите пенсионни фондове подлежат на контрол от страна на властите, които отговарят за надзора върху застрахователните дружества, не изглежда необходимо тези сдружения да се подложат на условията за достъп и упражняване на дейността, наложени от настоящата директива;
като има предвид, че настоящата директива не трябва да се прилага за „agenti di cambio“, както предвижда италианският закон, тъй като те принадлежат към категория, чието разрешение не следва да се подновява, дейността им се ограничава на националната територия и те не пораждат риск за нарушаване на конкуренцията;
като има предвид, че правата, предоставени на инвестиционните посредници по настоящата директива, не засягат правата на държавите-членки, централните банки и другите изпълняващи подобни функции национални органи, да избират контрагентите си на основата на обективни, недискриминационни критерии;
като има предвид, че отговорност за надзора върху финансовата стабилност на инвестиционните посредници ще носят компетентните власти на държавата-членка по произход, съгласно Директива 93/6/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (5), която съгласува правилата, приложими към пазарния риск;
като има предвид, че държавата-членка по произход, може като общо правило да установи по-строги правила от тези, изложени в настоящата директива, в частност по отношение на условията за издаване на разрешение, изисквания, свързани с надзора, и правилата за докладване и прозрачност;
като има предвид, че изпълнението на дейности, които не са обхванати от настоящата директива, се ръководи от общите разпоредби на Договора относно правото на установяване и свободното предоставяне на услуги;
като има предвид, че за да бъдат защитени инвеститорите, собствеността на инвеститора и други подобни права, отнасящи се до ценни книжа и правата му относно поверени на посредника средства, трябва да бъдат специално защитени, като се държат отделно от тези на посредника; като има предвид, че този принцип въпреки това не препятства посредника да извършва дейност от свое име, но за сметка на инвеститора, когато това се изисква от самото естество на сделката и инвеститорът е съгласен, като например даването на акции в заем;
като има предвид, че процедурите за издаване на разрешения на клонове на инвестиционни посредници, с издадени разрешения в трети страни, ще продължат да се прилагат за тези посредници; като има предвид, че тези клонове няма да се възползват от свободното предоставяне на услуги съгласно член 59, втори параграф от Договора, или от правото на установяване в държави-членки, различни от тези, в които са учредени; като има предвид, обаче, че заявленията за издаване на разрешения на дъщерни предприятия или придобиването на участия от посредници, регулирани от правото на трети страни, подлежат на процедура, имаща за цел да гарантира, че инвестиционните посредници на Общността ще получават реципрочно третиране във въпросните трети страни;
като има предвид, че издадените на инвестиционните посредници разрешения от компетентните национални власти по настоящата директива ще имат приложение в цялата Общност, а не само в национален мащаб, и съществуващите клаузи за реципрочност от този момент нататък няма да бъдат валидни; като има предвид, че следователно е необходима гъвкава процедура, която да позволи да се оцени реципрочността на база Общност; като има предвид, че целта на тази процедура не е да се затворят финансовите пазари на Общността, а по-скоро, тъй като Общността възнамерява да държи финансовите си пазари отворени за останалата част от света, да се подобри либерализацията на глобалните финансови пазари в трети страни; като има предвид, че за тази цел настоящата директива предвижда процедури за преговаряне с трети страни и като последен изход, възможността за вземане на мерки, състоящи се в спирането на нови заявления за разрешения и ограничаването на нови разрешения;
като има предвид, че една от целите на настоящата директива е да се защитят инвеститорите; като има предвид, че следователно е целесъобразно да се отчетат различните изисквания за защита на различните категории инвеститори и на равнището им на професионална компетентност;
като има предвид, че държавите-членки трябва да следят да няма пречки, предотвратяващи взаимно признати дейности да се извършват по същия начин, както в държавата-членка по произход, доколкото те не са в противоречие със законовите и подзаконовите разпоредби от общ интерес, които са в сила в приемащата държава-членка;
като има предвид, че държавата-членка не трябва да ограничава правото на инвеститори, обичайно пребиваващи или установени в тази държава-членка, да се възползват от каквито и да са инвеститорски услуги, предоставяни от инвестиционния посредник, обхванат от настоящата директива, разположен извън тази държава-членка и действаща извън тази държава-членка;
като има предвид, че в някои държави-членки функциите по клиринг и сетълмент могат да се изпълняват от органи, отделни от пазарите, на които се извършват сделки; като има предвид, следователно, че всяко позоваване в настоящата директива на достъп до и членство на регулирани пазари трябва да се тълкува като включване на позоваване на достъп до и членство на органи, изпълняващи функции по клиринг и сетълмент за регулираните пазари;
като има предвид, че всяка държава-членка трябва да гарантира, че в рамките на територията ѝ третирането на всички инвестиционни посредници, които имат разрешения, издадени от която и да е държава-членка, както и всички финансови инструменти, регистрирани на регулираните пазари на държавите-членки, е недискриминационно; като има предвид, че инвестиционните посредници трябва да имат еднакви възможности да се включат или да получат достъп до регулирани пазари; като има предвид, че независимо от начина, по който сделките са организирани понастоящем в държавите-членки, е важно, следователно, при условията на настоящата директива да се премахнат техническите и правните ограничения за достъпа до регулираните пазари в рамките на настоящата директива;
като има предвид, че някои държави-членки разрешават на кредитните институции да станат членове на регулираните им пазари само индиректно, като учредят специализирани дъщерни предприятия; като има предвид, че възможността, която настоящата директива предоставя на кредитните институции, да станат директно членове на регулирани пазари, без да трябва да учредяват специализирани дъщерни предприятия, представлява значителна реформа за тези държави-членки и всички последствия от това трябва да бъдат отново оценени с оглед развитието на финансовите пазари; като има предвид, че с оглед на тези фактори докладът, който Комисията ще представи на Съвета по тези въпроси не по-късно от 31 декември 1998 г., ще трябва да се съобрази с всички фактори, необходими за Съвета, за да може да оцени отново последствията за тези държави-членки, и в частност опасността от конфликти на интереси и степента на защита, предоставяна на инвеститорите;
като има предвид, че е от първостепенна важност хармонизацията на системите за обезщетяване да влезе в сила на същата дата като тази на настоящата директива; като има предвид, освен това, че до датата, на която директива, осигуряваща хармонизацията на системите за обезщетение влезе в сила, приемащите държави-членки ще могат да налагат прилагането на тяхната система за обезщетяване на инвестиционните посредници, включително кредитни институции, които имат разрешения, от други държави-членки, когато държавите-членки по произход нямат системи за обезщетяване или когато системите им не предлагат еквивалентни нива на защита;
като има предвид, че структурата на регулираните пазари трябва да продължава да бъде определяна от националното право, без да представлява пречка за либерализацията на достъпа до регулираните пазари на приемащите държави-членки за инвестиционни посредници, които имат разрешение да предоставят съответните услуги в техните държави-членки по произход; като има предвид, че съгласно този принцип, правото на Федерална република Германия и правото на Кралство Нидерландия регулират дейностите на Kursmakler и hoekmannen съответно, така че да се гарантира, че те не изпълняват функциите си едновременно с други функции; като има предвид, че трябва да се отбележи, че Kursmakler и hoekmannen не могат да предоставят услуги в други държави-членки; като има предвид, че никой, независимо от държавата-членка по произход не би могъл да претендира, че действа като Kursmakler или hoekman, без да са му наложени същите правила за несъвместимост в резултат от статута на Kursmakler или hoekman;
като има предвид, че следва да се отбележи, че настоящата директива не може да засегне мерките, взети съгласно Директива 79/279/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 г. за съгласуване на условията за допускането на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса (6);
като има предвид, че стабилността и правилното функциониране на финансовата система и защитата на инвеститорите предполагат, че приемащата държава-членка има правото и отговорността, както да предотвратява, така и да санкционира всяко действие на територията си, извършено от инвестиционни посредници в противоречие с правилата за поведение и други правни или регулаторни разпоредби, които е приела в интерес на общото благо и да взима мерки в случай на спешност; като има предвид, че освен това компетентните власти на приемащата държава-членка трябва при изпълнение на отговорностите си да могат да разчитат на най-тясно сътрудничество с компетентните власти на държавата-членка по произход, по-специално по отношение на дейността, осъществявана съгласно режима за свободно предоставяне на услуги; като има предвид, че компетентните власти на държавата-членка по произход, имат право да бъдат информирани от компетентните власти на приемащата държава-членка за всякакви мерки, съдържащи санкции, наложени на инвестиционния посредник или ограничения върху дейността му, които последната е предприела по отношение на инвестиционните посредници, на които първата е издала разрешение, така че да могат ефикасно да изпълняват функциите си по надзор; като има предвид, че за тази цел трябва да бъде осигурено сътрудничество между компетентните власти на държавата-членка по произход и тези на приемащата държава-членка.
като има предвид, че с двойна цел - защита на инвеститорите и осигуряване безпрепятственото функциониране на пазарите за прехвърлими ценни книжа - е необходимо да се гарантира постигане на прозрачност на сделките и че правилата, предвидени за тази цел в настоящата директива относно регулирани пазари, се отнасят както за инвестиционни посредници, така и за кредитни институции, когато осъществяват дейността си на пазара;
като има предвид, че разглеждането на проблемите, възникващи в областите, обхванати от директивите на Съвета за инвестиционни услуги и ценни книжа, относно прилагането на съществуващите мерки, както и възможността за по-тясно съгласуване в бъдеще, изисква сътрудничество между националните органи и Комисията в рамките на един комитет; като има предвид, че създаването на такъв комитет не изключва други форми на сътрудничество между контролните органи в тази област;
като има предвид, че може да са необходими периодични технически изменения в подробните правила, посочени в настоящата директива, за да се отчетат новите насоки в сектора на инвестиционните услуги; като има предвид, че Комисията ще направи необходимите изменения, след като отнесе въпроса до комитета, който ще бъде създаден в областта на пазарите на ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ДЯЛ I
Определения и приложно поле
Член 1
По смисъла на настоящата директива:
1.
„инвестиционна услуга“ е всяка от услугите, изброени в раздел А на приложението, отнасящи се до инструментите, изброени в раздел Б на приложението, които се предоставят за трета страна;
2.
„инвестиционен посредник“ е всяко юридическо лице, чието обичайно занятие или дейност е предоставянето на инвестиционни услуги на трети страни на професионална основа;
За целите на настоящата директива държавите-членки могат да включват в понятието инвестиционни посредници, предприятия, които не са юридически лица, когато:
-
техният правен статус гарантира степен на защита на интересите на трети страни, еквивалентна на тази, предлагана от юридически лица, и
-
те подлежат на еквивалентен надзор, съответстващ на правната им форма.
Въпреки това, когато такива физически лица предоставят услуги, включващи държане на средства на трети страни или прехвърлими ценни книжа, те могат да се считат за инвестиционни посредници по смисъла на настоящата директива, само ако, без да се засягат другите изисквания, наложени от настоящата директива и от Директива 93/6/ЕИО, те спазват следните условия:
-
правата на собственост на трети страни върху инструменти и средства, които им принадлежат, трябва да бъдат защитени, по-специално в случай на неплатежоспособност на посредника или на собствениците, конфискация, прихващане или някакво друго действие на кредитори на предприятието или на неговите собственици,
-
инвестиционният посредник трябва да се подчинява на правила, имащи за цел да се контролира платежоспособността на посредника и тази на собствениците му;
-
годишните отчети на инвестиционния посредник трябва да бъдат одитирани от едно или повече лица, оправомощени, съгласно националното законодателство да одитират счетоводни отчети,
-
когато посредникът има само един собственик, той трябва да вземе мерки за защита на инвеститорите в случай, че посредникът преустанови дейността си в резултат на неговата смърт, недееспособност или друго такова събитие.
Не по-късно от 31 декември 1997 г. Комисията изготвя доклад за прилагането на втората и третата алинея на тази точка и при необходимост предлага да бъдат изменени или заличени.
В случаите, когато лице предоставя една от услугите, посочени в раздел А, точка 1, буква а) от приложението и когато тази дейност се извършва единствено за сметка на и при пълната и безусловна отговорност на инвестиционния посредник, тази дейност се счита за дейност не на това лице, а на самия инвестиционен посредник;
3.
„кредитна институция“ е кредитна институция, по смисъла на член 1, първото тире от Директива 77/780/ЕИО (7), с изключение на институциите, посочени в член 2, параграф 2 на същата;
4.
„прехвърлими ценни книжа“ са:
-
акции на дружества и други ценни книжа, еквивалентни на акции на дружества,
-
облигации и други форми на превърнат в прехвърлими ценни книжа дълг,
които се търгуват на капиталовия пазар, и
-
всякакви други ценни книжа, с които обикновено се търгува, даващи право на придобиване на такива прехвърлими ценни книжа чрез подписка или замяна или които водят до кеш сетълмент,
с изключение на платежните инструменти;
5.
„инструменти на паричния пазар“ са тези класове инструменти, с които обикновено се търгува на паричния пазар;
6.
„държава-членка по произход“ е:
а)
когато инвестиционният посредник е физическо лице, държавата-членка, в която се намира главното му управление;
б)
когато инвестиционният посредник е юридическо лице - държавата-членка, в която се намира седалището му по устройствения акт, или ако съгласно националното право няма седалище според устройствения акт - държавата-членка, в която е разположено главното му управление;
в)
по отношение на пазар - държавата-членка, в която се намира седалището според устройствения акт на органа, предоставящ търговски услуги, или в случай че съгласно националното му право няма седалище според устройствения акт - държавата-членка, в която се намира главното управление на този орган;
7.
„приемаща държава-членка“ е държавата-членка, в която инвестиционният посредник има клон или предоставя услуги;
8.
„клон“ е място на стопанска дейност, което представлява част от инвестиционния посредник, който няма правосубектност и който предоставя инвестиционни услуги, за които инвестиционният посредник е получил разрешение; всички места на дейност, учредени в една и съща държава-членка от инвестиционния посредник със седалище в друга държава-членка, се считат за един клон;
9.
„компетентни власти“ са властите, които всяка държава-членка определя съгласно член 22;
10.
„квалифицирано участие“ е всяко пряко или косвено участие в инвестиционния посредник, което представлява 10 % или повече от капитала или правата на глас или което прави възможно упражняването на значително влияние върху управлението на инвестиционния посредник, в който е това участие.
По смисъла на настоящото определение, в контекста на членове 4 и 9 и на другите нива на участие, посочени в член 9, се вземат предвид правата на глас, посочени в член 7 от Директива 88/627/ЕИО (8);
11.
„предприятие майка“ е предприятие майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО (9);
12.
„дъщерно предприятие“ е дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО; всяко дъщерно предприятие на дъщерно предприятие също се счита за дъщерно предприятие на предприятието майка, което е главното предприятие майка за тези предприятия;
13.
„регулиран пазар“ е пазар за инструментите, посочени в раздел Б от приложението, който:
-
фигурира в списъка, посочен в член 16, изготвен от държавата-членка, която е държавата - членка по произход, по смисъла на член 1, параграф 6, буква в),
-
функционира редовно,
-
се характеризира с това, че разпоредбите, издадени или одобрени от компетентните власти, определят условията за работата на пазара, условията за достъп до пазара и, в случаите, в които е приложима Директива 79/279/ЕИО, условията, уреждащи допускането до регистрация, определени в настоящата директива и, когато тази директива не е приложима, условията, които трябва да бъдат изпълнени от финансов инструмент преди да може да се търгува ефективно на пазара.
-
изисква спазване на всички условия за докладване и прозрачност, определени съгласно членове 20 и 21;
14.
„контрол“ е контролът, определен в член 1 от Директива 83/349/ЕИО.
Член 2
1. Настоящата директива се прилага за всички инвестиционни посредници. Само параграф 4 от настоящия член и член 8, параграф 2, членове 10 и 11, член 12, първия параграф, член 14, параграфи 3 и 4, членове 15, 19 и 20 обаче се прилагат за кредитни институции, чието разрешение съгласно Директиви 77/780/ЕИО и 89/646/ЕИО, включва една или повече от инвестиционните услуги, изброени в раздел А от приложението към настоящата директива.
2. Настоящата директива не се прилага за:
а)
застрахователни дружества, определени в член 1 на Директива 73/239/ЕИО (10) или член 1 на Директива 79/267/ЕИО (11), или дружества, извършващи презастрахователни дейности или дейности по препродажба, посочени в Директива 64/225/ЕИО (12).
б)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги изключително за техните предприятия майки, за техните дъщерни предприятия или за други дъщерни предприятия на техните предприятия майки;
в)
лица, предоставящи инвестиционна услуга, когато тази услуга се предоставя в отделни случаи в процеса на професионалната им дейност и тази дейност се урежда от законови или подзаконови разпоредби или етичен кодекс, уреждащи тази професия, които не изключват предоставянето на тази услуга;
г)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се изключително в управление на схеми за участие на служители;
д)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се както в предоставяне на услугите, посочени в буква б), така и тези, посочени в буква г);
е)
централните банки на държавите-членки и други национални органи, изпълняващи подобни функции и други държавни органи, натоварени с управлението на държавния дълг или интервениращи в това управление;
ж)
предприятия:
-
които не могат да държат финансови средства или ценни книжа на клиенти и които поради тази причина не могат никога да изпаднат в дълг към клиентите си, и
-
които не могат да предоставят никакви инвестиционни услуги, с изключение на приемането и предаването на поръчки за прехвърлими ценни книжа и дялови единици в предприятия за колективно инвестиране, и
-
които в процеса на предоставяне на тези услуги могат да предават поръчки само на
i)
инвестиционни предприятия, които имат разрешения, издадени в съответствие с настоящата директива;
ii)
кредитни институции, които имат разрешения, издадени в съответствие с Директиви 77/780/ЕИО и 89/646/ЕИО;
iii)
клонове на инвестиционни посредници или на кредитни институции, които имат разрешения, издадени в трета страна и които подлежат на и спазват правилата за надзор, считани от компетентните власти за поне толкова строги, колкото тези, предвидени в настоящата директива, в Директива 89/646/ЕИО или в Директива 93/6/ЕИО;
iv)
предприятия за колективно инвестиране, които имат разрешения, издадени съгласно законодателството на държава-членка да продават дялови единици на обществеността и на управителите на тези предприятия;
v)
инвестиционни дружества с фиксиран капитал по смисъла на член 15, параграф 4 на Директива 77/91/ЕИО (13), чиито ценни книжа са регистрирани или търгувани на регулиран пазар в държава-членка;
-
чиято дейност се ръководи на национално ниво от правила или етичен кодекс;
з)
предприятия за колективно инвестиране, независимо от това дали са съгласувани или не на общностно равнище и депозитарите и управителите на тези предприятия;
и)
лица, чиято основна дейност е търговия със стоки помежду им или с производители, или професионални потребители на тези продукти, и които предоставят инвестиционни услуги само за тези производители и професионални потребители в степен, необходима за основната им дейност;
й)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се изключително от търгуване за тяхна сметка на пазарите на финансови фючърси или опции или които търгуват за сметка на други членове на тези пазари или определят цените за тях и които са гарантирани от клирингови членове на същите пазари. Отговорността за осигуряване изпълнението на сключените от тези предприятия договори трябва да бъде поета от клирингови членове на същите пазари;
к)
сдружения, създадени от датски пенсионни фондове с единствена цел управление на активите на пенсионните фондове, членове на тези сдружения;
л)
„agenti di cambio“ чиято дейност и функции се уреждат от Италианския кралски декрет № 222 от 7 март 1925 г., както и от последващите изменящи го разпоредби, и които са упълномощени да изпълняват дейността си съгласно член 19 на италианския закон № 1 от 2 януари 1991 г.
