Kommissionens beslut
av den 13 februari 2001
om det statliga stöd som Nederländerna genomfört till förmån för SCI Systems
[delgivet med nr K(2001) 402]
(Endast den nederländska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2001/517/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,
med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska Samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1) I november 1997 beslöt företaget SCI Systems Netherlands BV (nedan kallat SCI) att förlägga sin fabrik för montering av bordsdatorer för Hewlett-Packard till industriområdet Internationaal Bedrijvenpark Friesland (nedan kallat IBF) i Heerenveen (provinsen Friesland).
(2) Genom en skrivelse av den 3 mars 1998 (registrerad den 11 mars 1998 under nummer A/32006) hävdade en enskild berörd part att stöd beviljats som var mer långtgående än den regionala stödordning (Investeringspremieregeling, nedan kallad IPR)(2) som godkänts av kommissionen. De regionala myndigheterna påstods ha utlovat ett extra "ad hoc"-stöd för att i stark konkurrens med andra möjliga platser i Nederländerna locka investeringsprojektet till Herenveen. Genom skrivelser av den 20 mars 1998 (D/S 1297) och den 28 oktober 1998 (D/54393) anmodade kommissionen de nederländska myndigheterna att inkomma med närmare upplysningar. Genom skrivelser av den 19 maj 1998 (registrerad den 25 maj 1998 under nummer A/33974) och den 4 januari 1999 (registrerad den 6 januari 1999 under nummer A/30095) lämnade Nederländerna dessa upplysningar. Genom skrivelser av den 10 oktober 1998 (registrerad den 6 november 1998 under nummer A/38015) och den 15 januari 1999 (registrerad den 20 januari 1999 under nummer C00231) lämnade tredje part ytterligare upplysningar och bifogade tidningsartiklar där ärendet beskrevs.
(3) Genom ett beslut av den 6 februari 1999 utfärdade kommissionen ett s.k. "Italgrani"-föreläggande(3) med avseende på det stöd som beviljats inom ramen för IPR och inledde det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget beträffande olika extra "ad hoc"-stödåtgärder. Genom en skrivelse av den 9 mars 1999 (D/01700) underrättade kommissionen Nederländerna om sitt beslut. Detta beslut offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(4). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(4) Kommissionen mottog två synpunkter från berörda parter (en skrivelse av den 1 juni 1999, registrerad den 8 juni 1999 under nummer A/34233 och en skrivelse av den 7 juni 1999, registrerad den 11 juni 1999 under nummer A/34377). Genom en skrivelse av den 28 juni 1999 (nummer D/62723) översände den dessa synpunkter till Nederländerna som därmed gavs tillfälle att bemöta dem. Genom en skrivelse av den 13 april 1999 (registrerad den 14 april 1999 under nummer A/32920) översände Nederländerna sin reaktion på inledandet av förfarandet. Genom en skrivelse av den 2 augusti 1999 (registrerad den 3 augusti 1999 under nummer A/36064) tillkännagav Nederländerna sina synpunkter på kommentarerna från tredje part. Genom en skrivelse av den 18 juni 1999 (registrerad den 24 juni 1999 under nummer A/34661) översände en berörd tredje part ytterligare upplysningar.
(5) Eftersom det fortfarande saknades viktiga uppgifter, anmodade kommissionen genom skrivelser av den 20 oktober 1999 (den D/64378), den 15 maj 2000 (den D/52950), 14 september 2000 (den D/54696) och den 4 oktober 2000 (den D/55028) Nederländerna att inkomma med ytterligare upplysningar. De nederländska myndigheterna bad genom skrivelser av den 3 november 1999 (registrerad den 5 november 1999 under nummer A/38403), den 14 december 1999 (registrerad den 17 december under nummer A/39869) och den 30 oktober 2000 (registrerad den 3 november 2000 under nummer A/39018) om uppskov, vilket beviljades genom skrivelser av den 15 november 1999 (den D/64719), den 10 januari 2000 (den D/50073) och den 23 november 2000 (den D/55817). Den nederländska regeringen svarade genom skrivelser av den 24 januari 2000 (registrerad den 26 januari 2000 under nummer A/30682), den 14 juni 2000 (registrerad den 3 juli under nummer A/35437), den 6 december 2000 (registrerad den 11 december 2000 under nummer A/40422) och den 2 februari 2001 (registrerad den den 2 februari 2001 under nummer A/30985). Vid möten den 5 januari 2000 och den 5 december 2000 lämnades närmare upplysningar. Tredje part översände ytterligare upplysningar genom skrivelser av den 21 mars 2000 (registrerad den 28 mars 2000 under nummer A/32654), den 4 maj 2000 (registrerad den 18 maj 2000 under nummer A/34095), den 28 juni 2000 (registrerad den 10 juli 2000 under nummer A/35646) och den 12 september 2000 (registrerad den 19 september 2000 under nummer A/37630).
2. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET
2.1 Det gynnade företaget
(6) SCI är en internationell tillverkare av olika elektroniska komponenter och fungerar som underleverantör åt företag som Hewlett-Packard och Apple Computers. Företaget tillhandahåller komponenter för data-, telekommunikations-, läkemedels-, konsument- och försvarsmarknaderna. SCI producerar dessutom hundratals slutprodukter som persondatorer, videoterminaler och kommunikationssystem för militärflygplan samt dekodrar för TV-Internet(5). Hewlett-Packard har valt SCI till partner och tillverkare av företagets persondatorer i Nederländerna. Hewlett-Packard är ett av världens största datorföretag(6).
(7) Den nya SCI-fabriken i Heerenveen skulle enligt planerna börja tillverka persondatorer fram emot slutet av 1999. I avvaktan på att fabriken skulle bli klar började ISC att tillverka persondatorer i en provisorisk produktionsanläggning i Leek (cirka 30 km utanför Heerenveen).
2.2 Investeringsstöd
(8) Genom en skrivelse av den 9 december 1998 utlovade nederländska ekonomiministeriet SCI ett investeringsstöd på 20 % av de stödberättigande investeringskostnaderna med ett maximum på 5,67 miljoner euro (12,5 miljoner nederländska gulden), inom ramen för IPR-ordningen. Vid den tidpunkten beräknades investeringskostnaderna till 31,1 miljoner euro (68,5 miljoner nederländska gulden(7)). Detta belopp inbegriper uppförandet av en fabrik och ett distributionscentrum för persondatorer i Heerenveen.
(9) De nederländska myndigheterna har bekräftat att stödet beviljades i enlighet med IPR-ordningen. Kommissionen har godkänt denna ordning(8). Den högsta stödnivån för IPR-ordningen motsvarar det regionala stödtaket på 20 % bruttobidragsekvivalenter. Ett år efter utgången av projektets löptid kommer ett slutgiltigt beslut att fattas om de stödberättigande kostnaderna. Dessa kostnader utgör grunden för beräkningen av stödets exakta storlek. För närvarande utgår man ifrån att de verkliga investeringskostnaderna kommer att bli betydligt lägre än vad som ursprungligen angavs. De nederländska myndigheterna har uppgivit att den nya beräkningen av kostnaderna ligger på cirka 18 miljoner euro (40 miljoner gulden). Med hänsyn till den högsta stödnivån på 20 % kommer IPR-stödet att sänkas till högst cirka 3,6 miljoner euro (8 miljoner gulden). Enligt gängse praxis kommer företagets redovisning av stödberättigande kostnader att åtföljas av en förklaring från en oberoende revisor. Den slutgiltiga deklarationen kommer att kontrolleras av ekonomiministeriets revisionsavdelning (Accountantdienst van het Ministerie van Economische Zaken)(9). De nederländska myndigheterna har förklarat sig villiga att i sinom tid översända den slutgiltiga deklarationen.
