31992R2407
L 240/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2407/92 НА СЪВЕТА
от 23 юли 1992 година
относно лицензирането на въздушни превозвачи
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че е от съществено значение да се изгради въздушнотранспортна политика за вътрешния пазар след периода, който изтича на 31 декември 1992 година, както се предвижда в член 8а от Договора;
като има предвид, че вътрешният пазар ще представлява зона без вътрешни граници, в която ще се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитал;
като има предвид, че прилагането на принципа за свободното извършване на услуги във въздушнотранспортния сектор трябва да бъде съобразено със специфичните особености на този сектор;
като има предвид, че в Регламент (ЕИО) № 2343/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за достъпа на превозвачи до маршрути по редовни въздушни линии, изпълнявани в рамките на Общността, и за разпределението на пътническия капацитет между въздушните превозвачи, по редовни въздушни линии между държавите-членки (4), Съветът реши да приеме за изпълнение не по-късно от 1 юли 1992 г. общи правила, определящи лицензирането на въздушни превозвачи;
като има предвид, че е необходимо да се даде разумен срок на държавите-членки до 1 януари 1993 г. за прилагането на настоящия регламент;
като има предвид, че е целесъобразно да се определят изисквания на основата на равнопоставеност по отношение на мястото на установяване и контрола на дадено предприятие, кандидатстващо за лиценз;
като има предвид, че за да се осигурят надеждни и адекватни услуги, е необходимо да се гарантира, че въздушният превозвач по всяко време оперира при спазване на солидно икономическо и високо равнище на безопасност;
като има предвид, че с оглед защитата на потребителите и другите заинтересовани страни, е важно да се гарантира, че въздушните превозвачи са застраховани в достатъчна степен срещу рисковете при отговорност;
като има предвид, че в рамките на вътрешния пазар въздушните превозвачи трябва да могат да използват въздухоплавателни средства, притежавани където и да е в Общността, без да се предрешават отговорностите на лицензиращата държава-членка по отношение на техническата годност на превозвача;
като има предвид, че също така трябва да могат да се вземат на лизинг въздухоплавателни средства, регистрирани извън Общността, за кратък период от време или при изключителни обстоятелства, при условие че стандартите за безопасност са еквивалентни на тези, които се прилагат в Общността;
като има предвид, че процедурите по издаване на лицензи на въздушни превозвачи трябва да бъдат прозрачни и прилагани на основата на равнопоставеност,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент определя изискванията за издаване и поддържане на валидни лицензи от държавите-членки по отношение на въздушни превозвачи, установени в Общността.
2. Настоящият регламент не се отнася за превоза по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари, извършван чрез безмоторни въздухоплавателни средства и/или свръхлеки въздухоплавателни средства с моторна тяга, а също и за местни полети, които не включват превоз между различни летища. По отношение на тези дейности се прилага националното законодателство за оперативните лицензи, ако има такова, както и правото на Общността и националното законодателство относно свидетелствата за авиационни оператори (АОС).
Член 2
За целите на настоящия регламент:
а)
„предприятие“ е физическо лице или юридическо лице, независимо дали е със стопанска или с нестопанска цел, както и официален орган, със или без юридическа правосубектност;
б)
„въздушен превозвач“ е предприятие за въздушен транспорт с валиден оперативен лиценз;
в)
„оперативен лиценз“ е разрешително, издадено от държавата-членка, отговорна за дадено предприятие, позволяващо му да извършва превоз по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари, както е посочено в оперативния лиценз, срещу възнаграждение и/или наем;
г)
„свидетелство за авиационен оператор“ (АОС) е документ, издаден на едно предприятие или на група предприятия от компетентните органи на държавите-членки, който потвърждава, че съответният оператор притежава професионалните способности и организация за осигуряване на безопасна експлоатация на въздухоплавателните средства за посочените в него авиационни дейности;
д)
„бизнес план“ е подробно описание на планираните от въздушния превозвач търговски дейности за въпросния период от време, особено по отношение на развитието на пазара и инвестициите, които ще се правят, включително и финансовите и икономическите последици от тези дейности;
е)
„управленски отчет“ е подробен разчет за приходите и разходите за въпросния период от време, включително и разбивка по свързани с въздушния транспорт дейности и други дейности, а също така и по парични и непарични елементи;
ж)
„ефективен контрол“ е придобиване на права, сключване на договори или други начини, които поотделно или заедно и с оглед на съществуващите фактически обстоятелства и приложимия закон дават възможност за пряко или непряко упражняване на решаващо влияние върху определено предприятие, чрез:
а)
придобиване правото на ползване върху цялото или върху част от имуществото на предприятието;
б)
придобиване на права, включително и въз основа на договори, които осигуряват възможността за решаващо влияние върху състава, гласуването или решенията на органите на предприятието или по друг начин осигурят възможността за решаващо влияние върху управлението на дейността на предприятието.
Член 3
1. Без да се засяга член 5, параграф 5, държавите-членки не издават оперативни лицензи или не поддържат тяхната валидност, ако не са спазени изискванията на този регламент.
2. Предприятие, което отговаря на условията на настоящия регламент, има право да получи оперативен лиценз. Този лиценз сам по себе си не предоставя никакви права на достъп до специфични маршрути или пазари.