3. Не по-късно от 31 декември 1998 г. и редовно след това Комисията изготвя доклад за прилагането на параграф 2 във връзка с раздел А от приложението и когато е необходимо, предлага изменения на определенията относно изключенията и включените услуги в светлината на действието на настоящата директива.
4. Предоставените по настоящата директива права не обхващат предоставянето на услуги на държавата като контрагент, централната банка или други национални органи на държава-членка, изпълняващи подобни функции в рамките на управлението на валутната политика, валутните курсове, държавния дълг и резервите на съответната държава-членка.
ДЯЛ II
Условия за започване на дейност
Член 3
1. Всяка държава-членка прави достъпа до дейността на инвестиционни предприятия предмет на разрешение за инвестиционните предприятия, за които е държава-членка по произход. Това разрешение се издава от компетентните власти на държавата-членка по произход, определени в съответствие с член 22. В разрешението се определят инвестиционните услуги, посочени в раздел А от приложението, които посредникът ще предоставя. Разрешението може също така да включва една или повече от допълнителните услуги, посочени в раздел В от приложението. В никакъв случай не трябва да се дава разрешение по смисъла на настоящата директива за услуги, включени само в раздел В от приложението.
2. Всяка държава-членка изисква:
-
всеки инвестиционен посредник, който е юридическо лице и който съгласно националното си право има седалище според устройствения акт, да има главно управление в същата държава-членка, в която е седалището му според устройствения акт.
-
всеки друг инвестиционен посредник да има главно управление в държавата-членка, която е издала разрешението и в която той реално осъществява дейността си.
3. Без да се засягат други условия с общо приложение, предвидени от националното законодателство, компетентните власти не издават разрешение, освен ако:
-
инвестиционният посредник има достатъчен първоначален капитал в съответствие с правилата, посочени в Директива 93/6/ЕИО, като се отчита естеството на въпросната инвестиционна услуга,
-
лицата, които ефективно ръководят дейността на даден инвестиционен посредник са с достатъчно добра репутация и са достатъчно опитни.
Насоката на дейността на даден посредник трябва да се определя от най-малко две лица, отговарящи на горните условия. В случаите, когато подходящ механизъм гарантира, че същият резултат ще бъде постигнат, по-конкретно, в случаите предвидени в последното тире на трета алинея на член 1, параграф 2, компетентните власти могат да издадат разрешение на инвестиционни посредници, които са физически лица или, като се имат предвид естеството и обемът на дейността им, на инвестиционни посредници, които са юридически лица, когато тези посредници се управляват от едно физическо лице съгласно устава им и националното законодателство.
4. Държавите-членки също изискват всяко заявление за разрешение да бъде придружавано от програма за дейността, в която се посоча наред с другото предвиденият вид операции и организационната структура на съответния инвестиционен посредник.
5. Заявителят се информира в срок от шест месеца от представянето на заявлението, независимо дали е дадено или отказано разрешение. Отказът за издаване на разрешение се мотивира.
6. Инвестиционният посредник може да започне дейността си веднага след издаване на разрешението.
7. Компетентните власти могат да отнемат издаденото разрешение на инвестиционния посредник по настоящата директива само когато този инвестиционен посредник:
а)
не използва разрешението в срок от 12 месеца, изрично се отказва от разрешението или е преустановило предоставянето на инвестиционни услуги за повече от шест месеца, освен ако въпросната държава-членка не е предвидила анулиране на разрешението в тези случаи;
б)
е получил разрешението, като е представил неверни данни или по друг нередовен начин;
в)
вече не отговаря на условията, съгласно които е било издадено разрешението;
г)
вече не отговаря на разпоредбите на Директива 93/6/ЕИО;
д)
сериозно и систематично е нарушил разпоредбите, приети съгласно членове 10 или 11, или
е)
попада в някои от случаите, за които националното законодателство предвижда отнемане.
Член 4
Компетентните власти не издават разрешение за предприемане на дейност на инвестиционни посредници, докато не бъдат информирани за самоличността на акционерите или членовете, преки или косвени, физически или юридически лица, които имат квалифицирани участия, както и стойността на тези участия.
Компетентните власти отказват да издадат разрешение, ако предвид необходимостта от гарантиране на стабилно и разумно управление на инвестиционните посредници, те не са убедени, че горепосочените акционери или членове са подходящи.
Член 5
В случаите на клонове на инвестиционни посредници, чието седалище според устройствения акт е извън Общността и които започват или осъществяват дейност, държавите-членки не прилагат разпоредби, осигуряващи им по-благоприятен режим отколкото този, на който са подложени клоновете на инвестиционни посредници, чието седалище според устройствения акт е в държава-членка.
Член 6
Провеждат се предварително консултации с компетентните власти на другата заинтересована държава-членка при издаването на разрешение на инвестиционен посредник, който е:
-
дъщерно предприятие на инвестиционен посредник или кредитна институция, което има разрешение, издадено в друга държава-членка,
-
дъщерно предприятие на предприятието майка на инвестиционен посредник или кредитна институция, която има разрешение, издадено в друга държава-членка
или
-
се контролира от същите физически или юридически лица, които контролират инвестиционния посредник или кредитна институция, която има разрешение, издадено в друга държава-членка.
ДЯЛ III
Взаимоотношения с трети страни
Член 7
1. Компетентните власти на държавите-членки информират Комисията:
а)
за всяко разрешение, издадено на посредника, който е пряко или непряко дъщерно предприятие на предприятието майка, регламентирано от правото на трета страна;
б)
винаги когато такова предприятие майка придобие участие в инвестиционен посредник на Общността, което ще превърне последното в свое дъщерно предприятие.
В двата случая Комисията информира Съвета, докато бъде създаден комитет по прехвърлими ценни книжа от Съвета по предложение на Комисията.
Когато се издава разрешение на посредника, който е пряко или непряко дъщерно предприятие на предприятието майка, регламентирано от законодателството на трета страна, компетентните власти посочват структурата на групата в нотификацията, която изпращат на Комисията.
2. Държавите-членки информират Комисията за трудности от общ характер, които инвестиционните им посредници срещат при учредяването си или при предоставянето на инвестиционни услуги в трета страна.
3. Първоначално, не по-късно от шест месеца преди влизането на настоящата директива в сила, и след това периодично Комисията изготвя доклад, разглеждащ режима, предоставен на инвестиционните посредници от Общността в трети страни при условията, посочени в параграфи 4 и 5, по отношение на учредяването, извършването на дейност по предоставяне на инвестиционни услуги и придобиването на участия в инвестиционни посредници в трети страни. Комисията представя тези доклади в Съвета заедно със съответни предложения.
4. Когато Комисията констатира въз основа на докладите, предвидени в параграф 3 или на базата на друга информация, че трета страна не предоставя на инвестиционните посредници на Общността ефективен достъп до пазар, сравним с този, предоставян от Общността на инвестиционни посредници от тази трета страна, Комисията може да представи предложения на Съвета за съответен мандат за водене на преговори с оглед получаване на сравними конкурентни възможности за инвестиционните посредници на Общността. Съветът взима решение с квалифицирано мнозинство.
5. Когато Комисията констатира въз основа на докладите, предвидени в параграф 3 или въз основа на друга информация, че на инвестиционните посредници на Общността в трета страна не се предоставя национален режим, предлагащ същите конкурентни възможности, каквито са на разположение за местните инвестиционни посредници и че условията за ефективен достъп до пазар не са изпълнени, Комисията може да започне преговори за промяна на ситуацията.
В случаите по първата алинея може също да бъде решено по всяко време и едновременно със започването на преговори, в съответствие с процедурата, която следва да бъде предвидена в директивата, с която Съветът ще създаде посочения в параграф 1 комитет, компетентните власти на държавите-членки да ограничат или да преустановят вземането на решения относно заявления, по които не е взето решение или бъдещи заявления за разрешения и придобиването на участия от преки или непреки предприятия майки, регламентирани от правото на въпросната трета страна. Продължителността на тези мерки не трябва да надвишава три месеца.
Преди края на тримесечния период и въз основа на резултатите от преговорите, Съветът може по предложение на Комисията да вземе решение с квалифицирано мнозинство дали прилагането на мерките да бъде продължено.
Такова ограничение или преустановяване не може да се прилага за учредяването на дъщерни предприятия на инвестиционни посредници, с надлежно издадено разрешение в Общността, или от техни дъщерни предприятия, или за придобиване на участия в инвестиционни посредници на Общността от тези посредници или дъщерни предприятия.
6. Когато Комисията констатира една от ситуациите, описани в параграфи 4 и 5, държавите-членки я информират по нейна молба:
а)
за всяко заявление за разрешение на посредник, който е пряко или непряко дъщерно предприятие на предприятие майка, регламентирано от правото на въпросната трета страна;
б)
когато са информирани, в съответствие с член 10, че такова предприятие майка има намерение да придобие участие в инвестиционен посредник на Общността, като по този начин ще превърне последното в свое дъщерно предприятие.
Това задължение за предоставяне на информация се прекратява, когато се постигне споразумение с третата страна, посочена в параграфи 4 или 5, или когато мерките, посочени в параграф 5, втората и третата алинея, престанат да се прилагат.
7. Взетите по настоящия член мерки са в съответствие със задълженията на Общността по всички международни споразумения, двустранни или многостранни, регулиращи достъпа до или осъществяването на дейността на инвестиционния посредник.
ДЯЛ IV
Условия за осъществяване на дейността
Член 8
1. Компетентните власти на държавата-членка по произход, изискват инвестиционният посредник, на който са издали разрешение, да спазва във всеки момент условията, наложени в член 3, параграф 3.
2. Компетентните власти на държавата-членка по произход, изискват инвестиционният посредник, на който са издали разрешение, да спазва правилата, предвидени в Директива 93/6/ЕИО.
3. Финансовият надзор върху инвестиционния посредник се извършва от компетентните власти на държавата-членка по произход, независимо дали инвестиционният посредник учредява или не клон или предоставя или не услуги в друга държава-членка, без да се засягат тези разпоредби на настоящата директива, които възлагат компетентност на властите в приемащата държава-членка.
Член 9
1. Държавите-членки изискват всяко лице, което възнамерява да придобие, пряко или косвено, квалифицирано участие в инвестиционен посредник, да информира предварително компетентните власти, като им съобщи размера на това участие. Това лице трябва също да информира компетентните власти, ако възнамерява да увеличи квалифицираното си участие, така че съотношението на правата на глас или на дяловете от притежавания от него капитал да достигне или надвиши 20, 33 или 50 %, или така че инвестиционният посредник да стане негово дъщерно предприятие.
Без да се засяга параграф 2, компетентните власти разполагат с максимален срок до три месеца от датата на уведомлението, предвидено в първата алинея, да се противопоставят на такъв план, ако с оглед на необходимостта да се осигури правилно и разумно управление на инвестиционния посредник, те не са убедени, че посоченото в първата алинея лице е подходящо. Ако не се противопоставят на плана, те могат да определят краен срок за изпълнението му.
2. Ако приобретателят на участието, посочено в параграф 1, е инвестиционен посредник, който има разрешение, издадено в друга държава-членка или предприятие майка на инвестиционен посредник, който има разрешение, издадено в друга държава-членка или лице, контролиращо инвестиционен посредник, който има разрешение, издадено в друга държава-членка и ако, в резултат на това придобиване, посредникът, в който приобретателят възнамерява да придобие участие, стане дъщерно предприятие на приобретателя или премине под негов контрол, оценката на придобиването трябва да бъде предмет на предварителна консултация, предвидена в член 6.
3. Държавите-членки изискват всяко лице, което възнамерява да прехвърли пряко или косвено квалифицирано участие в инвестиционен посредник, да информира предварително за това компетентните власти, като посочи размера на участието си. Всяко лице трябва по същия начин да информира компетентните власти, ако възнамерява да намали квалифицираното си участие, така че съотношението на правата на глас или на дяловете от притежавания от него капитал да падне под 20, 33 или 50 %, или че инвестиционният посредник не желае да бъде негово дъщерно предприятие.
4. След като им станат известни, инвестиционните посредници съобщават на компетентните власти всички придобивания или прехвърляния на участия в техния капитал, в резултат на които участията превишават или падат под някой от праговете, посочени в параграфи 1 и 3.
Поне веднъж годишно посредниците съобщават на компетентните власти имената на акционерите и членовете, притежаващи квалифицирани участия и размера на тези участия, както например информацията, получавана на годишните общи събрания на акционерите и членовете или в резултат на спазване на разпоредбите, приложими към дружества, регистрирани на фондовите борси.
5. Държавите-членки изискват, когато упражняваното от лицата, посочени в параграф 1, влияние може да бъде в ущърб на разумното и правилно управление на даден инвестиционен посредник, компетентните власти да взимат съответните мерки, за да се прекрати тази ситуация. Тези мерки могат да включват например съдебни забрани, санкции срещу директорите и лицата, отговарящи за управлението, или преустановяване на упражняването на правата на глас, произтичащи от акциите, притежавани от въпросните акционери или членове.
Подобни мерки се прилагат за лица, които не са се съобразили със задължението да предоставят предварителната информация, предвидена в параграф 1. Ако бъде придобито участие въпреки забраната на компетентните власти, държавите-членки, независимо от други санкции, които следва да се приемат, предвиждат или преустановяване на упражняването на съответните права на глас, или недействителност на подадените гласове или възможност за тяхната унищожаемост.
Член 10
1. Всяка държава-членка по произход, изготвя правила за надзор върху финансовите институции, които се спазват по всяко време от инвестиционните посредници. По-конкретно тези правила изискват всеки инвестиционен посредник:
-
да има стабилни административни и счетоводни процедури, механизми за контрол и сигурност на електронната обработка на данни и подходящи механизми за вътрешен контрол, включвайки по-специално правила за личните сделки на заетите лица, и
-
да взима достатъчни мерки относно принадлежащи на инвеститори инструменти, с оглед защита на правата на собственост на последните, по-специално в случай на неплатежоспособност на инвестиционния посредник, и за да се попречи на инвестиционния посредник да използва инструменти на инвеститори за своя собствена сметка, освен с изричното съгласие на инвеститорите,
-
да предприеме достатъчно мерки за финансовите средства, принадлежащи на инвеститори, с оглед защита правата на последните и, с изключение на случаите на кредитни институции, да предотвратява използването на финансови средства на инвеститорите от инвестиционния посредник за негова собствена сметка.
-
да следи за това регистрирането на извършените сделки да бъде най-малкото достатъчно, за да позволи на органите на държава - членка по произход, да контролират спазването на правилата за надзор, за чието прилагане отговарят; регистрираните данни се съхраняват за период, който следва да бъде определен от компетентните органи,
-
да бъде структурирано и организирано по такъв начин, че да се сведе до минимум рискът да бъдат застрашени интересите на клиентите в резултат на конфликт на интереси между посредника и клиентите му или между самите му клиенти. Въпреки това при учредяването на клон редът и условията на организация не трябва да са в противоречие с правилата за поведение, предписани от приемащата държава-членка, отнасящи се до конфликта на интереси.
Член 11
1. Държавите-членки изготвят правила на поведение, които инвестиционните посредници спазват по всяко време. Тези правила трябва да въвеждат най-малко принципите, изложени в следващите тирета, и да се прилагат по такъв начин, че да се взима предвид професионалното качество на лицето, на което се предоставя услугата. Държавите-членки също прилагат тези правила по целесъобразност за допълнителните услуги, изброени в раздел В от приложението. Тези принципи гарантират, че инвестиционният посредник:
-
действа честно и безпристрастно при осъществяване на търговската си дейност във възможно най-голяма степен защитавайки интересите на клиентите си и целостта на пазара,
-
действа с необходимата компетентност, грижа и старание във възможно най-голяма степен защитавайки интересите на клиентите си и целостта на пазара,
-
има и използва ефективно ресурсите и процедурите, които са необходими за правилното осъществяване на дейността си,
-
информира се за финансовото състояние на клиентите си, инвеститорския им опит и цели по отношение на исканите услуги,
-
разкрива по подходящ начин важна информация по време на работата си с клиентите си,
-
избягва конфликти на интереси, а когато не могат да бъдат избегнати, гарантира справедливо третиране на клиентите, и
-
се съобразява с всички нормативни изисквания, приложими към осъществяване на стопанската ѝ дейност, и работи по най-добрия начин в интерес на клиентите си и на целостта на пазара.
2. Без да се засягат решения, които могат да бъдат взети в контекста на хармонизирането на правилата на поведение, тяхното въвеждане и контролът върху спазването им остават от компетенцията на държавата-членка, в която се предоставя услуга.
3. Когато инвестиционният посредник изпълнява поръчка, за целите на прилагане на правилата, посочени в параграф 1, се оценява професионалното качество на инвеститора, по отношение на инвеститора, от който произхожда поръчката, независимо дали поръчката е била направена пряко от самия инвеститор или косвено чрез инвестиционния посредник, предоставящо услугата, посочена в раздел А, точка 1, буква а) от приложението.
Член 12
Посредникът е длъжен да информира инвеститорите, преди да влезе в делови отношения с тях, кой фонд за обезщетяване или равностойна защита ще се прилага относно предвидените сделки, какво обезпечение се предлага от една или друга система, която се прилага или ако няма фонд или обезщетяване.
Съветът отбелязва факта, че Комисията посочва, че ще му представи предложения за хармонизирането на системи за обезщетяване, отнасящи се за сделки на инвестиционни посредници най-късно до 31 юли 1993 г. Съветът се произнася по тези предложения във възможно най-кратък срок с цел да приведе в действие предложените системи на същата дата като настоящата директива.
Член 13
Настоящата директива не препятства инвестиционни посредници, които имат разрешение, издадено в други държави-членки, да рекламират услугите си чрез всички налични средства за комуникация в приемащата държава-членка, при условие че спазват всички правила, уреждащи формата и съдържанието на тези реклами, приети в интерес на общото благо.
ДЯЛ V
Право на установяване и свободно предоставяне на услуги
Член 14
1. Държавите-членки осигуряват инвестиционните и други услуги, изброени в раздел В от приложението, да могат да се предоставят в рамките на техните територии в съответствие с членове 17, 18 и 19 или чрез установяване на клон или чрез свободно предоставяне на услуги от всеки инвестиционен посредник, който има разрешение и се контролира от компетентните власти на друга държава-членка в съответствие с настоящата директива, при условие че тези услуги са включени в разрешението.
Настоящата директива не засяга правомощията на приемащите държави-членки относно дялове от предприятия за колективни инвестиции, за които Директива 85/611/ЕИО (14) не се прилага.