(10) De nederländska myndigheterna har meddelat kommissionen att alla utgiftsposter i kostnadsredovisningen utgörs av stödberättigande investeringskostnader inom ramen för IPR-ordningen och att stödtaket för ordningen iakttagits. De förklarade att kostnaderna för centrala anläggningar och datorer var förenliga med IPR-ordningen och med de interna riktlinjerna för tillämpningen av stödordningen, vilka (bl.a.) grundar sig på tidigare domstolsavgöranden beträffande den berörda stödordningen. När det gäller de relativt höga utgifterna för lagerlokaler, förklarade de nederländska myndigheterna att detta hade att göra med företagets speciella karaktär. Eftersom det rör sig om en tontratt-manufacturer, ställs det höga krav på logistikkedjan och automatiseringen av denna.
(11) Vad utgifterna för infrastruktur beträffar har de nederländska myndigheterna med stöd av originaldokument bekräftat att det inte var fråga om någon "dubbelräkning" av de utgifter för utveckling av marken som betalats av IBF. IBF ansvarar för utförandet av de infrastrukturarbeten som krävs för att göra industriområdet tillgängligt, samt för installationen av allmännyttiga tjänster, som t.ex. avloppssystem, elinfrastruktur, allmänna grönområden etc. Enligt IBF:s driftsbudget för 1999 uppgick utgifterna för infrastruktur till 9,1 miljoner euro (20,1 miljoner gulden). Enligt de nederländska myndigheterna framgår det av IBF:s årsberättelse samt alla ansökningar från IBF om förskott inom ramen för ERUF-stödet (samtliga åtföljda av revisorsförklaringar) att dessa utgifter endast inbegriper kostnader för infrastruktur utanför den enskilda tomt som köpts av SCI, att de inte gäller SCI:s egen tomt och att det inte är fråga om någon "dubbelräkning" med deklarationer inom ramen för IPR-ordningen.
2.3 Sysselsättningsplanen (den s.k. 2000-banerplan)
(12) SCI är den största stödmottagaren vad gäller sysselsättningsplanen "2000-banenplan"(10). Detta program har utformats av den regionala arbetsförmedlingen i Friesland (Regionaal Bureau voor de Arbeidsvoorziening Friesland) (nedan kallad RBA) och omfattar samlade insatser för långtidsarbetslösa och andra eftersatta grupper. Lediga platser hos företag som investerar i Friesland (nyinvesteringar eller större utbyggnadsinvesteringar) anmäls till de lokala arbetsförmedlingarna. Som ett led i den normala verksamheten söker dessa arbetsförmedlingar efter jobb till de arbetssökande och ser till att de arbetssökande får nödvändig utbildning och/eller skaffar sig den nödvändiga erfarenheten. För att säkerställa att den arbetssökande verkligen får jobbet kan det beviljas direkta lönesubventioner.
(13) Sysselsättningsplanen "2000-banerplan" godkändes och finansierades av provinsen Friesland. Åtgärden berör endast den provinsen och förfogar över en sammanlagd budget för perioden 1998-2000 på 18,6 miljoner euro (41 miljoner gulden), av vilka 11,2 miljoner euro (24,8 miljoner gulden) är avsedda för direkta lönesubventioner. Programmet startade i mars 1998 som en direkt efterföljare till det tidigare programmet "700-banenplan" från 1997. RBA ansvarar för genomförandet. Under många år var arbetslösheten i Friesland ungefär 3 % högre än genomsnittet för hela landet. Denna skillnad minskade till ungefär 2 % 1997. Antalet långtidsarbetslösa har emellertid ökat till mer än 60 %.
(14) I det normala administrativa förfarandet ingår ett förhandsavtal mellan RBA och, det nya eller expanderande företaget om den planerade användningen av ordningen. Avtalet mellan RBA och SCI undertecknades den 3 november 1998. Enligt avtalet skulle SCI anställa högst 1200 arbetslösa via sysselsättningsplanen och därigenom ha rätt till direkta lönesubventioner på högst 7620000 euro (16800000 gulden). Det definitiva stödbeloppet kommer att fastställas på grundval av det verkliga antal arbetssökande som rekryterats i enlighet med programmets kriterier. SCI erhåller 4900 euro (10800 gulden), 6500 euro (14400 gulden) eller 8200 euro (18000 gulden) per anställd arbetssökande. Det lägsta beloppet hänför sig till "normala arbetssökande", det andra beloppet till arbetssökande från minoritetsgrupper eller handikappade, kvinnor som efter ett uppehåll åter kommer ut i arbetslivet, arbetslösa ungdomar och "fas 2"- och "fas 3"-arbetslösa (som har varit arbetslösa i mer än sex respektive nio månader) och det högsta beloppet gäller långtidsarbetslösa (som har varit arbetslösa i mer än ett år). Stödet gäller uteslutande personer, som tidigare varit inskrivna som "arbetssökande", och beviljas endast på villkor att personen anställs i ett beredskapsjobb under minst, tolv månader, i minst 18 timmar per vecka. Avtalet löper från maj 1998 till maj 2001. Det betalades ut förskott på upp till 80 % av det högsta stödbeloppet: 2,3 miljoner euro (5107180 gulden) 1998 och 3,8 miljoner euro (8332830 gulden) 1999.
(15) Det verkliga stödbeloppet kommer emellertid att ligga avsevärt mycket lägre än det avtalade maximibeloppet. Fram till och med september 2000 hade endast 954 arbetstagare anställts i enlighet med sysselsättningsprogrammets kriterier)(11). Dessutom arbetade många av dessa för företaget i mindre än ett år: SCI kommer endast att ha rätt till stöd för 252 av dessa arbetstagare, vilket svarar mot ett stödbelopp på 1,7 miljoner euro (3,7 miljoner gulden). Det slutgiltiga stödbeloppet kommer att fastställas först när slutdeklarationen lämnats in, dvs. senast i maj 2002. Med hänsyn till ovanstående fakta har de nederländska myndigheterna åtagit sig att tillse att stödet enligt IRP-ordningen och sysselsättningsprogrammet(12) tillsammans inte uppgår till mer än 20 % av det stödberättigande beräkningsunderlaget (se skäl 55). En del av förskotten har redan återkrävts. Återstoden av det felaktigt utbetalda beloppet kommer likaså att återkrävas.
(16) I sitt beslut av den 6 februari 1999 om att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget angav kommissionen att den tvivlade på att de direkta lönesubventionerna kunde betraktas som en allmän åtgärd, vilket de nederländska myndigheterna hävdat. Eftersom åtgärden endast gällde företag i provinsen Friesland verkade det inte vara fallet. Dessutom såg det ut som om SCI skulle bli den största stödmottagaren, medan den föregående stödordningen, den s.k. 700-banenplan (projekt 700 jobb), i första hand var avsedd för små och medelstora företag.
