19780220
Директива на Съвета
от 20 февруари 1978 година
относно отпадъци от производството на титанов диоксид
(78/176/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по специално членове 100 и 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент [1],
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],
като има предвид, че отпадъците от производството на титанов диоксид могат да бъдат вредни за човешкото здраве и околната среда; като има предвид, че поради това е необходимо да се предотврати и постепенно да се намали замърсяването, причинено от тези отпадъци, с оглед неговото елиминиране;
като има предвид, че Програмите за действие по околната среда на Европейските общности 1973 г. [3] и 1977 г. [4] посочват нуждата от предприемане на действия на Общността срещу отпадъците от производството на титанов диоксид;
като има предвид, че всяко разминаване между разпоредбите относно отпадъците от производството на титанов диоксид, които се прилагат или изготвят в различните държави-членки, могат да създадат неравни условия на конкуренция и по този начин пряко да повлияят на функционирането на общия пазар; като има предвид, че поради това е необходимо да се сближат законодателствата в тази сфера, както е предвидено в член 100 от Договора;
като има предвид, че изглежда е необходимо това сближаване на законодателствата да се придружава от действия на Общността, така че една от целите на Общността в сферата на защитата на околната среда и подобряването на качеството на живот може да се постигне чрез по-разширени правила; като има предвид, че поради това трябва да бъдат постановени някои специфични правила в тази връзка; като има предвид, че за тази цел трябва да се направи позоваване на член 235 от Договора, тъй като необходимите правомощия не са осигурени от Договора;
като има предвид, че Директива 75/442/ЕИО [5] се отнася за обезвреждането на отпадъци по принцип; като има предвид, че е препоръчително да се постанови специална система за отпадъците от производството на титаниев диоксид, за да се осигури защитата на човешкото здраве и околната среда срещу вредните въздействия, причинени от неконтролираното обезвреждане, дъмпинга или разтоварването на такива отпадъци;
като има предвид, че за да се постигнат тези цели, трябва да има система за предварително разрешаване по отношение на обезвреждането, дъмпинга, складирането, разтоварването или впръскването на отпадъци; като има предвид, че издаването на такова разрешение трябва да бъде предмет на специфични условия;
като има предвид, че обезвреждането, дъмпингът, складирането, разтоварването или впръскването на отпадъци трябва да бъдат придружени от мониторинг на отпадъците и мониторинг на съответната околна среда;
като има предвид, че държавите-членки трябва до 1 юли 1980 г. да разработят програми за постепенно намаляване на замърсяването, причинено от тези отпадъци, с оглед на неговото елиминиране за съществуващите промишлени предприятия; като има предвид, че тези програми трябва да фиксират целите на общото намаление, които трябва да се постигнат най-късно до 1 юли 1987 г. и да посочат мерките, които трябва да вземе всяко предприятие;
като има предвид, че държавите-членки трябва да издават предварително разрешение за новите промишлени предприятия; като има предвид, че това разрешение трябва да се предхожда от проучване на влиянието върху околната среда и може да се предостави само на фирми, които се задължават да използват само тези материали, процеси и технологии, предлагани на пазара, които най-малко увреждат околната среда,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Целта на настоящата директива е предотвратяването и постепенното намаляване на замърсяването, причинено от отпадъци от производството на титанов диоксид, с оглед на неговото елиминиране.
2. За целите на настоящата директива:
а) "замърсяване" означава пряко или косвено обезвреждане от човека на всякакви остатъци от процесите на производство на титанов диоксид в околната среда, резултатите от което са такива, че причиняват опасност за човешкото здраве, увреждане на живите ресурси и екосистеми, влошаване на местата за отдих или затрудняване на други форми на законосъобразно използване на съответната околна среда;
б) "отпадъци" означава:
- всеки остатък от процеса на производство на титанов диоксид, който производителят обезврежда или е задължен да обезвреди по действащото национално законодателство;
- всеки остатък от процес на обработка на остатъци, упоменати в първо тире;
в) "обезвреждане" означава:
- събирането, сортирането и обработката на отпадъци, както и тяхното складиране и разтоварване над земята или под нея и тяхното впръскване в земята;
- тяхното обезвреждане в повърхностната вода, подпочвената вода и морето и дъмпинг в морето;
- операциите за трансформиране, необходими за повторна употреба, регенериране или рециклиране;
г) "съществуващи промишлени предприятия" означава тези промишлени предприятия, които са създадени към датата на уведомяването за настоящата директива;
д) "нови промишлени предприятия" означава тези промишлени предприятия, които са в процес на създаване към датата на влизане в сила на настоящата директива или които са създадени след тази дата. Разширенията на съществуващи промишлени предприятия, които водят до увеличение на годишния производствен капацитет на титанов диоксид на производствената площадка на въпросното предприятие с 15000 тона или повече, се третират като нови промишлени предприятия.