2. Държавите-членки не могат да решат установяването на клон или предоставянето на услугите, посочени в параграф 1, да зависи от изискване за получаване на разрешение, някакво изискване за предоставяне на допълнителен капитал или от някаква друга мярка с еквивалентен ефект.
3. Държава-членка може да изиска сделките, отнасящи се до услугите, посочени в параграф 1, да се извършват на регулиран пазар, когато отговарят на всички посочени по-долу критерии:
-
инвеститорът трябва да пребивава или да се е установил в тази държава-членка,
-
инвестиционният посредник трябва да извършва тези сделки чрез основно учреждение, чрез клон, намиращ се в тази държава-членка или в рамките на свободно предоставяне на услуги в тази държава-членка.
-
сделката трябва да включва инструмент, с който се търгува на регулиран пазар в тази държава-членка.
4. Когато държава-членка прилага параграф 3, тя предоставя на инвеститорите, които обичайно пребивават или са се установили в тази държава-членка, правото да не спазват задължението, наложено с параграф 3, и да извършват сделките, посочени в параграф 3, на нерегулиран пазар. Държавите-членки могат да подчинят упражняването на това право на изрично разрешение, като се вземат предвид различните нужди на инвеститорите за защита, и по-конкретно способността на професионалните и институционални инвеститори да действат в свой най-добър интерес. Във всеки случай, трябва да е възможно това разрешение да бъде дадено при условия, които не застрашават точното изпълнение на нарежданията на инвеститорите.
5. Комисията докладва за действието на параграфи 3 и 4 не по-късно от 31 декември 1998 г. и ако е необходимо, предлага изменения на тези параграфи.
Член 15
1. Без да се засяга упражняването на правото на установяване или свободното предоставяне на услуги, посочени в член 14, приемащите държави-членки следят инвестиционните посредници, които имат разрешение, издадено от компетентните власти в държавите-членки по произход, да предоставят услугите, посочени в раздел А, точка 1, буква б) и точка 2 от приложението, да могат пряко или косвено да станат членове или да имат достъп до регулираните пазари в приемащите държави-членки, където се предоставят подобни услуги и също така да станат членове или да имат достъп до системите за клиринг и сетълмент, които се предоставят на членовете на тези регулирани пазари.
Държавите-членки отменят вътрешните правила или закони или правилници на регулираните пазари, които ограничават броя на лицата, на които е разрешен достъп до тях. Ако по силата на правната му структура или технически капацитет, достъпът до даден регулиран пазар е ограничен, съответната държава-членка осигурява структурата и капацитетът му да бъдат редовно привеждани в съответствие.
2. Членството или достъпът до регулиран пазар зависят от спазването от страна на инвестиционния посредник на изискванията за капиталова адекватност и контрола на това спазване от държавата-членка по произход, в съответствие с Директива 93/6/ЕИО.
Приемащите държави-членки имат право да налагат допълнителни изисквания за капитал само що се отнася до въпроси, които не са обхванати от настоящата директива.
Достъпът до регулиран пазар, допускането до членство в него или тяхното поддържане зависят от спазването на правилата на регулирания пазар във връзка със учредяването и управлението на регулирания пазар и от спазването на правилата, отнасящи се до сделки на пазара, с професионалните стандарти, наложени на персонала, работещ на и във връзка с пазара и с правилата и процедурите за клиринг и сетълмент. Подробните условия за въвеждане на тези правила и процедури могат съответно да бъдат приведени в съответствие, наред с другото, за да се осигури изпълнение на произтичащите задължения, при условие, обаче, че се спазва член 28.
3. За да изпълнят наложеното с параграф 1 задължение, приемащите държави-членки предоставят на инвестиционните посредници, посочени в този параграф, избора да станат членове или да имат достъп до регулираните им пазари или:
-
пряко, чрез установяването на клонове в приемащите държави-членки, или
-
непряко, чрез учредяването на дъщерни предприятия в приемащите държави-членки или чрез придобиването на предприятия в приемащите държави-членки, които са вече членове на регулираните им пазари или вече имат достъп до тях.
Тези държави-членки обаче, които при приемането на настоящата директива прилагат закони, които не позволяват на кредитни институции да стават членове или да имат достъп до регулирани пазари, освен ако нямат специализирани дъщерни предприятия, могат да продължат до 31 декември 1996 г. да прилагат същото задължение по недискриминационен начин по отношение на кредитни институции от други държави-членки за целите на достъпа до тези регулирани пазари.
Кралство Испания, Република Гърция и Република Португалия могат да удължат този период до 31 декември 1999 г. Една година преди тази дата Комисията изготвя доклад, като взема предвид придобития опит при прилагането на този член и, ако е необходимо, представя предложение. Съветът с квалифицирано мнозинство може на базата на това предложение да вземе решение за преразглеждане на този режим.
4. При условията на параграфи 1, 2 и 3, когато регулираният пазар на приемащата държава-членка извършва дейност без каквото и да било изискване за физическо присъствие, инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, могат да станат членове или да имат достъп до него на същата основа, без да е необходимо да бъдат установени в приемащата държава-членка. За да дадат възможност на инвестиционните им посредници да станат членове или да имат достъп до регулираните пазари на приемащите държави-членки в съответствие с този параграф, държавите-членки по произход, разрешават на регулираните пазари на тези приемащи държави-членки да предоставят средствата, необходими за тази цел, на територията на държавите-членки по произход.
5. Настоящият член не засяга правото на държавите-членки да разрешават или забраняват създаването на нови пазари в рамките на техните територии.
6. Настоящият член няма действие:
-
във Федерална Република Германия при регулиране дейността на Kursmakler или
-
в Кралство Нидерландия при регулиране дейността на hoekmannen.
Член 16
За целите на взаимното признаване и прилагането на настоящата директива, всяка държава-членка изготвя списък на регулираните пазари, за които тя се явява държава-членка по произход, и които са в съответствие с нормативната ѝ база и изпраща този списък за информация, заедно със съответните правилници за работата и организацията на тези регулирани пазари, на другите държави-членки и на Комисията. Същото съобщение се прави за всяка промяна на гореспоменатия списък или правила. Комисията публикува списъците на регулираните пазари и тяхното актуализиране в Официален вестник на Европейските общности най-малко един път годишно.
Не по-късно от 31 декември 1996 г. Комисията изготвя доклад въз основа на така получената информация и, при необходимост, предлага изменения на определението за регулиран пазар по смисъла на настоящата директива.
Член 17
1. В допълнение към условията, наложени с член 3, всеки инвестиционен посредник, желаещ да учреди клон на територията на друга държава-членка, уведомява компетентните власти на държавата-членка по произход.
2. Държавите-членки изискват всеки инвестиционен посредник, желаещ да учреди клон в рамките на територията на друга държава-членка да предостави следната информация при извършване на уведомяването, предвидено в параграф 1:
а)
държавата-членка, на чиято територия планира да учреди клон;
б)
програма на дейностите, посочваща наред с другото предвидените видове дейности и организационната структура на клона;
в)
адреса в приемащата държава-членка, от където могат да бъдат поискани документи;
г)
имената на управителите на клона.
3. Освен ако компетентните власти на държавата-членка по произход, нямат основание да се съмняват в адекватността на административната структура или финансовото положение на инвестиционния посредник, като отчитат планираната дейност, те в срок от три месеца от получаването на цялата информация, посочена в параграф 2, съобщават тази информация на компетентните власти на приемащата държава-членка и информират съответно инвестиционния посредник.
Те съобщават също подробни данни за схемата за обезщетяване, имаща за цел да защити инвеститорите на клона.
Когато компетентните власти на държавата-членка по произход, откажат да предоставят информацията, посочена в параграф 2, на компетентните власти на приемащата държава-членка, те мотивират отказа си пред въпросния инвестиционен посредник в срок от три месеца от получаване на цялата информация. Този отказ или липса на отговор е предмет на съдебна защита в държавите-членки по произход.
4. Преди клонът на инвестиционен посредник да започне дейност, компетентните власти на държавата-членка по произход, в срок от два месеца от получаване на информацията, посочена в параграф 3, се подготвят за надзора на инвестиционния посредник в съответствие с член 19 и ако е необходимо, посочват условията, включително правилата за поведение, съгласно които в интерес на общото благо, тази дейност трябва да се осъществява в приемащата държава-членка.
5. При получаване на съобщение от компетентните власти на приемащата държава-членка или при изтичането на срока, предвиден в параграф 4, без да е получено каквото и да било съобщение от тези власти, клонът може да бъде учреден и да започне дейност.
6. В случай на промяна на данните, съобщени съгласно параграф 2, буква б), в) или г), инвестиционният посредник уведомява писмено за тази промяна компетентните власти на държавата-членка по произход, и приемащата държава-членка най-малко един месец преди осъществяване на промяната, така че компетентните власти на държавата-членка по произход, да могат да вземат решение по промяната съгласно параграф 3, а компетентните власти на приемащата държава-членка могат да направят това съгласно параграф 4.
7. В случай на промяна на данните, съобщени в съответствие с параграф 3, втора алинея, властите на държавата-членка по произход, информират съответно властите на приемащата държава-членка.
Член 18
1. Всеки инвестиционен посредник, желаещ да извършва дейност в рамките на територията на друга държава-членка за първи път при условията на свободното предоставяне на услуги, съобщава следната информация на компетентните власти на държавата-членка по произход:
-
държавата-членка, където възнамерява да извършва дейността си,
-
програма на дейността, в която се посочват, в частност инвестиционната услуга или услуги, които възнамерява да предоставя.
2. Компетентните власти на държавата-членка по произход, в срок от един месец от получаването на информацията, посочена в параграф 1, я съобщават на компетентните власти на държавата-членка по произход. Инвестиционният посредник може тогава да започне да предоставя въпросната инвестиционна услуга или услуги в приемащата държава-членка.
Когато е целесъобразно, компетентните власти на приемащата държава-членка при получаване на информацията, посочена в параграф 1, посочват на инвестиционния посредник условията, включително правилата за поведение, които в интерес на общото благо доставчиците на въпросните инвестиционни услуги трябва да спазват в приемащата държава-членка.
3. В случай че съдържанието на информацията, съобщена съгласно второто тире на параграф 1 бъде изменено, инвестиционният посредник уведомява писмено за извършените изменения компетентните власти на държавата-членка по произход и на приемащата държава-членка преди да осъществи промяната, така че компетентните власти на приемащата държава-членка да могат, ако е необходимо, да информират посредника за всяка промяна или допълнение, които следва да бъдат направени в съобщената по параграф 2 информация.
Член 19
1. Приемащите държави-членки могат за статистически цели да изискат всички инвестиционни посредници с клонове на тяхна територия периодично да докладват за дейността си в тези приемащи държави-членки на компетентните власти на тези приемащи държави-членки.
При изпълнение на отговорностите си за провеждане на валутната политика, без да се засягат мерките, необходими за укрепване на Европейската валутна система, приемащите държави-членки могат на териториите си да изискат всички клонове на инвестиционни посредници, произхождащи от други държави-членки, да предоставят за тази цел същите данни, като националните инвестиционни посредници.
2. При изпълнение на отговорностите си по настоящата директива приемащите държави-членки могат да изискат клонове на инвестиционни посредници да предоставят за тази цел същите данни като националните посредници.
Приемащите държави-членки могат да изискат инвестиционните посредници, осъществяващи дейност на териториите им при условията на свободното предоставяне на услуги, да предоставят информацията, необходима за контролиране на спазването от страна на тези посредници на стандартите, определени от приемащата държава-членка, които се прилагат за тях, въпреки че тези изисквания не могат да бъдат по-строги от тези, които същата държава-членка налага на учредени посредници относно контрола на спазването от тях на същите стандарти.
3. Когато компетентните власти на приемащата държава-членка констатират, че инвестиционният посредник, който има клон или предоставя услуги на територията ѝ, е в нарушение на законовите или подзаконовите разпоредби, приети в тази държава съгласно разпоредбите на настоящата директива, които предоставят правомощия на компетентните власти на приемащата държава-членка, тези власти изискват съответният инвестиционен посредник да прекрати това нарушение.
4. Ако съответният инвестиционен посредник не вземе необходимите мерки, компетентните власти на приемащата държава-членка информират компетентните власти на държавата-членка по произход. Последната при първа възможност взема всички необходими мерки, за да гарантира, че съответният инвестиционен посредник ще прекрати нарушението. Естеството на тези мерки се съобщава на компетентните власти на приемащата държава-членка.
5. Ако въпреки мерките, взети от държавата-членка по произход, или поради това, че тези мерки се окажат недостатъчни или не са налични във въпросната държава, инвестиционният посредник продължава да нарушава законовите или подзаконовите разпоредби, посочени в параграф 2, които са в сила в приемащата държава-членка, последната може, след като информира компетентните власти на държавата-членка по произход, да вземе съответни мерки, за да предотврати или санкционира по-нататъшни нередности и, доколкото е необходимо, да попречи на този инвестиционен посредник да извършва по-нататъшни сделки на територията му. Държавите-членки гарантират, че на техните територии е възможно да се връчат на инвестиционните посредници необходимите за приемането на тези мерки правни документи.
6. Предходните разпоредби не засягат правомощията на държавите-членки да взимат необходимите мерки за предотвратяване или санкциониране на нередностите, извършени на тяхна територия, които противоречат на правилата за поведение, въведени съгласно член 11, както и на други законови или подзаконови разпоредби, приети в интерес на общото благо. Това включва възможността да се попречи на инвестиционния посредник в нарушение да извърша други сделки на територията им.
7. Всяка мярка, приета съгласно параграфи 4, 5 или 6, която включва санкции или ограничения върху дейността на даден инвестиционен посредник, трябва да бъде надлежно обоснована и съобщена на съответния инвестиционен посредник. Всяка такава мярка е предмет на право на съдебна защита в държавата-членка, която я е приела.
8. Преди да приложат процедурата, предвидена в параграфи 3, 4 или 5, компетентните власти на приемащата държава-членка в спешни случаи могат да вземат предпазни мерки, необходими за защита на интересите на инвеститори и на други, за които се предоставят услуги. Комисията и компетентните власти на другите държави-членки трябва да бъдат информирани за тези мерки в най-кратък срок.
След консултации с компетентните власти на съответните държави-членки, Комисията може да реши, че въпросната държавата-членка трябва да коригира или да отмени тези мерки.
9. В случай на отнемане на разрешение, компетентните власти на приемащата държава-членка се информират и вземат съответните мерки за предотвратяване въпросният инвестиционен посредник да извършва нови сделки на територията ѝ и за защита интересите на инвеститорите. На всеки две години Комисията представя доклад за тези случаи на комитета по ценните книжа, който ще бъде учреден на по-късен етап.
10. Държавите-членки информират Комисията за броя и вида на случаите, в които е имало отказ съгласно член 17 или са били взети мерки в съответствие с параграф 5. На всеки две години Комисията представя доклад за тези случаи на комитета по ценните книжа, който ще бъде учреден на по-късен етап.
Член 20
1. За да се гарантира, че властите, отговорни за пазарите и за надзора, имат достъп до информацията, необходима за изпълнението на задълженията им, държавите-членки по произход, изискват поне:
а)
без да се засягат мерките, взети в изпълнение на член 10, инвестиционните посредници да съхраняват на разположение на властите за най-малко пет години съответните данни относно сделки, отнасящи се за услугите, посочени в член 14, параграф 1, които са извършили с инструменти, с които се търгува на регулиран пазар, дали тези сделки са били извършени на регулиран пазар или не.
б)
инвестиционните посредници да докладват на компетентните власти на държавата-членка по произход, за всички сделки, посочени в буква а), когато тези сделки включват:
-
акции или други инструменти, даващи достъп до капитал,
-
облигации и други форми на обърнат в прехвърлими ценни книжа дълг,
-
стандартизирани форуърдни договори, отнасящи се до акции или
-
стандартизирани опции за акции.
Тези доклади трябва да се предоставят на съответните власти във възможно най-кратък срок. Срокът се определя от тези власти. Той може да бъде продължен до края на следващия работен ден, когато това се налага по оперативни или практически причини, но при никакви обстоятелства не може да надвишава този срок.
Тези отчети трябва в частност да включват данни за названията и броя на закупените или продадени инструменти, дата и час на сделките, цени на сделките и начини за идентифициране на инвестиционните посредници.
Държавите-членки по произход, могат да предвидят задължението, наложено в буква б), в случая на облигации и други форми на превърнат в прехвърлими ценни книжа дълг да се прилага само за сделките със същите инструменти.
2. Когато инвестиционният посредник осъществява сделка на регулиран пазар в приемащата държава-членка, държавата-членка по произход, може да се откаже от изискванията си относно отчитането, ако за инвестиционния посредник важи същото изискване за докладване на въпросната сделка на отговорните за този пазар власти.
3. Държавите-членки предвиждат докладът, посочен в параграф 1, буква б) да бъде съставен или от самия инвестиционен посредник или от системата за съгласуване на нарежданията (trade maching system) или чрез властите на фондовата борса или от тези на друг регулиран пазар.
4. Държавите-членки гарантират, че наличната в съответствие с настоящия член информация е също така налична за правилното прилагане на член 23.
5. Всяка държава-членка може по недискриминационен начин да приеме или да запази по-строги разпоредби в областта, уредена от настоящия член относно съдържанието и формата за съхраняване и съобщаване на данните, свързани със сделки:
-
осъществявани на регулиран пазар, за които е държава-членка по произход, или
-
осъществявани от инвестиционни посредници, за които е държава-членка по произход.
Член 21
1. За да могат инвеститорите по всяко време да правят преценка на условията на сделка, която ще бъде извършена и след това да проверяват условията, при които е била извършена, всеки компетентен орган взема мерки да предостави на инвеститорите информацията, посочена в параграф 2 за всеки от регулираните пазари, които е включил в списъка, посочен в член 16. В съответствие с изискванията, посочени в параграф 2, компетентните власти определят формата и точните срокове, в които информацията следва да бъде предоставяна, както и по какъв начин следва да бъде предоставяна, като взема предвид естеството, размера и нуждите на съответния пазар и опериращите на този пазар инвеститори.
2. Компетентните власти изискват за всеки инструмент най-малко:
а)
публикуване в началото на всеки ден на функциониране на пазара на средната претеглена цена, най-високата и най-ниската цена и обема на търговията, извършена на съответния регулиран пазар за целия предишен ден;
б)
освен това за непрекъснатите пазари, основани на съгласуване на поръчки и за пазарите с котировки, публикуване:
-
в края на всеки час от функционирането на пазара на средната претеглена цена и на обема на търговията, извършена на въпросния регулиран пазар за шестчасов период на търговия, завършващ така че да останат два часа функциониране на пазара преди публикуването, и
-
на всеки 20 минути, на средната претеглена цена и най-високата и най-ниската цена на въпросния регулиран пазар за двучасов период на търговия, завършващ така че да остава един час функциониране на пазара преди публикуване.
Когато инвеститорите имат предварителен достъп до информация относно цените и количествата, за които могат да се осъществят сделки:
i)
тази информация трябва да е на разположение по всяко време през часовете на функциониране на пазара;
ii)
условията, съобщени за дадена цена и количество, трябва да бъдат условията, съгласно които е възможно инвеститорът да реализира такава сделка.