2.4 Markpris
(17) SCI har köpt mark av IBF, ett offentligägt företag som upprättats för att utveckla industriområdet. För att garantera industriområdets "gröna" och "högkvalitativa" karaktär ställde IBF som villkor att endast 70 % av markytan fick användas till byggnader och gatubeläggning. Detta var skälet till att SCI behövde 14 hektar för sin investering. Enligt den markanvändningsplan som provinsen Friesland baserar sig på för att fastställa hur marken får användas får emellertid högst 15 % av marken användas för byggnader och högst 10 % av den återstående delen till gatubeläggning. På begäran av SCI och IBF utövade kommunen sin befogenhet till att höja dessa procentandelar till 30 % respektive 20 %, med en sammanlagd procentandel på 40 %. För att kunna höja detta sammanlagda procenttal till 70 % (40 % för byggnader och 30 % för belagd yta) måste provinsen ändra markanvändningsplanen. En sådan procedur är tidskrävande och resultatet går av politiska och juridiska skäl inte att förutsäga. För att hållas sig till den nuvarande markanvändningsplanen måste SCI därför bli laglig ägare till 24 hektar.
(18) Detta var skälet till att SCI samtidigt köpte 24 hektar av IBF(13) och sålde 10 hektar tillbaka till IBF. Överlåtelsen av 10 hektar till IBF måste äga rum inom fyra veckor efter det att markanvändningsplanen blivit ändrad. Både köpet och återköpet skedde till ett pris på 2,27 euro per m2 (5 gulden per m2), vilket resulterade i ett sammanlagt belopp på 544000 euro (1,2 miljoner gulden) respektive 227000 euro (500000 gulden), exkl. moms. Köpesumman och återköpssumman betalades samma dag.
(19) Priset på 2,27 euro per m2 fastställdes på grundval av en värdering som gjordes av en sakkunnig den 18 maj 1998. För att undanröja kommissionens betänkligheter gav de nederländska myndigheterna en annan sakkunnig i uppdrag att utföra en andra värdering av markpriset. Den nya värderingen, daterad den 7 april 1999, resulterade i ett liknande pris, nämligen 2,54 euro (5,60 gulden) per m2.
(20) I sitt beslut av den 6 februari 1999 angav kommissionen att den hyste vissa tvivel angående den metod som användes i den första värderingsrapporten. Dessa tvivel gällde i synnerhet den lilla del av marken som faktiskt skulle betalas, korrigeringen för utgifterna för markförberedelser och det sätt på vilket man tog hänsyn till gynnsamma faktorer, som t.ex. närheten till motorvägar. Kommissionen hade också, på grundval av IBF:s ursprungliga kostnader för utveckling av industriområdet, kommit fram till ett mycket högre pris (24,80 euro per m2 eller 54,70 gulden). Priset på 2,27 enro per m2 tycktes snarare överensstämma med det pris som fastställts 1996 för icke byggklar mark. Dessutom var återköpskontraktets juridiska status oklar.
2.5 Stöd till tillfälliga produktionsanläggningar, bevakning och transport (SEBB-fonden)
(21) Fastän man ännu inte hade påbörjat uppförandet av fabriken i Heerenveen, ville SCI ändå starta produktionen. Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, nedan kallat NOM, hjälpte SCI att hitta en lämplig fabriksanläggning i Leek, cirka 30 km från Heerenveen. NOM hade hyrt (en del av) fabriken sedan december 1997. För att kunna hyra ut byggnaden för produktionsändamål investerade NOM 270000 euro (600000 gulden) i renovering av den. Den som hyrde ut den andra delen av byggnaden investerade lika mycket, och därigenom kom de sammanlagda renoveringskostnaderna att uppgå till 540000 euro (1,2 miljoner gulden). NOM begärde en sammanlagd hyra av SCI på 749000 euro (1,65 miljoner gulden) för perioden maj 1998 till februari 2000 (75000 gulden per månad), då SCI flyttade till den nya adressen i Heerenveen. För samma period betalade NOM sammanlagt 880000 euro (1939496 gulden) i hyra till ägaren Brivec BV. Skillnaden uppgår till 131000 euro (289496 gulden). För energi betalades per månad ett belopp på 11300 euro (25000 gulden).
(22) NOM erhöll medel till att finansiera dessa utgifter från den socioekonomiska budgeten för industrimiljöpolitik (sociaal-economisch budget voor bedrijfsomgevingsbeleid), nedan kallad SEBB-fonden. Denna fond inrättades i december 1998 av provinsen Friesland och hade en budget på 4,5 miljoner euro (10 miljoner gulden) till sitt förfogande. Fonden betraktades som en kompletterande åtgärd för att stärka det regionala investeringsklimatet, med särskild inriktning på sysselsättningsskapande åtgärder för mycket lågutbildade.
(23) I sitt beslut av den 6 februari 1999 bad kommissionen om ytterligare upplysningar om den tillfälliga produktionsanläggningen, samt om eventuella kontrakt mellan offentliga myndigheter och företaget.
(24) SEBB-fonden utnyttjades likaså för transport av SCI-arbetstagare mellan Heerenveen och den tillfälliga fabriksanläggningen i Leek. Utgifterna för allmänna kommunikationer skulle avskräcka arbetstagarna från att delta i sysselsättningsprogrammet. NOM gav därför ett kollektivtrafikföretag i uppgift att erbjuda SCI:s nyanställda gratis transport. Kostnaderna för denna transport uppgick till 812000 euro (1789017 gulden), exkl. moms. För dessa utgifter erhöll NOM finansiella medel ur SEBB-fonden. För denna transportservice fordrades det knappast någon extra transport, eftersom man använde sig av befintliga kollektivtrafikförbindelser.
(25) NOM betalade även för bevakningen av anläggningen under hela den period som den hyrdes av SCI. De sammanlagda kostnaderna för detta uppgick till 353000 euro (778552 gulden), exkl. moms.
(26) Det har i tidningsartiklar skrivits om stödet till kostnaderna för att överföra SCI:s verksamhet från Leek till den nya fabriken i Heerenveen. Kommissionen har emellertid inga bevis för att sådana utgifter finansierats genom SEBB-fonden eller via andra offentliga medel.
2.6 Inkvartering av anställda
(27) Kommunen Heerenveen betalade 100000 euro (cirka 220000 gulden) för inkvarteringen av fem utlandsstationerade SCI-anställda som placerades i Heerenveen under projektets inledningsfas. Ursprungligen uppgavs ett högre belopp, nämligen 159000 euro (350000 gulden).
3. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(28) Efter offentliggörandet av beslutet om att inleda förfarandet(14) mottog kommissionen två synpunkter. Båda parter önskade förbli anonyma.
(29) Den första synpunkten innehöll ytterligare uppgifter om de kostnader som finansierats genom SEBB-fonden. Det påpekades att NOM tilldelats ett belopp på 2,7-3,2 miljoner euro (6-7 miljoner gulden). Det var meningen att NOM skulle se till att SCI inte behövde ådra sig några kostnader alls, eller mycket små, för sin tillfälliga anläggning i Leek. Dessa medel skulle användas till att betala hyra och energikostnader, bevakningen av anläggningen samt kostnaderna för transport av de anställda från och till den tillfälliga anläggningen.
(30) Den andra synpunkten gällde följande:
(31) Det hävdades att det i markanvändningsplanen och tillhörande exploateringsplan var fastställt att alla företag skulle betala 6,81 euro (15 gulden) per m2 för "energianslutning". SCI befriades från skyldigheten att betala dessa kostnader, vilket inte var fallet med övriga företag som skulle flytta till industriområdet.
(32) SCI påstods inte ha betalat någon överlåtelseskatt (overdrachtsbelasting) för marköverlåtelsetransaktionen med IBF, vilket normalt är fallet.
(33) Betänkligheter framfördes angående markprisvärderarens opartiskhet samt angående vissa element i markprisvärderingen.