Член 2
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че отпадъците се обезвреждат, без това да застрашава човешкото здраве и без да уврежда околната среда, и по-специално:
- без опасност за водата, въздуха, почвата, растенията и животните;
- без вредно въздействие върху красиви местности или селски райони.
Член 3
Държавите-членки предприемат подходящи мерки, за да насърчават предотвратяването, рециклирането и обработката на отпадъците, извличането на суровини и всеки друг процес за повторно използване на отпадъците.
Член 4
1. Обезвреждането, дъмпингът, складирането, разтоварването или впръскването на отпадъци са забранени освен при издадено предварително разрешение от компетентен орган на държавата-членка, на чиято територия се произвежда отпадъкът. Предварително разрешение трябва да бъде издадено също от компетентния орган на държавата-членка:
- на чиято територия отпадъците се обезвреждат, складират, разтоварват или впръскват;
- от чиято територия се обезврежда или изхвърлят.
2. Разрешението може да се даде само за ограничен срок от време. То може да бъде подновявано.
Член 5
При обезвреждане или изхвърляне компетентният орган може в съответствие с разпоредбите на член 2 и на основание на информацията, предоставена в съответствие с приложение I, да даде разрешението, упоменато в член 4, при условие че:
а) отпадъкът не може да бъде обезвредeн по по-подходящ начин;
б) оценката, извършена в светлината на наличните научни и технически познания, показва, че няма да има вреден ефект, веднага или по-късно, върху водната околна среда;
в) няма вреден ефект върху дейности, свързани с каране на лодки, риболов, отдих, добиване на суровини, обезсоляване, отглеждане на риби и черупкови морски животни, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросните води.
Член 6
При складиране, разтоварване или впръскване компетентният орган може в съответствие с разпоредбите на член 2 и на основание на информацията, предоставена в съответствие с приложение I, да даде разрешението, посочено в член 4, при условие че
а) отпадъкът не може да бъде обезвреден по по-подходящ начин;
б) оценката, извършена в светлината на наличните научни и технически познания, показва, че няма да има вреден ефект, веднага или по-късно, върху подпочвените води, почвата или атмосферата;
в) няма вреден ефект върху дейности, свързани с отдих, добиване на суровини, растения, животни, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросните води.
Член 7
1. Независимо от метода и степента на обработка на въпросните отпадъци тяхното обезвреждане, изхвърляне, складиране, разтоварване и впръскване се придружава от мониторинга на отпадъците и на съответната околна среда по отношение на техните физически, химически, биологически и екологични аспекти, посочен в приложение II.
2. Операциите по мониторинг се извършват периодично от един или повече органи, определени от държавата-членка, компетентният орган на която е издал разрешението, предвидено в член 4. При трансгранично замърсяване между държави-членки въпросният орган се определя съвместно от заинтересуваните страни.
3. В срок една година от уведомяването за настоящата директива Комисията представя на Съвета предложение по процедурите за наблюдение и мониторинг на засегнатата околна среда. Съветът взема решение по предложението в срок шест месеца от публикуването на становището на Европейския парламент и това на Икономическия и социален комитет в Официален вестник на Европейските общности.
Член 8
1. Компетентният орган в съответната държава-членка предприема подходящите стъпки, за да поправи една от следните ситуации и, ако е необходимо, изисква суспендиране на операциите по обезвреждането, изхвърлянето, складирането, разтоварването или впръскването:
а) ако резултатите от предвидения в приложение II, буква А, точка 1 мониторинг покаже, че условията за предварително разрешение, посочени в членове 4, 5 и 6, не са били изпълнени, или
б) ако резултатите от тестовете за остра токсичност, посочени в приложение II, буква А, точка 2, покажат, че са превишени постановените в тази директива лимити, или
в) ако резултатите, предвидени в приложение II, буква Б, разкриват влошаване в съответната околна среда в разглежданата област, или
г) ако обезвреждането или дъмпингът води до вреден ефект върху движението на плавателни съдове, риболова, дейностите, свързани с отдиха, добиването на суровини, обезсоляване, отглеждане на риби и миди, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросните води;
д) ако складирането, разтоварването или впръскването има вреден ефект върху дейности, свързани с отдиха, добиването на суровини, растения, животни, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросната околна среда.