Компетентните власти могат да забавят или да прекратят публикуването, когато това се налага от изключителни пазарни условия или в случай на малки пазари - да запазят анонимността на посредниците и инвеститорите. Компетентните власти могат да прилагат специални разпоредби в случай на изключителни сделки, които са в много големи размери в сравнение със средните сделки с въпросните ценни книжа на този пазар и в случаите на силно неликвидни ценни книжа, определени по обективни критерии и оповестени публично. Компетентните власти могат също така да прилагат по-гъвкави условия, в частност по отношение на крайните срокове на публикуване, за сделките отнасящи се до облигации и други форми на трансформиран в прехвърлими ценни книжа дълг.
3. В уредената от настоящия член област всяка държава-членка може да приеме или да запази по-строги или допълнителни условия по отношение на съдържанието и формата, в която информацията трябва да бъде предоставяна на инвеститорите относно сделки, реализирани на регулирани пазари, за които това е държавата-членка по произход, при условие че тези разпоредби се прилагат независимо от държавата-членка, в която емитентът на финансовия инструмент се намира или държавата-членка, на чийто регулиран пазар инструментът е бил регистриран за пръв път.
4. Комисията докладва за прилагането на настоящия член не по-късно от 31 декември 1997 г.; Съветът може по предложение на Комисията да реши с квалифицирано мнозинство да измени настоящия член.
ГЛАВА VI
Власти, които отговарят за издаването на разрешение и за надзора
Член 22
1. Държавите-членки определят компетентните власти, които следва да изпълняват задълженията, предвидени в настоящата директива. Те информират Комисията за това, като посочват евентуално разпределение на тези задължения.
2. Властите, посочени в параграф 1, трябва да бъдат или държавни власти, органи, признати от националното право или органи, признати от държавните власти, изрично оправомощени за тази цел от националното право.
3. Въпросните власти трябва да имат всички правомощия, необходими за изпълнение на функциите им.
Член 23
1. Когато има два или повече компетентни органа в една и съща държава-членка, те си сътрудничат тясно при надзора върху дейността на инвестиционните посредници, извършващи дейност в тази държава-членка.
2. Държавите-членки гарантират, че такова сътрудничество се осъществява между компетентните власти и държавните органи, отговорни за надзора на финансовите пазари, кредитните и други финансови институции и застрахователни дружества, по отношение на контролираните от тези власти институции.
3. Когато чрез предоставянето на услуги или учредяването на клонове даден инвестиционен посредник извършва дейност в една или повече държави-членки, различни от държавата - членка по произход, компетентните власти на всички заинтересовани държави-членки си сътрудничат тясно помежду си, за да изпълняват по-ефективно съответните си задължения в областта, обхваната от настоящата директива.
Те си предоставят взаимно при поискване цялата информация относно управлението и собствеността на тези инвестиционни посредници, която би улеснила надзора над тях и цялата информация, която би улеснила контролирането на тези посредници. В частност властите в държавата-членка по произход, си сътрудничат, за да гарантират събиране на данните, посочени в член 19, параграф 2 от властите на приемащата държава-членка.
Доколкото е необходимо за целите на упражняване на правомощията им за надзор, компетентните власти на държавата-членка по произход се информират от компетентните власти на приемащата държавата-членка за мерките, взети от приемащата държава-членка съгласно член 19, параграф 6, които включват санкции, наложени на инвестиционния посредник или ограничения върху дейността на инвестиционния посредник.
Член 24
1. Всяка приемаща държава-членка гарантира, че когато инвестиционен посредник, който е получил разрешение в друга държава-членка, осъществява дейност в държава-членка чрез клон, компетентните власти да могат, след като са информирали компетентните власти на приемащата държава-членка, те самите или чрез посредничество на лица, които са оправомощили за тази цел, да извършват проверка на място на посочената в член 23, параграф 3 информация.
2. Компетентните власти на държавата-членка по произход, също така могат да поискат от компетентните власти на приемащата държава-членка да се извърши такава проверка. Властите, които получат такова искане трябва в рамките на правомощията си да действат в съответствие с тях, да извършват проверките сами, като разрешават на властите, които са се обърнали към тях, да ги извършат или да разрешат на одитори или експерти да ги извършат.
3. Настоящият член не засяга правото на компетентните власти в държавата-членка по произход, при изпълнение на отговорностите им по настоящата директива, да извършват проверки на място на създадените на тяхната територия клонове.
Член 25
1. Държавите-членки гарантират, че всички лица, които работят или са работили за компетентните власти, както и одитори и експерти, инструктирани от компетентните власти, са обвързани от задължението за пазене на професионална тайна. Съответно никаква конфиденциална информация, която те могат да получат по време на изпълнение на задълженията им, не може да бъде разкрита на каквито и да било лица или власти, с изключение в обобщена или съкратена форма, така че отделните инвестиционни посредници да не могат да бъдат идентифицирани, без да се засягат случаите, предмет на наказателното право.
Въпреки това, когато инвестиционният посредник бъде обявен в несъстоятелност или принудително е прекратен, конфиденциална информация, която не засяга трети страни, участващи в опити за спасяването на инвестиционния посредник, може да бъде разкрита в гражданско или търговско производство.
2. Параграф 1 не възпрепятства компетентните власти от различни държави-членки да обменят информация съгласно настоящата директива или други директиви, приложими към инвестиционни посредници. Тази информация съставлява професионална тайна и подлежи на условията наложени в параграф 1.
3. Държавите-членки могат да сключват споразумения за сътрудничество при обмен на информация с компетентните власти на трети страни, само ако разкриваната информация е защитена с гаранции за опазване на професионална тайна, поне равни на тези, постановени с настоящия член.
4. Компетентните власти, получаващи конфиденциална информация съгласно параграфи 1 или 2, могат да я използват само при изпълнение на задълженията си:
-
да проверяват дали са спазени условията, уреждащи достъпа до дейност на инвестиционни посредници и да улесняват контрола на консолидирана и неконсолидирана основа на осъществяването на тази дейност, по-специално по отношение на изискванията за капиталовата адекватност, предвидени в Директива 93/6/ЕИО, административни и счетоводни процедури, и механизмите за вътрешен контрол,
-
да налагат санкции,
-
при обжалване по административен ред на решения на компетентните власти, или
-
в съдебни производства, започнати съгласно член 26.
5. Параграфи 1 и 4 не изключват обмена на информация:
а)
в рамките на държава-членка, където има два или повече компетентни органа, или
б)
в рамките на държава-членка или между държави-членки, между компетентни власти и
-
властите, отговорни за надзора на кредитните институции, други финансови организации и застрахователни дружества и властите, отговорни за надзора на финансовите пазари,
-
органите, отговорни за ликвидацията и несъстоятелността на инвестиционни посредници и други подобни производства, и
-
лица, отговорни за извършване на постановени от закона одити на сметките на инвестиционни посредници и други финансови институции,
в изпълнение на надзорните им функции, или за разкриването на информация, необходима за изпълнението на функциите на органи, които управляват схеми за обезщетяване. Тази информация е предмет на служебна тайна, предвидена в параграф 1.
6. Настоящият член не препятства компетентните власти да разкриват на централните банки, които не извършват индивидуален надзор на кредитни институции или инвестиционни посредници, информацията, която може да им е необходима, за да действат като валутни институции. Получената в този контекст информация съставлява професионална тайна и подлежи на ограниченията, наложени в параграф 1.
7. Настоящият член не препятства компетентните власти да съобщават информацията, посочена в параграфи 1 до 4 на клирингова къща или друга подобна институция, призната съгласно националното законодателство за предоставянето на услуги по клиринг и сетълмент за пазарите на една от техните държави-членки, ако те считат, че е необходимо да се съобщи информацията, за да се осигури правилното функциониране на тези институции във връзка с неизпълнение или потенциално неизпълнение на задълженията на участници на пазара. Получената информация представлява професионална тайна по силата на параграф 1. Държавите-членки обаче трябва да гарантират, че информацията, получена съгласно параграф 2, няма да се разкрива при обстоятелствата, посочени в този параграф без изричното съгласие на компетентните власти, които са я предоставили.
8. Освен това, въпреки условията, посочени в параграфи 1 и 4, държавите-членки могат по силата на законови разпоредби да разрешат разкриването на известна информация на други отдели от централната им държавна администрация, отговорни за законодателството по надзора на кредитни, финансови институции, инвестиционни посредници и застрахователни дружества и на инструктираните от тези отдели инспектори.
Такова разкриване на информация обаче може да се извърши само когато е необходимо за надзор на финансовите институции.
Държавите-членки, обаче, предвиждат информацията, получена по параграфи 2 и 5 и тази, получена чрез проверките на място, посочени в член 24, никога да не се разкрива в посочените в настоящия параграф случаи, освен с изричното съгласие на компетентните власти, които са предоставили информацията или на компетентните власти на държавата-членка, в която е била извършена проверка на място.
9. Ако по време на приемането на настоящата директива държава-членка предвиди обмен на информация между властите, при проверка за спазването на законите, отнасящи се до надзора на финансовите институции, организацията, функционирането и поведението на търговските дружества и регулирането на финансовите пазари, тази държава-членка може да продължи да разрешава обмена на такава информация, докато бъдат съгласувани всички разпоредби, уреждащи обмена на информация между органите за целия финансов сектор, но във всеки случай не след 1 юли 1996 година.
Държавите-членки гарантират, че получената информация от друга държава-членка не може да бъде разкривана при обстоятелствата, посочени в първата алинея без изричното съгласие на компетентните власти, които са я разкрили и че може да бъде използвана само за целите, за които тези власти са дали съгласието си.
Съветът осъществява съгласуването съгласно първата алинея на базата на предложение на Комисията. Съветът отбелязва изявленията на Комисията с цел да представи предложения най-късно до 31 юли 1993 г. Съветът ще се произнесе във възможно най-кратък срок с намерението предложените правила да влязат в сила на същата дата като настоящата директива.
Член 26
Държавите-членки гарантират, че решенията, взети по отношение на инвестиционния посредник съгласно законови, подзаконови и административни разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, са предмет на съдебно обжалване; същото се прилага, когато не бъде взето решение в срок от шест месеца от представянето му относно заявление за разрешение, което съдържа цялата изисквана съгласно действащите разпоредби информация.
Член 27
Без да се засягат производствата по отнемане на разрешение или разпоредбите на наказателното право, държавите-членки гарантират, че съответните им компетентни власти могат да приемат или да налагат мерки или санкции спрямо инвестиционни посредници или тези, които ефективно контролират дейността на посредниците, които нарушават законовите, подзаконовите или административните разпоредби относно надзора или извършването на дейността им, имащи за цел конкретно наблюдаваните нарушения или причините за тези нарушения да бъдат преустановени.
Член 28
Държавите-членки гарантират, че настоящата директива се прилага без дискриминация.
ДЯЛ VII
Заключителни разпоредби
Член 29
До приемането на нова директива, определяща разпоредби, които привеждат настоящата директива в съответствие с техническия прогрес в по-долу посочените области, Съветът в съответствие с Решение 87/373/ЕИО (15), с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията приема промените, които могат да бъдат необходими, както следва:
-
разширяване на списъка в раздел В от приложението,
-
адаптиране на терминологията на списъците в приложението, за да се вземат предвид развитието на финансовите пазари,
-
областите, в които компетентните власти трябва да обменят информация, така както са изброени в член 23;
-
изясняване на определенията, за да се осигури еднакво прилагане на настоящата директива в Общността,
-
изясняване на определенията, за да се вземе предвид при прилагането на настоящата директива развитието на финансовите пазари,
-
привеждане на терминологията и определенията в съответствие с последващите мерки за инвестиционни посредници и свързани с тях въпроси.
-
другите задачи, предвидени с член 7, параграф 5.
Член 30
1. Счита се, че инвестиционните посредници, които вече имат разрешение в държавите-членки по произход да предоставят инвестиционни услуги преди 31 декември 1995 г., притежават разрешение за целите на настоящата директива, ако законите на тази държава-членка предвиждат, че за да започнат такава дейност те трябва да спазват условия, еквивалентни на тези, определени с член 3, параграфи 3 и 4.
2. Инвестиционните посредници, които вече осъществяват дейност на 31 декември 1995 г. и не са включени сред тези, посочени в параграф 1, могат да продължат дейността си, при условие че не по-късно от 31 декември 1996 г. и съгласно разпоредбите на държавите-членки по произход, те получат разрешение да продължат тези дейности в съответствие с разпоредбите, приети при прилагането на настоящата директива.
Само предоставянето на такова разрешение дава възможност на тези посредници съгласно разпоредбите на настоящата директива да получат правото на установяване и свободното предоставяне на услуги.
3. Когато преди датата на приемане на настоящата директива инвестиционните посредници са започнали дейност в други държави-членки или чрез клонове или при условията на свободата на предоставяне на услуги, властите на всяка държава-членка по произход съобщават между 1 юли и 31 декември 1995 г. за целите на член 17, параграф 1 и параграфи 2, и член 18, на властите на всяка от останалите заинтересовани държави-членки списъка на посредниците, които спазват настоящата директива и работят в тези страни, посочвайки извършваната дейност.
4. Физическите лица, на които е разрешено в държава-членка на датата на приемане на настоящата директива да предлагат инвестиционни услуги се счита, че имат издадено разрешение по настоящата директива, при условие че изпълняват изискванията, предвидени в член 1, параграф 2, втората алинея, второто тире и третата алинея, всичките четири тирета.
Член 31
Не по-късно от 1 юли 1995 г. държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива.
Тези разпоредби влизат в сила не по-късно от 31 декември 1995 г. Държавите-членки информират незабавно Комисията за това.
Когато държави-членки приемат разпоредбите, посочени в първия параграф, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 32
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 10 май 1993 година.
RÅDETS DIREKTIV 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta,
med beaktande av förslaget från kommissionen (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
Detta direktiv utgör ett väsentligt instrument för att förverkliga den inre marknaden, en riktning som bestämts av Europeiska enhetsakten och anges i tidtabellsform i kommissionens vitbok, i beaktande av både rätten till etablering och friheten att tillhandahålla finansiella tjänster inom området för värdepappersföretag.
Företag som tillhandahåller investeringstjänster som omfattas av detta direktiv måste ha auktorisation av de medlemsstater där företaget har sitt säte för att skydda investerarna och det ekonomiska systemets stabilitet.
Den ståndpunkt som har intagits är att man bör genomföra endast den väsentliga harmonisering som är nödvändig och tillräcklig för att säkerställa ett ömsesidigt erkännande av auktorisation och tillsynssystem som är baserade på försiktighetsprincipen och att därmed göra det möjligt att lämna ett enda, för hela gemenskapen gällande verksamhetstillstånd samt tillämpning av principen om hemlandstillsyn. Tack vare ett ömsesidigt erkännande får värdepappersföretag med auktorisation i hemlandet tillhandahålla, inom hela gemenskapen, alla eller en del av de tjänster som omfattas av detta direktiv och för vilka företagen har erhållit auktorisation, genom att etablera filialer eller enligt friheten att tillhandahålla tjänster.
Principerna om ömsesidigt erkännande och om hemlandstillsyn kräver att medlemsstaternas behöriga myndigheter inte meddelar respektive återkallar auktorisation i sådana fall där
verksamhetsplanen, den geografiska fördelningen eller faktisk bedriven verksamhet klart visar att ett värdepappersföretag har valt en viss medlemsstats jurisdiktion i syfte att undgå de strängare normer som gäller i en annan medlemsstat inom vars territorium det avser att bedriva eller redan bedriver sin huvudsakliga verksamhet. Vid tillämpning av detta direktiv skall ett värdepappersföretag som är juridisk person vara auktoriserat i den medlemsstat där det har sitt säte. Ett värdepappersföretag som inte är en juridisk person skall vara auktoriserat i den medlemsstat där den har sitt huvudkontor. Dessutom skall medlemsstaterna kräva att ett värdepappersföretags huvudkontor alltid skall vara beläget i hemlandet och att det verkligen driver verksamhet där.
För att skydda investerarna är det nödvändigt att garantera internkontroll i varje företag, antingen genom att det finns två personer i ledningen, eller där detta inte krävs enligt detta direktiv, genom andra anordningar som säkerställer ett likvärdigt resultat.
För att garantera sund konkurrens måste det tillses att värdepappersföretag som inte är kreditinstitut har samma frihet att öppna filialer och tillhandahålla tjänster över gränserna som den som bestämts i rådets andra direktiv 89/646/EEG den 15 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (4).
Ett värdepappersföretag bör inte kunna åberopa detta direktiv för att bedriva avista-affärer eller terminsaffärer i valuta annat än som en tjänst i anslutning till tillhandahållandet av investeringstjänster. Användningen av en filial endast för sådana valutatransaktioner skulle därför utgöra ett missbruk av de mekanismer som anges i detta direktiv.
Ett värdepappersföretag med auktorisation i hemlandet får bedriva verksamhet i hela gemenskapen på det sätt företaget finner lämpligt. I detta syfte får företaget om det finner det nödvändigt ha fasta ombud för att ta emot och vidarebefordra uppdrag för dess räkning med fullt och ovillkorligt ansvar för företaget. I sådana fall skall den verksamhet sådana ombud bedriver anses vara företagets verksamhet. Dessutom hindrar inte detta direktiv att hemlandet gör sådana ombuds ställning till föremål för särskilda krav. Bedriver ett värdepappersföretag verksamhet över gränserna skall värdlandet behandla sådana ombud som om de vore själva företaget. Dessutom bör inte hemförsäljning av överlåtbara värdepapper omfattas av detta direktiv utan även i fortsättningen regleras genom nationella bestämmelser.
Med "överlåtbara värdepapper" förstås sådana värdepapper som normalt omsätts på kapitalmarknaden, såsom värdepapper utgivna av en stat, aktier, omsättningsbara värdepapper som ger rätt att förvärva aktier genom teckning eller utbyte, depåbevis, obligationer som ingår i en serie, indexoptioner och värdepapper som ger rätt att förvärva sådana obligationer genom nyteckning.
Med "penningmarknadsinstrument" förstås sådana instrument som normalt omsätts på penningmarknaden, såsom statsskuldväxlar, insättningsbevis och företagscertifikat.
Dessa definitioner som ger uttrycken överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument en mycket vidsträckt innebörd gäller endast för detta direktiv och påverkar följaktligen inte på något sätt de olika definitioner av finansiella instrument som används i nationell lagstiftning för andra ändamål såsom beskattning. Dessutom täcker definitionen av överlåtbara värdepapper endast sådana instrument som kan omsättas. Aktier och andra värdepapper som motsvarar aktier och som utgetts av sådana organ som hypoteksinstitut och industri- och utvecklingsfonder, där äganderätten i praktiken inte kan överföras utom genom att den utfärdande organisationen återköper den, omfattas följaktligen inte av denna definition.
Med "instrument som motsvarar ett terminskontrakt" avses ett kontrakt som fullgörs genom en kontantbetalning som beräknas med beaktande av variationer av räntesatser eller växelkurser, värdet av något av de instrument som förtecknats i avsnitt B i bilagan eller ett index över några sådana instrument.