(34) En tidningsartikel lades fram(15), i vilken man hävdade att SCI genom sysselsättningsprogrammet skulle erhålla sysselsättningsstöd för rekrytering av arbetstagare som redan hade jobb. Detta påstods stå i strid med sysselsättningsprogrammets villkor.
(35) Till slut lades ännu en tidningsartikel fram(16), i vilken det skrevs om den oro som man kände i provinsen Friesland över att stödtaket för investeringar skulle överskridas. Samma part skickade med anledning av sistnämnda punkt ett andra brev med ett referat av ett möte med Frieslands provinsstyrelse (gedeputeerde staten), som sades bekräfta denna oro.
(36) De parter som framfört synpunkter är inga konkurrenter till SCI eller Hewlett-Packard.
4. KOMMENTARER FRÅN NEDERLÄNDERNA
4.1 Sysselsättningsstöd
(37) Först och främst betonade de nederländska myndigheterna vikten av att skapa nya arbetstillfällen i Friesland och angav att sysselsättningsläget där var betydligt sämre än den allmänna utvecklingen i Nederländerna. 1997 uppgick arbetslösheten i Nederländerna till 5,5 %, medan siffran för Friesland var 7,5 %. Sysselsättningstillväxten var betydligt lägre och utbildningsnivån ligger under genomsnittet för hela landet. Mer än 60 % av de arbetslösa utgjordes av lågutbildade. Andelen långtidsarbetslösa hade stigit till 65 %. Denna situation krävde särskilda åtgärder.
(38) De nederländska myndigheterna betraktade sysselsättningsplanen som en allmän åtgärd som inte utgör stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, eftersom stödet beviljas automatiskt för varje arbetstillfälle som skapas i Friesland och stödbeloppet per skapat arbetstillfälle fastställs efter objektiva kriterier. SCI råkar händelsevis vara det företag som först och i vida större utsträckning än andra företag utnyttjat sysselsättningsplanen. SCI är emellertid inte den ende stödmottagaren. RBA har avtal med två andra företag om utnyttjande av sysselsättningsplanen. Det har dessutom varit i kontakt med flera andra parter. Den disponibla budgeten på 18,6 miljoner euro (41 miljoner gulden) överskrider vida det planerade stödet till SCI. Dessutom lär RBA inte ha någon diskretionär befogenhet när det gäller tillämpningen av stödordningen.
(39) De nederländska myndigheterna förklarade likaså att sysselsättningsplanen nästan ger samma incitament som de som företag kan använda sig av inom ramen för Wet Inschakeling Werkzoekenden (lagen om återupptagande av arbetssökande i arbetsprocessen), nedan kallad "WIW"(17). Denna nationella sysselsättningsåtgärd betraktas som en allmän åtgärd. Med stöd av denna åtgärd kan ett företag erhålla högst 7700 euro (17000 gulden) för varje "praktikplats" (werkervaringsplaats) för långtidsarbetslösa, arbetslösa ungdomar eller handikappade personer. SCI skulle ha haft möjlighet att erhålla stöd inom ramen för denna ordning, men eftersom kumulering med stödet från sysselsättningsplanen "2000-banenplan" inte är tillåtet, utnyttjade man inte möjligheten att få stöd genom WIW. De nederländska myndigheterna hänvisade även till Wet Vermindering Afdrachten (lagen om nedsatta skatter och avgifter), nedan kallad "WVA". Detta är en skatteåtgärd för att främja anställningen av långtidsarbetslösa genom att bevilja förmåner på motsvarande nivå. Den medför befrielse från sociala avgifter på högst 8168 euro (18000 gulden) under en period på fyra år per anställd heltidsarbetssökande (2092 euro eller 4610 gulden per kalenderår)(18).
4.2 Markpriset
(40) De nederländska myndigheterna förklarade att köp och överlåtelse enligt nederländsk lagstiftning är två olika juridiska händelser. Återköpet är ovillkorligt och juridiskt bindande för parterna. Överlåtelsen av marken är däremot beroende av om markanvändningsplanen ändras. Om detta sker skall överlåtelsen äga rum inom fyra veckor. Därmed är hela transaktionen avslutad. Om markanvändningsplanen inte ändras före den 1 januari 2008 kan både SCI och IBF häva återköpskontraktet. I ett sådant fall måste SCI köpa de 10 ha mark "på nytt", för att uppfylla villkoren i markanvändningsplanen. SCI och IBF måste då komma överens om ett nytt pris för detta köp.
(41) Nederländerna vidhåller att båda markvärderingarna utförts i enlighet med kriterierna i kommissionens meddelande om statliga myndigheters försäljning av mark. De beräknade priserna måste därför betraktas som marknadspriset.
(42) De nederländska myndigheterna förklarade att IBF mottagit stöd av kommunen, provinsen, det nordnederländska samarbetsorganet (het samenwerkingsverband Noord-Nederland) (som ansvarar för de finansiella medel som härrör från den integrala strukturplanen för norra Nederländerna) samt Europeiska regionala utvecklingsfonden (programmet för mål 5b). Enligt de nederländska myndigheterna användes detta stöd endast för den allmänna offentliga infrastrukturen i industriområdet och kan alltså inte betraktas som statligt stöd enligt artikel 87.1. De nederländska myndigheterna tillkännagav att de var villiga att låta en oberoende sakkunnig kontrollera den slutliga deklarationen från IBF, för att med säkerhet fastslå att IBF inte har finansierat några utgifter för den tomt som köpts av SCI och att IBF heller inte mottagit stöd för det ändamålet.
(43) Vad befrielsen från kostnaderna för energianslutningen beträffar, vilken påtalades i synpunkterna från en av de berörda parterna, vidhöll de nederländska myndigheterna att SCI ansvarade för all infrastruktur på det egna området, och IBF för den infrastruktur som var nödvändig för att göra området tillgängligt.
(44) Beträffande överlåtelseskatten förklarade de nederländska myndigheterna att SCI på grundval av artikel 15.1 a i lagen om beskattning av juridiska transaktioner (Wet op belastingen rechtsverkeer) var befriad från överlåtelseskatt därför att man betalade moms (17,5 %) på transaktionen. SCI blev tvungen att betala moms därför att marken betraktades som byggnadsmark, eftersom de byggnader som redan fanns på området revs (artikel 11.1 a i lagen om beskattning av mervärde [Wet inzake belasting op de toegevoegde waarde]). SCI kan enligt gällande skattelagstiftning dra av denna avgift på normalt sätt.
4.3 Stöd till tillfälliga anläggningar, SEBB-fonden
(45) De nederländska myndigheterna redogjorde för SEEB-fonden och användningen av den.
(46) NOM hade hyrt anläggningen i Leek till följd av den allt större efterfrågan på tillfälliga och lämpliga produktionsanläggningar. Den hyra som NOM begärde för den tillfälliga produktionsanläggningen i Leek grundade sig på en värdeberäkning som utförts av en oberoende sakkunnig. Denna värdeberäkning skedde på grundval av jämförelser med andra nyare hyres- och köpekontrakt för produktionsanläggningar i området. Värderingsmannen nämner även den renovering som ägt rum en kort tid dessförinnan och byggnadens gynnsamma tekniska egenskaper, de disponibla parkeringsplatserna och tomtens relativt stora yta, faktorer som gör att det finns relativt liten efterfrågan på sådana byggnader. De nederländska myndigheterna jämförde även denna hyra med den hyra som betalas av de företag som använder övriga delar av byggnaden. Medan SCI:s hyra uppgick till cirka 27 euro (60 gulden) per m2, betalar ett annat företag 19 euro (42 gulden) per m2 och två andra företag 25 euro (55 gulden) per m2. Sistnämnda företag hyr en mycket mindre del av byggnaden än det förstnämnda. Till slut förklarade de nederländska myndigheterna att nu när SCI har flyttat till Heerenveen, erbjuds tre andra företag att hyra anläggningen. Dessa skulle undersöka erbjudandet. De nederländska myndigheterna har inte meddelat om något av dessa företag nu faktiskt hyr (en del av) anläggningen.