2. Ако са засегнати няколко държави-членки, мерките се вземат след консултации.
Член 9
1. Държавите-членки разработват програми за постепенно намаляване и евентуално елиминиране на замърсяване, причинено от отпадъците от съществуващите промишлени предприятия.
2. Програмите, упоменати в параграф 1, поставят общите цели за намаляване на замърсяването от течни, твърди или газообразни отпадъци, които трябва да се постигнат най-късно до 1 юли 1987 г. Програмите съдържат също междинни цели. Те съдържат освен това информация за състоянието на съответната околна среда, за мерките за намаляване на замърсяването и за методите за обработка на отпадъците, пряко причинени от производствените процеси.
3. Програмите, упоменати в параграф 1, се изпращат на Комисията най-късно до 1 юли 1980 г., така че тя да може в срок шест месеца след получаване на всички национални програми да представи подходящи предложения на Съвета за хармонизиране на тези програми по отношение на намаляването и евентуалното елиминиране на замърсяването и на подобряването на условията за конкуренция при производството на титанов диоксид. Съветът взема решение по тези предложения в срок шест месеца от публикуването на становищата на Европейския парламент и на Икономическата и социална комисия в Официален вестник на Европейските общности.
4. Държавите-членки въвеждат програмата най-късно до 1 януари 1982 г.
Член 10
1. Програмите, упоменати в член 9, параграф 1, трябва да обхващат всички съществуващи промишлени предприятия и трябва да определят мерките, които се вземат по отношение на всяко от тях.
2. Когато при особени обстоятелства държава-членка счита, че при отделно предприятие не са необходими мерки за изпълнение на изискванията на настоящата директива, то в срок шест месеца от уведомяването за настоящата директива предоставя на Комисията доказателството, което е довело до това заключение.
3. След провеждане на необходимата независима проверка на доказателството Комисията може да се съгласи с държавата-членка, че не е необходимо да се вземат допълнителни мерки по отношение на съответното предприятие. Комисията трябва да даде своето съгласие с основанията за това в срок шест месеца.
4. Ако Комисията не се съгласи с държавата-членка, в програмата на въпросната държава-членка се включват допълнителни мерки по отношение на това предприятие.
5. Ако Комисията се съгласи, нейното съгласие се преразглежда периодично в светлината на резултатите от мониторинга, извършван съгласно настоящата директива, и в светлината на всяка значителна промяна в производствените процеси или в целите на политиката по опазване на околната среда.
Член 11
Нови промишлени предприятия са задължени да поискат предварително разрешително, издадено от компетентните власти на държавите-членки, на чиято територия се очаква изграждането на предприятията. Такива разрешителни трябва да се предшестват от проучване на влиянието върху околната среда. Те могат да бъдат предоставени само на дружества, които гарантират, че ще използват само такива материали, технологии и техника, предлагани на пазара, които в най-малка степен нанасят вреда на околната среда.
Член 12
Без да се засягат разпоредбите на настоящата директива, държавите-членки могат да приемат по-строги разпоредби.
Член 13
1. За целите на настоящата директива държавите-членки предоставят на Комисията цялата необходима информация, свързана със:
- издадените съгласно членове 4, 5 и 6 разрешения,
- резултатите от мониторинга на съответната околна среда, извършен съгласно член 7,
- мерките, предприети съгласно член 8.
Те предоставят на Комисията обща информация относно материалите, процесите и технологиите, за които са уведомени съгласно разпоредбите на член 11.
2. Информацията, придобита в резултат на прилагането на този член, може да се използва само за целите на настоящата директива.
3. Комисията и компетентните органи на държавите-членки, техните служители и друг персонал не разкриват информация, получена от тях съгласно настоящата директива и която поради естеството си попада под задължението за служебна тайна.
4. Параграфи 2 и 3 не препятстват публикуването на обща информация или проучвания, които не съдържат информация, свързана с отделни предприятия или сдружения на предприятия.
Член 14
На всеки три години държавите-членки изготвят доклад за предотвратяването и постепенното намаляване на замърсяването, причинено от отпадъци от производството на титанов диоксид, и го изпращат на Комисията, която го съобщава на другите държави-членки.
Комисията докладва на всеки три години на Съвета и на Европейския парламент по прилагането на настоящата директива.