Vid tillämpningen av detta direktiv skall verksamhet avseende mottagande och vidarebefordran av order även omfatta sammanförandet av två eller flera investerare så att en affär mellan dessa investerare åstadkoms.
Ingen bestämmelse i detta direktiv påverkar de gemenskapsbestämmelser eller, om sådana saknas, de nationella bestämmelser som reglerar offentliga erbjudanden av sådana instrument som omfattas av detta direktiv. Samma sak gäller för marknadsföring och spridning av sådana instrument.
Medlemsstaterna behåller det fulla ansvaret för att genomföra sina egna penningpolitiska åtgärder utan att därigenom de åtgärder påverkas som behövs för att stärka Europeiska monetära systemet.
Det är nödvändigt att göra undantag för försäkringsföretag, vilkas verksamhet redan är underkastad tillfredsställande tillsyn genom de behöriga myndigheterna för tillsyn av sundhet och som är samordnade på gemenskapsnivå, samt för företag som tar emot och avger återförsäkring.
Företag som inte tillhandahåller tjänster till tredje man utan vars verksamhet består av att tillhandahålla investeringstjänster endast till sina moderföretag, sina dotterföretag eller till andra dotterföretag till sina moderföretag bör inte omfattas av detta direktiv.
Syftet med detta direktiv är att omfatta företag till vilkas normala verksamhet hör att yrkesmässigt till tredje man tillhandahålla investeringstjänster. Direktivets räckvidd bör därför inte omfatta personer med annan yrkesverksamhet (t.ex. en advokat eller annat juridiskt ombud) som tillhandahåller investeringstjänster endast tillfälligt inom ramen för sin övriga yrkesverksamhet, under förutsättning att den verksamheten är reglerad och de berörda reglerna inte förbjuder att investeringstjänster tillfälligt tillhandahålls. Av samma skäl är det också nödvändigt att från detta direktivs räckvidd undanta personer som tillhandahåller investeringstjänster endast till tillverkare eller användare av råvaror i den utsträckning som behövs för att bedriva affärer med sådana varor när dessa affärer utgör huvudverksamheten.
Företag som tillhandahåller investeringstjänster som uteslutande består av förvaltning av personalstiftelser och som därför inte tillhandahåller investeringstjänster till tredje man bör inte omfattas av detta direktiv.
Det är nödvändigt att från detta direktivs räckvidd undanta centralbanker och andra organ som har likartade funktioner liksom offentliga organ som förvaltar eller medverkar i förvaltningen av statsskulden, vilket begrepp även omfattar investering av denna. Detta undantag omfattar inte organ som helt eller delvis är ägda av staten och vilkas roll är affärsdrivande eller kopplad till förvärv av delägarskap.
Det är nödvändigt att från detta direktivs räckvidd undanta sådana företag eller personer vilkas verksamhet endast består av att ta emot och vidarebefordra order till vissa motparter och som inte innehar penningmedel eller värdepapper som tillhör uppdragsgivarna. Av detta skäl har de inte rätt till etablering och frihet att tillhandahålla tjänster enligt de villkor som fastställts i detta direktiv, eftersom de om de önskar driva verksamhet i en annan medlemsstat är underkastade de tillämpliga bestämmelser som antagits av den staten.
Det är nödvändigt att från detta direktivs räckvidd undanta företag för kollektiva investeringar oavsett om de är samordnade på gemenskapsnivå eller inte samt de företag som är förvarings- eller förvaltningsinstitut för sådana företag eftersom de är underkastade särskilda regler som är direkt anpassade för den verksamheten.
Om sammanslutningar som har skapats av pensionsfonderna i en medlemsstat för förvaltningen av de gemensamma tillgångarna begränsar sig till sådan förvaltning och inte tillhandahåller investeringstjänster för tredje man och om pensionsfonderna själva är underkastade tillsyn av de myndigheter som har uppdraget att övervaka försäkringsföretag, förefaller det inte nödvändigt att underkasta sådana sammanslutningar de villkor för att bedriva verksamhet som uppställs i detta direktiv.
Detta direktiv bör inte gälla för "agenti di cambio", såsom dessa är definierade i italiensk lag, eftersom de tillhör en grupp vars auktorisationer inte kommer att förnyas, deras verksamheter är begränsade till nationellt territorium och de inte skapar någon risk för störningar av konkurrensen.
De rättigheter som ges till värdepappersföretag genom detta direktiv skall inte påverka den rätt som medlemsstaterna, centralbankerna och andra nationella organ med likartade uppgifter har att välja sina motparter på objektiva grunder utan särbehandling.
Ansvaret för övervakning av värdepappersföretags finansiella sundhet kommer till följd av rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (5), som samordnar de regler som gäller för marknadsrisker, att ligga hos de behöriga myndigheterna i företagets hemland.
Ett hemland får som regel införa strängare regler än dem som har fastställts i detta direktiv, särskilt vad avser villkor för auktorisation, sundhetskrav och regler om rapportering och insyn.
Verksamheter som inte omfattas av detta direktiv regleras av fördragets allmänna bestämmelser om etableringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster.
För att skydda investerare bör en investerares äganderätt och liknande rättigheter i fråga om värdepapper och hans rättigheter i fråga om penningmedel som anförtrotts till ett företag hållas avskilda från företagets egna. Denna princip hindrar dock inte ett företag från att driva verksamhet i eget namn men för investerarens räkning där transaktionens beskaffenhet så kräver och investeraren samtycker, t.ex. vid aktielån.
Det förfarande som gäller för auktorisation av filialer till värdepappersföretag med auktorisation i tredje land kommer att fortsätta att gälla för sådana företag. Sådana filialer åtnjuter inte friheten att tillhandahålla tjänster enligt artikel 59 andra stycket i fördraget eller rätten till etablering i andra medlemsstater än de där de är etablerade. Ansökningar från företag som lyder under lagarna i tredje land om auktorisation av dotterföretag eller om förvärv av delägarskap, är underkastade ett förfarande som är avsett att tillse att gemenskapens värdepappersföretag får en ömsesidigt likartad behandling i dessa länder.
Den auktorisation värdepappersföretag får av de behöriga nationella myndigheterna enligt detta direktiv skall ha gemenskapstäckande och inte längre enbart nationell tillämpning, och gällande bestämmelser om ömsesidigt likartad behandling har hädanefter inte längre giltighet. Ett flexibelt förfarande är därför nödvändigt för att göra det möjligt att bedöma den ömsesidiga likformigheten på gemenskapsnivå. Målet med detta förfarande är inte att göra gemenskapens finansmarknader slutna utan i stället, eftersom gemenskapen avser att hålla sina finansmarknader öppna för resten av världen, att förstärka liberaliseringen av de världsomspännande finansmarknaderna utanför gemenskapen. För att nå detta mål innehåller detta direktiv bestämmelser om förfaranden för förhandling med tredje land och om möjlighet att som sista utväg vidta sådana åtgärder som att tillfälligt vilandeförklara nya ansökningar om auktorisation eller att begränsa utfärdandet av nya auktorisationer.
Ett av ändamålen med detta direktiv är att skydda investerare. Det är därför lämpligt att ta hänsyn till de olika skyddskrav som olika investerarkategorier har och deras olika nivåer av yrkeskunnande.
Medlemsstaterna måste se till att det inte finns några hinder för verksamhet som har ömsesidigt erkännande att bedrivas på samma sätt som i företagets hemland så länge verksamheten inte strider mot gällande lagar och andra författningar till skydd för det allmänna bästa i värdlandet.
En medlemsstat får inte begränsa rätten för investerare som vanligen bor eller är etablerade i ifrågavarande medlemsstat att utnyttja investeringstjänster som tillhandahålls av ett värdepappersföretag som omfattas av detta direktiv och som är beläget utanför ifrågavarande medlemsstat och som gör sina affärer utanför den medlemsstaten.
I vissa medlemsstater kan clearing- och avvecklingsfunktioner utföras av organ som är åtskilda från de marknadsplatser där affärerna genomförs. Följaktligen skall varje hänvisning i detta direktiv till tillträde och medlemsskap i reglerade marknader anses innebära hänvisning till tillträde och medlemsskap i organ som utför clearing- och avvecklingsfunktioner för reglerade marknader.
Varje medlemsstat måste se till att behandlingen inom dess territorium av alla värdepappersföretag som har auktorisation i någon medlemsstat och likaså alla värdepapper som är noterade på reglerade marknader i medlemsstaten är icke-diskriminerande. Alla värdepappersföretag måste ha samma möjligheter att ansluta sig till eller ha tillträde till reglerade marknader. Oavsett hur affärerna för närvarande bedrivs i medlemsstaterna är det viktigt att på de villkor som uppställs i detta direktiv avskaffa de tekniska och juridiska begränsningarna för tillgången till de reglerade marknaderna inom det område som omfattas av detta direktiv.
Några medlemsstater godkänner inte att kreditinstitut blir medlemmar av deras reglerade marknader annat än indirekt genom att inrätta särskilda dotterbolag. Den möjlighet detta direktiv ger kreditinstitut att bli medlemmar av reglerade marknader direkt utan att behöva grunda särskilda dotterbolag utgör en väsentlig reform i dessa medlemsstater och alla konsekvenser därav bör utvärderas mot bakgrund av utvecklingen på finansmarknaderna. Med hänsyn till dessa omständigheter måste den rapport som kommissionen skall framlägga till rådet i denna fråga senast den 31 december 1998 ta hänsyn till alla de förhållanden som rådet behöver ha kännedom om för att kunna bedöma konsekvenserna för dessa medlemsstater och särskilt faran för intressekonflikter och den skyddsnivå som erbjuds investerarna.
Det är av största vikt att harmoniseringen av ersättningssystemen sätts i kraft samma dag som detta direktiv. Dessutom kommer värdländerna fram till den dag då ett direktiv som harmoniserar ersättningssystemen sätts i kraft att kunna tillämpa sina egna ersättningssystem på värdepappersföretag inklusive kreditinstitut som är godkända av andra medlemsstater, om hemlandet inte har några ersättningssystem eller har ett system som inte ger likvärdig skyddsnivå.
De reglerade marknadernas struktur måste även i fortsättningen bestämmas av nationell lagstiftning, dock utan att denna får utgöra ett hinder för liberaliseringen av tillträde till reglerade marknader i värdländerna för värdepappersföretag med auktorisation att erbjuda berörda tjänster i hemlandet. Enligt denna princip reglerar lagarna i Tyskland och lagarna i Nederländerna verksamheten som Kursmakler respektive hoekmannen så att denna verksamhet inte utövas samtidigt med en annan verksamhet. Det bör observeras att en Kursmakler eller en hoekmannen inte får tillhandahålla tjänster i övriga medlemsstater. Ingen får, oavsett sitt hemland, begära att få verka som Kursmakler eller hoekmannen utan att vara underkastad de regler som följer av ställning som Kursmakler respektive hoekmannen.
Det bör observeras att detta direktiv inte kan påverka de åtgärder som vidtagits till följd av rådets direktiv 79/279/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av villkoren för upptagande av värdepapper till officiell notering vid fondbörs (6).
Stabilitet och god funktion hos det finansiella systemet och skyddet för investerare förutsätter att ett värdland har rätt och ansvar att både hindra och bestraffa varje åtgärd inom dess territorium av värdepappersföretag i strid med uppförandereglerna och övriga bestämmelser i lag eller annan författning som den har infört för det allmänna bästa och att i nödfall vidta åtgärder. Dessutom måste de behöriga myndigheterna i värdlandet när de utför sina åligganden kunna räkna på ett mycket nära samarbete med de behöriga myndigheterna i hemlandet särskilt i fråga om verksamhet som bedrivs enligt friheten att tillhandahålla tjänster. De behöriga myndigheterna i hemlandet, har rätt att bli underrättade av de behöriga myndigheterna i värdlandet om alla åtgärder som innebär bestraffning av ett värdepappersföretag eller inskränkning av dess verksamhet som de senare myndigheterna har vidtagit gentemot de värdepappersföretag som de förstnämnda myndigheterna har auktoriserat, så att de effektivt kan utöva tillsyn av sundheten. För att uppnå detta måste samarbete mellan de behöriga myndigheterna i hemlandet och i värdlandet säkerställas.
I det dubbla syftet att skydda investerare och att säkerställa att marknaderna för överlåtbara värdepapper fungerar smidigt är det nödvändigt att se till att insyn i affärerna åstadkoms och att de regler som fastställs för det ändamålet i detta direktiv för reglerade marknader är tillämpliga både på värdepappersföretag och på kreditinstitut när de är verksamma på marknaden.
För att undersöka de problem som uppkommer på de områden som omfattas av rådets olika direktiv om investeringstjänster och värdepapper, med avseende både på tillämpningen av befintliga regler och på möjligheten av en samordning i framtiden, krävs samarbete mellan nationella myndigheter och kommissionen i en kommitté. Inrättandet av en sådan kommitté utesluter inte andra samarbetsformer mellan tillsynsmyndigheterna inom detta område.
Tekniska tillägg och förändringar av de närmare regler som fastställs i detta direktiv kan bli nödvändiga från tid till annan för att beakta nya tendenser inom investeringstjänsteområdet. Kommissionen kommer att göra de tillägg och förändringar som behövs efter det att frågan har underställts den kommitté som skall inrättas på värdepappersmarknadsområdet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
Definitioner och räckvidd
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
1. investeringstjänst: någon av de tjänster som anges i avsnitt A i bilagan i fråga om de instrument som anges i avsnitt B i bilagan och som tillhandahålls tredje man.
2. värdepappersföretag: juridisk person vars regelmässiga verksamhet eller rörelse består i att yrkesmässigt tillhandahålla investeringstjänster till tredje man.
Vid tillämpningen av detta direktiv får medlemsstaterna som värdepappersföretag även avse företag som inte är juridiska personer om
- deras rättsliga ställning säkerställer en skyddsnivå för tredjemansintresset som är likvärdig med den som juridiska personer ger, och
- de är underkastade sådan tillsyn av sundheten som är lämplig med hänsyn till deras juridiska form.
Om de fysiska personerna tillhandahåller tjänster som inbegriper innehav av penningmedel eller överlåtbara värdepapper för tredje mans räkning, får de dock vid tillämpning av detta direktiv inte betraktas som värdepappersföretag annat än om de utan inskränkningar av de övriga krav som har uppställts i detta direktiv och i direktiv 93/6/EEG uppfyller följande villkor:
- Tredje mans äganderätt till instrument och penningmedel som tillhör honom måste skyddas, särskilt i fall av företagets eller dess ägares insolvens eller då utmätning, kvittning eller andra anspråk görs gällande av företagets eller dess ägares borgenärer.
- Värdepappersföretaget måste vara underkastat regler som syftar att övervaka företagets och dess ägares solvens.
- Värdepappersföretagets årsbokslut måste granskas av en eller flera personer som enligt nationell lagstiftning har behörighet att utföra revision av räkenskaper.
- Om företaget har endast en ägare måste denne vidta åtgärder till investerarnas skydd för det fall att företagets verksamhet upphör till följd av hans död, arbetsoförmåga eller annan liknande omständighet.
Senast den 31 december 1997 skall kommissionen lämna en rapport om tillämpningen av andra och tredje styckena i denna punkt och om så är lämpligt föreslå att de ändras eller utgår.
Om en person tillhandahåller någon av de tjänster som avses i avsnitt A.1 a i bilagan och om denna verksamhet bedrivs endast för ett värdepappersföretags räkning och helt och ovillkorligen på företagets ansvar, skall verksamheten inte betraktas som den förstnämnda personens verksamhet utan som värdepappersföretagets egen.
3. kreditinstitut: ett kreditinstitut såsom detta definieras i artikel 1 första strecksatsen i direktiv 77/780/EEG (7) med undantag för de institut som avses i artikel 2.2 däri.
4. överlåtbara värdepapper:
- aktier och andra värdepapper som motsvarar aktier,
- obligationer eller andra skuldförbindelser som kan omsättas på kapitalmarknaden,
och
- värdepapper av annat slag vilka normalt omsätts och som ger rätt att förvärva sådana överlåtbara värdepapper genom teckning eller utbyte eller som föranleder kontantutbetalning.
Betalningsmedel skall dock inte räknas som överlåtbara värdepapper.
5. penningmarknadsinstrument: ett instrument av någon av de kategorier som normalt omsätts på penningmarknaden.
6. hemland:
a) om värdepappersföretaget är fysisk person, den medlemsstat där denne har sitt huvudkontor,
b) om värdepappersföretaget är juridisk person, den medlemsstat där företagets stadgeenliga säte är beläget eller, om det enligt nationell lagstiftning inte har något stadgeenligt säte, den medlemsstat där dess huvudkontor är beläget,
c) i fråga om en marknad, den medlemsstat där det organ som tillhandahåller möjligheten till handel har sitt stadgeenliga säte eller, om det enligt nationell lagstiftning inte har något stadgeenligt säte, den medlemsstat där organets huvudkontor är beläget.
7. värdland: den medlemsstat där ett värdepappersföretag har en filial eller tillhandahåller tjänster.
8. filial: ett driftsställe som är en rättsligt osjälvständig del av ett värdepappersföretag och som tillhandahåller investeringstjänster som värdepappersföretaget har auktorisation att tillhandahålla. Alla driftsställen som har inrättats i samma medlemsstat av ett värdepappersföretag med huvudkontor i en annan medlemsstat skall betraktas som en enda filial.
9. behöriga myndigheter: de myndigheter som varje medlemsstat utser enligt artikel 22.
10. kvalificerat innehav: varje direkt eller indirekt ägarandel i ett värdepappersföretag som motsvarar 10 procent eller mer av kapitalet eller av rösträtten eller som eljest gör det möjligt att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen i värdepappersföretaget.
Vid tillämpning av denna definition i samband med artiklarna 4 och 9 och vid bestämning av de andra innehavsnivåer som avses i artikel 9 skall sådana rösträtter som avses i direktiv 88/627/EEG (8) beaktas.
11. moderföretag: ett moderföretag såsom det definierats i artiklarna 1 och 2 i direktiv 83/349/EEG (9).
12. dotterföretag: ett dotterföretag såsom det definieras i artiklarna 1 och 2 i direktiv 83/349/EEG. Ett dotterföretag till ett dotterföretag skall också betraktas som ett dotterföretag till det moderföretag som är det yttersta moderföretaget till dessa företag.
13. reglerad marknad: en marknad för sådana instrument som anges i avsnitt B i bilagan och som
- förekommer i den förteckning som avses i artikel 16 och som har upprättats av den medlemsstat som är hemland enligt definitionen i artikel 1.6 c,
- verkar regelbundet,
- kännetecknas av att regler som har utfärdats av eller godkänts av de behöriga myndigheterna bestämmer marknadens arbetssätt, villkoren för tillträde till marknaden och, då direktiv 79/279/EEG är tillämpligt, villkoren för upptagande till notering såsom föreskrivs i det direktivet och, då det direktivet inte är tillämpligt, de villkor som ett finansiellt instrument måste uppfylla innan det i praktiken kan omsättas på marknaden,
- kräver efterlevnad av alla regler om rapporter och insyn som har fastställts till följd av artiklarna 20 och 21.