3. Без да се засяга разпоредбата на член 1, параграф 2, никое предприятие, установено в Общността, няма право да извършва превоз по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари на територията на Общността срещу заплащане и/или под наем, докато предприятието не получи съответния оперативен лиценз.
Оперативен лиценз
Член 4
1. Държава-членка издава оперативен лиценз на предприятие, когато:
а)
неговото основно място на дейност и седалище според устройствения му акт, ако има такова, се намират в тази държава-членка; и
б)
неговата основна дейност е въздушен транспорт, самостоятелно или съвместно с друга търговска експлоатация на въздухоплавателни средства, или ремонт и техническо обслужване на въздухоплавателни средства.
2. Без да се засягат споразумения и конвенции, страна по които е Общността, предприятието е собственост и продължава да е собственост пряко или чрез мажоритарно участие на държавите-членки или на граждани на държавите-членки. По всяко време то се контролира ефективно от такива държави или такива граждани.
3.
а)
Без да се засягат разпоредбите на параграфи 2 и 4, въздушни превозвачи, които вече са признати в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2343/90 на Съвета и Регламент (ЕИО) № 294/91 на Съвета от 4 февруари 1991 г. относно извършването на товарни въздушнотранспортни услуги между държавите-членки (5), запазват техните права по силата на тези и свързаните регламенти дотолкова, доколкото те изпълняват другите задължения в този регламент и продължават да бъдат контролирани пряко или непряко от същите трети страни и/или от граждани на същата трета страна като онези, които са упражнявали такъв контрол по време на приемането на този регламент. Този контрол може да се прехвърли на държавите-членки и/или на граждани от държавите-членки по всяко време.
б)
Възможността за купуване или продаване на акции по буква а) не се отнася за граждани, които имат значително дялово участие във въздушен превозвач на трета страна.
4. Всяко предприятие, което пряко или непряко има контролиращо дялово участие във въздушен превозвач, трябва да отговаря на изискванията, предвидени в параграф 2.
5. Въздушният превозвач трябва по всяко време, при поискване, да може да докаже на държавата-членка, отговаряща за оперативния лиценз, че спазва изискванията на този член. По молба на държавата-членка Комисията проверява изпълнението на изискванията на този член и, ако е необходимо, постановява решение.
Член 5
1. Предприятие за въздушен транспорт, което кандидатства за получаване на оперативен лиценз за първи път, трябва да може да докаже до разумно удовлетворение на компетентните органи на лицензиращата държава-членка, че:
а)
може да изпълни по всяко време своите настоящи и потенциални задължения, определени чрез реалистични предположения, за период от 24 месеца от началото на дейността; и
б)
може да посрещне своите постоянни и оперативни разходи от дейността, съгласно своя бизнес план и определени при реалистични предположения, за период от три месеца от началото на дейността, без да взема предвид каквито и да са приходи от дейността.
2. За целите на параграф 1, всеки кандидат за лиценз представя бизнес план за най-малко първите две години на дейност. Бизнес планът посочва подробно и финансовите връзки на кандидата с други търговски дейности, в които участва пряко или чрез свързани предприятия. Кандидатът за лиценз представя и цялата съществена информация, в частност данните, споменати в част А от приложението.
3. Въздушният превозвач уведомява предварително лицензиращия орган относно планове за: обслужване на нова редовна или нередовна линия до континент или район в света, които преди не са били обслужвани; промени в типа или броя на използваните въздухоплавателни средства или съществени промени в мащабите на неговата дейност. Въздушният превозвач уведомява предварително и за планирани сливания или придобивания и съобщава на лицензиращия орган в срок до четиринадесет дни за всякакви промени в собствеността върху всеки отделен акционерен дял, който представлява 10 или повече процента от общия капитал на въздушния превозвач или на неговото дружество-майка или дружеството, което има решаващ контрол. По смисъла на този параграф представянето на дванадесетмесечен бизнес план два месеца преди началото на периода, за който той се отнася, е достатъчно с оглед на промените в текущите операции и/или в обстоятелствата, които са включени в този бизнес план.
4. Ако лицензиращият орган прецени, че промените, за които е уведомен по силата на параграф 3, ще окажат значително въздействие върху финансите на въздушния превозвач, то органът изисква представяне на изменен бизнес план, включващ съответните промени и обхващащ най-малко период от 12 месеца, считано от началната дата за неговото изпълнение, а също така и цялата съществена информация, включително и данните, посочени в част Б от приложението, за да прецени дали въздушният превозвач може да изпълни своите настоящи и потенциални задължения през въпросния период от дванадесет месеца. Лицензиращият орган взима решение по изменения бизнес план не по-късно от три месеца след като цялата необходима информация му е била предоставена.
5. Лицензиращите органи могат по всяко време и при всички случаи, когато са налице ясни признаци, че съществуват финансови проблеми за лицензирания от него въздушен превозвач, да оцени финансовото състояние на превозвача и може временно да преустанови или да отнеме лиценза, ако вече не е убеден, че въздушният превозвач може да изпълни своите настоящи и потенциални задължения за период от дванадесет месеца. Лицензиращите органи могат също така да издадават временни лицензи за периода на извършване на финансова реорганизация на въздушния превозвач при условие че безопасността не застрашена.