Член 15
1. Държавите-членки въвеждат в сила мерките, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, в срок 12 месеца след нейното нотифициране и информират Комисията за това.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 16
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 февруари 1978 година.
RÅDETS DIREKTIV av den 20 februari 1978 om avfall från titandioxidindustrin (78/176/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande:
Avfall från titandioxidindustrin utgör en risk för människors hälsa och för miljön. Det är därför nödvändigt att motverka och gradvis minska förorening genom sådant avfall, i syfte att slutligen eliminera den.
I Europeiska gemenskapernas åtgärdsprogram för miljön från år 1973(3) och 1977(4) anges att gemenskapsåtgärder som avser avfall från titandioxidindustrin bör vidtas.
Olikheter i de bestämmelser om avfall från titandioxidindustrin som redan tillämpas eller som utarbetas i de olika medlemsstaterna kan ge upphov till ojämlika konkurrensvillkor och därmed direkt påverka den gemensamma marknadens funktion. En tillnärmning av lagstiftningen på detta område i enlighet med artikel 100 i fördraget är därför nödvändig.
Det framstår som nödvändigt att denna tillnärmning av lagstiftningen åtföljs av gemenskapsåtgärder, för att genom mer långtgående regler uppnå en av gemenskapens målsättningar i fråga om skyddet för miljön och en förbättrad livskvalitet. Särskilda bestämmelser bör därför fastställas i detta syfte. Artikel 235 i fördraget bör tillämpas, då de befogenheter som krävs för detta ändamål inte tillhandahålls genom fördraget.
Direktiv 75/442/EGT(5) avser bortskaffandet av avfall i allmänhet. För avfall från titandioxidindustrin bör ett särskilt system tillämpas, för att säkerställa att människors hälsa och miljön skyddas mot de skadliga effekter som kan uppstå när utsläpp, dumpning eller tippning av sådant avfall sker utan kontroll.
För att nå detta mål bör ett system med förhandstillstånd tillämpas för utsläpp, dumpning, lagring, deponering eller injicering av avfall. Tillstånden bör förenas med särskilda villkor.
Vid utsläpp, dumpning, lagring, deponering och injicering av avfall måste såväl övervakning av avfallet som övervakning och kontroll av den berörda miljön äga rum.
För befintliga industrianläggningar måste medlemsstaterna senast den 1 juli 1980 utarbeta program för en gradvis minskning av föroreningen genom denna typ av avfall, i syfte att slutligen eliminera den. Genom programmen skall allmänna reduktionsmål fastställas, som skall uppnås senast den 1 juli 1987, samt de åtgärder anges som skall vidtas vid varje anläggning.
För nya industrianläggningar måste medlemsstaterna utfärda förhandstillstånd. Sådana tillstånd måste föregås av en undersökning av miljöpåverkan och får bara ges till företag som förbinder sig att endast använda de material, processer och tekniker som är minst miljöskadliga av dem som finns på marknaden.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Syftet med detta direktiv är att motverka och gradvis minska förorening genom avfall från titandioxidindustrin, för att slutligen eliminera föroreningen.
2. I detta direktiv avses med:
a) förorening: utsläpp till miljön av restprodukter från framställning av titandioxid, vilket utsläpp direkt eller indirekt härrör från människan och medför risker för människors hälsa, skadar levande resurser eller ekosystem, begränsar rekreationsmöjligheter eller stör annat berättigat nyttjande av den miljö som berörs,
b) avfall:
- varje restprodukt från framställning av titandioxid som ägaren bortskaffar eller är skyldig att bortskaffa enligt gällande nationell lagstiftning,
- varje restprodukt från behandling av sådana restprodukter som avses i första strecksatsen,
c) bortskaffande:
- insamling, sortering, transport och behandling av avfall liksom lagring och deponering på eller under markytan samt injicering i marken av detta,
- utsläpp av avfall till ytvatten, grundvatten eller till havet samt dumpning till havs,
- de bearbetningsprocesser som krävs för återanvändning, materialutvinning eller annan form för återvinning,
d) befintliga industrianläggningar: industrianläggningar som redan har färdigställts den dag då detta direktiv anmäls,
e) nya industrianläggningar: industrianläggningar som den dag då detta direktiv träder i kraft är under uppförande eller som uppförs därefter. En utvidgning av en befintlig industrianläggning som medför att produktionskapaciteten för titandioxid ökar med minst 15 000 ton per år skall behandlas som en ny industrianläggning.