14. ägarkontroll: ägarkontroll såsom denna definieras i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG.
Artikel 2
1. Detta direktiv är tillämpligt på alla värdepappersföretag. Dock skall endast punkt 4 i denna artikel och artiklarna 8.2, 10, 11, 12 första stycket, 14.3 och 14.4, 15, 19 och 20 tillämpas på kreditinstitut vilkas auktorisation enligt direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG omfattar en eller fler av de investeringstjänster som anges i avsnitt A i bilagan till detta direktiv.
2. Detta direktiv är inte tillämpligt på följande:
a) Försäkringsföretag som de definieras i artikel 1 i direktiv 73/239/EEG (10) eller artikel 1 i direktiv 79/267/EEG (11) eller företag som bedriver sådan verksamhet med avgivande och mottagande av återförsäkring som avses i direktiv 64/225/EEG (12).
b) Företag som tillhandahåller investeringstjänster uteslutande till sina moderföretag, sina dotterföretag eller till andra dotterföretag till samma moderföretag.
c) Personer som tillhandahåller investeringstjänster i de fall då tjänsten tillhandahålls tillfälligt i samband med annan yrkesmässig verksamhet som regleras av bestämmelser i lag eller annan författning eller av etiska regler som avser yrkesverksamheten i fråga och som inte utesluter att tjänsten tillhandahålls.
d) Företag som tillhandahåller investeringstjänster som uteslutande består av förvaltning av program som syftar till delägarskap i företaget för de anställda.
e) Företag som tillhandahåller investeringstjänster som består både av tjänster som avses i b och av tjänster som avses i d.
f) Medlemsstaternas centralbanker och andra nationella organ som fyller likartade funktioner och andra offentliga organ som har som uppdrag att hantera eller delta i hanteringen av statsskulden.
g) Företag
- som inte får inneha penningmedel eller värdepapper för uppdragsgivares räkning och som därför inte vid något tillfälle får sätta sig i skuld till sina uppdragsgivare,
- som inte får tillhandahålla andra investeringstjänster än mottagande och vidarebefordran av order avseende överlåtbara värdepapper och andelar i företag för kollektiva investeringar,
- som vid tillhandahållandet av denna tjänst får vidarebefordra order endast till
i) värdepappersföretag som har auktoriserats i enlighet med detta direktiv,
ii) kreditinstitut som auktoriserats i enlighet med direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG,
iii) filialer till värdepappersföretag eller till kreditinstitut som har auktorisation i ett tredje land och som är underkastade och uppfyller tillsynssregler som av de behöriga myndigheterna anses vara minst lika stränga som de som har fastställts i detta direktiv, i direktiv 89/646/EEG eller i direktiv 93/6/EEG,
iv) företag för kollektiva investeringar med auktorisation enligt en medlemsstats lagstiftning för försäljning av andelar till allmänheten, samt till förvaltarna av sådana företag,
v) investeringsbolag med fast kapital såsom definierade i artikel 15.4 i direktiv 77/91/EEG (13) vars värdepapper är noterade på eller omsätts på en reglerad marknad i en medlemsstat, och
- vars verksamhet på nationell nivå styrs av lagregler eller av etiska regler.
h) Företag för kollektiva investeringar oavsett om de är samordnade på gemenskapsnivå eller inte samt förvarings- eller förvaltningsinstitut för sådana företag.
i) Personer vilkas huvudsakliga verksamhet består av handel med råvaror med varandra eller med tillverkare eller yrkesmässiga brukare av sådana produkter och som tillhandahåller investeringstjänster endast för sådana tillverkare eller yrkesmässiga brukare i den utsträckning detta behövs för den huvudsakliga verksamheten.
j) Företag som tillhandahåller investeringstjänster som uteslutande består av handel för egen räkning på marknader för finansiella terminer eller optioner eller som handlar på uppdrag av andra medlemmar på dessa marknader och ställer priser för dem och dessa företag garanteras av clearingmedlemmar på dessa marknader. Ansvaret för verkställigheten av avtal som ingås av dessa företag måste tas av clearingmedlemmar på dessa marknader.
k) Sammanslutningar som har inrättats av danska pensionsfonder med det enda syftet att förvalta tillgångarna i pensionsfonder som är medlemmar i samma sammanslutningar.
l) "Agenti di cambio" vars verksamhet och funktion styrs av det italienska kungliga dekretet nr 222 av den 7 mars 1925 och efterföljande ändringar därav och som är auktoriserade att bedriva sin verksamhet enligt artikel 19 i Italiens lag nr 1 av den 2 januari 1991.
3. Senast den 31 december 1998 och därefter regelbundet skall kommissionen avge en rapport om tillämpningen av punkt 2 i samband med avsnitt A i bilagan och mot bakgrund av hur detta direktiv fungerar, där så är lämpligt föreslå ändringar av definitionerna av undantag och de tjänster som omfattas.
4. De rättigheter som detta direktiv ger skall inte omfatta tillhandahållande av tjänster som motpart till staten, centralbanken eller andra nationella organ med liknande funktioner i en medlemsstat när de verkar för medlemsstatens penningpolitik, valutapolitik, finanspolitik eller valutareservsförvaltning.
AVDELNING II
Villkor för att starta verksamhet
Artikel 3
1. Varje medlemsstat skall som en förutsättning för bedrivande av värdepappersrörelse kräva auktorisation av de värdepappersföretag som det är hemland för. Auktorisation skall lämnas av de behöriga myndigheter som har utsetts i enlighet med artikel 22. Auktorisationen skall ange de investeringstjänster i avsnitt A i bilagan som företaget är auktoriserat att tillhandahålla. Auktorisationen får också omfatta en eller fler av de sidotjänster som avses i avsnitt C i bilagan. Auktorisation av det slag som avses i detta direktiv får aldrig ges enbart för tjänster som omfattas av avsnitt C i bilagan.
2. Varje medlemsstat skall kräva att
- varje värdepappersföretag som är en juridisk person och som enligt sin nationella lagstiftning har ett stadgeenligt säte skall ha sitt huvudkontor i samma medlemsstat som sitt stadgeenliga säte,
- varje annat värdepappersföretag skall ha sitt huvudkontor i den medlemsstat som har auktoriserat företaget och i vilken den faktiskt bedriver verksamhet.
3. Utan att det påverkar tillämpligheten av andra allmängiltiga villkor som har fastställts i nationell lagstiftning får de behöriga myndigheterna bevilja auktorisation endast om
- värdepappersföretagets startkapital i enlighet med de regler som fastställts i direktiv 93/6/EEG är tillräckligt med beaktande av arten av investeringstjänsten i fråga, och
- de personer som i praktiken leder verksamheten i värdepappersföretaget har gott anseende och tillräcklig erfarenhet.
Företagets verksamhetsinriktning måste avgöras av minst två personer som uppfyller ovanstående villkor. När lämpligt ordnade förhållanden säkerställer att samma resultat uppnås, särskilt i de fall som avses i artikel 1.2 tredje stycket sista strecksatsen, får de behöriga myndigheterna dock bevilja sådana värdepappersföretag auktorisation som är fysiska personer eller, med beaktande av arten och omfånget av verksamheten, sådana värdepappersföretag som är juridiska personer om de leds av en enda fysisk person i enlighet med företagens statuter och nationell lagstiftning.
4. Medlemsstaterna skall även kräva att varje ansökan om auktorisation åtföljs av en verksamhetsplan som bland annat anger vilka slags verksamheter som förutses och organisationsstrukturen för det berörda värdepappersföretaget.
5. En sökande skall inom sex månader efter det att en fullständig ansökan har inlämnats underrättas om auktorisation har beviljats eller inte. Om auktorisation vägras skall skälen härför anges.
6. Ett värdepappersföretag får inleda sin verksamhet så snart som auktorisation har beviljats.
7. De behöriga myndigheterna får återkalla auktorisation som har beviljats ett värdepappersföretag i enlighet med detta direktiv om värdepappersföretaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen avstår från auktorisationen eller sedan mer än sex månader har upphört att tillhandahålla investeringstjänster om inte den berörda medlemsstaten har bestämmelser om att auktorisationen förfaller i sådana fall,
b) har erhållit auktorisationen genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt,
c) inte längre uppfyller de villkor på vilka auktorisationen har lämnats,
d) inte längre uppfyller kraven i direktiv 93/6/EEG,
e) allvarligt och systematiskt har brutit mot de bestämmelser som har införts i enlighet med artikel 10 eller 11, eller
f) omfattas av någon i nationell lagstiftning given föreskrift som möjliggör återkallelse.
Artikel 4
De behöriga myndigheterna får inte bevilja auktorisation att starta verksamhet som värdepappersföretag förrän de har fått upplysning om vilka aktieägare eller andra delägare, oavsett om de är fysiska eller juridiska personer, som direkt eller indirekt har kvalificerat innehav, och om storleken av sådana innehav.
De behöriga myndigheterna skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till behovet av en sund och ansvarsfull ledning av ett värdepappersföretag, bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller andra delägare som avses i första stycket inte är tillfredsställande.
Artikel 5
I fråga om filialer till värdepappersföretag som har stadgeenligt säte utanför gemenskapen och som påbörjar eller bedriver verksamhet får medlemsstaterna inte tillämpa bestämmelser som ger en mer förmånlig behandling än den som tillämpas för filialer till värdepappersföretag som har stadgeenligt säte i en medlemsstat.
Artikel 6
De behöriga myndigheterna i den andra berörda medlemsstaten skall i förväg tillfrågas om auktorisation av ett värdepappersföretag som
- är dotterföretag till ett värdepappersföretag eller kreditinstitut med auktorisation i en annan medlemsstat,
- är dotterföretag till ett moderföretag till ett värdepappersföretag eller ett kreditinstitut som är auktoriserat i en annan medlemsstat, eller
- står under ägarkontroll av samma fysiska eller juridiska personer som har ägarkontroll över ett värdepappersföretag eller ett kreditinstitut som är auktoriserat i en annan medlemsstat.
AVDELNING III
Förhållandet till tredje land
Artikel 7
1. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall underrätta kommissionen
a) om varje auktorisation av ett företag som direkt eller indirekt är dotterföretag till ett moderföretag som lyder under lagstiftning i tredje land, eller
b) när ett sådant moderföretag förvärvar sådan ägarandel i ett värdepappersföretag i gemenskapen att det senare blir dess dotterföretag.
I båda fallen skall kommissionen underrätta rådet till dess att en kommitté för överlåtbara värdepapper har inrättats av rådet på förslag från kommissionen.
Om auktorisation beviljas ett företag som direkt eller indirekt är dotterföretag till ett moderföretag som lyder under tredje lands lagstiftning, skall de behöriga myndigheterna i den underrättelse de tillställer kommissionen beskriva gruppens struktur.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla svårigheter av allmän natur som deras värdepappersföretag möter vid etablering eller tillhandahållande av tjänster i tredje land.
3. Kommissionen skall första gången senast sex månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft och därefter regelbundet lägga fram en rapport som analyserar den behandling gemenskapens värdepappersföretag röner i tredje land i de avseenden som avses i punkt 4 och 5 i fråga om etablering, bedrivande av investeringstjänsteverksamhet och förvärv av ägarandel i värdepappersföretag i tredje land. Kommissionen skall tillställa rådet dessa rapporter tillsammans med lämpliga förslag.
4. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom antingen genom de rapporter som avses i punkt 3 eller genom annan information, att ett tredje land inte erbjuder värdepappersföretag hemmahörande i gemenskapen effektivt marknadstillträde jämförbart med det som gemenskapen erbjuder värdepappersföretag från det landet, får kommissionen lämna förslag till rådet om lämpligt mandat för underhandlingar med ändamål att uppnå jämförbara konkurrensmöjligheter för värdepappersföretag hemmahörande i gemenskapen. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet.
5. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen genom de rapporter som avses i punkt 3 eller genom annan information, att värdepappersföretag hemmahörande i gemenskapen inte får nationell behandling i ett tredje land, innebärande samma konkurrensmöjligheter som erbjuds inhemska värdepappersföretag, och att kravet på effektivt marknadstillträde inte är uppfyllt, får kommissionen ta initiativ till underhandlingar med ändamål att åstadkomma rättelse.
I fall som avses i föregående stycke får, utöver initiativ till underhandlingar, när som helst beslutas i enlighet med det förfarande som fastställs i det direktiv genom vilket rådet kommer att tillsätta den kommitté som anges i punkt 1, att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall begränsa eller uppskjuta prövningen av inneliggande eller framtida ansökningar om auktorisation och förvärv av ägarandelar, då ansökningar gjorts av direkta eller indirekta moderföretag underställda ett tredje lands lagar. Sådana åtgärder får inte gälla för längre tid än tre månader.
Före utgången av tremånadsperioden får rådet, med beaktande av resultaten av underhandlingarna, med kvalificerad majoritet besluta efter förslag av kommissionen huruvida åtgärderna skall bestå.
Sådana begränsningar eller uppskov får inte tillämpas då dotterföretag bildas av inom gemenskapen i behörig ordning auktoriserade värdepappersföretag eller av deras dotterföretag eller då sådana värdepappersföretag eller dotterföretag förvärvar ägarandelar i värdepappersföretag inom gemenskapen.
6. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom att något av de fall som avses i punkterna 4 och 5 uppkommer, skall medlemsstaterna på kommissionens begäran underrätta denna
a) om varje ansökan om auktorisation av ett direkt eller indirekt ägt dotterföretag till ett eller flera moderföretag som är underkastade vederbörande tredje lands lagar,
b) närhelst de får underrättelse enligt artikel 9 om att ett sådant moderföretag avser att förvärva en ägarandel i ett värdepappersföretag hemmahörande i gemenskapen, så att det senare företaget blir det förras dotterföretag.
Denna skyldighet att lämna information skall upphöra så snart en överenskommelse har träffats med ett tredje land enligt punkt 4 eller 5, eller när de åtgärder som avses i punkt 5 andra och tredje styckena upphör att gälla.
7. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall stå i överensstämmelse med gemenskapens förpliktelser enligt internationella överenskommelser, bilaterala eller multilaterala, om rätt för värdepappersföretag att starta och driva verksamhet.
AVDELNING IV
Villkor för verksamheten
Artikel 8
1. Hemlandets behöriga myndigheter skall kräva att ett värdepappersföretag som de har auktoriserat hela tiden uppfyller villkoren i artikel 3.3.
2. Hemlandets behöriga myndigheter skall kräva att ett värdepappersföretag som de har auktoriserat följer de regler som fastställs i direktiv 93/6/EEG.
3. Tillsynen av ett värdepappersföretag åligger de behöriga myndigheterna i hemlandet oavsett om värdepappersföretaget etablerar en filial eller tillhandahåller tjänster i en annan medlemsstat; denna regel skall inte påverka tillämpningen av de bestämmelser i detta direktiv som ålägger de behöriga myndigheterna i värdlandet ett ansvar.
Artikel 9
1. Medlemsstaterna skall kräva att var och en, som avser att förvärva, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ett värdepappersföretag, underrättar behöriga myndigheter om storleken av det tilltänkta innehavet. Underrättelse skall lämnas även av den som avser att öka sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet kommer att uppgå till eller överstiga 20, 33 eller 50 procent eller så att värdepappersföretaget kommer att bli hans dotterföretag.
Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 2 skall de behöriga myndigheterna ha rätt att, inom en tid av högst tre månader från det att underrättelse enligt föregående stycke gjorts, motsätta sig förvärvet, om de, med hänsyn till behovet av sund och ansvarsfull ledning av värdepappersföretag, bedömer att lämpligheten inte är tillfredsställande hos de personer som avses i föregående stycke. Om myndigheterna inte motsätter sig förvärvet, får de föreskriva en viss tid inom vilket förvärvet skall vara genomfört.
2. Om förvärvaren av innehav enligt punkt 1, är ett värdepappersföretag auktoriserat i en annan medlemsstat eller moderföretag till ett värdepappersföretag auktoriserat i en annan medlemsstat, eller person som har ägarkontroll över ett värdepappersföretag auktoriserat i en annan medlemsstat och om det företag i vilket förvärvet avses ske till följd därav skulle få ställning av dotterföretag eller komma under förvärvarens ägarkontroll, skall prövning av förvärvet föregås av samråd enligt artikel 6.
3. Medlemsstaterna skall kräva att var och en, som avser att avyttra, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ett värdepappersföretag, underrättar behöriga myndigheter om storleken av innehavet. Underrättelse skall lämnas även av den som avser att minska sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet skulle understiga 20 , 33 eller 50 procent eller så att värdepappersföretagets ställning som hans dotterföretag skulle upphöra.
4. Ett värdepappersföretag skall, då det får kännedom därom, underrätta behöriga myndigheter om sådana förvärv eller avyttringar av kapitalinnehav i företaget som får till följd att innehaven överstiger eller understiger något av de gränstal som anges i punkterna 1 och 3.
Varje värdepappersföretag skall också, minst en gång om året, underrätta behöriga myndigheter om namnen på aktieägare och andra delägare med kvalificerade innehav samt om storleken på sådana innehav, såsom framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid bolagsstämma om aktieägare och andra delägare eller av uppgifter som redovisats i enlighet med föreskrifter som gäller för börsregistrerade bolag.
5. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1, utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till skada för en sund och ansvarsfull ledning av ett värdepappersföretag, föreskriva skyldighet för behöriga myndigheter att vidta åtgärder. Sådana åtgärder får bl.a. bestå i förelägganden, sanktioner mot medlemmarna av företagsledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till de ifrågavarande aktieägarnas eller delägarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om personer som underlåter att lämna sådana underrättelser som avses i punkt 1. Om ett innehav har förvärvats trots att behöriga myndigheter har motsatt sig förvärvet, skall medlemsstaterna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen att rösträtterna för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna röster skall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.
Artikel 10
Varje hemland skall upprätta sundhetsregler vilka värdepappersföretagen vid varje tidpunkt har att följa. Sådana regler skall särskilt kräva att ett värdepappersföretag
- har sunda förvaltnings- och redovisningsförfaranden, kontroll- och säkerhetsarrangemang för elektronisk databehandling och lämpliga interna kontrollanordningar omfattande särskilt regler om anställdas egna affärer,
- vidtar lämpliga åtgärder i fråga om instrument som tillhör investerare för att skydda dessas äganderätt, särskilt i fall av företagets insolvens, och för att förebygga att värdepappersföretaget använder investerares medel för egen räkning utom med investerarnas uttryckliga samtycke,
- vidtar lämpliga åtgärder i fråga om penningmedel som tillhör investerare för att skydda dessas rättigheter, och för att, utom i fråga om värdepappersföretag, hindra att värdepappersföretaget använder investerares kontanta medel för egen räkning,
- ombesörjer att gjorda affärer registreras på ett sätt som är tillräckligt åtminstone för att myndigheterna i hemlandet skall kunna övervaka efterlevnaden av de sundhetsregler vilkas tillämpning de har ansvar för; sådana registreringar skall bevaras under så lång tid som de behöriga myndigheterna fastställer,
- har sådan uppbyggnad och organisation att risken minimeras för att kundens intresse åsidosätts på grund av intressekonflikter mellan företaget och dess kunder eller mellan olika kunder. Om en filial inrättas får dock inte dess organisation strida mot de uppföranderegler som värdlandet ställt upp i fråga om intressekonflikter.