(47) De investeringar som gjorts av NOM och den som hyr ut den andra delen av byggnaden i Leek utgjorde allmänna underhållskostnader. De var tvungna att göra denna investering på grundval av artikel 1586 i kapitel 7A i civillagen (Boek 7A van het burgerlijk wetboek), i vilken det föreskrivs att en hyresvärd är förpliktigad att hålla byggnaden i ett sådant skick att den är fullt brukbar för det avsedda ändamålet. Eftersom hyran baseras på en värdeberäkning som gjorts av en oberoende värderingsman, ansåg de nederländska myndigheterna att investeringen inte kunde innehålla statligt stöd. Ytterligare ett argument som talar för detta är det faktum att byggnaden står till förfogande för alla företag på jämförbara villkor. NOM letar därför aktivt efter andra företag som skulle vara intresserade av att hyra den tillfälliga anläggningen.
(48) Kostnaderna för transporten av anställda mellan Leek och Heerenveen måste ses som stöd till privatpersoner. Alla hinder som skulle kunna göra det svårt för långtidsarbetslösa att dra fördel av sysselsättningsprogrammet måste undanröjas. Eftersom dessa personer i allmänhet har begränsade finansiella resurser, skulle transportkostnaderna lätt ha kunnat avhålla dem från att söka jobb i Leek. Transportinitiativet passade likaså bra in i provinsens politik för att stimulera användningen av allmänna transportmedel. Slutligen har SCI inte någon skyldighet att ställa någon form av allmänna transportmedel till förfogande för sina anställda, varken enligt gällande kollektivavtal för den berörda sektorn eller inom ramen för individuella arbetskontrakt.
(49) De nederländska myndigheterna ansåg att de belopp som betalats för bevakning inte utgör statligt stöd, därför att NOM, i händelse av stöld, annars skulle ha riskerat krav från SCI. I artikel 1586 i kapitel 7A i civillagen N (Boek 7A van het burgerlijk wetboek) föreskrivs, förutom ovanstående, att en hyresvärd är skyldig att tillse att hyresgästen har "ostörd nyttjanderätt" (rustig genot) av hyresfastigheten under hela hyresperioden. Utan bevakning skulle byggnaden inte lämpa sig för det ändamål som den skulle hyras ut till, och den skulle heller inte uppfylla kraven på "rustig genot". Eftersom det för montering av datorer krävs lager av ett stort värde, ansågs säkerhetsriskerna vara stora. NOM skulle ha samma skyldigheter gentemot andra företag och därför borde säkerhetsåtgärderna anses som en allmän åtgärd.
4.4 Inkvartering av anställda
(50) Den nederländska regeringen hävdade att stödet till inkvartering av de fem ulandsstationerade HP-SCI-anställda i Heerenveen i projektets inledningsskede måste anses som de minimis-stöd(19).
4.5 Reaktion på synpunkterna från tredje part
(51) Med hänsyn till synpunkterna från tredje part gjorde de nederländska myndigheterna det allmänna påpekandet att de hade skäl att anta att de synpunkter som kommit in inte härrörde från konkurrerande företag eller köpare av liknande eller andra industriområden. Dessa parter kunde därför inte anses som intresserad part i enlighet med artikel 1 h i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(20). Vidare gjordes ovanstående särskilda påpekanden.
5. BEDÖMNING AV STÖDET
5.1 Syselsättningsplanen "2000-banenplan"
5.1.1 Statligt stöd i enlighet med artikel 87.1
(52) Eftersom sysselsättningsplanens direkta lönesubventioner endast gäller provinsen Friesland gynnas i första hand företag i (eller i närheten av) denna provins. Stödets speciella karaktär framgår också av det faktum att det endast är företag som gör nyinvesteringar eller betydande utbyggnadsinvesteringar som berättigar till stöd. Dessutom sammanföll SCI:s investering med övergången från den gamla "700-banenplan" till den nya "2000-banenplan". Sistnämnda plan har generösare villkor. Även om det finns objektiva orsaker till (en del av) skillnaderna, är det osannolikt att det här rör sig om en ren slump. Eftersom stödordningen finansieras med offentliga medel och det normalt sett bedrivs handel med stödmottagarnas produkter (detta är utan tvekan fallet med SCI:s produkter), kommer stödet med all sannolikhet att påverka handeln mellan medlemsstaterna på ett ogynnsamt sätt och omfattas följaktligen av definitionen i artikel 87.1 i EG-fördraget. Kommissionen beklagar att de nederländska myndigheterna inte har fullgjort sin skyldighet att anmäla stödet till SCI inom ramen för "2000-banenplan" på grundval av artikel 88.3 i EG-fördraget.
5.1.2 Bedömning
(53) De direkta lönesubventionerna till SCI är knutna till företagets investering, eftersom stöd enligt denna ordning endast beviljas till företag som investerar i Friesland för första gången och företag som investerar i en större utbyggnad. Detta innebär att kommissionen måste bedöma stödet till SCI som investeringsstöd på grundval av riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamå(21), nedan kallade riktlinjerna för regionalt stöd, och inte på grundval av riktlinjerna för sysselsättningsstöd(22). Det tillämpliga regionala stödtaket för provinsen Friesland är fastställt till 20 % bruttobidragsekvivalenter.
(54) Lönesubventionerna kumulerar med det investeringsstöd som beviljas inom ramen för IPR, vilket beskrivs i punkt 2.2. I punkterna 4.18 till och med 4.21 i riktlinjerna för regionalt stöd fastställs hur denna kumulering skall bedömas.
(55) Eftersom det definitiva stödet ännu inte är fastställt är det ännu inte klart hur stort det sammanlagda beloppet för investerings- och sysselsättningsstöd kommer att bli. Detta belopp kommer säkert att ligga högre än det belopp som blir resultatet av tillämpningen av det regionala stödtaket (20 % bruttobidragsekvivalenter) på de ännu ej fastställda investeringskostnaderna, även om kostnaderna för markköpet (se skälen 9 och 62) skulle tas med i beräkningen av de stödberättigande kostnaderna. Det är även möjligt att beloppet överskrider det belopp som blir resultatet av tillämpningen av det regionala stödtaket på de förväntade lönekostnaderna för de nyanställda personerna, beräknat över en tvåårsperiod. Till att börja med räknade man med att det tack vare investeringen skulle skapas 1200 arbetstillfällen. För närvarande tror man att det kommer att röra sig om 700 arbetstillfällen. De genomsnittliga bruttolönekostnaderna uppskattas till 1967 euro (4335 gulden) per månad. De stödberättigande kostnaderna beräknas därför till 33 miljoner euro (72,8 miljoner gulden), vilket skulle resultera i ett stödtak på 6,6 miljoner euro (14,6 miljoner gulden). Enligt vad som påpekas i skäl 15 har de nederländska myndigheterna förbundit sig att begränsa det kombinerade investerings- och sysselsättningsstödet till det tak på 20 % av det stödberättigande beräkningsunderlag som beräknas enligt denna metod(23). Kommissionen drar därför den slutsatsen att det sysselsättningsstöd som omfattas av detta åtagande är förenligt med den gemensamma marknaden. Eftersom det slutgiltiga stödet ännu inte fastställts och de arbetstillfällen som skapats måste upprätthållas i fem år, begär kommissionen att få detaljerade rapporter om genomförandet av investeringsprojektet och det beviljade stödet.