Artikel 2
Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att avfallet bortskaffas utan risk för människors hälsa och utan att skada miljön, och särskilt
- utan risk för vatten, luft, jord och växter samt djur,
- utan att skada natursköna platser eller landskapsbilden.
Artikel 3
Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att motverka att avfall uppkommer och för att främja att avfall återvinns och bearbetas samt att råvaror återvinns eller andra metoder utnyttjas för återanvändning av avfallet.
Artikel 4
1. Det är förbjudet att släppa ut, dumpa, lagra, deponera och injicera avfall om inte ett tillstånd utfärdas i förväg av en behörig myndighet i den medlemsstat inom vilkens territorium avfallet uppkommer. Ett förhandstillstånd måste också utfärdas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat
- inom vilkens territorium avfallet släpps ut, lagras, deponeras eller injiceras,
- från vilkens territorium avfallet släpps ut eller dumpas.
2. Ett sådant tillstånd får endast medges för en begränsad tid. Det får förnyas.
Artikel 5
I fråga om utsläpp eller dumpning får den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 2 och på grundval av uppgifterna i bilaga I meddela tillstånd enligt artikel 4, om följande villkor är uppfyllda:
a) Avfallet kan inte bortskaffas på ett lämpligare sätt.
b) En bedömning grundad på tillgänglig vetenskaplig och teknisk kunskap visar att åtgärderna inte skadar vattenmiljön, omedelbart eller på sikt.
c) Åtgärderna skadar inte sjöfart, fiske, friluftsliv, utvinning av råvaror, avsaltning, fisk- och skaldjursodling, områden av särskilt vetenskapligt intresse eller annat berättigat nyttjande av de vattenområden som berörs.
Artikel 6
I fråga om lagring, deponering eller injicering får den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 2 och på grundval av uppgifterna i bilaga I meddela tillstånd enligt artikel 4, om följande villkor är uppfyllda:
a) Avfallet kan inte bortskaffas på ett lämpligare sätt.
b) En bedömning grundad på tillgänglig vetenskaplig och teknisk kunskap visar att åtgärderna inte skadar grundvatten, jord eller luft, omedelbart eller på sikt.
c) Åtgärderna skadar inte friluftsliv, utvinning av råvaror, flora, fauna, områden av särskilt vetenskapligt intresse eller annat berättigat nyttjande av den miljö som berörs.
Artikel 7
1. Oavsett med vilken metod eller i vilken omfattning avfallet behandlas skall i samband med utsläpp, dumpning, lagring, deponering eller injicering övervakningsåtgärder vidtas enligt bilaga 2, vilka avser såväl avfallet som fysiska, kemiska, biologiska och ekologiska aspekter på den miljö som berörs.
2. Övervakningsåtgärderna skall utföras periodiskt av ett eller flera organ som har utsetts av den medlemsstat i vilken en behörig myndighet utfärdat det tillstånd som avses i artikel 4. I fråga om gränsöverskridande förorening mellan medlemsstater skall organet utses av de berörda parterna gemensamt.
3. Inom ett år efter anmälan av detta direktiv skall kommissionen tillställa rådet ett förslag som avser förfarandet för kontroll och övervakning av de miljöer som berörs. Rådet skall besluta i anledning av förslaget inom sex månader efter det att Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala kommitténs yttranden har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Artikel 8
1. Den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten skall vidta lämpliga åtgärder om någon av följande situationer uppstår och, om det behövs, kräva att utsläpp, dumpning, lagring, deponering eller injicering upphör
a) om resultaten av de övervakningsåtgärder som föreskrivs i bilaga II A.1 visar att villkoren i det förhandstillstånd som avses i artikel 4, 5 och 6 inte har uppfyllts,
b) om resultaten av de i bilaga II A.2 angivna proven avseende akut giftighet visar att de däri fastställda gränsvärdena har överskridits,
c) om resultaten av den övervakning som föreskrivs i bilaga II B visar att en försämring av miljön sker inom det aktuella området,
d) om utsläpp eller dumpning skadar sjöfart, fiske, friluftsliv, utvinning av råvaror, avsaltning, fisk- och skaldjursodling, områden av särskilt vetenskapligt intresse eller annat berättigat nyttjande av berörda vattenområden, eller
e) om lagring, deponering eller injicering skadar friluftsliv, utvinning av råvaror, flora, fauna, områden av särskilt vetenskapligt intresse eller annat berättigat nyttjande av de miljöer som berörs.