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall uppställa uppföranderegler som värdepappersföretagen vid varje tidpunkt skall efterleva. Reglerna måste innebära att åtminstone de principer hävdas som anges i följande strecksatser och måste tillämpas på ett sådant sätt att de beaktar yrkesmässigheten hos den åt vilken tjänsten tillhandahålls. Medlemsstaterna skall också där så är lämpligt tillämpa dessa regler på de sidotjänster som anges i avsnitt C i bilagan. Principerna skall säkerställa att ett värdepappersföretag
- bedriver sin verksamhet på ett hederligt och rättvist sätt med beaktande av kundernas bästa och marknadens integritet,
- handlar med vederbörlig skicklighet, omsorg och skyndsamhet med beaktande av kundernas bästa och marknadens integritet,
- innehar och effektivt använder sådana resurser som behövs för att rörelsen skall kunna bedrivas på ett tillfredsställande sätt,
- från sina kunder inhämtar uppgifter om deras ekonomiska situation, erfarenhet av värdepappersmarknaden och målsättningen med de tjänster de efterfrågar,
- vid sina kontakter med kunder lämnar tillräcklig information om sådana omständigheter som är väsentliga i sammanhanget,
- försöker undvika intressekonflikter och när sådana inte kan undvikas ser till att kunderna behandlas rättvist, och
- uppfyller alla krav i tillämpliga bestämmelser i fråga om hur verksamheten skall bedrivas för att främja kundernas intresse och marknadens integritet.
2. Utan att beslut som kan komma att fattas i samband med harmoniseringen av uppförandereglerna påverkas, skall ansvaret för införandet och tillsynen av efterlevnaden av dessa regler ligga kvar hos den medlemsstat där en tjänst tillhandahålls.
3. När ett värdepappersföretag verkställer en order skall vid tillämpning av de regler som avses i punkt 1 bedömningen av investerarens yrkesmässighet avse den investerare från vilken ordern härrör, oavsett om ordern har lämnats direkt av denne själv eller indirekt genom ett värdepappersföretag som tillhandahåller en sådan tjänst som avses i avsnitt A.1 a i bilagan.
Artikel 12
Innan ett företag gör affärer med investerare skall den underrätta dessa om vilken ersättningsfond eller motsvarande skydd som gäller i fråga om de avsedda affärerna, vilken ersättning det eller de tillämpliga systemen ger respektive informera om att det inte finns någon sådan fond eller ersättningsmöjlighet.
Rådet konstaterar att kommissionen har gjort ett uttalande med innebörden att den kommer att framställa förslag om harmonisering av ersättningssystem som täcker värdepappersföretags affärer senast den 31 juli 1993. Rådet kommer att fatta beslut på grundval av dessa förslag så snart som möjligt i syfte att sätta de föreslagna systemen i kraft vid samma tidpunkt som detta direktiv.
Artikel 13
Detta direktiv hindrar inte värdepappersföretag med auktorisation i någon annan medlemsstat från att med varje tillgängligt kommunikationsmedel marknadsföra sina tjänster i värdlandet, i enlighet med de regler rörande form och innehåll i sådan marknadsföring som kan ha antagits för det allmänna bästa.
AVDELNING V
Rätten till etablering och friheten att tillhandahålla tjänster
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall se till att investeringstjänster och övriga tjänster som anges i avsnitt C i bilagan får tillhandahållas inom deras territorier i enlighet med artiklarna 17, 18 och 19 av alla värdepappersföretag som auktoriserats och står under tillsyn av de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat i enlighet med detta direktiv, antingen genom etablering av en filial eller enligt friheten att tillhandahålla tjänster, under förutsättning att tjänsterna omfattas av auktorisationen.
Detta direktiv skall inte inverka på värdländernas befogenheter i fråga om andelar i företag för kollektiva investeringar på vilka direktiv 85/611/EEG (14) inte är tilllämpligt.
2. Medlemsstaterna får inte som villkor för etablering av en filial eller tillhandahållandet av de tjänster som avses i punkt 1 kräva auktorisation, tillhandahållande av kapitaltillskott eller andra åtgärder med motsvarande verkan.
3. En medlemsstat får kräva att affärer som avser sådana tjänster som avses i punkt 1 skall utföras på en reglerad marknad om de uppfyller samtliga nedanstående villkor:
- Investeraren skall ha hemvist eller vara etablerad i medlemsstaten.
- Värdepappersföretaget skall utföra affärerna genom ett huvudkontor eller en filial belägen i medlemsstaten eller enligt friheten att tillhandahålla tjänster i medlemsstaten.
- Affären berör ett instrument som är föremål för handel på en reglerad marknad i medlemsstaten.
4. Om en medlemsstat tillämpar punkt 3 skall den ge investerare som har hemvist eller är etablerade i medlemsstaten rätt att inte följa den förpliktelse som uppställts i punkt 3 utan låta affärerna som avses i punkt 3 utföras utanför en reglerad marknad. Medlemsstaterna får göra utövandet av denna rätt beroende av ett uttryckligt godkännande, varvid hänsyn skall tas till olika investerares olika skyddsbehov och särskilt yrkesmässiga och institutionella investerares förmåga att tillvarata sina egna intressen. Sådant godkännande måste i samtliga fall kunna ges på ett sådant sätt att det inte äventyrar ett snabbt verkställande av investerarens order.
5. Kommissionen skall lämna en rapport om tillämpningen av punkterna 3 och 4 senast den 31 december 1998 och, om så är lämpligt, föreslå förändringar av dem.
Artikel 15
1. Utan att påverka utövningen av den rätt till etablering eller den frihet att tillhandahålla tjänster som avses i artikel 14 skall värdländerna se till att sådana värdepappersföretag som är auktoriserade av de behöriga myndigheterna i sina hemländer att tillhandahålla de tjänster som avses i avsnitt A.1 b och A.2 i bilagan, direkt eller indirekt kan bli medlemmar i eller få tillträde till de reglerade marknader i värdländerna där likartade tjänster tillhandahålls och att de även kan bli medlemmar i eller få tillträde till de system för clearing och avveckling som tillhandahålls medlemmarna på sådana reglerade marknader.
Medlemsstaterna skall avskaffa alla nationella rättsregler eller marknadsregler som begränsar antalet personer som får tillgång till reglerade marknader. Om tillträdet till en reglerad marknad är begränsad på grund av den juridiska strukturen eller den tekniska kapaciteten, skall den berörda medlemsstaten se till att den reglerade marknadens struktur och kapacitet regelbundet anpassas.
2. Medlemsskap i eller tillträde till en reglerad marknad skall vara villkorat av värdepappersföretagets efterlevnad av kapitalkraven och hemlandets tillsyn av denna efterlevnad i enlighet med direktiv 93/6/EEG.
Värdländerna får uppställa ytterligare kapitalkrav endast i sådana avseenden som inte omfattas av det direktivet.
Tillträde till en reglerad marknad, upptagande som medlem däri och fortsatt tillträde eller medlemsskap skall vara villkorat av efterlevnaden av den reglerade marknadens regler avseende marknadens uppbyggnad och förvaltning och reglerna för affärer på marknaden, av de yrkesmässiga krav som gäller för personal som verkar på eller i anslutning till marknaden, och av reglerna och förfarandena för clearing och avveckling. De närmare åtgärderna för genomförande av dessa regler och förfaranden får anpassas på lämpligt sätt, bl.a för att säkerställa fullgörande av åtföljande förpliktelser, dock under förutsättning att artikel 28 efterlevs.
3. För att uppfylla den förpliktelse som uppställs i punkt 1 skall värdländerna erbjuda de värdepappersföretag som avses i den punkten valet att bli medlemmar i eller att ha tillgång till medlemsstatens reglerade marknader antingen
- direkt, genom att etablera filialer i värdländerna, eller
- indirekt, genom att grunda dotterbolag i värdländerna eller genom att förvärva företag i värdländerna som redan är medlemmar i medlemsstatens reglerade marknader eller redan har tillträde till dem.
Dock får de medlemsstater som när detta direktiv antas tillämpar en lagstiftning som inte tillåter kreditinstitut att bli medlemmar i eller ha tillgång till reglerade marknader om de inte har särskilda dotterbolag, fortsätta fram till den 31 december 1996 att tillämpa denna regel på ett icke-diskriminerande sätt på kreditinstitut från övriga medlemsstater då det gäller tillträde till dessa reglerade marknader.
Spanien, Grekland och Portugal får utsträcka denna period fram till den 31 december 1999. Ett år dessförinnan skall kommissionen upprätta en rapport med beaktande av de erfarenheter som har gjorts vid tillämpningen av denna artikel och om så är lämpligt framlägga ett förslag. Rådet får på grundval av förslaget besluta med kvalificerad majoritet att se över denna ordning.
4. Om värdlandets reglerade marknad fungerar så, att det inte finns något krav på fysisk närvaro, får de värdepappersföretag som avses i punkt 1 på de villkor som anges i punkt 1 P3 bli medlemmar i eller få tillträde till denna reglerade marknad på samma grunder utan att behöva vara etablerade i värdlandet. För att göra det möjligt för sina värdepappersföretag att bli medlemmar i eller få tillgång till värdländers reglerade marknader i enlighet med denna punkt, skall hemländerna tillåta dessa värdländers reglerade marknader att tillhandahålla lämpliga anordningar på hemländernas territorium.
5. Denna artikel påverkar inte medlemsstaternas rätt att godkänna eller förbjuda inrättandet av nya marknader inom sina territorier.
6. Denna artikel har ingen verkan
- i Tyskland i fråga om reglering av verksamhet som Kursmakler, eller
- i Nederländerna i fråga om reglering av verksamhet som hoekmannen.
Artikel 16
För ömsesidigt erkännande och tillämpning av detta direktiv åvilar det varje medlemsstat att upprätta en förteckning över de reglerade marknader för vilka det är hemland och vilka uppfyller medlemsstatens bestämmelser, och att översända denna förteckning tillsammans med reglerna för dessa reglerade marknaders organisation och verksamhet till övriga medlemsstater och till kommissionen. Motsvarande skall göras vid varje ändring av nämnda förteckning eller regler. Kommissionen skall offentliggöra förteckningarna över reglerade marknader och ändringar i dessa i Europeiska gemenskapernas officiella tidning åtminstone en gång om året.
Kommissionen skall senast den 31 december 1996 avge en rapport om den information som sålunda mottagits och i de fall det är lämpligt, föreslå ändringar av den definition av reglerade marknader som gäller vid tillämpning av detta direktiv.
Artikel 17
1. Utöver att uppfylla de villkor som uppställs i artikel 3 skall varje värdepappersföretag som önskar etablera en filial inom en annan medlemsstats territorium underrätta de behöriga myndigheterna i hemlandet.
2. Medlemsstaterna skall kräva att varje värdepappersföretag som önskar etablera en filial inom en annan medlemsstats territorium vid underrättelse enligt punkt 1 skall lämna uppgift om följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium företaget avser att etablera en filial.
b) En verksamhetsplan som anger bland annat de tilltänkta affärsverksamheterna och filialens organisationsstruktur.
c) Den adress i värdlandet där handlingar kan erhållas.
d) Namnen på dem som leder filialens verksamhet.
3. Om inte de behöriga myndigheterna i företagets hemland har anledning att ifrågasätta värdepappersföretagets administrativa struktur eller finansiella situation med beaktande av den avsedda verksamheten skall de inom tre månader efter att ha erhållit alla uppgifter som avses i punkt 2 vidarebefordra dessa till de behöriga myndigheterna i värdlandet och underrätta värdepappersföretaget härom.
De skall också översända upplysningar om alla ersättningssystem med syfte att skydda filialens investerare.
I fall då hemlandets behöriga myndigheter vägrar att översända de uppgifter som anges i punkt 2 till värdlandets behöriga myndigheter, skall skälen härför lämnas till det berörda värdepappersföretaget inom tre månader från det att alla uppgifter kommit in. En sådan vägran liksom underlåtenhet att lämna besked skall kunna prövas av domstol i hemlandet.
4. Innan en filial till ett värdepappersföretag inleder sin verksamhet skall värdlandets behöriga myndigheter inom två månader från det att de fått in de uppgifter som avses i punkt 3 förbereda tillsyn av värdepappersföretaget i enlighet med artikel 19 och, om så erfordras, ange under vilka villkor - inklusive uppföranderegler - motiverade av hänsyn till det allmännas bästa, verksamheterna får bedrivas i värdlandet.
5. Efter underrättelse från värdlandets behöriga myndigheter eller sedan den i punkt 4 angivna fristen löpt ut utan att någon underrättelse erhållits från myndigheterna, får filialen etableras och inleda sin verksamhet.
6. Om förändring sker i något avseende som uppgivits i en underrättelse enligt punkt 2 b, c eller d skall värdepappersföretaget skriftligen underrätta behöriga myndigheter i hemlandet och värdlandet om förändringen; underrättelse skall lämnas minst en månad innan förändringen genomförs, så att det blir möjligt för hemlandets behöriga myndigheter att fatta beslut enligt punkt 3 och för värdlandets behöriga myndigheter att i anledning av förändringen fatta beslut enligt punkt 4.
7. Vid förändring av de förhållanden varom upplysningar har lämnats i enlighet med punkt 3 andra stycket skall myndigheterna i företagets hemland underrätta myndigheterna i värdlandet om detta.
Artikel 18
1. Ett värdepappersföretag som för första gången önskar driva verksamhet inom en annan medlemsstats territorium enligt friheten att tillhandahålla tjänster skall lämna följande uppgifter till de behöriga myndigheterna i företagets hemland:
- Den medlemsstat där företaget avser att bedriva verksamhet.
- En verksamhetsplan med uppgift särskilt om vilken eller vilka investeringstjänster företaget avser att tillhandahålla.
2. De behöriga myndigheterna i företagets hemland skall inom en månad efter det att de har erhållit de upplysningar som avses i punkt 1 vidarebefordra upplysningarna till de behöriga myndigheterna i värdlandet. Värdepappersföretaget får därefter börja tillhandahålla investeringstjänsten eller investeringstjänsterna i fråga i värdlandet.
I de fall det behövs skall de behöriga myndigheterna i värdlandet, vid mottagande av upplysningar enligt punkt 1, för värdepappersföretaget ange de villkor, däribland uppförandereglerna, som de som tillhandahåller investeringstjänsterna för det allmännas bästa måste följa i värdlandet.
3. Vid ändringar av de förhållanden som meddelats enligt punkt 1 andra strecksatsen, skall värdepappersföretaget skriftligen underrätta de behöriga myndigheterna i hemlandet och värdlandet om ändringarna innan dessa genomförs, så att de behöriga myndigheterna i värdlandet om så är nödvändigt kan underrätta företaget om de förändringar eller tillägg som skall göras i de upplysningar som har lämnats enligt punkt 2.
Artikel 19
1. Värdländerna får för statistiska ändamål föreskriva skyldighet för alla värdepappersföretag som har filialer på deras territorium att till värdländernas behöriga myndigheter lämna periodiska rapporter om verksamheten i dessa länder.
Vid fullgörandet av sina penningpolitiska uppgifter får värdländerna, utan att det påverkar de åtgärder som krävs för genomförande av Europeiska monetära systemet, kräva att alla filialer till värdepappersföretag från andra medlemsstater skall lämna samma information som för detta ändamål krävs av inhemska värdepappersföretag.
2. Vid fullgörandet av sina uppgifter enligt detta direktiv får värdländerna kräva att filialer till värdepappersföretag skall lämna samma uppgifter som för detta ändamål krävs av inhemska företag.
Värdländerna får kräva att värdepappersföretag som bedriver verksamhet inom deras territorium enligt friheten att tillhandahålla tjänster skall tillhandahålla de upplysningar som behövs för att övervaka att de efterlever de för dem tillämpliga normer som ställts upp av värdlandet, dock att dessa krav inte får vara strängare än de som samma medlemsstat tillämpar på etablerade företag för övervakning av dessas efterlevnad av samma normer.
3. Om ett värdlands behöriga myndigheter finner att ett värdepappersföretag som har en filial eller som tillhandahåller tjänster inom värdlandets territorium inte efterlever de föreskrifter som utfärdats med anledning av bestämmelserna i detta direktiv om befogenheter för värdlandets behöriga myndigheter, skall dessa myndigheter förelägga värdepappersföretaget att vidta rättelse.
4. Om det berörda värdepappersföretaget underlåter att vidta erforderliga åtgärder för rättelse, skall värdlandets behöriga myndigheter underrätta hemlandets behöriga myndigheter. Hemlandets behöriga myndigheter skall snarast vidta alla erforderliga åtgärder för att värdepappersföretaget skall åstadkomma rättelse. De behöriga myndigheterna i värdlandet skall underrättas om vilka åtgärder som vidtas.
5. Om värdepappersföretaget, trots de åtgärder som vidtagits av hemlandet eller beroende på att sådana åtgärder visar sig otillräckliga eller inte kan genomföras i den ifrågavarande medlemsstaten, fortsätter att överträda de i värdlandet gällande föreskrifter som avses i punkt 3, får värdlandet, efter att ha underrättat hemlandets behöriga myndigheter, vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller bestraffa vidare överträdelser och, i den mån det är nödvändigt, hindra värdepappersföretaget att göra nya transaktioner inom värdlandets territorium. Medlemsstaterna skall tillse att delgivning med värdepappersföretagen kan ske inom deras territorier av sådana handlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder.
6. Ovanstående regler skall inte påverka möjligheterna för ett värdland att vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller beivra överträdelser inom sitt territorium av uppföranderegler som införts enligt artikel 11 och av andra bestämmelser i lagar eller andra författningar som utfärdats i det allmännas intresse. Sådana åtgärder skall kunna innefatta hinder för värdepappersföretag som överträder reglerna att göra nya transaktioner inom värdlandets territorium.
7. Varje åtgärd enligt punkterna 4 P6 som omfattar sanktioner mot ett värdepappersföretags verksamhet eller inskränkningar i denna verksamhet skall på vederbörligt sätt motiveras och delges det berörda värdepappersföretaget. Varje sådan åtgärd skall kunna prövas av domstol i den medlemsstat vars myndigheter beslutat om åtgärden.
8. Innan åtgärder vidtas i den ordning som föreskrivs i punkterna 3 P5, får värdlandets behöriga myndigheter i brådskande fall interimistiskt vidta de säkerhetsåtgärder som är nödvändiga för att skydda investerare och andra för vilka tjänster utförs. Kommissionen och de andra medlemsstaternas behöriga myndigheter skall underrättas om sådana åtgärder så snart det kanske.
Kommissionen får, efter att ha hört de behöriga myndigheterna i berörda medlemsstater, besluta att värdlandet skall ändra eller återkalla åtgärderna.