5.2 Försäljning av mark
5.2.1 Inslag av statligt stöd i markpriset
(56) Statliga myndigheters försäljning av mark och byggnader kan innehålla statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget till förmån för köparna. I kommissionens meddelande om inslag av stöd vid statliga myndigheters försäljning av mark och byggnader fastställs allmänna riktlinjer som måste följas för att avgöra om det är fråga om ett sådant statligt stöd(24). Kommissionen kommer att bedöma detta ärende på grundval av detta meddelande.
(57) Enligt artikel 2 a i ovannämnda meddelande har offentliga myndigheter möjlighet att före förhandlingarna om överlåtelsen utföra en oberoende värdering av markpriset för att fastställa marknadsvärdet. Det marknadspris som sålunda fastställts är det lägsta anskaffningspris som kan avtalas utan att statligt stöd beviljas. Kommissionen har fastställt att en första värdering utfördes den 18 maj 1998 efter det att förhandlingarna hade inletts. SCI hade offentliggjort sitt beslut att förlägga fabriken till Heerenveen redan i november 1997 och myndigheterna hade ursprungligen angett ett pris på 1,36 euro (3 gulden) per m2. Dessutom ansåg kommissionen att det pris på 2,27 euro (5 gulden) per m2, som fastställdes genom den första värderingen, inte kan ses som marknadspris. På grundval av de överväganden som anges nedan anser kommissionen att den mark som är avsedd att användas som grönområden och den förväntade värdeökningen till följd av ändringen av markanvändningsplanen är starkt undervärderade i denna rapport.
(58) Dessutom fastställs det i artikel 2 d i meddelandet att de offentliga myndigheternas ursprungliga kostnader vid förvärv av mark eller byggnader är ett riktmärke för marknadsvärdet. I förevarande fall uppgår "kostnadspriset" till 7,42 euro (16,36 gulden) per m2(25).
(59) Det pris på 2,54 euro (5,60 gulden) per m2, som fastställdes i den andra värderingen, kan heller inte så lätt godtas som marknadspris. Eftersom den tomt som såldes till SCI är relativt stor, finns det i området runt omkring Heerenveen inga jämförbara markköptransaktioner, och alltså inga jämförbara markpriser. Värderingsmannen gjorde därför en teoretisk beräkning av vilka fördelar det skulle medföra för en kommersiell exploatör om marken såldes i mindre delar (för vilket det finns jämförbara priser). Eftersom den mark som såldes till SCI inte befann sig i ett jämförbart skick, gjordes olika "korrigeringar", som för 24 hektar resulterade i ett nettoförsäljningspris på 620318 euro (1370000 gulden), vilket motsvarar priset på 2,54 euro per m2.
(60) Kommissionen anser likaså att "marknadspriset" inte är detsamma som det pris som en sådan kommersiell exploatör skulle vara beredd att betala, utan snarare det pris till vilket denna kommersiella exploatör skulle vara beredd att sälja samma mark till en köpare som SCI. Detta innebär att vissa avdrag inte bör medräknas, eftersom en kommersiell exploatör skulle lägga på dessa kostnader på de priser som han tar ut av sina kunder. Vidare skulle man vid beräkningen få lov att ta hänsyn till den förväntade värdeökningen till följd av den planerade ändringen av markanvändningsplanen.
(61) I ett memorandum från kommunen Heerenveen görs olika påpekanden angående de förfaranden som måste följas för att ändra markanvändningsplanen(26). Slutsatsen är att det efter ändringen av planen fortfarande är möjligt att förverkliga det tidigare målet med sparsam bebyggelse och en grön, parkliknande miljö. En ny miljökonsekvensbeskrivning antas inte bli nödvändig, även om trafikbulleraspekten skulle kunna leda till en annan slutsats. I memorandumet nämns inte några andra särskilda risker och man bedömer att ändringen skulle kunna godkännas om två år. De nederländska myndigheterna förklarade i sin skrivelse av den 6 december 2000 att det 1998 fortfarande pågick ett rättsligt förfarande i "Raad van State" (ung. konstitutionsutskottet) mot företaget IBF som sådant. Detta mål avgjordes först i januari 1999. I november 2000 hade kommunen Heerenveen ännu inte fattat det formella beslutet om den planerade ändringen. Enligt de nederländska myndigheterna skulle ändringen av markanvändningsplanen, även i det mest gynnsamma fallet, inte vinna laga kraft före 2006/2006. Inte en enda kommersiell exploatör skulle därför redan 1998 gå en sådan ändring i förväg. Kommissionens bedömning är att det 1998 måste ha rått stor osäkerhet beträffande den framtida ändringen av markanvändningsplanen.
(62) På grundval av den andra värderingsrapporten kunde kommissionen fastställa ett pris på 6,58 till 14,51 euro per m2(27), för vilket en tänkbar exploatör skulle vara villig att sälja marken till en köpare som SCI. Anskaffningspriset på 7,42 euro per m2 är lågt inom de fastställda gränserna, vilket tyder på en relativt stor osäkerhet vad beträffar ändringen av markanvändningsplanen. Under dessa förhållanden kan kommissionen, enligt artikel 2 d i sitt meddelande om statliga myndigheters försäljning av mark, använda det ursprungliga anskaffningspriset som riktmärke för marknadsvärdet. Värdet på de 14,4 ha mark som köpts av SCI uppgår därför till 1,07 miljoner euro (2359000 gulden). SCI betalade 318000 euro (700000 gulden), och inslaget av stöd i transaktionen uppgår följaktligen till 753000 euro (1659000 gulden).
(63) Detta beräknade marknadspris på 7,42 euro tycks rimligt, även om det är lägre än de 12,25 euro (27 gulden) per m2 som var det kostnadstäckande pris som IBF angav 1998. Eftersom SCI är en viktig "launching customer" är detta inte förvånansvärt. Dessutom avser det kostnadstäckande priset hela industriområdet, inklusive kostnaderna för infrastruktur. Det är likaså ett faktum att, även om marknadspriserna i framtiden antagligen kommer att ligga på en högre nivå, har det fram till november 2000 inte förekommit en enda nyetablering på IBF:s industriområde. Detta faktum bekräftar svårigheterna med att locka stora investeringar till norra delen av Nederländerna, vilket också framgick av det ringa antalet investeringar i andra viktiga industriområden, som t.ex. Eemshaven.
(64) Det beräknade marknadspriset på 7,42 euro kan anses som ett pris som inbegriper kostnaderna för energianslutning. Enligt skäl 31 uppgick dessa kostnader till 6,81 euro (15 gulden) per m2, men IBF beviljade SCI dispens från dessa kostnader. Det faktum att IBF endast har bekostat energianslutningen utanför SCI:s tomt, och att SCI stått för alla kostnader för energianslutningen inom det egna området, vilket åberopades av de nederländska myndigheterna (skäl 42), är ovidkommande i detta sammanhang, då dessa kostnader måste ses som köparens bidrag till den allmänna infrastrukturen. En sådan avgift kan inte i sig själv få marknadspriset att gå upp.