2. Om flera medlemsstater berörs skall samråd ske innan åtgärderna beslutas.
Artikel 9
1. Medlemsstaterna skall utarbeta program för att gradvis minska och slutligen eliminera förorening genom avfall från befintliga industrianläggningar.
2. Genom de program som avses i punkt 1 skall fastslås de allmänna målsättningar, som skall uppnås senast den 1 juli 1987, för att minska förorening genom flytande, fast och gasformigt avfall. Programmen skall också omfatta delmål. De skall dessutom innehålla uppgifter om den berörda miljöns tillstånd, om åtgärder för att minska föroreningen och om metoder för att behandla det avfall som uppstår i direkt samband med tillverkningsprocesserna.
3. De program som avses i 1 skall sändas till kommissionen senast den 1 juli 1980, så att kommissionen inom sex månader efter mottagandet av samtliga nationella program kan tillställa rådet lämpliga förslag till en harmonisering av programmen, i syfte att minska och slutligen eliminera föroreningen samt förbättra konkurrensvillkoren inom titandioxidindustrin. Rådet skall besluta i anledning av förslagen inom sex månader efter det att Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala kommitténs yttranden offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
4. Medlemsstaterna skall börja genomföra ett program senast den 1 januari 1982.
Artikel 10
1. De program som avses i artikel 9.1 skall omfatta alla befintliga industrianläggningar och skall innehålla de åtgärder som skall vidtas vid varje anläggning.
2. Om en medlemsstat finner att det beträffande en viss anläggning på grund av särskilda förhållanden saknas skäl att vidta ytterligare åtgärder för att uppfylla kraven i detta direktiv, skall medlemsstaten inom sex månader efter anmälan av detta direktiv meddela kommissionen skälen för denna slutsats.
3. Efter att ha utfört en sådan opartisk kontroll som kan behövas i fråga om dessa uppgifter, kan kommissionen dela medlemsstatens uppfattning att ytterligare åtgärder inte är nödvändiga beträffande den berörda anläggningen. Kommissionen skall inom sex månader meddela att den instämmer och ange skälen för detta.
4. Om kommissionen inte delar medlemsstatens uppfattning, skall ytterligare åtgärder som avser anläggningen tas in i den berörda medlemsstatens program.
5. Om kommissionen delar medlemsstatens uppfattning, skall detta ställningstagande regelbundet övervägas mot bakgrund av resultaten från övervakningen enligt detta direktiv och med hänsyn till varje betydande förändring i tillverkningsprocesserna eller de miljöpolitiska målen.
Artikel 11
Förhandstillstånd för en ny industrianläggning skall sökas hos den behöriga myndigheten i den medlemsstat där anläggningen skall uppföras. Tillstånd får meddelas först sedan en bedömning av inverkan på miljön har utförts. Tillstånd får bara ges till sådana företag som förbinder sig att endast använda de material, processer och tekniker som är minst miljöskadliga av dem som finns på marknaden.
Artikel 12
Utan hinder av detta direktiv får medlemsstaterna besluta om strängare föreskrifter.
Artikel 13
1. Medlemsstaterna skall till kommissionen lämna alla uppgifter som behövs för tillämpningen av detta direktiv vad gäller:
- de tillstånd som har utfärdats enligt artikel 4, 5 och 6,
- resultaten av den miljöövervakning som har utförts enligt artikel 7,
- de åtgärder som har vidtagits enligt artikel 8.
De skall också lämna allmänna uppgifter till kommissionen om de material, processer och tekniker som har anmälts till dem i enlighet med artikel 11.
2. Uppgifter som har inhämtats vid tillämpningen av detta direktiv får endast användas i de syften som gäller för direktivet.
3. Kommissionen och de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna, deras tjänstemän och andra anställda får inte sprida sådana uppgifter som de har inhämtat enligt detta direktiv och som är av en sådan art att de omfattas av sekretess.
4. Punkt 2 och 3 skall inte hindra att allmän information eller undersökningar offentliggörs, om de inte innehåller upplysningar om enskilda företag eller sammanslutningar av företag.
Artikel 14
Medlemsstaterna skall vart tredje år utarbeta en rapport om hur den förorening som orsakas av avfall från titandioxidindustrin motverkas och gradvis minskas. De skall sända rapporten till kommissionen, som skall vidarebefordra den till de övriga medlemsstaterna.
Kommissionen skall vart tredje år lämna en rapport till rådet och Europaparlamentet som avser genomförandet av detta direktiv.
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 12 månader från dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 16
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 20 februari 1978.