6. Въздушният превозвач предоставя на лицензиращия орган всяка финансова година, своевременно, заверените отчети, отнасящи се за предходната финансова година. По всяко време, при поискване от лицензиращия орган, въздушният превозвач предоставя информацията, подходяща за целите на параграф 5, и в частност, данните, които са посочени в част В от приложението.
7.
а)
Параграфи 1, 2, 3, 4 и 6 от този член не се прилагат за въздушни превозвачи, чиято дейност е свързана изключително с експлоатация на въздухоплавателни средства с по-малко от 10 тона максимално излетно тегло и/или по-малко от 20 места. Такива въздушни превозвачи трябва по всяко време да могат да демонстрират, че техният нетен капитал е най-малко 80 000 екю или, при поискване от страна на лицензиращия орган, да предоставят информацията, подходяща за целите на параграф 5. Независимо от това, държава-членка може да приложи изискванията на параграфи 1, 2, 3, 4 и 6 към лицензирани от нея въздушни превозвачи, които оперират по редовни линии или чийто оборот надхвърля 3 милиона екю годишно.
б)
Комисията, след консултации с държавите-членки, може, според потребностите, да увеличи стойностите, посочени в точка а), ако икономическото развитие прави подобно решение необходимо. Тази промяна се публикува в Официален вестник на Европейските общности.
в)
Всяка държава-членка може да отнесе решението на Комисията до Съвета в срок до един месец. Съветът с квалифицирано мнозинство, може, в изключителни случаи, да вземе различно решение в едномесечен срок.
Член 6
1. В случаите, когато компетентните органи на държава-членка при издаване на лиценз изискват доказателство, че лицата, които постоянно и ефективно ръководят дейността на предприятието, са с добра репутация и че не са били обявявани в несъстоятелност или не им е бил спиран или отнеман лиценза в резултат на сериозно професионално нарушение или наказателно правонарушение, то тази държава-членка приема представените документи по отношение на граждани на други държави-членки, издадени от компетентните органи в държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идват чуждите граждани, като достатъчно доказателство, че тези изисквания са изпълнени.
В случаите, когато компетентните органи на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва чуждият гражданин, не издават посочените в първата алинея документи, тези документи се заменят с клетвена декларация, или, когато в държави-членки не се правят клетвени декларации - с тържествена декларация на заинтересованото лице пред компетентен съдебен или административен орган или, ако е уместно, пред нотариус или професионален орган със съответната квалификация на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва лицето; подобен орган или нотариус издава атестация, удостоверяваща автентичността на клетвената или официалната декларация.
2. Компетентните органи на държавите-членки могат да изискват документите или атестациите, посочени в параграф 1, да бъдат представени не по-късно от три месеца след датата на тяхното издаване.
Член 7
Въздушният превозвач застрахова отговорността си в случаи на злополуки - в частност, по отношение на пътници, багаж, товари, пощенски пратки и трети страни.
Член 8
1. Държава-членка изисква от лицензираните от нея въздушни превозвачи да имат на свое разположение едно или повече въздухоплавателни средства, собствени или на лизинг, независимо, че собствеността върху въздухоплавателно средство не е условие за издаване или поддържане валидността на оперативен лиценз.
2.
а)
Без да се засяга параграф 3, въздухоплавателните средства, използвани от въздушния превозвач, трябва да бъдат регистрирани, по преценка на държавата-членка, издаваща оперативния лиценз, в нейния национален регистър или в рамките на Общността.
б)
Ако договор за лизинг на въздухоплавателно средство, регистрирано в Общността, се счита за приемлив по смисъла на член 10, държавата-членка няма да изисква регистриране на това въздухоплавателно средство в нейния собствен регистър, ако това ще наложи структурни промени във въздухоплавателното средство.
3. В случай на краткосрочни договори за лизинг с цел посрещане на временни нужди на въздушния превозвач или в други изключителни обстоятелства, държавата-членка може да се откаже от изискването на параграф 2, буква а).
4. При прилагане на параграф 2, буква а) държавата-членка, съгласно приложимите закони и правила, включително и тези, свързани с удостоверяване на летателната годност, вписва в своя национален регистър, без дискриминиращи такси и забавяне, въздухоплавателно средство, собственост на граждани на други държави-членки, както и прехвърлени права от регистрите на въздухоплавателните средства на други държави-членки. Освен обичайната регистрационна такса не се налагат други такси за прехвърляне на въздухоплавателни средства.
Свидетелство за авиационен оператор (АОС)
Член 9
1. Издаването и валидността на оперативен лиценз по всяко време зависи от притежаването на валидно АОС, определящо дейностите по оперативния лиценз и отговарящо на критериите по съответния регламент на Съвета.
2. До приемане на посочения в параграф 1 регламент на Съвета, се прилагат националните правила, свързани със свидетелството за авиационен оператор или еквивалентен документ за сертифициране на оператори за въздушен транспорт.
Член 10
1. С цел спазване на стандартите за безопасност и отговорност, въздушен превозвач, който използва въздухоплавателно средство от друго предприятие или предоставя въздухоплавателно средство на друго предприятие, трябва да получи предварително разрешение за такова действие от съответния лицензиращ орган. Условията за одобрението съставляват част от договора за лизинг (lease agreement) между страните.