(65) Vad värderingen av marktransaktionen beträffar har de nederländska myndigheterna, i motsats till vad tredje part gjorde gällande, bevisat att det faktum att SCI inte behövde betala någon överlåtelseskatt helt är i överensstämmelse med nederländsk skattelagstiftning. Det är här alltså inte fråga om något inslag av statligt stöd.
(66) Försäljningen och återköpet av 10 ha innehåller i sig självt inte något stödelement, eftersom båda transaktionerna genomfördes till samma pris. Om markanvändningsplanen emellertid inte ändras måste SCI "på nytt" köpa de 10 ha av IBF. Kommissionen påminner de nederländska myndigheterna om att detta i så fall måste ske till lämpligt marknadspris.
(67) Kommissionen drar av det ovanstående den slutsatsen att inslaget av statligt stöd i marktransaktionen mellan IBF och SCI uppgår till 753000 euro (1659000 gulden).
5.2.2 Förenlighet med den gemensamma marknaden
(68) Eftersom det rör sig om en ad hoc-åtgärd gäller inte det undantag i artikel 87.3 c, som föreskrivs i riktlinjerna för stöd för regionala ändamål, såvida det inte kan bevisas att balansen mellan den snedvridning av konkurrensen som åtgärden leder till och de fördelar som stödet innebär vad beträffar utvecklingen av ett mindre gynnat område kan garanteras. Detta är inte fallet: monteringen av datorer är en på internationell nivå konkurrenskraftig bransch och beslutet att investera i Heerenveen föregicks av stark konkurrens från andra kommuner i Nederländerna. De flesta (om inte alla) komponenter kommer att levereras av företag i andra områden och verksamheten kräver till stor del endast lågkvalificerat arbete. Dessutom framförde de nederländska myndigheterna inga argument till stöd för en sådan synpunkt. Kommissionen har granskat om andra undantag i artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget är tillämpliga på stödelementet i försäljningen av marken. Stödet skulle eventuellt på grundval av undantaget i artikel 87.2 i EG-fördraget kunna betraktas som förenligt med den gemensamma marknaden. Det handlar dock inte om stöd a) av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, b) stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser eller c) stöd som är nödvändigt för att uppväga de ekonomiska nackdelar som uppkommit genom Tysklands delning. Lika lite gäller undantagen i artikel 87.3 a, 87.3 b och 87.3 d i EG-fördraget, vilka avser stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning, stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att främja kultur och bevara kulturarvet.
(69) Undantaget i artikel 87.3 c i EG-fördraget, framför allt stödåtgärden för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, är heller inte tillämpligt, vilket anges ovan. Vidare var inga mål inom områdena forskning och utveckling, miljö eller investeringar av små och medelstora företag knutna till stödet.
(70) De nederländska myndigheterna har heller inte gjort något försök att rättfärdiga stödet på de grunder som anges ovan.
(71) Kommissionen konstaterar följaktligen att inslaget av stöd vid försäljningen av marken inte är förenligt med den gemensamma marknaden.
5.3 Tillfälliga produktionsanläggningar, säkerhet och transport (SEBB-fonden)
5.3.1 Hyran för de tillfälliga produktionsanläggningarna
(72) Värderingsrapporten angående hyran för de tillfälliga produktionsanläggningarna uppvisar en del allvarliga brister. För det första baseras "marknadshyran" på jämförelser med hyran i några nyligen ingångna kontrakt i de större städerna i provinserna Groningen och Drenthe. Många av dessa städer skulle emellertid inte vara något seriöst alternativ för SCI, eftersom de ligger för långt från Heerenveen. Det faktum att NOM valde en plats där det krävdes väsentliga anpassningar innan SCI kunde förlägga sin verksamhet dit, visar att det råder brist på lämpliga tillfälliga produktionsanläggningar. Det är också förvånansvärt att hyrorna i provinsen Friesland inte tas med i beräkningen. För det andra tas det vid värderingen ingen hänsyn till den hyra som NOM själv betalar. Av dessa skäl kan kommissionen inte utgå från att resultatet är ett marknadspris.
(73) En jämförelse med den hyra som betalas av andra företag i samma byggnad ger heller inte någon vägledning. I tre fall är hyran per m2 lägre än den som SCI betalar, men de nederländska myndigheterna har inte beräknat den hyra som betalas av de tre andra företagen. I själva verket betalar dessa företag en högre hyra. Dessutom förklarar den nuvarande ägaren till den berörda delen av byggnaden att dessa hyror inte fastställts på ett "marknadsmässigt" sätt av den förre ägaren, eftersom dessa företag själva fick bekosta de nödvändiga anpassningarna av de hyrda lokalerna. Ett av företagen betalade cirka 360000 euro (800000 gulden) för detta. Alla dessa jämförelser försvåras emellertid av kvalitetsskillnaderna mellan de hyrda anläggningarna och de olikartade avtalsvillkoren, t.ex. i fråga om den period som avtalet gäller.
(74) Avtalet om den hyra som NOM betalar till Brivec å ena sidan och avtalet om den hyra som tas ut av SCI å andra sidan ligger väldigt nära varandra i tiden. NOM hyrde anläggningarna från och med december 1997, då SCI redan hade bestämt sig för Heerenveen, medan hyran i värderingsrapporten beräknas från och med den 26 januari 1998. De nederländska myndigheterna betonade likaså att det inte kunde vara fråga om ett inslag av statligt stöd till förmån för Brivec, eftersom det låg i NOM:s intresse att avtala lägsta möjliga pris. Kommissionen ansåg därför det pris som NOM själv betalat som marknadspriset, vilket innebär att SCI beviljades ett statligt stöd på 131000 euro (289496 gulden).
(75) Det belopp på 272000 euro (600000 gulden) som NOM betalade som investering i den tillfälliga anläggningen kan inte anses som en normal marknadstransaktion. Tvärtom har de nederländska myndigheterna bekräftat att NOM hade investerat i denna tillfälliga anläggning därför att det rådde brist på sådana anläggningar på marknaden. Sedan SCI flyttat till sin nya fabrik har NOM (ännu) inte lyckats hyra ut anläggningen till andra företag. Kommissionen tvivlar följaktligen på att det verkligen råder brist på tillfälliga anläggningar, åtminstone när det gäller anläggningar med en liknande relativt stor yta. Dessutom borde NOM bara företa sådana investeringar om de kunde vänta sig en normal marknadsavkastning. NOM borde antingen ha höjt hyran med motsvarande belopp, eller så borde SCI, i likhet med de andra företagen i byggnaden, ha blivit tvungen att själv betala för anpassningen av byggnaderna. Detta var dock inte fallet. Eftersom allt detta finansierades genom SEBB-fonden måste hela beloppet anses som statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.
(76) Både inslaget av stöd i hyran och stödet till anpassning av byggnader måste betraktas som individuella ad hoc-åtgärder. Av samma skäl som i fråga om stödelementet i markpriset, vilket omnämns i skälen 68 och 69, är inte någon av undantagsbestämmelserna i artikel 87.2 eller 87.3 tillämpliga.
(77) Kommissionen har kontrollerat de verkliga energikostnaderna och drar den slutsatsen att dessa överensstämmer med det månatliga belopp på 13000 euro (25000 gulden) som betalats och därför inte innehåller något statligt stöd.
