31999R1493
L 179/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1493/1999 НА СЪВЕТА
от 17 май 1999 година
относно общата организация на пазара на вино
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (4),
като има предвид, че:
(1)
Функционирането и развитието на общия пазар на селскостопански продукти трябва да се съпровождат със създаването на Обща селскостопанска политика и тя самата да включва обща организация на селскостопанските пазари, която може да бъде под различни форми в зависимост от продуктите.
(2)
Общата селскостопанска политика цели постигане на целите на член 33 от Договора, и по-специално в лозаро-винарския сектор, стабилизиране на пазарите и осигуряване на един задоволителен стандарт на живота за съответната селскостопанска общност; тези цели могат да бъдат постигнати чрез адаптиране на ресурсите съобразно нуждите, в частност на база политика на адаптиране на лозарския потенциал и политика на качеството.
(3)
Съществуващата рамка на общата организация на пазара на вино е установена с Регламент (ЕИО) № 822/87 (5), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1627/98 (6); в светлината на придобития опит e целесъобразно посоченият регламент да бъде заменен, за да се отговори на настоящата ситуация в лозаро-винарския сектор, която се характеризира с факта, че докато структурните излишъци са по-редки, излишъците, натрупани в продължение на години, са възможни, по-специално поради рискове от характерни за сектора изменения на продукцията от една реколта до друга.
(4)
Изпълнението на споразуменията от Уругвайския кръг през 1995 г. доведе до по-широко отваряне на пазара на Общността, занапред много по-малко чувствителен спрямо въздействието на традиционните мерки за интервенция, както и до намаляване на възможностите на субсидиран износ на продукти, което принуждава производителите на Общността да подобряват конкурентоспособността си; отсега нататък по-голямата част от износа на продукти се осъществява без субсидии.
(5)
Основният проблем на пазара, с който трябва да се справят някои оператори от лозаро-винарския сектор, понастоящем е ограничената им способност да се адаптират достатъчно бързо към развитието на конкуренцията както на вътрешния, така и на външния пазар; настоящата обща организация на пазара не е предложила никакво разрешение за лозарските зони, чиято продукция явно не намира изгоден пазар; спрямо зоните, чиито пазари се разширяват, няма достатъчна гъвкавост, която да им осигури перспективи за развитие.
(6)
През 1994 г. Комисията представи предложение за реформа на общата организация на пазара на вино, която обаче не бе приета; междувременно ситуацията на пазара се промени, откакто бе направено предложението.
(7)
Оттогава, за да се гарантира необходимата гъвкавост за добра адаптация към новата ситуация, се налага реформа на общата организация на пазара на вино с оглед постигане на големите цели, а именно: да се поддържа по-добро равновесие между предлагането и търсенето на пазара на Общността; да се даде възможност на производителите да разработват разширените пазари; да се позволи на сектора да се превърне в трайно по-конкурентоспособен; да се премахне използването на интервенцията като изкуствено средство за реализиране на излишната продукция; да се поддържа пазара и така да се улесни непрекъснатост на снабдяването с продукти за дестилация на вино на тези части от сектора за спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол; да се вземе предвид регионалното многообразие; да се признае официално потенциалното право на организациите на производителите и секторните организации.
(8)
Регламент (ЕИО) № 822/87 бе допълнен и приложен с Регламенти (ЕИО) № 346/79 (7), (ЕИО) № 351/79 (8), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 1029/91 (9), (ЕИО) № 460/79 (10), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 3805/85 (11), (ЕИО) № 456/80 (12), последно изменен с Регламент (ЕИО) 1597/83 (13), (ЕИО) № 457/80 (14), (ЕИО) № 458/80 (15), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 596/91 (16), (ЕИО) № 1873/84 (17), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2612/97 (18), (ЕИО) № 895/85 (19), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 3768/85 (20), (ЕИО) № 823/87 (21), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1426/96 (22), (ЕИО) № 1442/88 (23), последно изменен с Регламент (ЕО) № 859/199 (24), (ЕИО) № 3877/88 (25), (ЕИО) № 4252/88 (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1629/98 (27), (ЕИО) № 2046/89 (28), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2468/96 (29), (ЕИО) № 2048/89 (30), (ЕИО) № 2389/89 (31), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2088/97 (32), (ЕИО) № 2390/89 (33), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2611/97 (34), (ЕИО) № 2391/89 (35), (ЕИО) № 2392/89 (36), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1427/96 (37), (ЕИО) № 3677/89 (38), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2796/94 (39), (ЕИО) № 3895/91 (40), (ЕИО) № 2332/92 (41), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1629/98, и (ЕИО) № 2333/92 (42), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1429/96 (43); тези регламенти са били многократно съществено изменяни; по повод новите изменения и за по-голяма яснота следва да се пристъпи към преработване на посочените регламенти, като те се прегрупират в единен текст.
(9)
Регламент (ЕИО) № 822/87 предвижда Съветът да определи общите правила за прилагане; това създаде уредба, представляваща сложна структура; разглежданите регламенти съдържат множество технически детайли, които по необходимост са претърпели чести изменения; следователно настоящият регламент трябва в обобщен вид да съдържа всички необходими за прилагането му насоки; Съветът трябва да делегира на Комисията всички необходими изпълнителни правомощия съгласно член 211 от Договора.
(10)
Правилата, които се отнасят до общата организация на пазара на вино, са крайно сложни; в някои случаи те не се съобразяват достатъчно с регионалното многообразие; следователно се налага те да се опростят в рамките на възможното, както и да се развие и приложи в рамките на Общността една колкото се може по-близка до производителите политика.
(11)
За да се използва пълноценно и да се засили подобряването на пазарното равновесие, както и да се адаптира по-добре предлагането спрямо търсенето на някои видове продукти, трябва да се предвиди рамка от мерки за управлението на лозарския потенциал, която включва ограничаване на средносрочните насаждения, обезщетения при трайно изоставяне на лозарските масиви и подкрепа за преструктурирането и конверсията на лозята.
(12)
Структурните мерки, които не се отнасят пряко до производството на вино, попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (44); мерките за насърчаване спомагат до голяма степен за конкурентоспособността на сектора и следва да се насърчава специално търговското представяне на вина от Общността на пазари на трети страни; за да се гарантира обаче последователността в политиката на Общността за общо насърчаване, следва да се интегрират мерките, които се отнасят до лозаро-винарския сектор в приложното поле на хоризонталните правила в тази област; за целта Комисията представи предложение за регламент относно мерките за насърчаване и предоставяне на информация относно селскостопанските продукти в трети страни (45).
(13)
Пазарното равновесие е подобрено, макар и относително бавно и трудно; този резултат се дължи главно на действащите ограничения по отношение на засаждането; предвид придобития опит не е възможно да се прибягва до друга мярка, за да се използва пълноценно и да се засилва подобряването на пазарното равновесие; следователно е необходимо да се ограничи по този начин упражняването на правото на собственост на производителите, съобразено с общия интерес.
(14)
Следователно трябва да се поддържат в един средносрочен период ограниченията по отношение на засаждането, така че да се позволи на съвкупността от структурни мерки да произведат своя ефект, и да се забрани засаждането до 31 юли 2010 г. на лози за производство на вина, освен ако настоящия регламент не предвижда изключение.
(15)
Действащото разрешение за ново засаждане на облагородени лози от присадници, комасацията и отчуждаването на земеделски имоти, както и експериментирането в лозарството, което само по себе си не предизвиква необосновани смущения на пазара на вино и следователно трябва да се поддържа в случай на необходим контрол; следва по подобни съображения да се разреши също засаждането на лози, чиято реколта е предназначена за семейна консумация на винопроизводителя.
(16)
Действащото разрешение за ново засаждане за производството на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, е полезен елемент на политиката за качество, основана на по-добро адаптиране на предлагането спрямо търсенето; все пак отлично действащата система за запазване правата за засаждане трябва да позволява постигането на тази цел; следователно следва да се продължи съществуващото разрешение, при условие че се извършват необходимите проверки, в рамките на преходен период с краен срок 31 юли 2003 г., от която дата системата е напълно действаща.
(17)
Действащото разрешение на презасаждане е необходимо, за да се позволи нормалното обновяване на изтощените лозя; следователно съществуващата система трябва да се поддържа, при условие че се извършват необходимите проверки; за по-голяма гъвкавост системата трябва също да позволява, при условията на строг контрол, придобиването и използването на правата за презасаждане, преди да се осъществи съпътстващото го изкореняване; следва да се зачитат правата за презасаждане, придобити съгласно законодателството на Общността или националното законодателство; от друга страна, трябва да съществува възможността за прехвърляне на правата за презасаждане от едно стопанство на друго, при условия на строг контрол и доколкото посоченото прехвърляне се вписва в политиката за качество или се отнася до облагородените лози от присадници, или е свързано с прехвърлянето на част от стопанството; за да се осигури добро функциониране на общата организация на пазара, следва да са поддържат тези прехвърляния на територията на една държава-членка.
(18)
За да подобри управлението на лозарския потенциал и да се улесни ефикасното използване на правата за засаждане, което допринася за смекчаване ефектите от ограниченията за засаждане, следва да се създаде система от национални и/или регионални резерви.
(19)
Трябва да са предоставят на държавите-членки широки правомощия за преценка относно управлението на резервите, при условие че се извършват необходимите проверки, за да им се позволи по-добре да адаптират използването на правата за засаждане от тези резерви спрямо местните нужди; това право на преценка трябва да включва възможността за закупуване на правата за засаждане, за да се попълват резервите, и за продаване на правата за засаждане, произтичащи от тях; за целта следва да се позволи на държавите-членки да не прилагат системата за резерв, докато не докажат, че разполагат с ефикасна система за управление на правата за засаждане.
(20)
Отпускането на специални предимства за младите производители може не само да ги улесни по отношение на оборудването, а така също и по отношение на структурното адаптиране на стопанисването след първото оборудване; следователно тези производители трябва безплатно да се ползват от произтичащите от резервите права за засаждането.
(21)
За да се гарантира оптималното използване на ресурсите и по-добре да се адаптира предлагането спрямо търсенето, трябва правата за засаждането да бъдат използвани от техните титуляри в разумен срок или, ако това не е направено, да бъдат разпределени или преразпределени на резервите; по същите причини следва разпределените на резервите права да бъдат предоставени в разумен срок.
(22)
Подобряването на пазарното равновесие и развитието на световния пазар могат да оправдаят едно увеличаване на правата за засаждане, които трябва да бъдат разпределени на съответните държави-членки, както и, отчасти, на резерва на Общността за разпределение, който зависи от допълнителното търсене на пазара; трябва да се намали посоченото увеличаване посредством предоставяне на правата за ново засаждане за производство на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина, обозначени с географско указание.
(23)
Някои площи са засадени в нарушение на действащите ограничителни разпоредби, които се отнасят до засаждането; оказа се, че предвидените за гарантиране на продукцията от тези площи санкции, които не нарушават пазара на вино, са трудни за прилагане; следователно трябва да се предвиди изкореняването на незаконно засадените площи; това задължение трябва да се наложи по отношение на всяко незаконно засаждане, направено след публикуването на предложението, което се отнася до настоящия регламент, и от този момент производителите трябва да са наясно за проекта по въвеждането на това задължение.
(24)
Без да се засягат действащите национални мерки, не е възможно, с оглед правната сигурност, да се наложи на общностно равнище изкореняването на незаконно засадените площи преди публикуването на предложението, което се отнася до настоящия регламент; следователно, за да се въведе по-добър контрол върху лозарския потенциал, следва държавите-членки, в определен период, да узаконят положението на посочените площи при извършване на необходимия контрол; различен подход може да се предвиди по отношение на узаконяването според характерните особености на съответното засаждане, особено в случай, когато то води до увеличаване на продукцията; в случай че такъв риск е налице, на съответния производител могат да бъдат наложени адекватни административни санкции.
(25)
Следва да се позволи на държавите-членки да вземат под внимание местните условия и впоследствие, при необходимост, да наложат по-строги правила по отношение на новото засаждане, презасажданията и повторното присаждане.
(26)
Има лозарски зони, чието производство не е адаптирано спрямо търсенето; за да се стимулира адаптирането на сектора като цяло, следва да се насърчава трайното изоставяне на лозарските площи в посочените зони; следователно трябва да се отпусне премия; следва да се повери на държавите-членки управлението на тази премия в рамките на Общността и при извършване на необходимия контрол, така че премията да се разпредели по-добре по съответните райони; впоследствие държавите-членки трябва да могат да посочат съответните райони и за изчислят размера на премията на база обективни критерии и съобразно общата горна граница.
(27)
Производството на вино в държавите-членки, което не надвишава 25 000 хектолитра годишно не би могло да наруши равновесието на пазара; оттук следва тези държави-членки да бъдат освободени от ограниченията по отношение на засаждането, като обаче бъдат лишени от възможността да получават премия за трайно изоставяне на лозарските площи.
(28)
Има други лозарски зони, чието производство не е адаптирано спрямо търсенето, но може да бъде адаптирано чрез преструктуриране на лозята посредством конверсия на сортовете, презасаждане на лозята или подобряване на техниките за управление на лозята; за тази цел следва да се предвиди подкрепа, оказвана при необходимия контрол.
(29)
За да се осигури, че преструктурирането и конверсията се извършват по контролиран начин, те трябва да бъдат планирани; следва плановете да бъдат изготвени на ниво възможно най-близко до производителите, за да се гарантира вземането под внимание на регионалното многообразие; въпреки това, за да осигурят съгласуваността на плановете с правото на Общността, държавите-членки трябва да запазят отговорността си на последна инстанция по отношение на тези планове.
(30)
Преструктурирането и конверсията имат две главни финансови последици за производителите, като загубата на приходи през времето на конверсията и разходи за изпълнението на тези мерки; следователно следва подкрепата да се насочи в тези два аспекта; в процеса на преструктуриране има възможност, в определени граници, за допълнителните национални мерки.
(31)
За по-добро управление на лозарския потенциал е добре да се изготви опис на този потенциал на ниво държава-членка или на регионално ниво; за да се насърчават държавите-членки да изготвят описа, следва да се ограничи до тези от тях, които вече са го изготвили, достъпът до узаконяването на незаконно засадените площи, до увеличаването на правата за засаждане, както и до подкрепа за преструктурирането и конверсията; в случая с регионалните описи районите, изготвили описа, не трябва да бъдат изключени от възползването от мерки за узаконяване, преструктуриране и конверсия, предвид това, че други райони не са го направили; всички регионални описи обаче трябва да се приключат преди 31 декември 2001 г.
(32)
Класифицирането на сортовете лози за производство на вино се осъществява по-добре, когато се прави на ниво по-близко до производителите; оттук следва Общността да натовари с това държавите-членки.
(33)
Регламент (ЕИО) № 2392/86 на Съвета от 24 юли 1986 г. за установяване на лозарския регистър на Общността (46), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1631/98 (47), трябва да остане в сила, за да позволи на държавите-членки, в които регистърът е в процес на създаване, то да приключи; трябва да се предвиди обаче по-нататъшното му изменение или отмяна.
(34)
За да се запази пазарното равновесие, следва да се предвиди помощ за частно складиране на трапезното вино и някои видове гроздова мъст; мярката трябва да бъде възможно най-гъвкава, за да се адаптира към развитието на пазара; за тази цел следва да се предвиди възможността за приключване на прилагането ѝ в най-кратки срокове.
(35)
За да се премахне възможността за използване на интервенцията като изкуствено средство за пласиране на излишната продукция, следва да се промени режимът за дестилация; следователно трябва да се предвидят формите на дестилация, както следва: задължителна дестилация на вторичните продукти на винификацията; задължителна дестилация на вина, произведени от сортове грозде, което не е класифицирано непременно като винени сортове; дестилация с цел поддържане на пазара на вино, като се осигурява непрекъснатост на снабдяването с продукти от дестилация на вино на частите на сектора на спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол, и кризисна дестилация; следва да се премахне всяка друга форма на дестилация; за да се отговори на нуждите на пазара и специфичните регионални условия, предвидените мерки трябва да бъдат възможно най-гъвкави.
(36)
Предвид влошеното качество на вината, получени чрез свръхналягане, тази практика трябва да се забрани и за да се избегне, да се предвиди задължителна дестилация на джибрите и винената утайка; при все това, с оглед условията за производство в някои лозарски райони, то могат да бъдат предвидени дерогации от това задължение; освен това при положение че производствените и пазарните структури в лозарска зона А или в гермаската част на лозарска зона В, или в районите с лозови насаждения в Австрия, са на път да докажат, че целите на мярката са постигнати, за производителите от тези райони следва да замени задължението за дестилация на вторичните продукти от винификацията със задължението да се извличат под контрол вторичните продукти.
(37)
Трябва да се ориентира производството на вино от сортове грозде, които не са непременно класифицирани на първо място като сортове винено грозде, към традиционни за сектора на спиртните напитки предназначения и други традиционни употреби; следва да се предвиди задължителна дестилация на вината, чиито количества надхвърлят тези на нормално произведените за тези предназначения вина.
(38)
Някои части на сектора на спиртните напитки представляват важен традиционен канал за пласирането на продукти от винена дестилация и други лозаро-винарски продукти; следователно за задоволяването на този пазар следва, за дестилацията на трапезни вина и на вина, от които може да се произведат трапезни вина, да се предвиди от страна на Общността първична помощ за дестилацията на тези вина и вторична помощ за съхранението на получения дестилат.
(39)
За да се справят с изключителни случи на смущения на пазара и със сериозните проблеми по отношение на качеството, трябва да се предвиди мярка за кризисна дестилация; предвид специфичните положения следва Комисията да определи размера и вида на помощта, включително в случая, когато е констатиран значителен спад на пазарната цена за дадена категория вино; мярката трябва да бъде приложена на доброволни начала от производителите; следва да се предвиди, че в случай на прилагане на мярката в продължение на три последователни години за специална категория вино (в специална зона) Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад и, при необходимост, предложения;
(40)
Реализацията на алкохола, получен от дестилация, трябва да се осъществява така, че да позволяват по-голяма прозрачност и контрол и предотвратяване на всякакви смущения на традиционните пазари на алкохол.
(41)
Понастоящем увеличаването на естественото алкохолно съдържание не е постигнато при еднакви икономически условия от всички производители на Общността поради различия в енологичните практики, разрешени с настоящия регламент; за да се премахне тази дискриминация, трябва да се насърчава употребата на лозаро-винарски продукти за обогатяване, което да позволи разширяването на техните канали и предотвратяването на излишъци от вино; за да се постигне това, трябва да се изравнят цените на различните продукти за обогатяване; този резултат може да се постигне посредством въвеждане на режим за помощ за концентрираната гроздова мъст и на ректифицираната концентрирана гроздова мъст от някои райони и използвани за обогатяване.
(42)
За да се постигне по-трайно равновесие между производството и потреблението, се запазва необходимостта от засилване употребата на лозаро-винарски продукти; изглежда оправдано да се интервенира дори преди етапа на производството на трапезни вина, като се насърчи използването на гроздова мъст за цели, различни от винификацията, чрез помощ, която да гарантира запазването на традиционните канали за лозаро-винарски продукти на Общността; една такава мярка трябва да се прилага, без да се нарушава конкуренцията и като се вземат предвид традиционните методи на производство.