2. Държавите-членки не одобряват договори за отдаване на лизинг на въздухоплавателни средства с екипаж на въздушен превозвач, на когото са издали оперативен лиценз, ако стандартите за безопасност, еквивалентни на въведените по член 9, не са спазени.
Общи разпоредби
Член 11
1. Оперативният лиценз остава валиден дотогава, докато въздушният превозвач изпълнява задълженията, предвидени по настоящия регламент. Въпреки това, държава-членка може да предвиди преразглеждане една година след издаване на нов оперативен лиценз и на всеки пет години след това.
2. Когато въздушен превозвач прекрати дейността си за шест месеца или не започне дейност шест месеца след издаване на оперативен лиценз, отговорната държава-членка решава дали оперативният лиценз трябва да бъде представен отново за одобрение.
3. По отношение на лицензирани от тях въздушни превозвачи държавите-членки решават дали оперативните лицензи трябва да се представят отново за одобрение в случай на промяна в един или повече елементи, оказващи влияние върху правноорганизационната форма на предприятието и, в частност, в случай на сливане или на придобиване на контрол на предприятия. Съответните въздушни превозвачи могат да продължат своите дейности, освен ако лицензиращият орган не реши мотивирано, че безопасността е застрашена.
Член 12
Държава-членка отнема правото на въздушен превозвач да задържи оперативния си лиценз в случай, че срещу въздушния превозвач е открито производство по неплатежоспособност или друго подобно производство, ако компетентният орган в държавата-членка е убеден, че липсва реалистична перспектива за задоволително финансово оздравяване в рамките на разумен срок.
Член 13
1. Всяка заинтересована държава-членка оповестява процедурите по издаване на оперативни лицензи и информира Комисията.
2. Всяка заинтересована държава-членка взема решение по заявление за лиценз колкото е възможно по-скоро, но не по-късно от три месеца след представянето на цялата необходима информация, като отчита всички налични данни. Решението се съобщава на кандидатстващото за лиценз предприятие за въздушен транспорт. При отказ се посочват причините за това.
3. Предприятие, чието заявление за оперативен лиценз е отхвърлено, може да отнесе въпроса до Комисията. Ако Комисията сметне, че изискванията на този регламент не са изпълнени, тя излага становището си по правилното тълкуване на регламента без да накърнява член 169 от Договора.
4. Решенията на държавите-членки да издадат или да отхвърлят оперативни лицензи се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
1. За да изпълни задълженията си по смисъла на член 4, Комисията може да получи цялата необходима информация от заинтересованите държави-членки, като също така осигури предоставянето на информация от страна на въздушни превозвачи, лицензирани от тези страни.
2. Когато поисканата информация не се предостави в рамките на срока, определен от Комисията, или се предостави в непълна форма, Комисията изисква предоставяне на информацията чрез решение, адресирано до заинтересованата държава-членка. Решението посочва конкретно каква информация е необходима и определя подходящ срок за нейното предоставяне.
3. Ако необходимата по смисъла на параграф 2 информация не се предостави в определения срок или ако въздушният превозвач не е доказал, че отговаря на изискванията на член 4, Комисията незабавно информира държавите-членки относно ситуацията, освен в случаи на особени обстоятелства. До получаване на известие от Комисията, че е осигурена документация, която да показва изпълнението на въпросните изисквания, държавите-членки могат да спрат всякакви права за достъп до пазара, на които въздушният превозвач има право по силата на Регламент (ЕИО) № 2408/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. за достъпа на въздушни превозвачи на Общността до въздушни маршрути в рамките на Общността (6).
Член 15
В допълнение към правилата на настоящия регламент, въздушният превозвач е длъжен да се съобразява с изискванията на националното законодателство, съвместимо със законодателството на Общността.
Член 16
Независимо от член 3, параграф 1, оперативните лицензи, които са в сила в държава-членка към датата на влизане в сила на регламента, остават валидни при условията на законите, на чиято основа са били издадени, за максимален срок от една година, с изключение на случая по член 4, параграф 1, буква б), за който се прилага максимален срок от три години; за посочените срокове въздушните оператори, които притежават подобни лицензи, вземат необходимите мерки за спазване на всички изисквания на настоящия регламент. За целите на настоящия член се счита, че превозвачите, притежаващи оперативни лицензи, включват и превозвачи, законно опериращи с валидно АОС към датата на влизане в сила на този регламент, но непритежаващи такива лицензи.
Настоящият член не засяга член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 и член 9. Въпреки това, въздушните превозвачи, които са оперирали по силата на освобождавания преди влизането в сила на този регламент, могат да продължат да правят това за един период не по-дълъг от максималните периоди, определени по-горе, в очакване на запитвания от държавите-членки за съвместимостта на дейността им с член 4.
Член 17
Държавите-членки се консултират с Комисията преди приемането на законовите, подзаконови и административни разпоредби в изпълнение на този регламент. Те съобщават на Комисията всички мерки, които са били приети.
Член 18
1. Държавите-членки и Комисията си сътрудничат при изпълнението на този регламент.
2. Поверителна информация, получена при прилагането на този регламент, представлява професионалната тайна.