5.3.2 Bevakningen av den tillfälliga anläggningen
(78) Vad NOM:s utgifter för bevakningen av byggnaden beträffar undersöker kommissionen även här vad en kommersiell hyresvärd skulle ha gjort på marknadsekonomiska villkor. I detta fall är kommissionen inte ense med de nederländska myndigheternas förklaring. Även om NOM skulle bli tvungen att betala dessa kostnader för bevakningsåtgärder för att förhindra att SCI kommer med krav på ersättning, skulle en kommersiell hyresvärd antagligen ta ut dessa kostnader av det företag som hyr anläggningen eller låta bli att hyra ut anläggningen alls, eftersom det skulle innebära en stor förlust att göra det. Kommissionen konstaterar därför att hela beloppet för bevakningsåtgärder, nämligen 353000 euro (778552 gulden), utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget. Beloppet måste betraktas som en individuell ad hoc-åtgärd. Av samma skäl som i fråga om stödelementet i markpriset (se skälen 68 och 69) är inte någon av undantagsbestämmelserna i artikel 87.2 och 87.3 tillämpliga.
5.3.3 Trnasportkostnaderna
(79) Kommissionen är ense med de nederländska myndigheterna om att den gratis transporten direkt gynnade de enskilda arbetstagarna. SCI hade varken inom ramen för det relevanta kollektivavtalet eller till följd av individuella kontrakt med anställda någon skyldighet att ställa sådan offentlig transport till förfogande.
(80) Även om kostnaderna för transporten inte kan anses som normala kostnader för SCI, måste kommissionen ändå undersöka om detta inneburit några indirekta fördelar för företaget. Det kan t.ex. ha varit svårare att rekrytera ny personal om man inte kunde erbjuda dem gratis transport. Med tanke på det relativt korta avståndet, produktionsanläggningens tillfälliga karaktär, den relativt höga arbetslösheten i Friesland och det faktum att den största delen av förmånstagarna utgjordes av arbetslösa som rekryterats med hjälp av sysselsättningsplanen, tycks dessa eventuella indirekta fördelar vara i det närmaste obefintliga. Kommissionens bedömning är därför att de transportkostnader som NOM stått för inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
5.4 Inkvarteringen av anställda
(81) Kommunen Heerenveen betalade 100000 euro (cirka 220000 gulden) för inkvartering av anställda. De nederländska myndigheterna har aldrig förnekat denna åtgärds karaktär av stöd men hävdar att detta stöd ligger under taket för stöd av mindre betydelse. Detta kan godtas på villkor att de nederländska myndigheterna uppfyller alla villkor med avseende på de minimis-regeln, dvs. även de villkor som avser kumulering med andra stöd av mindre betydelse.
6. SLUTSATSER
(82) Investeringsstödet inom ramen för IPR-ordningen som antagligen kommer att kunna fastställas till en nivå på cirka 3600000 euro (8000000 gulden) har beviljats i enlighet med den regionalstödsordning som godkänts av kommissionen. Stödet betraktas därför som befintligt stöd.
(83) SCI:s investeringsprojekt är förlagt till en region som berättigar till regionalstöd på grundval av artikel 87.2 c med ett stödtak på 20 % bruttobidragsekvivalenter. De nederländska myndigheterna har åtagit sig att tillse att stödnivån för IPR-ordningen och lönesubventionerna tillsammans inte överstiger detta tak. Om man utgår från nuvarande beräkningar beträffande investeringsprojektets omfattning och antalet skapade arbetstillfällen kommer IPR-ordningen och lönesubventionerna tillsammans antagligen att begränsas till en nivå på cirka 6600000 euro (14600000 gulden). Om IPR-ordningen uppgår till 3600000 euro kommer lönesubventionerna att begränsas till 3000000 euro (6600000 gulden). Kommissionen anser att lönesubventionerna inom ramen för sysselsättningsplanen "2000-banenplan", tillsammans med de åtaganden som gjorts av de nederländska myndigheterna, är förenliga med den gemensamma marknaden.
(84) Följande åtgärder utgör statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i EG-fördraget och är inte förenliga med den gemensamma marknaden: Inslaget av statligt stöd i markpriset, 753000 euro (1659000 gulden) Stödelementet i hyran för de tillfälliga anläggningarna, 131000 euro (289496 gulden); Stödet till NOM:s investering i den tillfälliga anläggningen, 272000 euro (600000 gulden); Bevakningsåtgärder för den tillfälliga anläggningen, 353000 euro (778552 gulden). Kommissionen anser att Nederländerna olagligen har genomfört denna stödåtgärd, i strid med artikel 88.3 i EG-fördraget.
(85) Kostnaderna för transporten av SCI-anställda från och till den tillfälliga anläggningen i Leek på 812000 euro (1789017 gulden) innehåller inte något stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Stödet för inkvartering av anställda, 100000 euro (220000 gulden) ligger under taket för stöd av mindre betydelse.
(86) Om stödet visar sig oförenligt med den gemensamma marknaden måste kommissionen, i enlighet med domstolens dom i mål 70/72(28), som bekräftades genom domarna i målen 310/85(29) och C-5/89(30), begära av medlemsstaterna att de från stödmottagaren återkräver allt olagligen utbetalat stöd. Denna åtgärd är nödvändig för att återställa den förutvarande situationen och avlägsna alla ekonomiska fördelar som mottagaren av det olagligen beviljade stödet åtnjutit från och med det datum då stödet beviljades. Kommissionen är enligt förordning (EG) nr 659/1999 skyldig att återkräva oförenligt stöd.
(87) Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nederländsk lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt genomföra kommissionens beslut. Det stöd som skall återkrävas skall även innefatta ränta som löper från och med den dag då stödet stod till stödmottagarens förfogande fram till den dag då det återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE
Artikel 1
Transporttjänsten för SCI-anställda från och till den tillfälliga anläggningen i Leek utgör inte statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.
Artikel 2
Det stöd inom ramen för sysselsättningsplanen "2000-banenplan" som Nederländerna beviljat till förmån för SCI, och som de nederländska myndigheterna åtagit sig att begränsa, är förenligt med den gemensamma marknaden, förutsatt att det totala stödbeloppet från IPR-ordningen och sysselsättningsplanen tillsammans inte överskrider det regionala stödtaket på 20 % bruttobidragsekvivalenter. Nederländerna skall tillse att taket på 20 % inte överskrids vid den slutgiltiga deklarationen över stödberättigande kostnader.
Artikel 3
Inslaget av stöd i markpriset, stödet i den hyra som beräknats för den tillfälliga anläggningen och NOM:s investering i den tillfälliga anläggningen samt stödet i samband med bevakningsåtgärder för den tillfälliga anläggningen är oförenliga med den gemensamma marknaden.
Artikel 4
1. Nederländerna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagaren återkräva det stöd som avses i artikel 3 och som olagligen redan ställts till stödmottagarens förfogande.
2. Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag stödet stod till stödmottagarens förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.
Artikel 5
Nederländerna skall noga följa investeringsprojektets genomförande och lämna rapporter till kommissionen om det slutgiltiga stödet inom ramen för IPR-ordningen, det verkliga antalet arbetstagare som berättigar till stöd med tillhörande lönekostnader och det definitiva stöd som beviljades inom ramen för sysselsättningsplanen "2000-banenplan" samt om upprätthållandet av de arbetstillfällen som skapats inom ramen för ovannämnda stödåtgärd under en period av fem år efter slutförandet av investeringen. Vad stödet till inkvartering av anställda beträffar skall de nederländska myndigheterna uppfylla villkoren för de minimis-regeln, särskilt när det gäller kumulering med andra stöd av mindre betydelse.
Artikel 6
Nederländerna skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.
Artikel 7
Detta beslut riktar sig till Konungariket Nederländerna.
Utfärdat i Bryssel den 13 februari 2001.