(43)
Производителите, които не са изпълнили задълженията си за дестилацията, трябва да бъдат лишени от възползването от всяка друга интервенционна мярка.
(44)
При завишени цени на пазара на Общността следва съответно да се предвидят мерки.
(45)
С оглед характеристиките на пазара на вино създаването на организации на производителите има вероятност да подпомогне постигането на целите на общата организация на пазара; държавите-членки могат да признаят тези организации; те от своя страна трябва да се създават доброволно и да докажат обхвата и ефикасността на услугите, които предлагат на членовете си.
(46)
За да се подобри функционирането на пазара на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, държавите-членки трябва да бъдат готови да пристъпят към изпълнение на взетите от секторните организации решения; обхватът на тези решения трябва да изключва съгласуваните практики; следва Комисията да гарантира съответствието на тези решения с правото на Общността; секторните организации трябва да изпълнят определени задачи, като се съобразяват с интересите на потребителите.
(47)
От съображения, свързани със здравето и за да се стимулира подобряване на качеството, следва да се определят на общностно равнище единствените енологични обработки и практики, които се разрешават за производството на продукти, обхванати в настоящия регламент; от сходни съображения за производството на предназначени за директна консумация от човека вина, трябва да се използват единствено сортове винено грозде.
(48)
Предвид факта, че производствените условия, и по-специално почвите, теренът и климатът варират значително от една лозарска зона на Общността до друга, важно е тези вариации да се вземат под внимание при енологичните обработки и практики; с оглед опростяване и улесняване на измененията на база опита и технологичния прогрес трябва да се определят някои технически ограничения и условия, свързани с тези практики, и обработки в рамките на характерните особености на приложение; следва обаче да бъдат фиксирани в настоящия регламент границите на серния двуокис, сорбиновата киселина, калиевия сорбат с оглед важността им от здравословна гледна точка.
(49)
Трябва да се предвидят технологични правила за анализ, разрешени за лозаро-винарските продукти.
(50)
Означението, наименованието и търговското представяне на продуктите, обхванати от настоящия регламент, могат да имат важни последствия при търговския им пласмент; оттук следва, във връзка с това, настоящия регламент да определи правилата, които се отнасят до законовите интереси на потребителите и производителите и способстват за правилното функциониране на вътрешния пазар и производството на качествени продукти; основните принципи на тези правила трябва да предвиждат задължителното използване на някои означения за идентифициране на продукта и предоставяне на ценна информация на потребителите, както и допълнителното използване на други обозначения на база правилата на Общността или при разпоредби, които се отнасят за превенцията на злоупотреби.
(51)
Правилата за означаването трябва да предвидят разпоредби за превенцията на злоупотреби, за санкции на общностно равнище в случай на неправилно етикетиране, за използване на езици, и по-специално когато се използват различни азбуки и знаци, особено когато те могат да предизвикат объркване у потребителите.
(52)
Предвид различията на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и техните пазари, както и очакванията на потребителите и традиционните употреби, правилата трябва да бъдат диференцирани според съответните продукти, по-специално що се отнася до пенливото вино, и според техния произход.
(53)
Следва правилата да се прилагат по същия начин при етикетирането на вносни продукти, по-специално за да се поясни произходът им и да се избегне объркването им с продукти на Общността.
(54)
Правото да се използват географски указания и други традиционни наименования има икономическа стойност; оттук следва да се регламентира това право и да се защитават тези означения; за да се стимулира лоялната конкуренция и да не се объркват потребителите, може да се окаже необходимо тази закрила да се отрази върху продуктите, които не са обхванати от настоящия регламент, включително тези, които не са посочени в приложение I към Договора.
(55)
С оглед интереса на потребителите и възможността за подобен подход спрямо качествените вина, произведени в определен район в трети страни, трябва да се предвиди, в рамките на взаимните договорености, възможността вносните вина, предназначени за пряка консумация от човека и означени с географско указание, да са под режим на защита и контрол, когато се търгуват в Общността.
(56)
За да се вземат предвид задълженията, които произтичат от членове 23 и 24 от Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост, неделима част от Споразумението, с което се създава Световната търговска организация, прието с Решение 94/800/ЕО (48), следва да се предвиди правото на заинтересованите страни, при известни условия, да препятстват незаконното използване на географските указания, защитени от трета страна член на СТО.
(57)
Осъществяването на политика за качество в областта на селското стопанство и в частност в лозаро-винарския сектор може единствено да допринесе за подобряване на пазарните условия и с това да доведе до разширяване на каналите за пласмент; приемането на общи допълнителни правила по отношение на производството и контрола на качествените вина, произведени в определен район, се вписва в рамките на такава политика и може да допринесе за осъществяването на тези цели.
(58)
За да се поддържа едно минимално ниво на качество на качествените вина, произведени в определен район, да се избегне неконтролируемото нарастване на производството на тези вина и за да се хармонизират разпоредбите на държавите-членки с оглед създаването на условия за конкуренция в Общността, следва да се фиксира рамката от правила на Общността относно производството и контрола на тези вина, с която специфичните разпоредби на държавите-членки трябва да се съобразяват.
(59)
Необходимо е да се изброят и да се определят естеството и обхватът на елементите, които позволяват да се характеризира всяко от качествените вина, произведени в определен район, като се вземат предвид традиционните условия на производство; трябва обаче да се направи общо усилие за хармонизиране по отношение на изискванията за качество; тези елементи трябва да са, както следва: очертаване границите на производствената област, сортовете лози, практики за обработка на земята, методите за винификация, минимално естествено алкохолно съдържание, добив на хектар, уточняване на органолептичните характеристики; като се вземе предвид специфичното естество на ликьорните качествени вина, произведени в определен район, и пенливите вина, произведени в определен район, трябва да се определят специфични правила за тези продукти.
(60)
Опитът показва, че е необходимо да се определят с по-голяма точност правилата, които се отнасят до декласифицирането на качествените вина, произведени в определен район, в трапезни вина и да се предвидят случаите, при които производителят може да не поиска класифициране за качествено вино, произведено в определен район, на продукт, описан в декларация за реколтата, или за производството като продукт, годен за производството на качествено вино, произведено в определен район.
(61)
За да се съхрани специфичният характер на качеството на качествените вина, произведени в определен район, следва да се позволи на държавите-членки да прилагат допълнителни правила или по-строги от правилата на Общността относно производството и пласмента на качествените вина, произведени в определен район, в съответствие с лоялните и традиционните практики.
(62)
Създаването на единен пазар на виното в Общността включва въввеждането на единен търговски режим на външните граници на Общността; търговски режим, който включва вносни мита и възстановявания при износ в допълнение към мерките, свързани с външния пазар, следва да стабилизира пазара на Общността; този търговски режим се основава на споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори.
(63)
За да се контролира обемът на търговията с вино с трети страни, следва да се въведе за някои продукти режим на вносни и износни лицензии, който включва внасянето на гаранция за осъществяването на операциите, за които са издадени лицензиите.
(64)
За да предотврати или да противодейства на неблагоприятни въздействия върху пазара на Общността, резултат от вноса на някои селскостопански продукти, вносът на един или повече от тези продукти трябва да се подложи на заплащането на допълнителна такса върху вноса, ако са изпълнени някои условия.
(65)
Следва, при определени условия, да се предоставят на Комисията правомощия за откриване и управление на тарифните квоти, които произтичат от международните спогодби, сключени съгласно Договора или други актове на Съвета.
(66)
При осъществяване износ за трети страни възможността да се предостави възстановяване при износ, равно на разликата между цените в Общността и цените на световния пазар и съответстващо на Споразумението за селското стопанство на СТО (49), би следвало да закриля участието на Общността в международната търговия с вино; тези възстановявания при износ са подчинени на ограничения в количествено и стойностно отношение.
(67)
Трябва да се осигури съблюдаването на ограниченията в стойностно отношение при определянето на възстановяванията посредством контрол върху плащанията в рамките на правилата, отнасящи се до Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието; контролът може да бъде улеснен чрез задължителното предварително фиксиране на възстановяванията, като същевременно се предвижда възможността, в случай на диференцирани възстановявания, за промяна на предварително определеното местоназначение в рамките на географската зона, където се прилага единен размер на възстановяването; при промяна на местоназначението следва да се плати възстановяването, приложимо към действителното местоназначение, но не повече от размера, приложим към предварително определеното местоназначение.
(68)
Съблюдаването на количествените ограничения изисква въвеждането на система на надежден и ефективен контрол; за целта следва да се подчини предоставянето на всяко възстановяване на изискване за представяне на износна лицензия; предоставянето на възстановяванията в наличните граници трябва да се извършва съобразно специфичното положение на всеки отделен продукт; дерогации от това правило следва да се позволят само за операции по предоставяне на хранителни помощи, които са освободени от всякакви ограничения; контролът върху количествата продукти, изнесени с възстановявания по време на пазарните години, предвидени в Споразумението за селското стопанство на СТО, трябва да се извършва на основата на износните лицензии, издавани за всяка пазарна година.
(69)
В допълнение на така описаната система и доколкото е необходимо правилното ѝ функциониране, следва да се предвиди възможността за преминаване към режим на активно усъвършенстване и, доколкото пазарната ситуация го налага, да се забрани този режим.
(70)
Режимът на митата позволява да отпадне всяка друга мярка за защита на външните граници на Общността; при все това механизмът на вътрешния пазар и митата може, при изключителни обстоятелства, да покаже несъвършенства; в такива случаи, за да не се допусне пазарът на Общността да се окаже в беззащитна позиция спрямо смущенията, които могат да последват в резултат от това, следва да е възможно неотложното предприемане на всички необходими мерки; тези мерки трябва да бъдат съобразени със задълженията, които произтичат от споразуменията на СТО.
(71)
Внасяните от трети страни продукти трябва да се подчинят на правила, свързани с определени спецификации на продуктите, които да гарантират известно равновесие по отношение на определенията на вината в Общността; тези продукти също така трябва да бъдат съобразени с правилата в страните, от които произхождат, и, при необходимост, да се придружават от отчет за анализ.
(72)
Следва да се предвиди за всички продукти, предмет на настоящия регламент и разпространявани вътре в Общността, да имат придружителен документ.
(73)
Установяването на единния пазар може да се компрометира с даването на някои помощи; следователно следва разпоредбите на Договора, свързани с оценката на предоставяните от държавите-членки помощи и със забраната на несъвместимите с пазара помощи, да намерят приложение в лозаро-винарския сектор; разпоредбите относно премиите за трайно изоставяне на лозарски площи не трябва да препятстват отпускането на национални помощи със същите цели.
(74)
С оглед неизбежната сложност на правилата в лозаро-винарския сектор трябва компетентните органи на държавите-членки да носят отговорност за тяхното спазване; Комисията следва да е отговорна за осъществяване на контрола и осигуряване на спазването им чрез своите инспектори, в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки.
(75)
Паралелно с развитието на общия пазар на вино държавите-членки и Комисията трябва да си обменят необходимата информация за прилагането на настоящия регламент; производителите на грозде, предназначено за винификация, на мъст и на вино, трябва да декларират реколтата си; предвид необходимостта от тази информация държавите-членки трябва да изискват от производителите и друга информация; Комисията трябва да може да разчита на външна помощ при обработването на всички тези данни.
(76)
За да се улесни изпълнението на съответните разпоредби, следва да се предвиди процедура, която въвежда тясното сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на управителен комитет.
(77)
Разходите, понесени от държавите-членки в резултат от изпълнение на задълженията по приложение на настоящия регламент, трябва да бъдат финансирани от Общността съгласно Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (50).
(78)
Общата организация на пазара на вино трябва да вземе предвид целите, предвидени в членове 33 и 131 от Договора.
(79)
Общата организация на пазара на вино трябва също да спазва споразуменията, сключени по силата на член 300, параграф 2, от Договора, и по-специално тези, които са част от Споразумението за създаване на Световната търговска организация, по-специално Споразумението за техническите пречки пред търговията (51).
(80)
Преходът от разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 822/87 и други регламенти, които се отнасят до лозаро-винарския сектор, към разпоредбите на настоящия регламент, може да създаде затруднения, които не са разрешени в настоящия регламент; за да се попречи на тази вероятност, трябва да се позволи на Комисията да приеме необходимите преходни мерки; следва също така Комисията да бъде оправомощена да решава специфичните практически проблеми,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ
Член 1
1. Общата организация на пазара на вино се състои от правила относно лозарския потенциал, пазарните механизми, организациите на производителите и секторните организации, както и енологичните практики и обработки, описанието, обозначението, представянето и защитата на продуктите, качествените вина, произведени в определен район (V.Q.P.R.D.), и търговията с трети страни.
2. Тя се прилага за продуктите, както следва:
Код по КН
Описание
а)
2009 60
Гроздов сок (включително и гроздова мъст)
2204 30 92
Друг вид гроздова мъст, различна от тази в процес на ферментация или във ферментация, прекъсната от добавянето на алкохол
2204 30 94
2204 30 96
2204 30 98
б)
ex 2204
Вино от прясно грозде, включително обогатени вина; гроздова мъст, различна от тази в позиция 2009, като изключва друга гроздова мъст от подпозиции 2204 30 92, 2204 30 94, 2204 30 96 и 2204 30 98
в)
0806 10 93
Прясно грозде, различно от трапезното
0806 10 95
0806 10 97
2209 00 11
Винен оцет
2209 00 19
г)
2206 00 10
Пикет
2307 00 11
Винени утайки
2307 00 19
2308 90 11
Джибри от грозде
2308 90 19
3. Определенията на понятията, използвани за продуктите в настоящия регламент, се съдържат в приложение I; определенията на понятията относно алкохолното съдържание - в приложение II; понятията за лозарските зони - в приложение III. Подробни правила за прилагането на приложенията могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
4. Пазарната година за продуктите, обхванати от настоящия регламент, оттук нататък наричана „лозарска година“, започва на 1 август всяка година и приключва на 31 юли следващата година.
ДЯЛ II
ПРОИЗВОДСТВЕН ПОТЕНЦИАЛ
ГЛАВА I
ЗАСАЖДАНЕ НА ЛОЗИ
Член 2
1. Засаждането на винени сортове лози, класифицирани съгласно член 19, параграф 1, се забранява до 31 юли 2010 г., освен ако то не се извършва в съответствие с:
а)
право на ново засаждане, по смисъла на член 3;
б)
право на презасаждане, по смисъла на член 4; или
в)
право на засаждане, предоставено от резерв, по смисъла на член 5 или член 6, параграф 1, в случай че се прилага член 5, параграф 8.
До същата дата се забранява и повторното присаждане на винени сортове грозде към сортове, различни от винените сортове.
2. Грозде, добито от площи:
а)
които са били засадени с лози преди 1 септември 1998 г., и
б)
продукция от което, съгласно член 6, параграф 3 и член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 822/87 може да бъде пласирана единствено за дестилация,
не може да бъде използвано за производството на вино, предназначено за търговия. Продуктите от това грозде могат да бъдат пуснати в обращение единствено за целите на дестилацията. Те обаче не могат да се използват в производството на алкохол с действително алкохолно съдържание от 80 об. % или по-малко.
3. Когато една държава-членка е съставила опис на своя лозарски производствен потенциал съгласно член 16, може да бъде допусната дерогация от параграф 2 от настоящия член. Подобна дерогация трябва да се предостави до 31 юли 2002 г. и трябва да включва разрешение за съответните площи за производство на вино, предназначено за продажба.
Дерогацията се допуска:
а)
когато съответният производител е изкоренил преди това други лози върху еквивалентна площ по отношение на чистата реколта, освен в случаите, когато е получил за съответната площ премия за изкореняване, съгласно законодателството на Общността или националното законодателство; и/или
б)
чрез разрешение за ползване на правата на презасаждане, получени от даден производител за период от време, който следва да бъде определен след засаждането на тази площ; държавите-членки могат също да използват за целта новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, параграф 1; и/или
в)
когато държавата-членка може да докаже, (по удовлетворителен начин за Комисията), че притежава права на презасаждане, за които не е предявила претенции, но биха могли да бъдат валидни, ако бе отправила искане; подобни права могат да бъдат използвани или преразпределяни на производителите за еквивалентна площ по отношение на чистата реколта; и/или
г)
когато производителят е предприел, за период от три години, изкореняване на еквивалентна площ по отношение на чистата реколта и когато тази площ е била вписана в лозарския регистър на съответната държава-членка;
4. Когато се прилага параграф 3, букви а) или в), държавите-членки налагат административно наказание на съответните производители.
5. Параграф 3, буква в) може да се прилага единствено по отношение на площ, която не надхвърля 1,2 % от площта лозови насаждения.
6. Параграф 3, буква б) се прилага, както следва:
а)
когато производителят получава права от даден резерв, тези права могат да бъдат получени единствено съгласно член 5, параграф 3, буква б), като производителят заплаща 150 % от цената, обичайно получавана от държавата-членка за прилагането на тази разпоредба; или
б)
когато производителят придобива право на презасаждане, то се отнася за съответната площ плюс 50 %, като тези 50 % се прехвърлят на резерва или резервите съгласно член 5 или се добавят към новосъздадените права за засаждане, съгласно член 6, параграф 1, в случаите когато се прилага член 5, параграф 8.
7. Площите с лозови насаждения, класифицирани съгласно член 19, параграф 1 като сортове винено грозде, и:
а)
засадени от 1 септември 1998 г. и чиято продукция съгласно член 6, параграф 3 или член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 822/87 може единствено да бъде пласирана за дестилация или
б)
засадени в нарушение на забраната за засаждане съгласно параграф 1,
се изкореняват. Разходите по изкореняването се поемат от съответния производител. Държавите-членки се задължават да предприемат необходимите мерки, с които да осигурят прилагането на настоящия параграф.
Член 3
1. Държавите-членки могат да предоставят права на производителите на ново засаждане за площи:
а)
определени за ново засаждане в рамките на мерките за комасация на земята или мерки, свързани с отчуждаване на имоти в обществен интерес, приети съгласно националното законодателство;
б)
определени за експерименти за целите на винопроизводството; или
в)
определени за разсадници.
Държавите-членки могат също да предоставят права на ново засаждане на площи, чиито лозаро-винарски продукти са предназначени единствено за семейна консумация от лозарите.
2. Държавите-членки могат също да предоставят права за ново засаждане не по-късно от 31 юли 2003 г. за площи, предназначени за производството на качествено вино, произведено в определен район, или трапезно вино, описано с географско указание, за което е установено, че благодарение на качеството му производството на това вино е много по-ниско от търсенето.
3. Правата на ново засаждане се използват от производителя, на който са предоставени, във връзка с площите и за целите, за които са били предоставени.
4. Правата на ново засаждане се упражняват преди края на втората лозарска година след тази, в която те са предоставени. Правата на ново засаждане, различни от тези, посочени в параграф 1, които не са били използвани по предназначение, се разпределят на резерв, съгласно член 5, параграф 2, буква а).
5. Права на ново засаждане, различни от тези, посочени в параграф 1, могат да бъдат предоставяни на производителите единствено в рамките на квоти, определени в член 6, параграф 1. За целта:
а)
преди новосъздадените права, посочени в член 6, да бъдат разпределени на даден резерв или резерви, държавите-членки се уверяват, че предоставянето на права за ново засаждане няма да доведе до намаляване размера на новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, параграф 1, до стойност по-малка от нула; и
б)
след като дадена държава-членка е разпределила новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, на даден резерв или резерви, последвалото предоставяне на право на ново засаждане означава погасяване на предоставеното право на засаждане, съответстващо на еквивалентна площ по отношение на чистата реколта, разпределено на даден резерв или резерви за съответния район. В случаите, когато даден резерв или резерви не разполагат с достатъчно права на засаждане, не могат да се предоставят права на ново засаждане.