Член 19
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1993 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 1992 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2407/92 av den 23 juli 1992 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 84.2 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), och
med beaktande av följande:
Det är viktigt att fastställa en luftfartspolitik för den inre marknaden under perioden fram till den 31 december 1992 i enlighet med artikel 8a i fördraget.
Den inre marknaden innebär ett område utan inre gränser med fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital.
Vid tillämpningen av principen om fri rörlighet för tjänster skall hänsyn tas till de speciella förhållandena inom luftfartssektorn.
I rådets förordning (EEG) nr 2343/90 av den 24 juli 1990 om lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer i regelbunden lufttrafik inom gemenskapen och om delning av passagerarkapaciteten mellan lufttrafikföretag i regelbunden lufttrafik mellan medlemsstaterna () beslutade rådet att anta gemensamma regler för utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag att genomföras senast den 1 juli 1992.
Det är emellertid nödvändigt att ge medlemsstaterna en rimlig tidsfrist, till den 1 januari 1993, för att genomföra den här förordningen.
Det är viktigt att fastställa icke-diskriminerande krav i fråga om säte och kontroll av ett företag som ansöker om tillstånd.
För att garantera en pålitlig och tillräcklig service är det nödvändigt att försäkra sig om att ett lufttrafikföretag alltid drivs med god ekonomi och på en hög säkerhetsnivå.
För att skydda kunderna och andra berörda är det viktigt att se till att lufttrafikföretagen är tillräckligt försäkrade.
Inom den inre marknaden bör ett lufttrafikföretag kunna använda luftfartyg oavsett var inom gemenskapen de ägs, utan att detta inskränker de förpliktelser som den tillståndsgivande medlemsstaten har i fråga om lufttrafikföretagets tekniska duglighet.
Det bör också vara möjligt att hyra in luftfartyg som är registrerade utanför gemenskapen för kortare tid eller under extraordinära förhållanden, förutsatt att säkerhetsstandarden är likvärdig med den som gäller inom gemenskapen.
Ordningen för utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag bör vara öppen och icke-diskriminerande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Denna förordning gäller de krav för utfärdande och upprätthållande av operativa licenser som medlemsstaterna ställer på lufttrafikföretag som är etablerade i gemenskapen.
2. Förordningen gäller inte lufttransport av passagerare, post och/eller gods med icke-motordrivna och/eller ultralätta motordrivna luftfartyg och inte heller lokala flygningar som inte innebär transport mellan olika flygplatser. För sådana transporter gäller nationella regler om operativa licenser, om sådana finns, och gemenskapsrätt och nationell rätt om drifttillstånd.
Artikel 2
I denna förordning avses med
a) företag: en fysisk eller juridisk person, oavsett om verksamheten bedrivs i vinstsyfte, eller ett officiellt organ, oavsett om det har självständig status som juridisk person,
b) lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med giltig operativ licens,
c) operativ licens: ett tillstånd, utfärdat av den ansvariga medlemsstaten för ett företag, att mot betalning utföra lufttransport av passagerare, post och/eller gods som anges i licensen,
d) drifttillstånd AOC: ett dokument, utfärdat av en medlemsstats behöriga myndigheter för ett företag eller en grupp av företag, i vilket intygas att företaget i fråga har de yrkesmässiga kunskaper och den organisation som krävs för att på ett betryggande sätt sköta de luftfartsaktiviteter som finns angivna i tillståndet,
e) verksamhetsplan: en detaljerad beskrivning av lufttrafikföretagets planerade affärsverksamhet under den aktuella perioden, särskilt med avseende på marknadsutveckling och planerade investeringar, samt de beräknade finansiella och ekonomiska följderna av denna verksamhet,
f) driftredovisning: en detaljerade redogörelse för intäkter och kostnader under den aktuella perioden, fördelad på lufttransportverksamhet och annan verksamhet, och på materiella och immateriella poster,
g) effektiv kontroll: ett förhållande som bygger på rättigheter, avtal eller annat, som var för sig eller tillsammans och med hänsyn tagen till faktiska och rättsliga förhållanden, ger möjligheter att direkt eller indirekt utöva ett avgörande inflytande på ett företag, särskilt då det gäller
a) rätten att använda alla eller delar av ett företags tillgångar,
b) rättigheter eller avtal som ger ett avgörande inflytande på sammansättningen av företagets olika organ, omröstningar eller beslut, eller som på annat sätt ger ett avgörande inflytande på företagets verksamhet.
Artikel 3
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.5, får en medlemsstat inte utfärda operativa licenser eller upprätthålla deras giltighet, om inte denna förordnings krav uppfylls.
2. Ett företag som uppfyller denna förordnings krav har rätt att få en operativ licens utfärdad. En sådan licens ger inte i sig tillgång till särskilda flyglinjer eller marknader.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 1.2, får inget företag som är etablerat i gemenskapen mot betalning utföra lufttransporter av passagerare, post och/eller gods inom gemenskapen, om det inte har beviljats den nödvändiga operativa licensen.
Operativ licens
Artikel 4
1. En medlemsstat får utfärda operativ licens för ett företag endast om
a) dess huvudkontor och, i förekommande fall, dess säte är beläget i denna medlemsstat, och
b) dess huvudsakliga verksamhet är lufttransport enbart eller i kombination med annat affärsmässigt utnyttjande av luftfartyg eller reparation och underhåll av dem.