9. Om en auktorisation återkallas skall värdlandet underrättas om detta och vidta erforderliga åtgärder för att hindra värdepappersföretaget att utföra nya transaktioner inom värdlandets territorium och för att skydda investerarnas intressen. Kommissionen skall vartannat år framlägga en rapport om sådana fall för den kommitté som senare skall inrättas på värdepappersområdet.
10. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om antalet och arten av de fall där vägran har förekommit enligt artikel 17 eller där åtgärder har vidtagits med stöd av punkt 5 ovan. Kommissionen skall vartannat år framlägga en rapport om sådana fall för den kommitté som senare skall inrättas på värdepappersområdet.
Artikel 20
1. För att se till att de myndigheter som har ansvar för marknaderna och för tillsyn har tillgång till den information de behöver för att utföra sina uppgifter skall värdländerna ställa åtminstone följande krav:
a) Värdepappersföretag skall, utan att det påverkar åtgärder som vidtagits för genomförande av artikel 10, under minst fem år hålla tillgängliga för myndigheterna alla relevanta uppgifter om affärer som avser sådana tjänster som anges i artikel 14.1 som de har utfört beträffande instrument som är föremål för handel på en reglerad marknad, oavsett om affärerna har utförts på en sådan reglerad marknad eller inte.
b) Värdepappersföretagen skall till de behöriga myndigheterna i hemlandet rapportera alla affärer som avses i a om affärerna omfattar
- aktier eller andra instrument som ger tillgång till kapitalandelar,
- obligationer eller andra likvärdiga skuldförbindelser,
- standardiserade terminskontrakt avseende aktier, eller
- standardiserade aktieoptioner.
Rapporterna skall göras tillgängliga för den berörda myndigheten så snart som möjligt. Den tid inom vilken rapportering skall ske skall fastställas av myndigheten. Tiden får utsträckas till slutet av den närmast följande arbetsdagen i de fall detta betingas av organisatoriska eller praktiska skäl men inte under några omständigheter längre.
Rapporterna skall särskilt innehålla beteckning och nummer på de instrument som köpts eller sålts, datum och tid för affären, priset samt de uppgifter som behövs för att identifiera de berörda värdepappersföretagen.
Hemlandet får föreskriva att den skyldighet som uppställts i b i fråga om obligationer och andra likvärdiga skuldförbindelser skall tillämpas endast på de samlade affärerna i samma instrument.
2. Om ett värdepappersföretag gör en affär på en reglerad marknad i värdlandet, får hemlandet efterge sina egna krav på rapportering i de fall då värdepappersföretaget är underkastat likvärdiga krav att rapportera affären till de myndigheter som svarar för den reglerade marknaden.
3. Medlemsstaterna skall bestämma att den rapport som avses i punkt 1 b skall göras antingen av värdepappersföretaget självt eller av ett handelssystem eller genom de myndigheter som är ansvariga för börser eller andra reglerade marknader.
4. Medlemsstaterna skall se till att den information som blir tillgänglig i enlighet med denna artikel också blir tillgänglig för en riktig tillämpning av artikel 23.
5. Varje medlemsstat får, på ett icke-diskriminerande sätt, införa eller bibehålla bestämmelser som är strängare inom det område som regleras av denna artikel i fråga om innehåll och form med avseende på bevarande och rapportering av uppgifter om affärer
- som genomförs på en reglerad marknad för vilken staten är hemland, eller
- som genomförs av värdepappersföretag för vilka staten är hemland.
Artikel 21
1. För att göra det möjligt för investerare att vid varje tidpunkt bedöma villkoren för en affär som de överväger och efteråt kontrollera under vilka omständigheter den har utförts skall varje behörig myndighet, för varje reglerad marknad som myndigheten har angett i den förteckning som avses i artikel 16, vidta åtgärder för att tillhandahålla investerarna de upplysningar som avses i punkt 2. I enlighet med de krav som uppställs i punkt 2 skall de behöriga myndigheterna avgöra i vilken form och inom vilken bestämd tid dessa upplysningar skall tillhandahållas och på vilket sätt upplysningarna skall göras tillgängliga, med beaktande av den reglerade marknadens beskaffenhet, storlek och behov och av vilka investerare som verkar där.
2. De behöriga myndigheterna skall för varje instrument ställa åtminstone följande krav:
a) Offentliggörande vid början av varje handelsdag av det vägda genomsnittspriset, de högsta och lägsta priserna och omsättningen på den reglerade marknaden för hela föregående dags handel.
b) För kontinuerliga orderbaserade och prisbaserade marknader dessutom offentliggörande
- vid slutet av varje handelstimme av det vägda genomsnittspriset och omsättningen på den reglerade marknaden under den sextimmarsperiod som slutar så, att det återstår två timmars handel innan offentliggörandet sker, och
- var tjugonde minut av det vägda genomsnittspriset och det högsta och lägsta priset på den reglerade marknaden under en tvåtimmarsperiod som slutar så, att det återstår en timmes handel före offentliggörandet.
Om investerarna i förväg har tillgång till upplysningar om priser och volymer till vilka affärer kan göras
i) skall denna information ständigt vara tillgänglig under den tid handeln på marknaden pågår,
ii) skall de villkor som anges för ett visst pris och en viss volym vara villkor på vilka det är möjligt för en investerare att genomföra en sådan affär.
De behöriga myndigheterna får senarelägga eller tillfälligt uppskjuta offentliggörandet om det finns skäl till detta på grund av en särskild situation på marknaden eller i fråga om små marknader, för att skydda anonymiteten för företag och investerare. De behöriga myndigheterna får tillämpa särskilda bestämmelser i fråga om särskilda affärer som är mycket stora jämfört med genomsnittliga affärer i värdepapperet i fråga på den marknaden och i fråga om värdepapper med mycket låg likviditet bedömt på objektiva grunder och offentliggjort. De behöriga myndigheterna får även tillämpa mer flexibla bestämmelser, särskilt i fråga om tidsfrister för offentliggörande, för affärer avseende obligationer och andra likvärdiga skuldförbindelser.
3. Inom denna artikels tillämpningsområde får varje medlemsstat införa eller bibehålla strängare eller ytterligare bestämmelser i fråga om innehåll och form vad gäller den information som måste göras tillgänglig för investerarna om affärer som genomförs på reglerade marknader för vilka staten är hemland, under förutsättning att dessa bestämmelser är tillämpliga oavsett i vilken medlemsstat utfärdaren av värdepapperet hör hemma och i vilken medlemsstat instrumentet första gången noterades på den reglerade marknaden.
4. Kommissionen skall rapportera om tillämpningen av denna artikel senast den 31 december 1997. Rådet får, på förslag av kommissionen, med kvalificerad majoritet fatta beslut om ändring av denna artikel.
AVDELNING VI
Myndigheter med ansvar för auktorisation och tillsyn
Artikel 22
1. Medlemsstaterna skall utse de behöriga myndigheter som skall utföra de åligganden som bestämts i detta direktiv. De skall underrätta kommissionen om detta med uppgift om eventuell ansvarsuppdelning.
2. De myndigheter som avses i punkt 1 skall antingen vara offentliga myndigheter, organ som erkänts i nationell lagstiftning eller organ som är erkända av offentliga myndigheter som genom nationell lagstiftning har erhållit uttrycklig behörighet härtill.
3. Dessa myndigheter måste ha alla de befogenheter som behövs för att genomföra sina uppgifter.
Artikel 23
1. Om det finns två eller flera behöriga myndigheter i samma medlemsstat skall de samarbeta nära vid tillsynen av värdepappersföretag med verksamhet i medlemsstaten.
2. Medlemsstaterna skall se till att dessa behöriga myndigheter har ett nära samarbete med de myndigheter som har ansvar för övervakningen av finansmarknader, kredit- och andra finansinstitut och försäkringsföretag, såvitt gäller de företag som dessa myndigheter har tillsyn över.
3. Om ett värdepappersföretag genom att tillhandahålla tjänster eller genom att grunda en filial har verksamhet i en eller flera medlemsstater förutom hemlandet skall de behöriga myndigheterna i alla berörda medlemsstater nära samarbeta för att på ett mer effektivt sätt utföra sina olika åligganden inom detta direktivs tillämpningsområde.
De skall på begäran förse varandra med alla de upplysningar rörande ledning och ägande i sådana värdepappersföretag som kan förväntas underlätta tillsynen och alla upplysningar som kan förväntas underlätta övervakningen av sådana företag. I synnerhet skall myndigheterna i hemlandet samarbeta för att se till att myndigheterna i värdlandet inhämtar de uppgifter som avses i artikel 19.2.
I den utsträckning som det är nödvändigt för att utöva tillsynen skall de behöriga myndigheterna i hemlandet underrättas av de behöriga myndigheterna i värdlandet om alla åtgärder som värdlandet vidtar i enlighet med artikel 19.6 och som omfattar sanktioner gentemot ett värdepappersföretag eller inskränkningar i dess verksamhet.
Artikel 24
1. Varje värdland skall, om ett värdepappersföretag med auktorisation i en annan medlemsstat bedriver verksamhet inom dess territorium genom en filial, se till att de behöriga myndigheterna i hemlandet efter att ha underrättat de behöriga myndigheterna i värdlandet själva eller genom personer som de anlitat för detta ändamål får utföra kontroll på platsen av de upplysningar som avses i artikel 23.3.
2. De behöriga myndigheterna i hemlandet får också begära att de behöriga myndigheterna i värdlandet låter genomföra sådan kontroll. Myndigheter som tar emot en sådan begäran måste, inom ramen för sina befogenheter, tillmötesgå denna genom att själva genomföra kontrollen, genom att tillåta de myndigheter som begärt den att utföra den eller genom att låta revisorer eller experter göra detta.
3. Denna artikel påverkar inte den rätt de behöriga myndigheterna i värdlandet har att vid fullgörandet av sina åliggande enligt detta direktiv utföra kontroller på plats av filialer som är etablerade inom dess territorium.
Artikel 25
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer som arbetar eller som har arbetat för behöriga myndigheter samt revisorer och experter som är verksamma för behöriga myndigheters räkning skall vara bundna av tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingen konfidentiell information som erhålls i tjänsten får röjas till någon person eller myndighet utom i sammandrag eller i sammanställning som omöjliggör identifikation av enskilda värdepappersföretag, dock med förbehåll för fall som omfattas av straffrättslig lagstiftning.
Dock får, i fall då ett värdepappersföretag har försatts i konkurs eller underkastats tvångslikvidation, konfidentiell information som inte berör tredje part, engagerad i försök att rädda företaget, yppas vid tvistemålsförfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med detta eller andra direktiv som gäller för värdepappersföretag. För sådan information skall tystnadsplikt gälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal för utbyte av information med behöriga myndigheter i tredje land, endast om den information som överlämnas är föremål för sekretess i mottagarlandet minst likvärdig den som föreskrivs i denna artikel.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller konfidentiell information enligt punkterna 1 eller 2, får använda den endast i tjänsten och där endast
- för att kontrollera att villkoren för att värdepappers-företag skall få starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta gruppbaserad eller icke gruppbaserad tillsyn över sådan verksamhet, särskilt med avseende på de kapitalkrav som ställs i direktiv 93/6/EEG, rutiner för administration och redovisning samt intern kontroll,
- för att förelägga sanktioner,
- vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av den behöriga myndigheten,
- vid domstolsförfaranden som har inletts enligt artikel 26.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för utbyte av information
a) inom en medlemsstat, om det finns två eller flera behöriga myndigheter, eller
b) inom en medlemsstat eller mellan medlemsstater, mellan de behöriga myndigheterna och
- myndigheter med ansvar för tillsyn över kreditinstitut, andra finansinstitut och försäkringsföretag samt myndigheter med ansvar för tillsyn över finansiella marknader,
- organ som har ansvar för värdepappersföretags konkurs eller likvidation eller liknande förfaranden,
- personer ansvariga för obligatorisk revision av värdepappersföretags och andra finansiella instituts räkenskaper,
vid deras fullgörande av tillsynsuppgifter samt för utlämnande till organ som förvaltar ersättningssystem av sådan information som dessa organ behöver för sin verksamhet. Dessa upplysningar skall vara underkastade tystnadsplikt enligt punkt 1.
6. Inte heller skall bestämmelserna i denna artikel utgöra hinder för en behörig myndighet att till sådana centralbanker som inte utövar tillsyn över kreditinstitut eller värdepappersföretag individuellt lämna ut information som dessa centralbanker kan behöva i egenskap av monetära myndigheter. Den information som erhållits skall vara underkastad tystnadsplikt enligt punkt 1.
7. Denna artikel skall inte hindra de behöriga myndigheterna från att vidarebefordra de upplysningar som avses i punkt 1 P4 till en clearingorganisation eller annat liknande organ som är erkänt i nationell lagstiftning för att tillhandahålla clearing- och avvecklingstjänster åt någon av marknaderna i medlemsstaten, om de anser att detta är nödvändigt för att säkerställa att dessa organ fungerar vid försummelser eller möjliga försummelser från en marknadsaktörs sida. De upplysningar som erhålls skall vara underkastade den tystnadsplikt som anges i punkt 1. Medlemsstaterna skall också se till att de upplysningar som erhålls enligt punkt 2 inte får yppas under de omständigheter som avses i den här punkten utan uttryckligt medgivande av de behöriga myndigheter som har överlämnat upplysningarna.
8. Oavsett sådana bestämmelser som avses i punkterna 1 och 4 får medlemsstaterna med stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas ut såväl till andra avdelningar inom deras centralförvaltningar med ansvar för lagstiftning om tillsyn över kreditinstitut, finansiella institut, värdepappersföretag och försäkringsföretag som till personer med uppdrag från sådana avdelningar.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för utövande av tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som erhållits med stöd av punkterna 2 och 5 och sådan som erhållits vid inspektion på platsen i enlighet med artikel 24 aldrig får röjas i de fall som avses i den här punkten utan uttryckligt samtycke av de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen eller av behöriga myndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionen verkställts.
9. Om en medlemsstat vid antagandet av detta direktiv har bestämmelser om informationsutbyte mellan myndigheter för att kontrollera efterlevnaden av lagar om tillsyn, organisation, drift och affärsbruk i näringsdrivande företag samt föreskrifter om finansmarknaderna, får medlemsstaten fortsätta att tillåta vidarebefordran av sådana upplysningar i avvaktan på samordning av alla bestämmelser som styr utbyte av information mellan myndigheter i hela finanssektorn, dock längst fram till den 1 juli 1996.
Medlemsstaterna skall dock se till att upplysningar som kommer från en annan medlemsstat inte får avslöjas i de fall som avses i första stycket utan uttryckligt medgivande från de behöriga myndigheter som har yppat den, och att de endast får användas i de syften för vilka dessa myndigheter lämnat sitt medgivande.
Rådet skall genomföra den samordning som avses i första stycket på grundval av ett förslag från kommissionen. Rådet konstaterar att kommissionen har gjort ett uttalande med innebörden att den kommer att framlägga förslag senast den 31 juli 1993. Rådet kommer att behandla dessa förslag så snart som möjligt i avsikt att sätta där föreslagna regler i kraft vid samma tidpunkt som detta direktiv.
Artikel 26
Medlemsstaterna skall se till, att beslut som fattas i fråga om ett värdepappersföretag enligt lagar och andra författningar som har införts i enlighet med detta direktiv kan prövas av domstol. Samma regel skall gälla om beslut om auktorisation inte har fattats inom sex månader efter det att en ansökan som innehåller alla de uppgifter som krävs enligt gällande bestämmelser har ingivits.
Artikel 27
Utan att det påverkar tillämpningen av förfaranden för återkallelse av auktorisation eller tillämpningen av straffrättsliga bestämmelser, skall medlemsstaterna föreskriva att deras behöriga myndigheter får - gentemot värdepappersföretag som bryter mot lagar eller andra författningar om deras tillsyn eller verksamhet respektive gentemot dem som har faktisk kontroll över verksamheten i dessa företag - vidta åtgärder eller förelägga sanktioner som uttryckligen syftar till att få överträdelserna eller dessas orsaker att upphöra.
Artikel 28
Medlemsstaterna skall säkerställa att tillämpningen av detta direktiv sker på ett icke-diskriminerande sätt.
AVDELNING VII
Slutbestämmelser
Artikel 29
I avvaktan på att ett ytterligare direktiv antas med bestämmelser om anpassningen av detta direktiv till den tekniska utvecklingen på nedan angivna områden skall rådet i enlighet med beslut 87/373/EEG (15) på förslag från kommissionen med kvalificerad majoritet fatta beslut om de anpassningar som kan behövas enligt följande:
- Utökning av förteckningen i avsnitt C i bilagan.
- Anpassning av terminologin i förteckningarna i bilagan för att ta hänsyn till utvecklingen på finansmarknaderna.
- De områden inom vilka de behöriga myndigheterna skall utbyta information enligt artikel 23.
- Förtydligande av definitionerna för att säkerställa en likformig tillämpning av detta direktiv inom gemenskapen.
- Förtydligande av definitionerna för att vid tillämpningen av detta direktiv kunna beakta utvecklingen på finansmarknaderna.
- Terminologisk och språklig anpassning av begreppsbestämningar till senare rättsregler om värdepappersföretag och därmed sammanhängande områden.
- Övriga uppgifter enligt artikel 7.5.
Artikel 30
1. Värdepappersföretag som redan före den 31 december 1995 har auktorisation att i hemlandet tillhandahålla investeringstjänster skall anses ha auktorisation enligt detta direktiv om lagstiftningen i hemlandet föreskriver att de för att inleda sådan verksamhet måste uppfylla villkor som motsvarar villkoren i artiklarna 3.3 och 4.
2. Värdepappersföretag som redan den 31 december 1995 bedriver verksamhet och som inte ingår bland dem som avses i punkt 1 får fortsätta sin verksamhet under förutsättning att de senast den 31 december 1996 och i enlighet med hemlandets bestämmelser erhåller auktorisation att fortsätta sin verksamhet i enlighet med bestämmelserna om genomförandet av detta direktiv.
Det är först när de beviljats sådan auktorisation som rätten till etablering och friheten att tillhandahålla tjänster enligt bestämmelserna i detta direktiv gäller för dessa företag.
3. Om värdepappersföretag före den dag då detta direktiv antas har påbörjat verksamhet i andra medlemsstater antingen genom filialer eller enligt friheten att tillhandahålla tjänster skall myndigheterna i varje hemland mellan den 1 juli och den 31 december 1995 för tillämpningen av artiklarna 17.1, 17.2 och 18 tillställa myndigheterna i var och en av de övriga berörda medlemsstaterna en förteckning över de företag som uppfyller kraven i detta direktiv och bedriver verksamhet i dessa stater tillsammans med uppgift om vilken verksamhet som bedrivs.
4. Fysiska personer som den dag då detta direktiv antas har auktorisation i en medlemsstat att erbjuda investeringstjänster skall anses ha auktorisation enligt detta direktiv under förutsättning att de uppfyller de krav som har uppställts i artikel 1.2 andra stycket andra strecksatsen och tredje stycket samtliga fyra strecksatser.
Artikel 31
Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1995 anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
Dessa bestämmelser skall träda i kraft senast den 31 december 1995. Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i första stycket skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
Artikel 32
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 10 maj 1993.