Член 4
1. Правата на презасаждане са, както следва:
а)
правата на презасаждане, предоставени в съответствие с параграф 2; или
б)
подобни права, придобити в съответствие със законодателство на Общността или национално законодателство, което вече не в в сила.
2. Държавите-членки предоставят права на презасаждане на производители, които са изкоренили дадена площ от лозя. Държавите-членки могат да предоставят права на презасаждане на производители, които са предприели изкореняването на площи с лозя преди края на третата лозарска година, след засаждане на площта. Правата на презасаждане са валидни за площ, която е еквивалентна по отношение на чистата реколта на площта, от която лозята са били или предстои да бъдат изкоренени.
3. Правата на презасаждане се упражняват в стопанството, по отношение на което те са били предоставени. Държавите-членки могат да предвидят подобни права на презасаждане да се упражняват единствено на територията на площта, на която е било предприето изкореняването.
4. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 3 правата на презасаждане могат да се прехвърлят изцяло или частично на друго стопанство в същата държава-членка, когато:
а)
част от даденото стопанството се прехвърли на същото това друго стопанство. В този случай правото може да използва на територията на последното стопанство на площ, не по-голяма от прехвърлената; или
б)
площи от същото това друго стопанство са предназначени за:
i)
производството на качествени вина, произведени в определен район, или трапезни вина, описани с географско указание,
или
ii)
за обработването на разсадници.
Правата могат да се използват единствено за площите и целите, за които са били предоставени.
Държавите-членки осигуряват прилагането на тези дерогации да не доведе до цялостно увеличаване на производствения потенциал на тяхна територия, и по-специално в случаите, когато прехвърлянето става от площи без напоителни съоръжения към площи с такива съоръжения.
5. Правата на презасаждане, придобити по силата на настоящия регламент, се използват преди края на петата лозарска година, считано от края на годината, в която се е провело изкореняването. Чрез дерогация този период може да бъде продължен от държавите-членки до осем лозарски години. Неоползотворените права на засаждане в този период се разпределят на даден резерв съгласно член 5, параграф 2, буква а).
Член 5
1. С цел подобряване на управлението на производствения потенциал на национално ниво и/или регионално ниво, държавите-членки създават национален резерв и/или, в зависимост от случая, регионални резерви за правата на засаждане.
2. Правата, разпределени на даден резерв или резерви, са, както следва:
а)
права на ново засаждане, права на презасаждане и права на засаждане, предоставени от резерва, които не са използвани в срока, определен в член 3, параграф 4, член 4, параграф 5 и параграф 6 от настоящия член;
б)
права на презасаждане, разпределени на резерва от производителите, титуляри на тези права, при необходимост, срещу заплащане от национални фондове, чийто размер и условия се определят от държавите-членки, като се вземат под внимание законовите интереси на страните;
в)
новосъздадени права на засаждане, посочени в член 6.
3. Държавите-членки могат да предоставят правата, разпределени на резерва, както следва:
а)
без заплащане на производители, които са под 40-годишна възраст и притежават необходимите професионални умения и компетентност и започват работа във лозарско стопанство за първи път като ръководители; или
б)
срещу заплащане в националния или, по целесъобразност, в регионалните фондове, на производители, които възнамеряват да използват правата си на засаждане на лозя, чиято продукция има осигурена пазарна реализация. Държавите-членки дефинират критериите, по които се определя сумата за плащане, която може да варира в зависимост от бъдещия краен продукт на лозята.
4. Държавите-членки съблюдават, че мястото, където се използват правата на засаждане, предоставени от съответния резерв, използваните сортове и техники на обработване, гарантират съответствие на последващото производство на търсенето и съответствие на получените добиви на средните за района, където се използват правата, особено в случаите, когато правата на засаждане, които произхождат от площи, които не разполагат с напоителни съоръжения, се ползват в площи, разполагащи с такива съоръжения.
5. Правата на засаждане, разпределени на даден резерв, могат да бъдат предоставени от същия този резерв не по-късно от края на петата лозарска година след годината на разпределянето им. Правата на засаждане, които не са били предоставени за този период, се погасяват с приключването му.
6. Правата на засаждане, предоставени от съответния резерв, се използват преди края на втората лозарска година след годината на предоставянето им. Права на засаждане, предоставени от съответния резерв, но които не са ползвани през този период, се разпределят на резерва, съгласно параграф 2, буква а).
7. В случай че дадена държава-членка създава регионални резерви, тя може да формулира правила, които разрешават прехвърлянето на права на засаждане между отделните резерви. Ако в една държава-членка съществуват както национални, така и регионални резерви, то прехвърлянето между тях също може да бъде разрешено.
За посочените в настоящия параграф прехвърляния може да се прилага коефициент за намаление.
8. Чрез дерогация от параграфи 1-7 компетентните органи в дадена държава-членка могат да предпочетат да не прилагат системата на резерви, ако държавата-членка е в състояние да докаже, че е налице ефективна система за управление на правата на засаждане, прилагана на цялата ѝ територия. Системата, при необходимост, може да дерогира от съответните разпоредби, на настоящата глава. В случай че държавата-членка притежава подобна система, правата на засаждане, посочени в първото изречение на член 4, параграф 5, се удължават с пет години. Второто изречение на член 4, параграф 5 остава приложимо.
Член 6
1. Новосъздадените права на засаждане, включително и правата на ново засаждане, предоставени от държавата-членка по силата на член 3, параграф 2, се разпределят, както следва:
а)
Германия
:
1 534 ха;
Гърция
:
1 098 ха;
Испания
:
17 355 ха;
Франция
:
13 565 ха;
Италия
:
12 933 ха;
Люксембург
:
18 ха;
Австрия
:
737 ха;
Португалия
:
3 760 ха.
б)
резерв на Общността: 17 000 ха.
2. Новосъздадените права на засаждане могат да бъдат единствено разпределени на даден резерв или ползвани съгласно член 2, параграф 3, буква б), когато държавата-членка е съставила опис на своя производствен потенциал, съгласно член 16.
3. Разпределението на новосъздадените права на засаждане, посочени в параграф 1, на даден резерв или тяхното ползване съгласно член 2, параграф 3, буква б) е еднократно.
Член 7
1. В настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„изкореняване“ означава пълното премахване на лозови коренища на дадена площ с лозови насаждения;
б)
„засаждане“ означава окончателното установяване на лозови насаждения или части от лозови насаждения, присадени или не, с оглед производството на грозде или изграждането на разсадници;
в)
„право на засаждане“ означава правото да се засаждат лози в рамките на право на ново засаждане, право на презасаждане, предоставено от резерв, или новосъздадено право на засаждане съгласно условията, посочени в членове 3, 4, 5 и 6;
г)
„право на презасаждане“ означава правото да се засаждат лози на площ, еквивалентна по отношение на чистата реколта на площта, от която лозовите насаждения са били изкоренени или предстои да бъдат изкоренени в съответствие с условията, определени в член 4 и член 5, параграф 8;
д)
„повторно присаждане“ означава присаждането на лоза, която вече е била подложена на присаждане.
2. Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила, по-специално, могат да включват:
-
разпоредби относно условията за дестилация на продуктите, посочени в член 2, параграф 7;
-
разпоредби относно условията за предотвратяване на прекомерните административни затруднения при прилагане разпоредбите от настоящата глава;
-
признаването, посочено в член 3, параграф 2;
-
съвместното съществуване на лозови насаждения съгласно член 4, параграф 2;
-
прилагането на коефициент на намаление съгласно член 5, параграф 7;
-
функционирането на резерва на Общността съгласно член 6, параграф 1. Подробните правила, по-специално, могат да уреждат в периода до 31 декември 2003 г. разпределението на новосъздадените права на засаждане от резерва на Общността към държавите-членки за ползването им в райони, където може да се докаже наличието на допълнителни нужди, които могат да бъдат задоволени посредством разпределение на новосъздадените права;
-
разпоредби, които да гарантират, че новосъздадените права на засаждане, предоставени съгласно член 3, параграф 1, не противоречат на забраната за нови засаждания, предвидена в член 2, параграф 1.
3. До 31 декември 2003 г. и на всеки 3 години от тази дата Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за прилагане разпоредбите от настоящата глава. Докладът може да бъде съпровождан, при необходимост, от предложения за предоставянето на допълнителни новосъздадени права на засаждане.
ГЛАВА II
ПРЕМИИ ЗА ИЗОСТАВЯНЕ НА ЛОЗАРСКИ ПЛОЩИ
Член 8
1. Премия се отпуска срещу трайното изоставяне на лозарската дейност на определена площ.
Премия се отпуска, съгласно разпоредбите на настоящата глава, на производители, които обработват култивирани лозарски площи, предназначени за производство на винено грозде. Съответната площ не трябва да бъде по-малка от 10 акра.
2. Държавите-членки могат да определят площите, за които може да се отпусне премия. Те могат също така да подчинят определянето на условия, по-специално, за да се гарантира равновесието между производство и екология в съответните райони.
3. При отпускане на премия производителят губи правото на презасаждане по отношение на площта, за която е предназначена премията.
4. Държавите-членки определят размера на премията за хектар, като вземат под внимание елементите, както следва:
а)
селскостопанския добив или производствения капацитет на стопанството;
б)
технологичните методи на производството;
в)
съответната площ, съотнесена към общата площ на стопанството;
г)
типа вино, което се произвежда;
д)
съществуването на свързана обработка на земята.
5. Размерът на премията не надхвърля максималните стойности, които трябва да се определят.
Член 9
Спрямо следните площи не се отпуска премия:
а)
обработени лозарски площи, за които са констатирани нарушения на националните разпоредби или законодателството на Общността относно засаждането, за период, който следва да бъде определен, но който не надвишава 10 лозарски години;
б)
лозарски площи, които вече не се поддържат;
в)
лозарски площи, засадени за период, който следва да се определи, но не може да надвишава 10 лозарски години;
г)
лозарски площи, които са получили финансиране за преструктуриране и конверсия за период, който следва да се определи, но който не надвишава 10 лозарски години.
Член 10
Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 75.
Тези правила включват, по-специално:
а)
датите за подаване на заявленията и за извършване на изкореняването;
б)
условията за отпускане на премиите;
в)
максималните суми, посочени в член 8, параграф 5;
г)
екологични съображения;
д)
определяне на периодите, посочени в член 9.
ГЛАВА III
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ И КОНВЕРСИЯ
Член 11
1. Създава се режим на преструктуриране и конверсия на лозята.
2. Режимът цели привеждане в съответствие на производството към търсенето на пазара.
3. Режимът обхваща една или повече от мерките, както следва:
а)
конверсия на сортовете, включително и чрез повторно присаждане;
б)
промяна на местонахождението на лозята;
в)
подобряване на техниките на управление на лозята, свързани с целта на режима.
Режимът не обхваща обичайното обновление на лозята, които са приключили естествения си жизнен цикъл.
4. От режима могат да се ползват само онези райони на дадена държава-членка, по отношение на които тя е съставила опис на производствения потенциал съгласно член 16.
Член 12
Държавите-членки отговарят за плановете за преструктуриране и конверсия, включително и за одобрението на тези планове при необходимост. Плановете отговарят на правилата, определени в настоящата глава и правилата за приложение.
Член 13
1. Отпускането на помощ за преструктуриране и конверсия изисква готов план и, при необходимост, одобрен от държавата-членка. Помощта се отпуска под формата на:
а)
обезщетение на производителите за понесена загуба на приходи вследствие изпълнението на плана, и
б)
помощ за покриване на разходите по преструктурирането ѝ.
2. Обезщетението за производители, понесли загуба на приходи, може да е под формата на:
а)
разрешение за съвместното съществуване на стари и нови лозови насаждения за определен период от време, който не трябва да превишава три години въпреки разпоредбите в глава I от настоящия дял; или
б)
обезщетение, изплащано от Общността.
3. Помощта на Общността за разходите по преструктурирането и конверсията не може да надвишава 50 % от тези разходи. За регионите, класифицирани като региони по цел 1, съгласно Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно определяне на подробни правила за структурните фондове (52), помощта на Общността може да достигне до 75 %. Без да се засяга член 14, параграф 4, държавите-членки по никакъв начин не могат да участват във финансирането.
Член 14
1. Всяка година Комисията предоставя на държавите-членки първоначални разпределяния на база обективни критерии, като взема предвид спецификата на ситуациите и нуждите, както и усилията, които следва да бъдат направени предвид целта на режима.
2. Първоначалните разпределяния трябва да бъде адаптирани от гледна точка на реалните разходи и на ревизирани прогнози за разходите, предадени от държавите-членки, като се взема предвид целта на режима и се съобразят наличните средства.
3. Финансовите помощи между държавите-членки се разпределят, като се взема предвид делът на лозарските площи на Общността в съответната държава-членка.
4. В случай че на държавата-членка е разпределена финансова помощ за определен брой хектари, държавата-членка може да я ползва за по-голям брой хектари от разпределените. В този смисъл държавата-членка може да използва национални средства, за да допълни намалената сума на хектар, така че тя да достигне до нивото на първоначалния максимум на хектар на помощта на Общността.
Член 15
Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, определена в член 75.
Тези правила могат да включват, по-специално:
а)
минималния размер на съответните лозя;
б)
разпоредби, които регулират ползването на правата на презасаждане при изпълнение на плановете;
в)
разпоредби, които целят предотвратяване на нарастването на производствения потенциал, вследствие прилагане разпоредбите на настоящата глава;
г)
максималния размер на помощта на хектар.
ГЛАВА IV
ИНФОРМАЦИЯ И ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
1. Описът на производствения потенциал съдържа следната информация:
а)
площите с лозови насаждения, класифицирани като сортове за производството на вино съгласно член 19, параграф 1, на територията на съответната държава-членка;
б)
съответните сортове;
в)
съвкупността от съществуващите права на засаждане;
г)
национални или регионални разпоредби, приети в съответствие с настоящия дял.
2. Дадена държава-членка може да предвиди описът да се изготвя по райони. В този случай обаче регионалните описи трябва да бъдат готови до 31 декември 2003 г. Съгласно разпоредбите на настоящия регламент, ако даден район не успее да състави своя опис, то това няма да препятства прилагането на настоящия дял в други райони на същата държава-членка.
Член 17
1. Комисията може да прави оценка на:
а)
производството на лозаро-винарския сектор;
б)
промишлената употреба на лозаро-винарските продукти;
в)
тенденциите за потребление на вино и други продукти на лозаро-винарския сектор, които подлежат на консумация без допълнителна преработка;
г)
всеки един елемент, който трябва да бъде известен за целите на управлението на пазара или на режим за привеждане в съответствие на предлагането.
2. При извършването на тези оценки Комисията може да използва и външна помощ.
3. Комисията осигурява средства за провеждане на независимо изследване на интерспецифичните сортове. На база това изследване тя трябва да представи до 31 декември 2003 г. доклад на Европейския парламент и на Съвета, който, ако е необходимо, да бъде съпроводен с предложения.
Член 18
1. Производителите на грозде за производството на вино и производителите на гроздова мъст и вино декларират всяка година количествата, получени от последната реколта. Държавите-членки могат също така да задължат търговците на грозде, предназначено за винопроизводство, да декларират всяка година пласираните на пазара количества от последната реколта.
2. Производителите на мъст и вино и търговците, различни от търговците на дребно, декларират всяка година наличните количества от гроздова мъст и вино, били те от сегашната реколта или от предходни години. Внесените количества гроздова мъст и вино от трети страни се обявяват отделно.
Член 19
1. Държавите-членки трябва да класифицират сортове лози за производство на вино. Всички класифицирани сортове трябва да принадлежат към вида Vitis vinifera или да произхождат от кръстоска на този вид с други видове от рода Vitis. Сортове, които не могат да бъдат включени в класификацията са, както следва:
-
Noah,
-
Othello,
-
Isabel,
-
Jacquez,
-
Clinton,
-
Herbemont.
2. В своята класификация държавите-членки посочват сортовете лози, годни за производството на всяко от качествените вина, произведени в определен район, произведени на територията им. Тези сортове трябва да бъдат от вида Vitis vinifera.
3. Единствено посочени в класификацията сортове лози могат да бъдат засаждани, презасаждани или присаждани в рамките на Общността за целите на винопроизводството. Това ограничение не се прилага за лозовите насаждения, използвани за научни изследвания и експерименти.
4. Площите, засадени със сортове лози за целите на винопроизводството, но невписани в класификацията, трябва да бъдат изкоренени, освен в случаите когато продукцията от тези площи е предназначена изключително за семейна консумация на винопроизводителя. Държавите-членки предприемат необходимите мерки с цел наблюдение на това изключение.
5. В случаите когато дадени сортове биват изключени от класификацията, изкореняването се осъществява в рамките на 15 години от изключването им.
Член 20
Правилата относно лозарския регистър на Общността, са тези, определени в Регламент (ЕИО) № 2392/86.
Член 21
Глави I и II от настоящия дял не се прилагат в държава-членка, където винопроизводството не надвишава 25 000 хектолитра на лозарска година, като производството се изчислява на база средна продукция за последните 5 лозарски години.
Член 22
Държавите-членки могат да приемат и по-рестриктивни национални правила по отношение на новото засаждане или презасаждане или повторно присаждане. Те могат да изискат заявленията или информацията, предвидени в настоящия дял, да бъдат допълнени с друга информация, необходима за наблюдение развитието на производствения потенциал.
Член 23
1. Подробни правила за прилагане на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 75.
Те могат да се отнасят, по-специално до:
а)
начина и степента на детайлизиране на информацията, необходима за съставяне на описа, посочен в член 16;
б)
управлението на класифицирането на сортове лози, посочени в член 19;
в)
предназначението на продуктите от сортовете грозде, които не фигурират в класификацията.
2. Разпоредбите за придружителен документ за материали за вегетативно размножаване на лози и подробни правила за прилагането му, особено по отношение на контрола, могат да бъдат приети съгласно процедурата, предвидена в член 75.
3. Регламент (ЕИО) № 2392/86 може да бъде изменен или отменен съгласно процедурата, предвидена в член 75.
4. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се взема решение, че дадена държава-членка е съставила описа, посочен в член 16, и, при необходимост, се решава това решение да бъде отменено при определени обстоятелства, в това число в случаите, когато държавата-членка не е успяла да актуализира описа.
ДЯЛ III
ПАЗАРНИ МЕХАНИЗМИ
ГЛАВА I
ПОМОЩ ЗА ЧАСТНО СКЛАДИРАНЕ
Член 24
1. За производителите се въвежда режим на помощ за частното складиране на:
а)
трапезно вино;
б)
гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст и ректифицирана концентрирана гроздова мъст.
2. Отпускането на помощи става след сключване на дългосрочен договор за складиране с интервенционните агенции между 16 декември и 15 февруари следващата година и при условия, които следва да бъдат определени.
3. Дългосрочните договори за складиране се сключват за период, който приключва, както следва:
а)
за трапезните вина - най-рано на 1 септември след датата на сключване и за гроздовата мъст, концентрираната гроздова мъст и ректифицираната концентрирана гроздова мъст - на 1 август след датата на сключване;
б)
най-късно на 30 ноември след датата на сключване.