2. Utan att det påverkar avtal och konventioner, i vilka gemenskapen är en avtalsslutande part, skall företaget ägas och fortsatt komma att ägas av medlemsstater eller medborgare i medlemsstater, antingen direkt eller genom majoritetsägande. Företaget skall fortlöpande effektivt kontrolleras av sådana stater eller personer.
3. a) Utan hinder av punkterna 2 och 4, skall de lufttrafikföretag, som redan har godkänts enligt bilaga 1 till rådets förordning (EEG) nr 2343/90 och rådets förordning (EEG) nr 294/91 av den 4 februari 1991 om bedrivande av flygfrakttrafik mellan medlemsstater (), få behålla sina rättigheter enligt denna och därmed sammanhängande förordningar så länge de uppfyller övriga förpliktelser i denna förordning, och så länge de fortsätter att kontrolleras direkt eller indirekt av samma tredje länder och/eller av medborgare i samma tredje land som de som utövade sådan kontroll då denna förordning antogs. Sådan kontroll får dock när som helst överföras till medlemsstater och/eller medborgare i medlemsstater.
b) Möjligheten att köpa och sälja aktier enligt a gäller inte medborgare som har ett betydande ekonomiskt intresse i ett lufttrafikföretag i ett tredje land.
4. Ett företag som direkt eller indirekt har en andel i en kontrollerande aktiepost i ett lufttrafikföretag skall motsvara kraven i punkt 2.
5. Ett lufttrafikföretag skall när som helst på anmodan kunna visa den medlemsstat som är ansvarig för utfärdandet av den operativa licensen att det motsvarar kraven i denna artikel. På begäran av en medlemsstat skall kommissionen granska efterlevnaden av kraven i denna artikel och, om nödvändigt, fatta ett beslut.
Artikel 5
1. Ett lufttrafikföretag som ansöker om operativ licens för första gången måste i rimlig utsträckning visa för berörda myndigheter i den medlemsstat som utfärdar licensen
a) att det när som helst kan uppfylla sina faktiska och potentiella åtaganden baserade på realistiska antaganden, under 24 månader räknat från driftstarten, och
b) att det kan täcka de fasta och rörliga kostnader som följer av verksamhetsplanen och som baseras på realistiska antaganden utan beaktande av driftintäkter, under tre månader från driftstarten.
2. I enlighet med punkt 1 skall varje sökande lämna en verksamhetsplan för minst de första två driftåren. Verksamhetsplanen skall också ge en detaljerad redogörelse för sökandens ekonomiska förbindelser med andra affärsmässiga verksamheter som sökanden medverkar i, direkt eller via besläktade företag. Sökanden skall också lämna alla relevanta uppgifter, särskilt sådana som anges under A i bilagan.
3. Ett lufttrafikföretag skall i förväg anmäla till tillståndsmyndigheten om det startar ny regelbunden flygtrafik eller chartertrafik till en kontinent eller del av världen som det tidigare inte flugit på, om det sker förändringar i antalet eller typen av luftfartyg som används eller om det sker betydande förändringar i fråga om verksamhetens omfattning. Det skall också i förväg anmäla planerade fusioner eller nyförvärv, och inom fjorton dagar anmäla till tillståndsmyndigheten ägarskifte av aktieposter som utgör 10 % eller mer av det samlade aktieinnehavet i företaget, dess moderföretag eller slutliga holdingbolag. En tolvmånaders verksamhetsplan som lämnas in två månader innan den tid den avser, räcker som anmälan enligt denna punkt gällande förändringar i aktuell verksamhet och/eller förhållanden som ingår i verksamhetsplanen.
4. Om tillståndsmyndigheten bedömer att de förändringar som anmälts enligt punkt 3 har avgörande inverkan på lufttrafikföretagets finanser, skall myndigheten begära in en reviderad verksamhetsplan som innehåller de aktuella förändringarna och som täcker minst en period på tolv månader från den dag då den börjar genomföras, samt all annan information, inklusive de uppgifter som anges under B i bilagan, och som är relevanta för att bedöma om ett lufttrafikföretag kan uppfylla sina faktiska och potentiella förpliktelser under denna tolvmånadersperiod. Tillståndsmyndigheten skall fatta ett beslut om den reviderade verksamhetsplanen senast tre månader efter det att all nödvändig information har lämnats in.
5. Tillståndsmyndigheter kan när som helst, och särskilt när det det finns tydliga tecken på att ett lufttrafikföretag som de har utfärdat licens för har ekonomiska problem, utvärdera företagets ekonomiska resultat och tillfälligt eller permanent återkalla licensen om de inte längre bedömer det som säkert att företaget kan uppfylla sina faktiska och potentiella åtaganden för en tolvmånadersperiod. Myndigheterna får också bevilja en tillfällig licens i avvaktan på en ekonomisk omorganisation av företaget, förutsatt att säkerheten inte äventyras.
6. Ett lufttrafikföretag skall till tillståndsmyndigheten varje räkenskapsår, utan onödigt dröjsmål, lämna in reviderade räkenskaper för det föregående räkenskapsåret. På myndighetens begäran skall ett lufttrafikföretag när som helst lämna den information som behövs för tillämpningen av punkt 5 och särskilt de uppgifter som anges under C i bilagan.