Член 25
1. Сключването на договорите за складиране се подчинява на условия, които се отнасят преди всичко до качеството на съответните продукти.
2. За трапезните вина договорите за складиране съдържат условия за прекратяване на плащанията по помощта, а също така и съответните задължения на производителя за всичките или част от количествата на съхранение, ако пазарните цени на съответния тип трапезно вино надхвърлят допустимия праг, който следва да се определи.
3. Размерът на помощта за частно складиране може да покрие единствено разходите по техническото съхранение и лихвите, като и двете бъдат изразени като фиксирана сума.
4. За концентрираната гроздова мъст размерът на помощта може да бъде коригиран с коефициент, който да съответства на степента на концентрация.
Член 26
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, определена в член 75.
Тези правила могат да уреждат преди всичко:
-
фиксирането на максималния праг, размера и коефициента, посочени в член 25,
-
дългосрочните договори за складиране на трапезни вина могат да бъдат сключвани само за определени трапезни вина,
-
гроздовата мъст, предмет на дългосрочни договори за складиране, може да бъде трансформирана изцяло или частично в концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст през времетраенето на договора,
-
правилата относно прилагането на клаузата за прекратяване на плащанията по помощта, посочени в член 25, параграф 2,
-
гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за производството на гроздов сок, могат да не бъдат предмет на дългосрочен договор за складиране,
-
ефективното времетраене на договорите.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, може да се предвиди, че:
-
режимът за помощи на частно складиране не се прилага, ако е очевидно от пазарната ситуация, че този режим не е оправдан,
-
възможността за сключване на други дългосрочни договори за складиране е необходимо да бъде преустановена, ако е оправдано от пазарната ситуация, и по-специално от динамиката на сключване на договорите.
ГЛАВА II
ДЕСТИЛАЦИЯ
Член 27
1. Свръхпресоването на грозде, смачкано или не, и пресоването на винена утайка се забранява, както и повторната ферментация на гроздови джибри за други цели, освен за дестилация.
2. Филтрирането и центрофугирането на винената утайка не се смятат за пресоване, когато:
а)
получените продукти са с добро и коректно търговско качество;
б)
така обработената винена утайка не е приведена в сухо състояние.
3. Всяко физическо или юридическо лице или група от лица с изключение на лицата и групите, посочени в параграф 7, произвели вино, се задължават да доставят за дестилация всички вторични продукти, извлечени от това винопроизводство.
4. Количеството алкохол, което се съдържа във вторичните продукти, трябва да се равнява най-малко на 10 % по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино, ако виното е получено директно от гроздето. Освен при дерогациите, предвидени за оправданите от техническа гледна точка случаи, количеството алкохол не може да бъде по-малко от 5 %, когато виното е получено чрез винификация на гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или млади вина в процес на ферментация. В случай че съответните проценти не бъдат достигнати, производителят, спрямо когото съществува това задължение, трябва да достави количество вино от собствената си продукция, за да се гарантира спазването на тези проценти.
Допускат се дерогации от параграф 3 и първата алинея от настоящия параграф за категории производители, които следва да бъдат определени за някои производствени райони, както и вината, подлежащи на дестилация, посочени в член 28.
5. Задължението за доставка, предвидено в параграф 3, може да бъде изпълнено чрез доставка на вино на производители на оцет.
6. Всяко физическо или юридическо лице или групи от лица, с изключение на лицата и групите, посочени в параграф 7, които притежават вторичните продукти, получени при всяка друга преработка на гроздето, различна от винификацията, се задължават да ги предоставят за дестилация.
7. Всяко физическо или юридическо лице или групи от лица, които преработват грозде, добито в лозарска зона А или в германската част на лозарска зона В или от лозарски райони в Австрия, се задължават да изтеглят вторичните продукти, получени от тази преработка, под контрол и при условия, които следва да се определят.
8. Лицата или групите, субекти на задълженията, посочени в параграф 3, или на това, посочено в параграф 6, могат да се освободят от това задължение чрез изтегляне на вторичните продукти от винификацията, под контрол и при условия, които следва да се определят.
9. Изкупната цена на винените джибри, винената утайка и на виното, доставени за дестилация в изпълнение на настоящия член, е равна на 0,995 EUR за обемен процент на хектолитър.
10. Цената за заплащане от дестилатора не може да бъде по-ниска от изкупната цена.
11. Дестилаторът може:
а)
да получи помощ за продукта, който подлежи на дестилация, при условие че полученият чрез дестилация продукт има алкохолно съдържание от най-малко 52 об. %; или
б)
да достави продукта, получен чрез дестилация на интервенционна агенция, при условие че има алкохолно съдържание минимум 92 об. %.
Ако виното е било преработено в подсилено вино за дестилация, преди то да бъде доставено на дестилатора, то помощта, посочена в буква а), се изплаща на производителя на подсиленото вино, а продуктът, предназначен за дестилация, не може да бъде доставен на интервеционната агенция.
12. Може да се вземе решение доставката на алкохол за интервенционна агенция да бъде заменена с доставка до оператор, който е представил оферта в рамките на продажбите, организирани за реализация на продуктите за дестилация, която е била приета съгласно процедурата, посочени в член 31, параграф 1.
13. Параграфи 1-12 не се прилагат нито за гроздовия сок и концентрирания гроздов сок, нито за гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за производството на гроздов сок.
Член 28
1. Вината, произведени от сортове грозде, включени в класификацията за една и съща административна единица едновременно като сортове винено грозде и сортове с друго предназначение, в повече от нормалните количества и които също така не се изнасят през съответната лозарска година, подлежат на дестилация до датата, която следва да се определи. Освен при дерогация те могат единствено да бъдат в обращение с предназначение дестилация.
2. За определяне на нормалните количества произведено вино, по-специално се вземат предвид:
а)
количествата, произведени през референтния период, който следва да се определи;
б)
количествата вино, запазени за традиционна употреба.
3. Изкупната цена на виното, доставяно за дестилация, съгласно настоящия член, е равна на 1,34 EUR за об. % на хектолитър; тя може да варира през време на лозарската година, ако средната цена за тази лозарска година остане 1,34 EUR за об. %.
4. Цената, платена от дестилатора, не може да бъде по-ниска от изкупната цена.
5. Дестилаторът може:
а)
да получи помощ за продукта, който подлежи на дестилация, при условие че продуктът, получен чрез дестилация, има алкохолно съдържание от най-малко 52 об. %; или
б)
да достави на интервенционна агенция продукта, получен чрез дестилация, ако той има действително алкохолно съдържание от най-малко 92 об. %.
Ако виното е било преработено в подсилено вино, преди да бъде доставено на дестилатора, то помощта, посочена в буква а), следва да се изплати на производителя на подсилено вино, а продуктът, предназначен за дестилация, не може да бъде доставен на интервеционната агенция.
6. Може да се вземе решение доставката на алкохол за интервенционна агенция да бъде заменена с доставка до оператор, който е представил оферта в рамките на продажбите, организирани за реализация на продуктите за дестилация и съгласно процедурите, посочени в член 31, параграф 1.
7. Настоящият член се прилага независимо от член 1, параграф 2.
Член 29
1. Общността може да подпомага дестилацията на трапезни вина или вина, подходящи за производството на вина, за да поддържа пазара на вино и в резултат да улесни непрекъснатостта в доставянето на винени дестилати за тези части от сектора на спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол.
2. Подкрепата се осигурява под формата на първична и вторична помощ, отпускана на дестилаторите.
3. Първичната помощ се отпуска въз основа на обема трапезни вина и вино, годно за производството на трапезно вино, подлежащо на дестилация.
4. Първична помощ се разпределя въз основа на система от договори, сключени между дестилаторите и производителите. Определя се минимална цена, която дестилаторите трябва да заплатят на винопроизводителите; тя може да варира през дадена лозарска година, ако средната за тази година цена е равна най-малко на 2,488 EUR за об. %.
5. Размерът на първичната помощ трябва да отразява:
а)
необходимостта минималната средна цена, която дестилаторите следва да заплатят на производителите през дадена лозарска година, да съблюдава равнището, посочено в параграф 4;
б)
необходимостта да се поддържа снабдяването на традиционните пазари от сектора на спиртните напитки на конкурентни цени.
6. Вторичната помощ се отпуска под формата на плащане за покриване на разумните разходи за съхранение на крайния продукт. Тя е предназначена за улесняване действието на режима на първичната помощ.
Член 30
1. Може да се наложи предприемането на мярка за кризисна дестилация, ако са налице изключителни случаи на смущения на пазара, предизвикани от сериозни количества излишъци и/или проблеми, свързани с качеството.
2. Мярката цели:
а)
елиминиране на специфичните излишъци;
б)
осигуряване непрекъснатостта на предлагането между две реколти.
3. Мярката е доброволна по отношение на производителите.
4. Мярката може да бъде ограничена до определени категории вина или производствени области. Тя може да се прилага и за качествените вина, произведени в определен район, единствено по молба на съответната държава-членка.
5. Един от критериите за въвеждането на мярката може да бъде явното влошаване с течение на времето на пазарната цена на дадена категория вино или вина от определени производствени области.
6. В случай че Общността прилага тази мярка три поредни години за определен тип вино (за определена област), Комисията трябва да изготви доклад до Европейския парламент и до Съвета относно продължаващата криза, който включва и предложения, ако е целесъобразно.
Член 31
1. Алкохолът, изкупен от интервенционната агенция, се реализира чрез публична продажба или чрез тръжна процедура. При реализирането на такъв алкохол, компетентните органи се стремят във възможно най-голяма степен да не окажат неблагоприятно влияние на пазарните канали за реализирането на алкохол, който традиционно зависи от съществуването на такива канали. Той може да не бъде пласиран в сектора на алкохола, предназначен за консумация.
2. Може обаче да се вземе решение, че ако снабдяването на части от този сектор, където е задължителна употребата на винения алкохол, не е гарантирано от прилагането на членове 27, 28 и 29, този алкохол може да се пласира в същия сектор.
Член 32
1. За вината, произведени от производители, които са увеличили алкохолното им съдържание чрез добавяне на захароза или мъст и които са се възползвали от помощта, посочена в член 34, фиксираната изкупна цена за всяка отделна дестилация - с изключение на случаите, посочени в член 27 - се редуцира в рамките на всяка лозарска област чрез еднаква за всеки фиксирана сума, изчислена на база размера на помощта, посочена в член 34, и увеличението на алкохолното съдържание, предвидено за съответната лозарска област.
2. По молба на съответния производител гореспосоченото намаление се прилага единствено в рамките на количествата, за които е било увеличено алкохолното съдържание, посочено в параграф 1.
Член 33
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват по-специално:
а)
дерогациите, предвидени в настоящата глава;
б)
по отношение на членове 27 и 28 - условията, при които се осъществява дестилацията, изчисляването на обема алкохол в произведеното вино, условията, при които може да се извърши доставката на продуктите до интервенционната агенция, и изкупните цени на продуктите, предназначени за дестилация, които могат да се изкупят от интервенционната агенция, или критериите за фиксиране на тези цени;
в)
минималните норми, които трябва да се спазват за джибрите и утайката;
г)
условията, при които може да се осъществи изтеглянето под контрол, посочено в член 27, параграф 7;
д)
нормалните количества произведено вино, посочени в член 28, параграф 2;
е)
подробни правила за прилагане на мярката, посочена в член 30, включително и продуктите, за които се отнася, и пласирането на продуктите от дестилация с оглед най-вече да се избегне всяко смущение на пазара на алкохол и спиртни напитки;
ж)
възможността за промяна на изкупната цена, посочена в член 28, параграф 3;
з)
определяне на минималната цена, посочена в член 29, параграф 4.
2. Размерът на помощите, посочени в членове 27 и 28, които ще способстват за реализацията на получените продукти, размерът на помощите, посочени в член 29, и правилата, които дефинират условията, които могат да доведат до прилагане на мярката, посочена в член 30, както и обхватът и формата на финансова помощ от страна на Общността за същата мярка, се определят съгласно процедурата, предвидена в член 75.
ГЛАВА III
ПОМОЩ ЗА ОПРЕДЕЛЕНИ СЛУЧАИ НА УПОТРЕБА
Член 34
1. Въвежда се помощ за използването на:
а)
концентрирана гроздова мъст;
б)
ректифицирана концентрирана гроздова мъст,
произведени в Общността, когато те се използват за засилване на алкохолното съдържание на винените продукти, за които подобно увеличение е разрешено по смисъла на настоящия регламент.
2. Отпускането на помощ може да бъде запазено за продукти, произхождащи от лозарска зона С III, в случаите когато при липса на такава мярка би било невъзможно запазването на начините на търговия с мъст и купажни вина.
3. Размерът на помощта е фиксиран в евро за об. % потенциално алкохолно съдържание и на хектолитър концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст, като се взема предвид разликата в разходите по обогатяването чрез тези продукти и чрез захароза.
Член 35
1. Въвежда се помощ за използването на:
а)
гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени на територията на Общността, за производството на гроздов сок или други хранителни продукти от този гроздов сок;
б)
за гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени в зона С III за целите на производството в Обединеното кралство и Ирландия на продукти, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, по отношение на които съгласно приложение VII, буква В, точка 2 използването на съставно наименование, включващо думата „вино“, може да бъде разрешено от съответните държави-членки;
в)
концентрирана гроздова мъст, произведена на територията на Общността, като основен елемент от група продукти, пласирани в Обединеното кралство и Ирландия, с ясни инструкции за потребителите за приготвяне от него на напитка, подобна на виното (домашно приготвено вино).
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1, буква б) в случаите когато географското ограничение за производството на гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, посочено в тази точка, стане причина за нарушаване на конкуренцията, може да се вземе решение за разширяване на отпускането на помощ за гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени в други райони на Общността, различни от зона С III.
3. Помощите, посочени в параграф 1, са запазени за използването на продукти, произхождащи от сортове лози, класифицирани или изключително като сортове винено грозде, или като сортове винено грозде, и сортове, предназначени за друга употреба; те могат също така да се отпускат и за грозде от същите сортове с произход от Общността.
4. Размерите на помощите трябва да бъде фиксирани, така че разходите по предлагането на гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст с произход от Общността, да бъдат такива, че те да могат да запазят традиционните си пазарни канали.
5. Една част от помощта, предвидена в параграф 1, буква а), която следва да се определи, е заделена за организиране на кампании за търговско представяне, насърчаващи консумацията на гроздов сок. За организиране на кампаниите помощта може да бъде фиксирана на по-високо ниво от това, произтичащо от прилагането на параграф 4.
Член 36
Подробни правила за прилагане на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Правилата следва да обхващат преди всичко:
а)
условията за отпускане на помощта, посочена в член 34, параграф 1;
б)
мерките, необходими за осигуряване на контрол при използването на продуктите, посочени в член 35, параграф 1;
в)
размера на помощта, посочена в членове 34 и 35, който трябва да се фиксира преди започването на всяка лозарска година;
г)
решението, посочено в член 35, параграф 2.
ГЛАВА IV
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 37
Производителите, субекти на задълженията, посочени в членове 27 и 28, могат да ползват интервенционните мерки, предвидени в настоящия дял, при условие че са спазвали горепосочените задължения за референтен период от време, който следва да се определи. Този период, заедно с подробните правила за прилагане на настоящия член, се установява съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 38
1. В случай че на пазара на Общността се наблюдават прекалено високи цени за даден тип вино и има вероятност тази ситуация да продължи, като по този начин предизвиква смущения на пазара, Комисията може да предприеме необходимите мерки.
2. Интервенционни мерки могат да бъдат предприети за изброените в член 1, параграф 2, буква б) продукти, различни от трапезните вина, в степента, необходима, за да се подкрепи пазара на трапезни вина, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
ДЯЛ IV
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ И СЕКТОРНИ ОРГАНИЗАЦИИ
ГЛАВА I
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ
Член 39
1. „Организация на производителите“, по смисъла на настоящия регламент, означава всяко юридическо лице, което:
а)
е учредено по инициатива на производителите на продукти, предмет на настоящия регламент;
б)
което цели за членовете си:
i)
да гарантира предварително планиране и адаптиране на производството към търсенето, преди всичко по отношение на качеството и ефективността;
ii)
да насърчава концентрацията на предлагането и пазарната реализация на продуктите;
iii)
да редуцира производствените разходи и стабилизира цените на производител;
iv)
да насърчава използването на екологични начини на обработка на земята, производствени технологии и управление на отпадъчните продукти, по-специално, по отношение на опазване на качеството на водите, почвата и природата и подържането и стимулирането на биологичното разнообразие.
2. Организациите на производители, признати съгласно настоящия регламент, трябва да могат да налагат съответните санкции на своите членове при неспазване на задълженията, установени в устава на организацията.
3. Държавите-членки могат да признаят като организация на производителите, за целите на настоящия регламент, всички групи от производители, които направят искане за това, при условие че:
а)
отговарят на изискванията, определени в параграфи 1 и 2, и предоставят за целта, наред с другите доказателства, доказателство, че имат минимален брой членове и произвеждат минимално количество продукция, годна за продажба;
б)
предлагат достатъчна гаранция за правилното осъществяване, продължителността и ефективността на своята дейност;
в)
помагат ефективно на своите членове за получаването на техническа помощ при използването на екологично чисти начини на обработка на земята.
Член 40
1. Държавите-членки:
а)
вземат решение за признаване на дадена организация на производителите в срок от три месеца от подаването на заявлението за признаване и съответните придружителни документи;
б)
извършват периодични проверки по отношение спазването на изискванията за признаване от страна на организациите на производителите, налагат съответните санкции, предвидени за тези организации, в случай на неспазване на изискванията, и, при необходимост, вземат решение за оттегляне на признаването на дадена организация;
в)
уведомят Комисията, в срок от два месеца, за всяко взето решение за признаване или оттегляне на признаване.
2. Комисията се уверява в спазването на член 39 и параграф 1, буква б) от настоящия член, като извършва проверки, след които може да изиска от държавите-членки, когато е необходимо, оттегляне на даденото признаване.
ГЛАВА II
СЕКТОРНИ ОРГАНИЗАЦИИ
Член 41
1. С цел подобряване функционирането на пазара на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, държавите-членки производители, преди всичко в изпълнение на решенията на секторните организации, могат да определят правила за търговия, с които да регулират предлагането при първа продажба, при условие че тези правила се отнасят до задържането и/или поетапното пускане на продукция на пазара и изключването на каквото и да било друго съгласувано действие като:
-
фиксиране на цените дори и като ориентир или препоръка,
-
задържане на значително количество от годишната реколта, което обикновено би било налично, както и всяка необичайна операция по ограничаване на предлагането,
-
отказ да се издадат атестации на национално ниво и/или на ниво Общност, необходими за обращението и търговията с лозаро-винарски продукти, при условие че търговията е в съответствие с тези правила.
2. Правилата, посочени в параграф 1, трябва широко да се доведат до знанието на операторите чрез официални публикации в съответната държава-членка.
3. Всяка година държавите-членки, които са се възползвали от възможностите, предвидени параграф 1, изготвят доклад до Комисията относно решенията, приети през предходната година, по силата на предоставените възможности. Комисията разглежда тяхното съответствие с правото на Общността, по-специално, с правилата за свободното движение (членове 28-31 от Договора), конкуренцията (членове 81-86 от Договора) и принципа за забрана на дискриминацията (член 34, параграф 3 от Договора).
4. Организациите, посочени в параграф 1, провеждат някои от следните мерки в един или повече региона на Общността, като вземат под внимание интересите на потребителите:
i)
усъвършенстване на познанието и прозрачността за продукцията и пазара;
ii)
способстване за по-доброто координиране на начините за реализация на продуктите чрез проучване и изследване на пазара;
iii)
изготвяне на типови договори в съответствие с правилата на Общността;
iv)
по-пълно оползотворяване на производствения потенциал;
v)
осигуряване на информация и провеждане на проучвания, необходими за привеждане в съответствие c ориентирането на производството към продукти, които в по-голяма степен са адаптирани към пазарните изисквания, потребителския вкус и очаквания - най-вече по отношение качеството на продуктите и опазването на околната среда;
vi)
търсене на начини за ограничаване употребата на фитосанитарни продукти и други входящи материали и суровини с цел да се гарантира качеството на продуктите и опазването на водите и почвите;
vii)
разработване на методи и похвати за подобряване качеството на продуктите на всички етапи от производството, винификацията и търговията;
viii)
зачитане и запазване на биологичното земеделие, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
ix)
насърчаване на интегрираното производство и други екологично чисти методи на производство.
ДЯЛ V
ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ, ОПИСАНИЕ, ОБОЗНАЧЕНИЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЗАЩИТА
ГЛАВА I
ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ
Член 42
1. Разрешените енологични практики и обработки в Общността са утвърдени за производството на продукти, предмет на настоящия регламент, различни от гроздовия сок и концентрирания гроздов сок, гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за подготовката на гроздов сок.
2. Разрешените енологични практики и обработки могат да се използват единствено за осигуряване на правилната винификация, правилното запазване и пречистване на даден продукт.
3. Разрешените енологични практики и обработки изключват добавянето на вода, освен когато това се налага от специфична техническа потребност, а също така и на алкохол с изключение на прясната гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол, ликьорни вина, пенливи вина, вина, подсилени за дестилация, в условия, които следва да се определят, и искрящи вина.
4. Що се отнася до енологичните практики и обработки, държавите-членки могат да наложат по-строги условия с цел да осигурят запазването на основните характеристики на качествените вина, произведени в определен район, трапезните вина с географско указание и произвеждани на тяхната територия, пенливите вина и ликьорните вина. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези условия, която от своя страна трябва да ги доведе до знанието на другите държави-членки.
5. Освен ако не се вземе друго решение, единствено сортовете грозде, фигуриращи в класификацията, установена в съответствие с член 19, като винени сортове грозде или продукти, извлечени от тях, могат да бъдат използвани в Общността за производството на:
а)
гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол;
б)
концентрирана гроздова мъст;
в)
ректифицирана концентрирана гроздова мъст;
г)
вино, подходящо за производството на трапезно вино;
д)
трапезно вино;
е)
качествено вино, произведено в определен район;
ж)
ликьорно вино;
з)
частично ферментирала гроздова мъст, екстрахирана от сухо грозде;
и)
вино от презряло грозде.
6. Купажирането на вино, годно за производството на бяло трапезно вино или на бяло трапезно вино, с вино, годно за производството на червено трапезно вино, или с червено трапезно вино, не може да доведе до получаването на трапезно вино.
Тази разпоредба обаче не може да възпрепятства в някои определени случаи, които следва да се определят, купажиране на вино, посочено в първа алинея, ако крайният продукт носи характеристиките на червено трапезно вино.
Чрез дерогация от първа алинея подобни случаи на купажиране се разрешават до 31 юли 2005 г. в районите, където тази практика е традиционна, и в съответствие с подробни правила, които следва да се определят.
Член 43
1. Разрешените енологични практики и обработки се определят в приложения IV и V.
2. По-специално:
-
разрешените енологични практики и обработки, засягащи обогатяването, асидификацията, деасидификацията и подслаждането, и правилата за съдържанието на серен двуокис и максималното съдържание на летлива киселина са определени в приложение V, букви А-Ж;
-
разрешените енологични практики и обработки и правила, засягащи производството на пенливи вина и качествени пенливи вина, са определени в приложение V, букви З и И;
-
разрешените енологични практики и обработки и правила, засягащи производството на ликьорно вино са определени в буква К от приложение V.
Член 44
1. От всички продукти, обхванати от позиции с код по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29, единствено ликьорните вина, пенливите вина, пенливите газирани вина, искрящите вина, искрящите газирани вина, качествените вина, произведени в определен район, трапезните вина и, където това е приложимо, независимо от член 45, законно внесените вина могат да бъдат предлагани и доставяни за пряка консумация на територията на Общността.
2. С изключение на бутилираното вино, за което има данни, че бутилирането е станало преди 1 септември 1971 г., вина, различни от качествените вина, произведени в определени райони, получени от сортовете лози, посочени в член 42, параграф 5, но неотговарящи на определенията, съдържащи се в точки 12-18 от приложение I, могат да бъдат използвани единствено за семейна консумация от винопроизводителя, за производството на винен оцет или за дестилация.
3. Може да се вземе решение за години с неблагоприятни климатични условия продуктите от лозарските зони А и B, които не притежават минималното естествено алкохолно съдържание, определено за съответната лозарска зона, да се използват в рамките на Общността за производството на пенливи вина и пенливи газирани вина, ако такива вина имат действително алкохолно съдържание от не по-малко от 8,5 об. %, или за производството на искрящи газирани вина. В този случай те се обогатяват до пределните степени, определени в буква Г, точка 5 от приложение V.
4. Без да се засягат по-рестриктивните разпоредби, които държавите-членки прилагат по отношение на тази подготовка на тяхната територия за продукти, които не са обхванати от позиции с код по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29, прясната гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол, може да бъде използвана единствено в подготовката на такива продукти.
5. Гроздов сок и концентриран гроздов сок с произход от Общността не подлежат на винификация или добавяне към виното. Тези продукти се подлагат на контрол по отношение на тяхното използване. Те не могат да претърпят алкохолна ферментация на територията на Общността.
6. Разпоредбите на параграфи 4 и 5 не се прилагат за продукти, предназначени за производството в Обединеното кралство и Ирландия на продукти, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, за които в съответствие с приложение VII, буква В, точка 2 държавите-членки могат да разрешат използването на съставно наименование, включващо думата „вино“.
7. Виното, годно за получаване на трапезно вино, което няма минималното действително алкохолно съдържание за трапезното вино, може да се разпространява единствено за производството на пенливо вино или за производство на оцет и за дестилация, или за други промишлени цели. Обогатяването на това вино и купажирането на същото с трапезно вино за увеличаване действително алкохолно съдържание до нивата, определени за трапезно вино, може да се извърши единствено в помещенията на винопроизводителя за негова сметка.
8. Нито виното, нито която и да било друга напитка, предназначена за пряка консумация от потребителите, могат да бъдат получени от винена утайка или гроздови джибри с изключение на алкохола, спиртните напитки (eau-de-vie) и пикета.
9. Пикетът, чието производство е разрешено от съответната държава-членка, може да бъде единствено използван за целите на дестилацията или за семейна консумация от винопроизводителите.
10. Подсиленото за дестилация вино може да бъде използвано единствено за целите на дестилацията.
11. Гроздовата мъст в процес на ферментация, екстрахирана от изсушено грозде, може да бъде пусната на пазара единствено за производството на ликьорни вина и то само в лозарските райони, където нейното използване е било традиционно до 1 януари 1985 г., а също така и за получаването на вино от презряло грозде.
12. Прясно грозде, гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, концентрирана гроздова мъст, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавянето на алкохол, с произход от трети страни не могат да бъдат трансформирани във вино или добавяни към вино на територията на Общността.
13. Продуктите, посочени в параграф 12, не могат да претърпят алкохолна ферментация на територията на Общността. Настоящата разпоредба не се прилага за продукти, предназначени за производството в Обединеното кралство и Ирландия на продуктите, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, за които съгласно приложение VII, буква В, точка 2 държавите-членки могат да разрешат използването на съставно наименование, съдържащо думата „вино“.
14. Купажирането на вино с произход от трета страна с вино, произведено в Общността, и купажирането на географската територия на Общността между вина, произхождащи от трети страни, се забранява.
15. Съветът може да допусне дерогация от параграф 12, първото изречение от параграф 13 и параграф 14 в съответствие с международните задължения на Общността.
Член 45
1. Освен чрез дерогация, следните продукти не могат да бъдат предлагани или пласирани на пазара за пряка консумация от човека:
а)
продуктите, обхванати от позиции с код по КН 2204 30 10, 2204 21, 2204 29 и 2204 10, внесени или не, които са били обект на енологични практики, неразрешени от Общността, в случаите когато те се допускат съгласно националните правила;
б)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) и в), които не притежават коректно и добро търговско качество;
в)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, които не съответстват на определенията, посочени в приложение I.
2. Дерогациите, посочени в параграф 1, за вносни продукти се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 133 от Договора.
Член 46
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава и приложения IV и V се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила предвиждат, по-специално:
а)
по отношение на буква А от приложение V - преходните разпоредби относно вината, произведени преди 1 септември 1986 г., и измененията на списъците с вината в точка 2;
б)
по отношение на приложения IV и V - ограниченията и някои условия на използване на енологичните практики и обработки, посочени в тези приложения, с изключение на ограниченията и условията, определени в тези приложения;
в)
решенията, изключенията, дерогациите, условията и списъците, посочени в настоящата глава и приложение V;
г)
прилагането на букви В-Ж от приложение V за продукти, отгледани в дадени региони на Общността, но невключени в лозарските зони, определени в приложение III;
д)
по отношение на буква К от приложение V - списъците, посочени в точка 2, буква б) и точка 6 от нея, дерогациите, посочени в точка 4, буква б), а също така и процедурата за деклариране и регистрация, посочена в точка 6.
2. Следните правила се приемат в съответствие в процедурата, предвидена в член 75:
а)
правилата за сравнение между определени енологични практики и обработки, прилагани в трети страни, и тези, посочени в член 43, параграф 1 и приложение IV;
б)
разпоредбите, уреждащи смесването и купажирането на мъст и вино;
в)
спецификациите за чистотата и за идентичността на веществата, използвани в енологичните практики;
г)
административните правила за осъществяване на разрешените енологични практики и обработки; тези правила могат да предвидят определени енологични практики и обработки да се осъществяват единствено под наблюдението на лице, признато от държавата-членка, което притежава достатъчно познания и опит да гарантира качеството, хигиената и здравословността на съответния продукт;
д)
условията за държане и разпространяване на продуктите, за употребата на продуктите, посочени в член 45 и списъците с продукти, спрямо които не се прилагат изискванията на настоящия член, и уточняването на критерии за предотвратяване на прекалената строгост в отделни случаи, условията, при които държавите-членки могат да разрешат държането, разпространяването, както и употребата на продукти, несъответстващи на разпоредбите на настоящия регламент, различни от тези, посочени в член 45, параграф 1, и на разпоредбите, приети в съответствие с настоящия регламент;
е)
общите правила за експериментална употреба на иначе неразрешени енологични практики и обработки.
3. Методите на анализ за определяне състава на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и правилата, по които може да се установи дали тези продукти са претърпели обработка, противоречаща на разрешените енологични практики, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Като се използва същата процедура, се приемат, при необходимост, и максимални стойности за веществата, чието присъствие свидетелства, че определена енологична практика е била използвана, а също така и таблици за сравнителен анализ.
В случаите обаче когато не са предвидени посочените в параграф 1 методи за анализ и правила в Общността за установяване и количествена оценка на веществата в даден продукт, методите за анализ, които следва да се използват, са тези:
а)
признати от Общото събрание на Международната организация по лозята и виното и публикувани от нея; или
б)
когато съответният метод за анализ не фигурира сред тези, посочени в буква а), се използва метод за анализ, съответстващ на стандартите, препоръчани от Международната организация по стандартизация (ISO); или
в)
при отсъствието на един от двата метода, посочени в буква а) и б), и с оглед точността, повторяемостта и възпроизводимостта:
i)
метод, разрешен от съответната държава-членка; или
ii)
при необходимост, всеки друг подходящ метод за анализ.
Автоматизирани методи за анализ, използвани вместо метод на Общността, се считат за еквивалентни на методите за анализ на Общността, посочени в параграф 1, при условие че за тях е установено съгласно процедурата, предвидена в член 75, че получените резултати по отношение на тяхната точност, повторяемост и възпрозводимост, са поне еквивалентни на резултатите, получени при прилагането на съответния метод на Общността.
ГЛАВА II
ОПИСАНИЕ, ОБОЗНАЧАВАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЗАЩИТА НА ОПРЕДЕЛЕНИ ПРОДУКТИ
Член 47
1. Правилата относно описанието, обозначението и представянето на някои продукти, обхванати от настоящия регламент, както и тези за защитата на някои указания, наименования и понятия, фигурират в настоящата глава и приложения VII и VIII. Тези правила вземат под внимание следните цели:
а)
защита на законните интереси на потребителите;
б)
защита на законните интереси на производителите;
в)
плавното функциониране на вътрешния пазар;
г)
стимулиране производството на качествени продукти.
2. Посочените в параграф 1 правила включват преди всичко разпоредби:
а)
за въвеждане на задължителната употреба на някои наименования;
б)
за разрешаване на употребата на някои наименования в зависимост от условията;
в)
за разрешаване на употребата на други наименования, включително и полезна за потребителите информация;
г)
за управление на условията за защита и контрол на определени наименования;
д)
за управление на употребата на географските указания и традиционните наименования;
е)
за етикетирането на вносни продукти или, в случай на разрешение съгласно настоящия регламент, на производни на тези продукти, с което да се гарантира, че потребителите са информирани за естеството на съответния продукт и че на последния не е поставен етикет за продукт на Общността или продукт на държава-членка.
3. Правилата, посочени в параграф 1, се прилагат за описанието на продуктите, съдържащо се, както следва:
а)
на етикетите;
б)
в регистрите и придружителните документи и други документи, предвидени в законодателството на Общността, (наричани по-долу „официални документи“), с изключение на митническите документи;
в)
в търговските документи, преди всичко фактури и разписките за доставка;
г)
в рекламни материали, доколкото настоящият регламент предвижда специална разпоредба за целта.
4. Правилата, посочени в параграф 1, се отнасят за представянето на продуктите, съдържащо се:
а)
върху съдове, включително затварящия механизъм;
б)
върху етикетите;
в)
върху опаковките.
5. Правилата, посочени в параграф 1, се прилагат за продукти, предназначени за продажба, и продукти, пуснати на пазара.
Член 48
Описанието и представянето на продуктите, посочени в настоящия регламент, както и която и да било форма на реклама на тези продукти не трябва да бъдат неточни или да съществува вероятност от предизвикване на объркване или въвеждане в заблуждение на лицата, за които те са предназначени по отношение най-вече на:
-
информацията, предвидена в член 47. Тази разпоредба се прилага дори когато информацията, която се използва, е в превод или когато препраща към действителното място, от което продуктите са пристигнали, или още когато към тях са добавени думи като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“, „марка“ и други подобни,
-
характеристиките на продуктите, и по-специално тяхното естество, състав действително алкохолно съдържание, цвят, произход или място, от което продуктите са пристигнали, качество, сорт лоза, лозарска година или номинален обем на съдовете,
-
самоличността и статута на физическите или юридическите лица или групи от лица, които са участвали в продажбата и разпространението на въпросния продукт, по- специално бутилиращото предприятие.
Член 49
1. Продукти, чието описание или представяне не е съобразено с разпоредбите на настоящия регламент или с подробните правила, приети за неговото прилагане, не могат да бъдат складирани с цел продажба или предложени на пазара в Общността или изнасяни.
Въпреки това, в случаите когато продуктите са предназначени за износ, дерогации от разпоредбите на настоящия регламент могат да бъдат:
-
разрешавани от държавите-членки, ако тава е изискване на законодателството на трета страна вносител,
-
предвидени в подробните правила за прилагане за случаите, неуредени в първото тире.
2. Държава-членка, на територията на която се намира продукт, чиито описание и представяне не са съобразени с разпоредбите, посочени в параграф 1, предприема необходимите мерки за налагане на санкции според сериозността на извършените нарушения.
Държавата-членка обаче може да даде разрешение за задържане на продукта за продажба, пускането му на пазара на Общността или за износ, при положение че неговото описание или представяне е променено по начин, който изпълнява разпоредбите, предвидени в параграф 1.
Член 50
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, позволяващи на заинтересованите лица да предотвратят, при условията, определени в член 23 и член 24 от Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост, употребата на територията на Общността на географско указание, добавено към продуктите, посочени в член 1, параграф 2, буква б), за продукти, които не произхождат от мястото, посочено от географското указание, дори в случаите, когато е посочен истинският произход на стоките или географското указание се използва в превод или е придружено от понятия като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или други подобни.
2. За целите на настоящия член под „географски указания“ се разбират указания, които идентифицират даден продукт като произхождащ от територията на трета страна, която е член на Световната търговска организация, или от район или местност на тази територия, когато определено качество, репутация или друга характерна особеност на продукта могат да се припишат в голяма степен на това географско място произход.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат независимо от другите специфични разпоредби на законодателството на Общността, които определят правила за обозначаването и представянето на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
Член 51
1. С цел прилагане на настоящия дял „географска единица, по-малка от държава-членка“ означава името на:
-
малка местност или група от такива местности,
-
местна административна област или част от нея,
-
лозарски микрорайон или част от него,
-
район, различен от определен регион.
2. Използването на географско указание за обозначаването на трапезни вина, получени от купажиране на вина, произведени от грозде, добито в различни производствени области, се приема, ако минимум 85 % от трапезното вино, получено от купажиране, са от производствената област, чието име носи.
За обозначаването на бели трапезни вина обаче използването на географско указание, което се отнася до производствена област, разположена в лозарска зона А или лозарска зона B, се позволява единствено при условие че продуктите, съставляващи купажиране, произхождат от зона А и от трапезни вина от лозарска зона B.
3. Държавите-членки могат да подчинят използването на географското указание за обозначаване на трапезно вино единствено при условие че е произведено изцяло от определен сорт лоза, ясно обозначен, и с произход изключително от територия с точно очертани граници и чието наименование носи.
Член 52
1. Ако една държава-членка даде наименованието на определен район за обозначаване на качествено вино, произведено в определен район, както и, където е приложимо, на вино, предназначено за преработката му в качествено вино, произведено в определен район, то това наименование не може да се използва за обозначаване на продукти от лозаро-винарския сектор, които не са произведени в този район и/или за които това име не е дадено, съгласно приложимото общностно и национално законодателство. Същото се отнася и за случая, когато една държава-членка дава наименованието на местна административна област или на част от нея, или на малка местност единствено за обозначаване на качествено вино, произведено в определен район, както и, където е приложимо, за вино, предназначено за преработката му в качествено вино, произведено в определен район.
Без да се засягат разпоредбите на Общността относно специално определените типове качествени вина, произведени в определен район, държавите-членки могат да приемат, съобразно посочените производствени условия, името на определения район да се съчетае с уточнение относно технологичните правила на производство или типа продукт, или с наименованието на сорта лоза, или негов синоним.