7. a) Punkterna 1-4 och 6 i denna artikel gäller inte för lufttrafikföretag som enbart bedriver verksamhet med luftfartyg vars högsta tillåtna startvikt är mindre än 10 ton och/eller som har färre än 20 platser. Sådana lufttrafikföretag skall när som helst kunna visa att deras nettokapital är minst 80 000 ecu eller på begäran från tillståndsmyndigheten lämna den information som behövs för tillämpningen av punkt 5. En medlemsstat får dock tillämpa punkterna 1-4 och 6 på lufttrafikföretag som den har utfärdat tillstånd för och som bedriver regelbunden flygtrafik eller vars årliga omsättning överstiger 3 miljoner ecu.
b) Kommissionen får efter att ha hört medlemsstaterna göra en lämplig höjning av talen i a, om den ekonomiska utvecklingen visar att ett sådant beslut är nödvändigt. En sådan ändring skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
c) Varje medlemsstat kan hänskjuta kommissionens beslut till rådet inom en månad. Rådet, som skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet, får i undantagsfall fatta ett annat beslut inom en månad.
Artikel 6
1. Den behöriga myndigheten i en medlemsstat som för att utfärda en operativ licens kräver bevis på att de personer som fortlöpande och rent faktiskt skall stå för driften av företaget har gott anseende eller att de inte har gått i konkurs, och som permanent eller tillfälligt kan återkalla licensen i händelse av grov vårdslöshet eller brottslig gärning, skall när det gäller medborgare från andra medlemsstater godkänna som bevis sådana handlingar som utfärdats av behöriga myndigheter i den medlemsstat som är den berörda personens ursprungsland eller senaste uppehållsland, och där det framgår att dessa krav är uppfyllda.
Om de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är den berörda personens ursprungsland eller senaste uppehållsland, inte utfärdar de handlingar som avses i första stycket, skall dessa ersättas av en förklaring under ed - eller, i stater där inga bestämmelser om edgång finns, av en försäkran - av vederbörande inför en behörig rättslig eller administrativ myndighet eller i förekommande fall inför en särskild tjänsteman eller en behörig yrkesorganisation, som skall utfärda ett intyg som bekräftelse på denna ed eller försäkran.
2. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna får kräva att de handlingar och intyg som anges i punkt 1 visas upp senast tre månader efter utfärdandet.
Artikel 7
Lufttrafikföretag skall vara försäkrade för att täcka ersättningsansvar i samband med olyckor, särskilt med hänsyn till passagerare, bagage, gods, post och tredje man.
Artikel 8
1. Som villkor för utfärdande eller upphävande av en operativ licens får inte uppställas krav på att ett lufttrafikföretag äger luftfartyg, men en medlemsstat skall kräva av de företag som den utfärdar licens för, att de förfogar över ett eller flera luftfartyg antingen genom ägande eller någon form av leasingavtal.
2. a) Den medlemsstat som utfärdar licenser kan välja mellan att låta ett lufttrafikföretag registrera luftfartyg i sitt nationella register eller inom gemenskapen, dock utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 3.
b) Om ett leasingavtal för ett luftfartyg som är registrerat inom gemenskapen har godkänts enligt artikel 10, kan en medlemsstat inte kräva att luftfartyget registreras i dess eget register, om detta kräver ombyggnader av luftfartyget.
3. När det gäller kortvariga leasingavtal som upprättats på grund av lufttrafikföretagets tillfälliga behov eller extraordinära förhållanden, kan medlemsstaten avstå från kravet i punkt 2 a.
4. Vid tillämpningen av punkt 2 a skall en medlemsstat utan dröjsmål och utan diskriminerande avgifter bevilja införande i sitt nationella register av luftfartyg som ägs av medborgare i andra medlemsstater, samt överföringar från andra medlemsstaters register enligt gällande författningar, däribland de som gäller luftvärdighetsbevis. Vid överföring av luftfartyg skall ingen annan avgift tas ut utöver vanlig registreringsavgift.
Drifttillstånd (AOC)
Artikel 9
1. Det skall alltid vara ett villkor för utfärdandet av operativ licens och för dess giltighet att det berörda företaget har ett gällande drifttillstånd att utöva trafikrättigheter som täcker den verksamhet som den operativa licensen omfattar och som uppfyller kraven i den relevanta rådsförordningen.
2. Till dess den rådsförordning som avses i punkt 1 börjar tillämpas, gäller de nationella reglerna för drifttillstånd för utövande av trafikrättigheter, eller motsvarande rättigheter rörande tillståndsgivning till utövare av lufttransporter.
Artikel 10
1. För att säkra upprätthållandet av krav på säkerhet och ansvar skall ett lufttrafikföretag som använder ett luftfartyg som tillhör ett annat företag eller förser ett annat företag med luftfartyg, inhämta ett förhandsgodkännade av tillståndsmyndigheten. Villkoren för godkännandet skall utgöra en del av leasingavtalet mellan parterna.