Независимо от първата алинея, Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложение на Комисията, може да реши, до 31 август 2001 г., да разреши някои традиционно използвани географски наименования за обозначаване на трапезно вино и станали наименование на определен район, да продължат да се използват и за обозначаване на трапезни вина в продължение на максимум три лозарски години.
2. Следните имена и наименования:
-
името на сорт лоза,
-
специфичното традиционно наименование, посочено в приложение VII, буква А, точка 2, буква в), второ тире, четвърто подтире или в приложение VIII, буква Г, точка 2, буква в), второ тире, или
-
допълнителеното традиционно наименование посочено в приложение VII, буква Б, точка 1, бусва б), пето тире, доколкото това наименование е предоставено от държавата-членка за описанието на вино съгласно разпоредбите на Общността,
могат да бъдат използвани за описанието, представянето и рекламата на напитка, различна от вино или гроздова мъст, при условие че е изключен всеки риск за объркване по отношение на естеството, произхода или мястото, от което пристига, и съдържанието на тази напитка.
3. Използването на име или наименование, посочени в точка 2 или на думите „Hock“, „Claret“, „Liebfrauenmilch“ и „Liebfraumilch“, дори да се придружават от понятия като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или друг аналогичен израз, се забранява при описание и представяне на:
-
търговска стока, посочена в позиция с код по КН 2206, освен ако тази стока действително произхожда от така обозначеното място,
-
търговска стока, пусната в търговията с явни инструкции за потребителя да получи напитка, която имитира виното; наименованието на сорта лоза обаче може да се използва, ако съответната търговска стока действително произхожда от този сорт, освен ако това наименование предизвиква объркване с наименованието на специфичен географски район или географска единица, използвана за обозначение на качествено вино, произведено в определен район.
4. Наименованията на:
-
определен район,
-
географска единица, по-малка от определения район, доколкото това наименование се предоставя от държавата-членка за описание на вино, в съответствие с разпоредбите на Общността,
могат да се използват за описание, представяне и реклама на различна от вино или гроздова мъст напитка, при условие че:
а)
по отношение на продуктите, попадащи в позиции с код по КН 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 и 2209, както и за продуктите, изготвени от суровини за производството на вино, имената и наименованията, посочени по-горе, са признати от държавата-членка, от която произхожда продуктът, и че това признаване е в съответствие с правото на Общността;
б)
по отношение на напитки, различни от тези, посочени в буква а), рискът от объркване по отношение на естеството, мястото, от което пристигат, или произхода и състава им, се изключва.
Все пак, дори ако признаването, посочено в буква а), не е осъществено, тези наименования могат да се използват до 31 декември 2000 г., при условие че се спазва буква б).
Член 53
1. Подробните правила за приложение на настоящата глава и приложения VII и VIII се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят, по-специално, за дерогациите, условията и разрешенията, предвидени в посочените приложения.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се приемат следните разпоредби:
а)
указанията, знаците и други означения, посочени в уводната част на приложение VII или в приложение VIII, буква А, точка 2;
б)
списъкът със специфичните традиционни наименования, посочени в приложение VII, буква А, точка 2, буква в), второ тире, четвърто подтире или посочени в приложение VIII, буква Б, точка 2, буква в), второ тире;
в)
условията за използване на географските указания, посочени в приложение VII, буква А, точка 2,
г)
указанията, посочени в приложение VII, буква А, точка 4;
д)
условията за използване на указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 1, и в рамките на употребата на указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 3;
е)
указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 2, и условията, при които се използват;
ж)
мярката и условията, при които разпоредбите на приложение VII се прилагат за продуктите, обхванати от настоящия регламент, които не са посочени в приложение VII, буква А, точка 1 или в приложение VIII, по-специално гроздовата мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, концентрираната гроздова мъст, младите вина в процес на ферментация и вината от презряло грозде, произвеждани в Общността;
з)
условията за опаковане и превоз на продуктите в съдове, както и тяхното използване и маркировка, включително съдовете за приготвяне и съхранение на пенливи вина;
и)
при необходимост, предоставянето на наименованията на географски единици, посочени в приложение VIII, буква Д, точка 1, второ тире;
й)
задължителните и допълнителните данни, които трябва да фигурират в регистрите, официалните документи и в търговските документи;
к)
подробните правила, посочени в приложение VIII, буква Ж, точки 2 и 5;
л)
подробните правила и дерогациите, посочени в приложение VIII, буква И, точка 6.
ДЯЛ VI
КАЧЕСТВЕНИ ВИНА, ПРОИЗВЕДЕНИ В ОПРЕДЕЛЕН РАЙОН
Член 54
1. „Качествени вина, произведени в определен район“, (V.Q.P.R.D.) означава вина, които отговарят на разпоредбите на настоящия дял и разпоредбите на Общността и националните разпоредби, приети в тази връзка.
2. „Качествените вина, произведени в определен район“, обхващат следните категории:
а)
„качествените ликьорни вина, произведени в определени райони“, (V.L.Q.P.R.D), които отговарят на определението за ликьорно вино;
б)
„качествените пенливи вина, произведени в определени райони“, (V.M.Q.P.R.D.), които отговарят на определението за пенливо вино, включително и качествени пенливи вина, произведени в определен район, тип ароматизирано;
в)
„качествени искрящи вина, произведени в определени райони“, (V.P.Q.R.D.), които отговарят на определението за искрящо вино;
г)
качествени вина, произведени в определени район, различни от вината, посочени в букви а), б) и в).
3. Продуктите, годни за производството на качествено вино, произведено в определен район, са, както следва:
а)
прясно грозде;
б)
гроздова мъст;
в)
гроздова мъст в процес на ферментация;
г)
младо вино все още в процес на ферментация;
д)
вино.
4. Държавите-членки предоставят на Комисията списъка с признатите от тях качествени вина, произведени в определен район, като посочват за всяко от тези качествени вина, произведени в определен район, препратка към националните разпоредби относно производството на тези вина.
5. Комисията публикува горепосочения списък в серия C на Официален вестник на Европейските общности.
Член 55
1. Разпоредбите относно производството на качествените вина, произведени в определен район, в допъленение към националните правила, приети съгласно член 57, параграф 1, и като се вземат предвид традиционните условия за производството им, доколкото те не противоречат на политиката за качество и на плавното функциониране на вътрешния пазар, трябва да се основават на следните елементи:
а)
очертаване границите на производствената област;
б)
сортове лози;
в)
методи на обработка на земята;
г)
методи на винификация;
д)
минимално естествено алкохолно съдържание;
е)
добив за хектар;
ж)
анализ и оценка на органолептичните характеристики.
2. Разпоредбите, посочени в параграф 1, са определени в букви А-К от приложение VI.
3. Разпоредбите на буква Л от приложение VI се прилагат единствено за качествените пенливи вина, произведени в определен район. Разпоредбите на буква М от приложение VI се прилагат единствено за качествените ликьорни вина, произведени в определен район.
Член 56
1. Държавите-членки създават правилата, съгласно които на етап производство:
а)
даден производител може:
i)
да не изиска класификация за качествено вино, произведено в определен район, за даден продукт, фигуриращ в неговата декларация за реколта или за производство като продукт, годен за производството на качествено вино, произведено в определен район; или
ii)
да понижи категорията на качествено вино, произведено в определен район, до трапезно вино;
б)
компетентният орган, определен от държавите-членки, може да определи дадено качествено вино, произведено в определен район, в по-ниска категория.
2. Понижаването на дадено качествено вино, произведено в определен район, в по-ниска категория на етап търговия се осъществява:
а)
от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия се намира виното, в случаите когато:
i)
виното произхожда от същата държава-членка; или
ii)
става въпрос за малки количества, които следва да се определят;
б)
от компетентния орган на държава-членка, от която произхожда виното, в случаите които не са посочени в буква а).
3. За понижаването в по-ниска категория, посочено в параграф 2, се взема решение в случаите, когато компетентният орган е установил, че:
а)
виното е претърпяло промяна по време на съхранението или превозването, което е довело до влошаване или промяна на свойствата на даденото качествено вино, произведено в определен район;
б)
виното е било подложено на забранена манипулация или не е обозначено в съответствие с правните изисквания като качествено вино, произведено в определен район.
Член 57
1. В допълнение към елементите, посочени в член 55, държавите-членки производители могат, предвид установените лоялни и традиционни практики на производство, да определят всички условия на производство и допълнителни характеристики, на които трябва да отговарят качествените вина, произведени в определен район.
2. В допълнение към другите разпоредби, предвидени в настоящия регламент, държавите-членки производители могат, предвид лоялните и традиционни практики на производство, да определят допълнителни или по-строги характеристики или условия на приготвяне, производство и обращение по отношение на качествените вина, произведени в определен район, произведени на тяхната територия.
Член 58
Подробни правила за прилагането на настоящия дял и приложение VI се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват:
а)
решенията, изключенията, дерогациите и списъците, посочени в настоящия дял и приложение VI;
б)
определяне границите на областите в непосредствена близост до определен район, преди всичко предвид географското им разположение и административните структури;
в)
предназначението на понижените в по-ниска категория качествени вина, произведени в определен район, и условията относно това предназначение;
г)
необходимите разпоредби, свързани със систематичното и обобщено използване на органолептични тестове, а също така и с употребата на вина, които не отговарят на изискванията на тези тестове и условията за тази употреба;
д)
определянето на понятието „малки количества“, посочено в член 56, параграф 2, буква а), ii).
ДЯЛ VII
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
Член 59
1. Всеки внос на продукти, посочени в член 1, параграф 2, букви а) и б), на територията на Общността, подлежи на представяне на лицензия за внос. За всеки внос и износ на продукти, различни от посочените в член 1, параграф 2, може да се изисква лицензия за внос или износ.
2. Лицензията се издава от държавите-членки на заинтересованото лице, което е подало заявление за това, независимо от мястото му на установяване в Общността, без да се засягат разпоредбите на членове 62 и 63.
Лицензията е валидна на територията на цялата Общност.
Издаването на лицензията е подчинено на условието за внасяне на гаранция с цел гарантиране изпълнението на задължението за внос или износ за периода на валидност на лицензията и, освен в случаи на непреодолима сила, гаранцията се задържа изцяло или частично, ако вносът или износът не с е реализиран в този срок или е реализиран частично.
3. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се приемат:
а)
списъкът на продуктите, за които се изискват лицензии за внос или износ;
б)
периодът на валидност на лицензиите и други подробни правила за прилагане на настоящия член.
Член 60
1. Освен ако в настоящия регламент е предвидено друго, ставките на митата в Общата митническа тарифа се прилагат за продуктите, посочени в член 1, параграф 2.
2. За соковете и гроздовата мъст, включени в кодове по КН 2009 60 и 2204 30, за които прилагането на Общата митническа тарифа зависи от вносната цена на внесения продукт, реалната стойност на тази цена се проверява или на база проверка на всяка партида, или с помощта на фиксирана стойност при вноса, изчислявана от Комисията на база котировките на същите продукти в страната, от която произхождат.
В случая, когато заявената входна цена на съответната партида надвишава фиксираната стойност при вноса, увеличена с марж, приет съгласно параграф 3, който не може да надвишава фиксираната стойност с повече от 10 %, е необходимо внасянето на гаранция, която се равнява на вносното мито, определено на база фиксираната стойност при вноса.
Доколкото, в посочения във втората алинея случай, входната цена на съответната партида не е декларирана, прилагането на Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност при вноса или от прилагането на съответните разпоредби на митническото законодателство при условия, които трябва да се определят съгласно параграф 3.
3. Когато дерогациите, предвидени в член 44, параграф 15, се прилагат за вносни продукти, вносителите депозират гаранция за тези продукти пред митническите органи, определени в момента на пускането с свободно обращение. Тази гаранция е в размер, който следва да се определи. Тя се освобождава при представяне от страна на вносителя на доказателство, прието от митническите органи на държавата-членка, в която продуктите се пускат в свободно обращение, че мъстта, преобразувана в гроздов сок, е използвана в други продукти извън лозаро-винарския сектор или, ако е употребена за производството на вино, е с подходящ етикет.
4. Подробните правила за прилагане на настоящия член се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят по-специално за определянето на критерии за установяване на приложимия контролен режим и елементите, които трябва да се вземат предвид при изчисляването на фиксираните стойности при вноса, равнището на гаранцията, посочена в параграф 3, и правилата относно освобождаването на тази гаранция.
Член 61
1. За да се избегнат или предотвратят неблагоприятни въздействия върху пазара на Общността при вноса на някои продукти, посочени в член 1, параграф 2, вносът, при размер на митото, предвиден в Общата митническа тарифа, на един или повече от тези продукти, подлежи на плащане на допълнително вносно мито, ако са изпълнени условията, определени в член 5 от Споразумението за селското стопанство, сключено по силата на член 300 от Договора в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори, освен когато не съществува вероятност вносът да предизвика смущения на пазара на Общността или когато тези въздействия са непропорционални по отношение на преследваната цел.
2. Началните цени, под които може да се наложи допълнително вносно мито, са тези, които Общността изпраща на Световната търговска организация.
Началните обеми, след прехвърлянето на които се налага допълнителното вносно мито, се определят по-конкретно на базата на обема на вноса в Общността в продължение на трите години, предшестващи годината, в която възниква или е вероятно да въз никнат неблагоприятните въздействия, посочени в параграф 1.
3. Вносните цени, които се вземат предвид за допълнителното вносно мито се определят на база на вносните цени CIF на съответната пратка.
За тази цел вносните цени CIF се проверяват спрямо представителните цени за съответния продукт на световния пазар или на пазара на внос в Общността.
4. Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия член съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят главно за:
а)
продуктите, за които допълнителните вносни мита се прилагат съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство;
б)
другите необходими критерии за гарантиране прилагането на параграф 1 съгласно член 5 от посоченото споразумение.
Член 62
1. Тарифните квоти за продуктите в обхвата на настоящия регламент, произтичащи от сключените споразумения съгласно член 300 от Договора или друг акт на Съвета, се откриват и управляват от Комисията съгласно подробните правила, приети съгласно процедурата, предвидена в член 75.
2. Управлението на квотите може да се извършва чрез прилагане на един или комбинация от следните методи:
а)
метод, основан на хронологичния ред на подаването на заявленията (на принципа „първи пристигнал, първи обслужен“);
б)
метод на разпределение, пропорционално на заявените количества при подаването на заявленията (по метода „едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на традиционния търговски поток (по метода „традиционни вносители/новодошли“).
Могат да бъдат приети и други подходящи методи. Те не допускат никакви форми на дискриминация между съответните оператори.
3. Приетият метод за управление се съобразява, когато е необходимо, с нуждите, свързани с предлагането на пазара на Общността и с необходимостта от запазване на равновесието на пазара, като същевременно може да се основава на прилаганите в миналото методи по отношение на квотите, които отговарят на посочените в параграф 1, без да се засягат правата, които произтичат от споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговски преговори.
4. Подробните правила, посочени в параграф 1, предвиждат откриването на годишните квоти, както и, ако е необходимо, според подходящото им разпределение по фази, определят метода на управление, който следва да се приложи, и включват разпоредби относно:
а)
гарантиране на естеството, произхода на продукта и страната, от която пристига;
б)
признаване на документа, използван за проверка на предвидените в буква а) гаранции;
в)
условията за издаване и валидност на лицензиите за внос.
Член 63
1. Доколкото е необходимо, за да се позволи износът на:
а)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) и в);
б)
захари, включени в код по КН 1701, глюкоза и глюкозен сироп, включени в кодове по КН 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 и 1702 90 50, включително под формата на продукти, попадащи под кодове по КН 1702 30 51 и 1702 30 59, използвани в продукти, попадащи под кодове по КН 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 и 2204 30 99,
на база цените на тези продукти в международната търговия и в рамките на ограниченията, които произтичат от сключените споразумения, съгласно член 300 от Договора, разликата между тези цени и цените в Общността може да бъде покрита чрез възстановяване при износ.
2. За предоставянето на количества, които могат да бъдат изнасяни с възстановяване, е установен следният метод:
а)
най-подходящ с оглед естеството на продукта и съответната пазарна ситуация, който позволява възможно най-ефикасното използване на наличните ресурси и с оглед ефикасността на структурата на износа на Общността, без обаче да създава дискриминация между малките и големите оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, като се вземат предвид административните изисквания;
в)
който предотвратява всяка възможна дискриминация между съответните оператори.
3. Възстановяването при износ е еднакво за цялата Общност. То може да бъде диференцирано по местоназначението, когато международната търговска ситуация или специфичните изисквания на някои пазари го изискват.
Възстановяванията, посочени в параграф 1, буква а), се определят съгласно процедурата, предвидена в член 75. Определянето се прави на редовни интервали.
Възстановявания, определяни на редовни интервали, могат, при необходимост, да бъдат изменени в периода на интервенция от Комисията по молба на държавата-членка или по инициатива на Комисията.
Разпоредбите на член 64, които се отнасят за посочените в тях продукти, се прилагат като допълнение.
4. Възстановяването се предоставя единствено при подадено заявление и представяне на съответната лицензия за износ.
5. Размерът на възстановяването, приложимо към износ на продуктите, посочени в член 1, е приложимото в деня на подаване на заявлението за лицензия и, при предоставянето на диференцирано възстановяване, приложимото на същия ден за:
а)
местоназначението, посочено в лицензията, или
б)
където е приложимо, действителното местоназначение, в случай че е различно от посоченото в лицензията. В този случай размерът на възстановяването не може да надхвърля този за посоченото в лицензията местоназначение.
За да се предотврати злоупотреба с използването на гъвкавостта, предвидена в настоящия параграф, могат да се предприемат нужните мерки.
6. Параграфи 4 и 5 може да не се прилагат за продуктите, посочени в член 1, за които се изплащат възстановявания в рамките на операции за отпускане на хранителна помощ съгласно процедурата, предвидена в член 75.
7. Спазването на обемните ограничения, които произтичат от сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, е гарантирано на база лицензии за износ, издадени за предвидени референтни периоди, прилагани за съответните продукти.
Относно спазването на задълженията по споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговските преговори, приключването на референтния период не засяга валидността на лицензиите за износ.
8. Подробните правила за прилагане на настоящия член, включително разпоредбите относно преразпределянето на количествата за износ, които не са разпределени или не са използвани, се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 64
1. Настоящия член се прилага за възстановяванията, посочени в член 63, параграф 1.
2. Размерът на възстановяванията за продуктите, посочени в член 63, параграф 1, буква б), се равнява:
а)
за непреработената захар и бялата захар - на размера на възстановяването при износ на тези продукти в непреработено състояние съгласно член 17 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 г. относно общата организация на пазара на захар (53) и разпоредбите по прилагането му.
б)
за глюкозата и сиропа от глюкоза - на размера на възстановяването при износ на тези продукти в непреработено състояние съгласно член 13 от Регламент (ЕИО) № 1766/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно общата организация на пазара на зърнените култури (54) и разпоредбите по прилагането му.
За да ползват правото на възстановяване, преработените продукти трябва да се придружават по време на износа от декларация на заявителя, където се посочват количествата непреработена захар, бяла захар, глюкоза или сироп от глюкоза, употребени в производството.
Точността на тази декларация се контролира от компетентните органи на съответната държава-членка.
3. Възстановяванията се фиксират, като се вземат предвид следните елементи:
а)
ситуацията и перспективите за развитие:
i)
на пазара на Общността по отношение на цените на продуктите, посочени в член 63, параграф 1, и наличните продукти;
ii)
в международната търговия по отношение на цените на тези продукти;
б)
възможно най-благоприятните разходи по търговията и превоза от пазарите на Общността до пристанища или други пунктове за износ на територията на Общността, както и разходите за пристигане в страните по местоназначение;
в)
целите на общата организация на пазарa на вино, които да гарантират на пазара стабилно положение и естествено развитие по отношение на цените и търговията;
г)
ограниченията, които произтичат от сключените съгласно член 300 от Договора споразумения;
д)
необходимостта да се избегнат смущения на пазара на Общността;
е)
икономическият аспект на предвидения износ.
4. Цените на пазара на Общността, посочени в член 63, параграф 1, се установяват на основа на най-благоприятните износни цени.
Цените в международната търговия, посочени в член 63, параграф 1, се установяват на основата на:
а)
цените, регистрирани на пазарите на трети страни;
б)
най-благоприятните цени в трети страни по местоназначение за внос от трети страни;
в)
цени на производителя, регистрирани в трети страни износители, като се вземат предвид, където е приложимо, отпусканите от тези страни субсидии;
г)
цени на предлагането франко граница на Общността.
5. Без да се засяга член 63, параграф 3, трета алинея, интервалите, през които се определя списъкът с продуктите, за които действително е отпуснато възстановяване, както и размерът на това възстановяване, се установяват съгласно процедурата, предвидена в член 75.
6. Възстановяването се изплаща, когато се предостави доказателството, че продуктите:
а)
произхождат от Общността;
б)
са изнесени извън Общността, и
в)
в случай на диференцирано възстановяване, са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е определено възстановяването, без да се засяга член 63, параграф 5, буква б). Дерогации от това правило обаче могат да се предвидят, съгласно процедурата, определена в член 75, при условия, които трябва да се определят и да предлагат съответни гаранции.
Допълнителни разпоредби могат да се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
7. Без да се засяга параграф 6, буква а), при липса на дерогация, разрешена съгласно процедурата, предвидена в член 75, не се отпуска възстановяване при износ за внасяни от трети страни и реекспортирани към трети страни продукти.
Член 65
1. Доколкото е необходимо, за доброто функциониране на общата организация на пазара на вино, Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложението на Комисията, може в определени случаи да забрани напълно или частично ползването на режима за активно усъвършенстване на посочените в член 1 продукти.
2. Чрез дерогация от параграф 1, ако ситуацията, посочена в параграф 1, възникне с изключителна спешност и са предизвикани смущения на пазара на Общността или съществува вероятност да бъдат предизвикани такива смущения от режима за активно или пасивно усъвършенстване, Комисията, по искане на дадена държава-членка или по собствена инициатива, решава да предприеме необходимите мерки; Съветът и държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които са валидни за срок от максимум шест месеца и се прилагат незабавно. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение в срок от една седмица от получаване на искането.
3. Всяка държава-членка може да отнесе до Съвета решението на Комисията в срок от една седмица от деня на уведомлението. Съветът, с квалифицирано мнозинство, може да потвърди, измени или отмени решението на Комисията. Ако Съветът не вземе решение в срок от три месеца, решението на Комисията се смята за отменено.
Член 66
1. Общите правила за тълкуването на Комбинираната номенклатура и специалните правила за нейното прилагане се използват при класифицирането на продуктите, обхванати от настоящия регламент; тарифната номенклатура, резултат от прилагането на настоящия регламент, се включва в Общата митническа тарифа.
2. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или приетите в негово изпълнение разпоредби, при търговия с трети страни се забранява следното:
а)
събирането на такса с равностоен ефект на мито;
б)
прилагането на всякакво количествено ограничение или мярка с равностоен ефект.
Член 67
1. Забранява се вносът на посочените в настоящия регламент продукти, претърпели добавяне на алкохол, с изключение на тези, които съответстват на продуктите с произход от Общността, за които е разрешено добавянето на алкохол.
2. Подробните правила за прилагането на настоящия член, и по-специално условията за еквивалентност на продуктите, както и дерогациите от параграф 1, се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 68
1. Продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а) и б), могат да се внасят единствено когато са изпълнени следните условия:
а)
по отношение на всички продукти:
i)
ако съответстват на разпоредбите, на които се подчиняват производството, търговията и, където е приложимо, доставката за пряка консумация от човека в трети страни, от които произхождат, и е представено доказателство за изпълнението на това условие във формата на удостоверение, издадено от компетентния орган в третата страна, от която произхожда продуктът и който орган е в списъка, който следва да се приеме;
ii)
когато са предназначени за пряка консумация от човека, ако се придружават от доклад за анализ, изготвен от орган или отдел, определен от третата страна, от която произхожда продуктът;
б)
по отношение на вината, предназначени за пряка консумация от човека, различни от ликьорните вина и пенливите вина:
i)
ако имат действително алкохолно съдържание не по-малко от 9 об. % и общо алкохолно съдържание не повече от 15 об. %;
ii)
ако имат обща киселинност, изразена като съдържание на винена киселина, не по-малко от 3,5 g или 46,6 милиеквивалента на литър.
2. Съгласно процедурата, определена в член 75, може да се предвиди:
а)
дефинирането на характеристиките, на които трябва да отговарят ликьорните вина и пенливите вина, както и дерогациите от разпоредбите на параграф 1, буква б);
б)
някои продукти, посочени в параграф 1, превозвани в ограничени количества и обособени в малки съдове, да се освобождават от задължението да представят удостоверението и доклада за анализ, предвидени в параграф 1, буква а);
в)
някои вина, придружавани от сертификат за наименование за произход или от сертификат за произход, се освобождават частично или напълно от изискването да отговарят на елементите, посочени в удостоверението или в доклада за анализ, предвидени в параграф 1, буква а).
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 69
1. Ако по причина на внос или износ пазарът на Общността по отошение на един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2, е засегнат от сериозно смущение или заплашен от сериозно смущение, което е вероятно да изложи на опасност постигането на целите, определени в член 33 от Договора, могат да се приложат съответни мерки при търговията с трети страни, докато такива смущения или заплахата от тях изчезнат.
За да се прецени дали ситуацията оправдава прилагането на тези мерки, се взема предвид по-специално:
а)
количествата, за които са издадени или са заявени лицензиите за внос и ситуацията на пазара на вино в Общността;
б)
където е приложимо, значението на интервенцията.
Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложение на Комисията, приема общите правила относно прилагането на настоящият параграф и определя случаите и рамките, в които държавите-членки могат да предприемат защитни мерки.
2. Ако възникне ситуацията, посочена в параграф 1, Комисията, по искане на държава-членка или по собствена инициатива, решава да предприеме необходимите мерки; тези мерки се съобщават на държавите-членки и се прилагат незабавно. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение в рамките на три работни дни от получаването на искането.
3. Всяка държава-членка може да отнесе до Съвета мерките, приети от Комисията, в срок от три работни дни след деня на съобщаването им. Съветът се събира незабавно. Той може, с квалифицирано мнозинство, да измени или отмени съответната мярка.
4. Разпоредбите на настоящия член се прилагат, като се вземат предвид задълженията, които произтичат от международните споразумения, сключени съгласно член 300, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VIII
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 70
1. Продуктите, обхванати от настоящия регламент, могат да бъдат пуснати в обращение на територията на Общността единствено с официално проверен придружителен документ.
2. Физическите или юридически лица или група от такива лица, които държат подобни продукти поради естеството на извършваната от тях търговия, по-специално производители, бутилировчици и преработватели, както и търговците, които следва да се определят, се задължават да водят входящи и изходящи регистри по отношение на тези продукти.
3. Подробните правила за прилагане на настоящия член, по-специално правилата относно вида и формата на документа, посочен в параграф 1, както и дерогациите от настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Член 71
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за производството и търговията с продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Глава II на дял II не възпрепятства отпускането на национална помощ, определена за постигането на цели, сходни с тези, формулирани в същата глава. Въпреки това за тези помощи се прилага параграф 1.
Член 72
1. Държавите-членки определят един или повече органи, които да отговарят за гарантиране на съответствието с правилата на Общността в лозаро-винарския сектор. Те определят лабораториите, оправомощени да провеждат официални проверки и анализи в лозаро-винарския сектор.
2. Държавите-членки се задължават да съобщят на Комисията имената и адресите на съответните органи и лаборатории. Комисията предава тази информация на останалите държави-членки.
3. Комисията създава орган, съставен от длъжностни лица, който да съдейства на компетентните органи на държавите-членки в извършването на проверки на място, с което да се осигури еднакво прилагане на правилата в лозаро-винарския сектор.
4. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват по-специално разпоредби относно:
а)
еднаквото прилагане на разпоредбите на Общността за лозаро-винарския сектор, в частност разпоредбите относно проверките и контрола;
б)
връзката между определените органи;
в)
специфичните финансови процедури за подобряване на контрола и проверките;
г)
административните санкции; и
д)
правомощията и задълженията на инспекторите.
Член 73
Държавите-членки и Комисията обменят помежду си необходимата информация за прилагане на настоящия регламент. Подробните правила за съобщаване на информацията, включително и вида и формата на данните, крайните срокове за съобщаването и разпространяването на събраните данни се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Член 74
Създава се Управителен комитет по виното, оттук нататък наричан „Комитетът“, който се състои от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 75
1. Когато се следва процедурата, определена в настоящия член, Комитетът се свиква от председателя по негова инициатива или по искане на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът представя своето становище по проекта в срок, който може да бъде определен от председателя, в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 205, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се разпределят по начина, определен в предходния член. Председателят на Комитета не гласува.
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, когато приетите мерки не са в съответствие със становището на Комитета, те незабавно се съобщават от Комисията на Съвета. В този случай Комисията може да вземе решение да отложи прилагането на съответните мерки за срок от не повече от 1 месец от датата на съобщаването им на Съвета.
Съветът от своя страна, с квалифицирано мнозинство, може да вземе различно решение в рамките на периода, посочен в параграф 2.
Член 76
Комитетът може да разглежда всеки друг въпрос, повдигнат от неговия председател, било по негова собствена инициатива или по искане на представителите на държава-членка.
Член 77
1. Настоящият регламент се прилага по такъв начин, който същевременно отчита целите, предвидени в членове 33 и 131 от Договора.
2. Настоящият регламент се прилага, като вземат предвид задълженията, произтичащи от международните споразумения, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
Член 78
1. Регламент (ЕО) № 1258/1999 и разпоредбите, приети за неговото прилагане, се отнасят за продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Премията, посочена в глава II от дял II, помощта, посочена в глава III от същия дял, помощта, посочена в глава I от дял III, механизмите за изкупуване и подкрепа, посочени в глава II от същия дял, помощите, посочени в глава III от същия дял, и възстановяванията, посочени в дял VII, се приемат за интервенция с цел стабилизиране на земеделските пазари по смисъла на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1258/1999.
3. Независимо от съществуването на други по-рестриктивни разпоредби, подкрепата на Общността, която се оказва съгласно разпоредбите на дял III, и възстановяванията, които се предоставят съгласно дял VII, могат да бъдат предоставяни единствено по отношение на продуктите, произведени на територията на Общността от грозде, добито в Общността.
Член 79
С оглед предотвратяване появата на излишъци от трапезни вина и вина, годни за производството на трапезни вина, държавите-членки могат да приемат граница за селскостопанските добиви, която се изразява в хектолитри на хектар и чието надвишаване води до невъзможността за производителите да получат помощите съгласно настоящия регламент.
Член 80
В съответствие с процедурата, предвидена в член 75, се приемат мерки:
а)
за улесняване на прехода от разпоредбите на регламентите, посочени в член 81, и разпоредбите на настоящия регламент;
б)
при необходимост, за решаване на специфични въпроси от практически характер. Подобни мерки, ако са оправдани, могат да бъдат предприети и като дерогация от определени разпоредби на настоящия регламент.
Член 81
Регламенти (ЕИО) № 346/79; (ЕИО) № 351/79; (ЕИО) № 460/79; (ЕИО) № 456/80; (ЕИО) № 457/80; (ЕИО) № 458/80; (ЕИО) № 1873/84; (ЕИО) № 895/85; (ЕИО) № 822/87; (ЕИО) № 823/87, (ЕИО) № 1442/88; (ЕИО) № 3877/88; (ЕИО) № 4252/88; (ЕИО) № 2046/89; (ЕИО) № 2048/89; (ЕИО) № 2389/89; (ЕИО) № 2390/89; (ЕИО) № 2391/89; (ЕИО) № 2392/89; (ЕИО) № 3677/89; (ЕИО) № 3895/91; (ЕИО) № 2332/92 и (ЕИО) № 2333/92 се отменят.
Член 82
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 август 2000 г.
Настоящия регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 май 1999 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1493/1999
av den 17 maj 1999
om den gemensamma organisationen av marknaden för vin
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande(4), och
av följande skäl:
1. För att den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter skall kunna fungera och utvecklas måste den åtföljas av en gemensam jordbrukspolitik som framför allt innefattar en gemensam organisation av marknaden för jordbruksprodukter som kan utformas på olika sätt beroende på vilken produkt det är fråga om.
2. Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att uppnå målen i artikel 33 i fördraget och, särskilt vad gäller vinsektorn, att stabilisera marknaderna och tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard. Dessa mål kan uppnås genom att resurserna anpassas till behoven, särskilt genom att produktionskapaciteten anpassas och att det förs en kvalitetsfrämjande politik.
3. De nuvarande ramarna för den gemensamma organisationen av marknaden för vin upprättades genom förordning (EEG) nr 822/87(5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1627/98(6). Erfarenheterna visar att dessa bör ersättas för att den nuvarande situationen inom vinsektorn skall kunna hanteras, särskilt det faktum att de strukturella överskotten minskar samtidigt som det kan komma att uppstå fleråriga överskott särskilt till följd av de inom sektorn förekommande kraftiga produktionssvängningar från en skörd till en annan, vilket är grundläggande för sektorn.
4. Genomförandet av avtalen från Uruguayrundan 1995 har lett till både en mer öppen gemenskapsmarknad, där traditionella interventionsåtgärder förlorat mycket av sin inneboende verkan, och där möjligheterna till subventionerad export minskat, vilket innebär att gemenskapens producenter måste förbättra sin konkurrenskraft. Den största delen av exporten sker redan utan subventioner.
5. Det största problemet som vissa delar av gemenskapens vinsektor står inför är dess begränsade förmåga att tillräckligt snabbt anpassa sig till ändrade konkurrensvillkor, både på den inre marknaden och på världsmarknaden. Den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden erbjuder ingen lösning för de vinproducerande områden där produktionen inte kan finna någon lönsam marknad. För områden med expanderande marknader har flexibiliteten varit otillräcklig för att de skall kunna utvecklas.
6. År 1994 lade kommissionen fram ett förslag till reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin som inte antogs. Läget på marknaden har förändrats sedan det förslaget lades fram.
7. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör reformeras så att den blir tillräckligt flexibel för att smidigt kunna anpassas till den fortsatta utvecklingen och den bör ha följande övergripande mål: Att upprätthålla en förbättrad balans mellan tillgång och efterfrågan på gemenskapsmarknaden, att ge producenterna möjlighet att utnyttja de expanderande marknaderna, att göra sektorn mer konkurrenskraftig på lång sikt, att avskaffa intervention som en konstgjord avsättingsmöjlighet för överskottsproduktion, att stödja vinmarknaden och därigenom främja kontinuiteten i försörjningen av vindestillationsprodukter av delar av sektorn för njutningsmedel som traditionellt använder denna alkohol, att beakta regional mångfald och att formalisera producent- och branschorganisationernas möjliga roll.
8. Förordning (EEG) nr 822/87 har kompletterats och genomförts genom förordningarna (EEG) nr 346/79(7), (EEG) nr 351/79(8), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1029/91(9), (EEG) nr 460/79(10), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3805/85(11), (EEG) nr 465/80(12), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1597/83(13), (EEG) nr 457/80(14), (EEG) nr 458/80(15), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 596/91(16), (EEG) nr 1873/84(17), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2612/97(18), (EEG) nr 895/85(19), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3768/85(20), (EEG) nr 823/87(21), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1426/96(22), (EEG) nr 1442/88(23), senast ändrad genom förordning (EG) nr 859/1999(24), (EEG) nr 3877/88(25), (EEG) nr 4252/88(26), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1629/98(27), (EEG) nr 2046/89(28), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2468/96(29), (EEG) nr 2048/89(30), (EEG) nr 2389/89(31), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2088/97(32), (EEG) nr 2390/89(33), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2611/97(34), (EEG) nr 2391/89(35), (EEG) nr 2392/89(36), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1427/96(37), (EEG) nr 3677/89(38), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2796/94(39), (EEG) nr 3895/91(40), (EEG) nr 2332/92(41), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1629/98 och (EEG) nr 2333/92(42), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1429/96(43). Dessa förordningar har ändrats flera gånger i väsentliga avseenden. Eftersom ytterligare ändringar måste göras bör de i klarhetens intresse arbetas om till en enda text.
9. Förordning (EEG) nr 822/87 ger rådet befogenhet att anta allmänna bestämmelser för förordningens tillämpning. Detta har skapat en invecklad struktur med olika lagstiftningsnivåer. Ovan nämnda förordningar innehåller många tekniska detaljer som ofta har krävt ändring. Denna förordning bör rent allmänt innehålla alla nödvändiga riktlinjer för dess tillämpning. Rådet bör i enlighet med artikel 211 i fördraget ge kommissionen alla nödvändiga befogenheter för att verkställa de föreskrifter som fastställts av rådet.
10. De regler som styr den gemensamma organisationen av marknaden för vin är mycket komplicerade. I vissa fall tar de inte tillräcklig hänsyn till regional mångfald. Därför bör reglerna i största möjliga mån förenklas och gemenskapens politik bör utvecklas och genomföras så nära producenten som möjligt.
11. För att dra fördel av och befästa den förbättrande balansen på marknaden och för att bättre anpassa tillgången till efterfrågan när det gäller olika produkter bör det finnas ett regelverk med åtgärder för att förvalta produktionskapaciteten i fråga om vin som omfattar planteringsrestriktioner på medellång sikt, bidrag för slutgiltig nedläggning av vinodlingsarealer och stöd för omstrukturering och omställning av vinodlingar.
12. Strukturåtgärder som inte har något direkt samband med vinframställning bör omfattas av rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar(44). Säljfrämjande åtgärder har stor betydelse för sektorns konkurrenskraft, varför särskilt marknadsföring av gemenskapsvin bör uppmuntras på marknaderna i tredje land. För att säkerställa överensstämmelse med gemenskapens allmänna säljfrämjande politik bör åtgärder som är knutna till vinsektorn omfattas av en horisontell lagstiftning inom detta område. Kommissionen har i detta syfte lagt fram ett förslag till rådets förordning om informationsåtgärder och främjande av jordbruksprodukter i tredje land(45).
13. Den förbättrade marknadsbalansen har uppnåtts relativt långsamt och med svårigheter. De nuvarande planteringsrestriktionerna har visat sig vara den viktigaste förutsättningen för att uppnå detta mål. Erfarenheterna visar att det inte verkar vara möjligt att använda någon annan åtgärd för att dra fördel av och befästa den förbättrade balansen på marknaden. Det verkar därför nödvändigt att på detta sätt begränsa producenternas användning av sin äganderätt, i överensstämmelse med det allmänna intresset.