2. En medlemsstat skall inte godkänna leasingavtal som omfattar luftfartyg med besättning för ett lufttrafikföretag som den har utfärdat operativ licens för, om inte säkerhetsstandarden motsvarar vad som anges i artikel 9.
Allmänna bestämmelser
Artikel 11
1. En operativ licens skall vara giltig så länge ett lufttrafikföretag uppfyller kraven i denna förordning. En medlemsstat kan dock bestämma att en prövning skall göras ett år efter det att en ny operativ licens har utfärdats och därefter vart femte år.
2. Om ett lufttrafikföretag har inställt driften i sex månader eller inte har påbörjat verksamheten sex månader efter det att den operativa licensen utfärdades, skall den ansvariga myndigheten avgöra om licensen skall omprövas för godkännande.
3. När det gäller lufttrafikföretag som medlemsstaterna utfärdat licens för, skall de senare besluta om den operativa licensen skall omprövas för godkännade om förändringar har inträffat i en eller flera förutsättningar som berör företagets rättsliga ställning, i synnerhet fusioner eller övertaganden. Lufttrafikföretaget eller -företagen i fråga får fortsätta sin verksamhet, om inte tillståndsmyndigheten finner att säkerheten äventyras och anger skälen härför.
Artikel 12
En medlemsstat skall inte tillåta att ett lufttrafikföretag, mot vilket ett insolvensförfarande eller liknande förfarande har inletts, får behålla sin operativa licens, om den behöriga myndigheten i den medlemsstaten är övertygad om att det inte finns några realistiska möjligheter till en finansiell rekonstruktion inom rimlig tid.
Artikel 13
1. Tillvägagångssättet för utfärdandet av operativa licenser skall offentliggöras av den berörda medlemsstaten och kommissionen skall underrättas.
2. Den berörda medlemsstaten skall fatta beslut i fråga om en ansökan så snart som möjligt och inte senare än tre månader efter det att all nödvändig information har lämnats in, och därvid ta hänsyn till alla tillgängliga fakta. Det ansökande företaget skall underrättas om beslutet. Ett avslag skall motiveras.
3. Ett företag, vars ansökan om operativa licenser har avslagits, får hänskjuta ärendet till kommissionen. Om kommissionen finner att kraven i denna förordning inte har uppfyllts, skall den uttala sig om den rätta tolkningen av förordningen utan att det påverkar tillämpningen av artikel 169 i fördraget.
4. Medlemsstaternas beslut att bevilja eller återkalla operativa licenser skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Artikel 14
1. För att kunna fullgöra sina uppgifter enligt artikel 4 får kommissionen begära in alla nödvändiga upplysningar från de berörda medlemsstaterna, vilka även skall se till att få in upplysningar från de lufttrafikföretag som de utfärdat licenser för.
2. Om de begärda upplysningarna inte har lämnats in inom en tidsfrist som bestämts av kommissionen, eller om de är ofullständiga, skall kommissionen genom beslut ställt till den berörda medlemsstaten kräva att de lämnas in. Beslutet skall ange vilka upplysningar som krävs och fastställa en lämplig tidsfrist för inlämnandet.
3. Om de begärda upplysningarna enligt punkt 2 inte lämnas in i tid eller om lufttrafikföretaget inte på annnat sätt visat att det uppfyller kraven i artikel 4, skall kommissionen genast underrätta alla medlemsstater om situationen, om inte särskilda omständigheter föreligger. Medlemsstater får tillfälligt återkalla ett lufttrafikföretags rättigheter till marknadstillträde enligt rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen (), till dess kommissionen har meddelat att handlingar har lämnats in som bevisar att kraven i fråga har uppfyllts.
Artikel 15
Förutom reglerna i denna förordning skall lufttrafikföretaget också följa de krav i nationell lagstiftning som är förenliga med gemenskapsrätten.
Artikel 16
Utan hinder av artikel 3.1 skall operativa licenser som är giltiga i en medlemsstat den dag då förordningen träder i kraft fortsätta att gälla i enlighet med de lagar som låg till grund för utfärdandet i högst ett år, dock för artikel 4.1 b i högst tre år, under vilken tid de lufttrafikföretag som har sådana licenser skall vidta nödvändiga åtgärder för att anpassa sig till kraven i denna förordning. För tillämpningen av denna artikel skall till företag som innehar operativ licens räknas sådana som då denna förordning träder i kraft bedriver verksamhet enligt gällande bestämmelser med ett giltigt drifttillstånd, men som inte innehar operativ licens.
Denna artikel skall tillämpas utan att påverka artikel 4.2-4.5 och artikel 9; dock får lufttrafikföretag som utövar verksamhet enligt undantagsbestämmelse innan denna förordning träder i kraft, fortsätta med detta under en övergångstid, som inte får överstiga de i första stycket angivna maximala tiderna, till dess medlemsstaterna avgjort om de uppfyller kraven i artikel 4.
Artikel 17
Medlemsstaterna skall samråda med kommissionen innan de antar lagar eller andra författningar för att genomföra denna förordning. De skall underrätta kommissionen om alla sådana åtgärder när de antas.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta vid genomförandet av denna förordning.
2. Hemliga uppgifter som kommer fram vid tillämpningen av denna förordning skall omfattas av tystnadsplikt.
Artikel 19
Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 juli 1992.