14. De nuvarande planteringsrestriktionerna bör därför fortsätta att gälla under en viss tid på medellång sikt så att det blir möjligt att se resultatet av alla strukturåtgärder och således bör plantering av vinstockar för framställning av vin vara förbjuden till och med den 31 juli 2010 om inte något annat föreskrivs i denna förordning.
15. Nuvarande tillstånd att nyplantera när det gäller moderplantskolor för ympmaterial, fastighetsreglering och expropriation liksom vinodlingsförsök har inte stört vinmarknaden på ett oönskat sätt och bör därför fortsätta att gälla under nödvändig kontroll. Av samma anledning bör även plantering av vin, vars produktion är avsedd att konsumeras av vinodlarens familj, tillåtas.
16. Nuvarande tillstånd att nyplantera för produktion av kvalitetsvin framställt inom specificerade områden (kvalitetsvin fso) och bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning har visat sig vara ett viktigt led i kvalitetspolitiken, som är avsedd att på ett bättre sätt anpassa tillgången till efterfrågan. Så snart ett system med en reserv av planteringsrätter fungerar fullt ut bör det emellertid uppfylla detta mål. De nuvarande tillstånden bör därför fortsätta att gälla, under nödvändig kontroll, under en övergångsperiod till och med den 31 juli 2003 då reservsystemet bör fungera fullt ut.
17. Nuvarande tillstånd att återplantera vinstockar är nödvändigt för att uttjänta vinodlingar skall kunna förnyas på ett normalt sätt. Det nuvarande systemet bör därför behållas, under nödvändig kontroll. För att uppnå större flexibilitet bör det enligt systemet vara möjligt att under nödvändig kontroll köpa och utnyttja återplanteringsrätter innan en motsvarande röjning sker. Återplanteringsrätter som förvärvats i enlighet med tidigare gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser bör respekteras. Dessutom bör det, under strikt kontroll, vara möjligt att överföra återplanteringsrätter till ett annat företag under förutsättning att denna överföring görs som ett inslag i kvalitetspolitiken, avser moderplantor för ympmaterial eller sker i samband med överföring av en del av företaget. För att garantera att den gemensamma marknaden av vin fungerar smidigt bör dessa överföringar göras inom en och samma medlemsstat.
18. För att förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten och främja en effektiv användning av planteringsrätterna och därmed ytterligare mildra verkningarna av planteringsrestriktionerna bör det inrättas ett system med nationella och/eller regionala reserver.
19. Medlemsstaterna bör, under nödvändig kontroll, lämnas stor frihet att bestämma över förvaltningen av reserverna så att de bättre kan anpassa användningen av reservplanteringsrätterna till de lokala behoven. Denna frihet att bestämma bör innebära möjlighet att köpa planteringsrätter till reserven och sälja planteringsrätter från reserven. I detta syfte bör medlemsstaterna tillåtas att inte tillämpa systemet med reserver under förutsättning att de kan visa att de har ett effektivt förvaltningssystem för planteringsrätter.
20. Genom att bevilja unga producenter särskilda förmåner blir det inte bara lättare för dem att etablera sig utan också att strukturellt anpassa sina företag efter det att de har etablerat sig. De bör därför kunna beviljas rätter från reserverna utan kostnad.
21. För att säkerställa att resurserna används på det mest effektiva sättet och för att bättre anpassa tillgången till efterfrågan bör ägarna till planteringsrätter använda dessa inom rimlig tid, eller, om detta inte sker, föra eller återföra dem till reserverna. Rätter som har förts till reserverna bör av samma anledning beviljas inom rimlig tid.
22. Med hänsyn till den förbättrade balansen på marknaden och utvecklingen på världsmarknaden är det rimligt att öka planteringsrätterna, vilka bör föras till berörda medlemsstater samt till viss del till en gemenskapsreserv som bör fördelas beroende på tillkommande efterfrågan på marknaden. Från denna ökning bör nyplanteringsrätter beviljas för kvalitetsvin fso och bordsvin beskrivna med en geografisk ursprungsbeteckning.
23. Trots de nuvarande planteringsrestriktionerna har arealer planterats i strid med restriktionerna. Det har visat sig svårt att genomdriva de nu gällande sanktionerna som syftar till att säkerställa att produkter från sådana arealer inte stör vinmarknaden. Arealer som planterats i strid med restriktionerna bör därför röjas. Detta krav bör gälla med avseende på all plantering som strider mot restriktionerna och som sker efter det att förslaget till denna förordning har offentliggjorts, eftersom producenterna från och med den tidpunkten bör ha varit medvetna om förslaget att införa kravet.
24. Utan att det påverkar tillämpningen av gällande nationella bestämmelser är det med hänsyn till rättsäkerheten inte möjligt att innan förslaget till denna förordning har offentliggjorts på gemenskapsnivå ställa krav på att arealer som planterats i strid med restriktionerna skall röjas. För att få bättre kontroll över produktionskapaciteten bör därför medlemsstaterna under en viss period ha möjlighet att rättsligt reglera sådana arealer under förutsättning av nödvändiga kontroller. En annan behandling kan föreskrivas när det gäller regleringen beroende på villkoren för den berörda planteringen, särskilt när en sådan plantering kan öka produktionen. Om en sådan risk finns kan den berörda vinodlaren åläggas lämpliga administrativa sanktioner. En sådan reglering kan skilja sig åt mellan arealer som återplanteras illegalt och sådana som nyplanterats illegalt eftersom det är de senare som med största sannolikhet kommer att leda till en ökad produktion.
25. Medlemsstaterna bör kunna ta hänsyn till lokala förhållanden och därför vid behov kunna införa strängare regler när det gäller nyplantering, återplantering och dubbelympning.
26. Det finns områden där produktionen inte är anpassad till efterfrågan. För att främja en bättre anpassning i hela sektorn bör slutgiltig nedläggning av vinodlingsarealer i sådana områden uppmuntras. Det bör beviljas ett bidrag för detta. Medlemsstaterna bör administrera detta bidrag, inom ramen för gemenskapsbestämmelser och under nödvändig kontroll, så att bidraget på ett bättre sätt kommer de berörda regionerna till godo. Medlemsstaterna bör därför särskilt kunna bestämma vilka regioner det gäller och fastställa bidragsnivån utifrån objektiva kriterier och inom ett högsta tak.
27. Medlemsstater med en vinproduktion som inte överstiger 25000 hl per år påverkar inte nämnvärt balansen på marknaden. Dessa medlemsstater bör därför vara undantagna från planteringsrestriktionerna men de bör samtidigt inte heller ha tillgång till bidraget för slutgiltig nedläggning av vinodlingsarealer.
28. Det finns andra områden där produktionen inte är anpassad till efterfrågan men där produktionen skulle kunna anpassas bättre genom omstrukturering av vinodlingar eller förbättring av sättet att driva vinodlingar. Det bör därför beviljas stöd för detta, under nödvändig kontroll.
29. För att en sådan omstrukturering och omställning skall kunna genomföras på ett kontrollerat sätt bör den planeras. Planer bör utarbetas på en nivå så nära producenten som möjligt för att säkerställa att hänsyn tas till regional mångfald. För att säkerställa planer som är förenliga med gemenskapslagstiftningen bör medlemsstaterna emellertid förbli de ytterst ansvariga för dessa planer.
30. Omstrukturering och omställning medför två viktiga ekonomiska konsekvenser för producenterna, nämligen intäktsförluster under omställningsperioden och kostnader för genomförandet av dessa åtgärder. Stödet bör därför täcka båda dess fall. I omstruktureringsprocessen bör det finnas plats för ytterligare nationella åtgärder, inom fastställda gränser.
31. För att bättre kunna förvalta produktionskapaciteten och säkerställa genomförandet av ett omstrukturerings- och omställningssystem är det önskvärt att en inventering görs på medlemsstatsnivå eller regional nivå. För att uppmuntra medlemsstaterna att göra denna inventering bör endast de medlemsstater som genomför inventeringen rättsligt få reglera olagligt planterade arealer, öka planteringsrätterna och bevilja stöd för omstrukturering och omställning. Om det görs regionala inventeringar bör de regioner som upprättat inventeringen inte uteslutas från fördelen av omstrukturerings- och omställningsåtgärder på grund av att andra regioner inte upprättat en förteckning. Alla dessa regionala inventeringar bör slutföras innan den 31 december 2001.
32. Klassificeringen av druvsorter för framställning av vin är en uppgift som bör utföras så nära producenten som möjligt. Medlemsstaterna bör därför överta denna uppgift från gemenskapen.
33. Rådets förordning (EEG) nr 3292/86 av den 24 juli 1986 om gemenskapsregistret över vinodlingar(46), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1631/98(47), bör fortsätta att gälla så att de medlemsstater som fortfarande håller på att upprätta registret kan slutföra sitt arbete. Bestämmelser bör emellertid införas om att detta senare kan komma att ändras eller upphävas.
34. För att behålla balansen på marknaden bör det införas bestämmelser om bidrag till privat lagring av bordsvin och vissa typer av druvmust. Åtgärderna bör vara så flexibla och känslig för förändringar på marknaden som möjligt. Det bör därför vara möjligt att med kort varsel upphöra att tillämpa bestämmelserna.
35. För att ta bort möjligheten till intervention som en konstgjord avsättningsmöjlighet för överskottsproduktion bör destillationssystemet ändras. Följande former av destillation bör finnas: obligatorisk destillation av biprodukter från vinframställning, obligatorisk destillation av vin framställt av druvsorter som inte enbart är avsedda för vinframställning, destillation för att försörja marknaden för vin genom att främja anskaffningen av vindestillationsprodukter av delar av sektorn alkohol som njutningsmedel traditionellt använder och krisdestillation. Alla andra former av destillation bör upphöra. Dessa destillationsåtgärder bör vara så flexibla som möjligt för att svara mot marknadens behov och särskilda regionala villkor.
36. Med hänsyn till den dåliga kvaliteten hos vin som framställs genom överpressning bör denna metod förbjudas och för att undvika överpressning bör bestämmelser införas om obligatorisk destillation av återstoder av vindruvspressning och vindruv. Emellertid bör undantag från denna skyldighet kunna föreskrivas för att göra det möjligt att beakta produktionsvillkor i vissa vinområden. Eftersom produktionsstrukturerna och marknadsstruksturerna i vinodlingszon A och i den tyska delen i vinodlingszon B och i områden som är planterade med vinstockar i Österrike skall säkerställa att målen nås och att åtgärderna vidtas bör dessutom för vinodlarna i dessa områden skyldigheten att destillera biprodukter från vinframställning ersättas med en skyldighet att återta kontrollen av dessa biprodukter.
37. Framställning av vin från druvsorter som inte enbart klassificerats som vindruvssorter bör i första hand vara inriktad på traditionella användningsområden inom sektorn för spritdrycker och andra traditionella avsättningsmöjligheter. Det bör därför meddelas föreskrifter om att sådant vin som producerats utöver de normala kvantiteterna obligatoriskt skall destilleras.
38. Vissa delar av sektorn för njutningsmedel är en viktigt traditionell avsättningsmöjlighet för destillationsprodukter av vin och andra vinprodukter. Gemenskapen bör därför stödja destillation av bordsvin och vin som lämpar sig för bordsvin i form av ett huvudsakligt stöd för destillering av dessa viner och för lagring av destillatet.
39. För att kunna hantera exceptionella fall av marknadsstörningar och/eller allvarliga kvalitetsproblem bör det finnas möjlighet att krisdestillera. Kommissionen bör fastställa stödformen och nivån på stödet så att hänsyn tas till särskilda situationer inbegripet de fall en bevislig försämring av marknadspriset för en kategori vin har konstaterats. Åtgärden bör vara frivillig för producenterna. Det bör föreskrivas att om denna åtgärd används tre år i följd för en särskild kategori vin (i ett särskilt område) skall kommissionen lägga fram en rapport, vid behov åtföljd av förslag, till Europaparlamentet och rådet.
40. Avsättningen av alkohol som framställts genom destillation bör ske på ett sätt som tillåter större insyn och kontroll och så att de traditionella marknaderna för alkohol inte störs.
41. En höjning av den naturliga alkoholhalten i volymprocent kan för närvarande inte utföras på samma ekonomiska villkor av alla producenter inom gemenskapen på grund av de olika oenologiska metoder som är tillåtna enligt denna förordning. För att eliminera denna särbehandling bör användning av vinprodukter för berikning uppmuntras, vilket kommer att öka avsättningsmöjligheterna och bidra till att vinöverskott undviks. För att uppnå detta bör det ske en utjämning av priserna på de olika produkter som används för berikning. Detta resultat kan uppnås genom ett system med stöd till koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust som används för berikning och som kommer från vissa områden.
42. Det förblir nödvändigt att öka förbrukningen av vinprodukter för att uppnå en stabilare balans mellan produktion och förbrukning. Det förefaller motiverat att med hjälp av ett stöd för att säkerställa att gemenskapens vinprodukter får behålla sina traditionella avsättningsmöjligheter ingripa i ett tidigare led än själva bordsvinsproduktionen så att användningen av druvmust för vissa andra ändamål än vinframställning främjas. Åtgärden bör tillämpas så att en snedvridning av konkurrensen undviks och så att hänsyn tas till traditionella produktionsmetoder.
43. De producenter som inte har uppfyllt sina skyldigheter när det gäller obligatorisk destillation bör inte tillåtas att dra fördel av några andra interventionsåtgärder.
44. Bestämmelser bör införas som gör det möjligt att vidta åtgärder när det råder ett högt prisläge på gemenskapsmarknaden.
45. Mot bakgrund av vinmarknadens särdrag kommer sannolikt bildandet av producentorganisationer att bidra till att målen för den gemensamma organisationen av marknaden för vin uppnås. Medlemsstaterna får godkänna sådana organisationer. Sådant samgående bör ske frivilligt och på ett ändamålsenligt sätt genom att de tjänster som en producentorganisation kan erbjuda sina medlemmar är omfattande och effektiva.
46. För att förbättra marknaden för kvalitetsvin fso och bordsvin med geografisk ursprungsbeteckning bör medlemsstaterna kunna genomföra beslut tagna av branschorganisationer. Räckvidden av dessa beslut bör utesluta samordnade förfaranden. Det är lämpligt att kommissionen garanterar att sådana beslut är förenliga med gemenskapsrätten. Dessa branschorganisationer bör ha vissa uppgifter och beakta konsumenternas intresse.
47. Av hälsoskäl och som ett i kvalitetspolitiken bör det på gemenskapsnivå fastställas godkända oenologiska metoder och behandlingar, vilka bör vara de enda tillåtna vid framställning av produkter som omfattas av denna förordning. Av samma skäl bör endast druvsorter för vinframställning få användas för att framställa vin för konsumtion.
48. Med beaktande av att produktionsvillkoren, särskilt jordmån, terräng och klimat varierar avsevärt från en vinodlingszon i gemenskapen till en annan är det nödvändigt att sådana variationer beaktas när det gäller oenologiska metoder och behandlingar. För enkelhetens skull och för att underlätta ändringar gjorda på grundval av erfarenhet och teknologiska framsteg bör vissa gränser och tekniska villkor förbundna med dessa metoder och behandlingar fastställas inom ramen för tillämpningsföreskrifter. Det bör inte desto mindre i denna förordning fastställas gränser för nivån av svaveldioxid, sorbinsyra och kaliumsorbat med beaktande av deras betydelse när det gäller hälsa.
49. Regler bör fastställas för godkända metoder för analys av produkter från vinsektorn.
50. Beskrivningar, beteckningar och presentationen av de produkter som omfattas av denna förordning kan ha stor betydelse för avsättningen av produkterna. Denna förordning bör därför fastställa regler för detta som bör ta hänsyn till konsumenternas och producenternas rättmätiga intresse och som främjar att den inre marknaden fungerar på ett smidigt sätt och att produkterna håller hög kvalitet. Dessa reglers grundläggande principer bör föreskriva en obligatorisk användning av vissa begrepp som gör det möjligt att identifiera produkten och tillhandahålla konsumenterna vissa viktiga uppgifter samt en valfri användning av vissa andra beteckningar på grundval av gemenskapsbestämmelser med förbehåll för bestämmelser om förebyggande av bedrägliga förfaranden.
51. Bestämmelserna om framför allt beskrivningar bör innehålla föreskrifter avseende förebyggande av bedrägliga förfaranden, sanktioner på gemenskapsnivå som skall tillämpas vid oegentlig märkning, användning av språken, särskilt när olika alfabet är berörda, och användning av varumärken, särskilt när dessa skulle kunna skapa förvirring hos konsumenterna.
52. Med beaktande av de skillnader mellan de produkter som omfattas av denna förordning och deras marknader samt konsumenternas förväntningar samt traditionellt användning bör bestämmelserna vara olika beroende på de berörda produkterna, särskilt vad gäller mousserande viner och deras ursprung.
53. Bestämmelserna bör även tillämpas på märkningen av importerade produkter, särskilt för att klargöra deras ursprung och undvika varje förväxling med gemenskapsprodukter.
54. Rätten att använda geografiska beteckningar och andra traditionella termer har ett ekonomiskt värde. Det är därför viktigt att fastställa regler som reglerar denna rätt och skyddar denna rätt. För att främja att sunda konkurrensvillkor och inte vilseleda konsumenterna bör kanske detta skydd komma att omfatta produkter som inte omfattas av denna förordning, inbegripet de produkter som inte omfattas av bilaga I till fördraget.
55. Med hänsyn till konsumenternas intressen och önskvärdheten av lika behandling för kvalitetsvin fso i tredje land bör bestämmelser införas som gör det möjligt att upprätta ömsesidiga arrangemang genom vilka importerade viner som är avsedda för direkt konsumtion och som har en geografiskt beteckning och som saluförs inom gemenskapen, kan omfattas av detta skydd och denna kontroll.
56. För att ta hänsyn till de skyldigheter som följer av särskilt artiklarna 23 och 24 i avtalet om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter, som utgör en integrerad del av Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, som godkänts genom beslut 94/800/EG(48), bör det meddelas bestämmelser om att de berörda parterna, under vissa förhållanden, skall kunna hindra olaglig användning av geografiska beteckningar om dessa skyddas av ett tredje land som är medlem i Världshandelsorganisationen.
57. Genomförandet av en politik som främjar kvalitet inom jordbruket, särskilt inom vinsektorn, kommer med all säkerhet att bidra till att förbättra marknadsförhållandena och därmed till att öka avsättningsmöjligheterna. Att anta kompletterande gemensamma regler om produktion och kontroll av kvalitetsvin fso faller inom ramen för denna politik och kan bidrå till att dessa mål uppnås.
58. För att upprätthålla miniminormer för kvaliteten hos kvalitetsvin fso och för att undvika att produktionen av sådant vin ökar på ett okontrollerat sätt och för att harmonisera medlemsstaternas bestämmelser så att sunda konkurrensvillkor kommer att råda inom gemenskapen, bör det införas gemensamma rambestämmelser om produktion och kontroll av kvalitetsvin fso med vilka särskilda bestämmelser som antas av medlemsstaterna måste överensstämma.
59. Samtidigt som hänsyn bör tas till traditionella produktionsförhållanden bör arten och räckvidden av de faktorer som gör att de enskilda kvalitetsvinerna fso får sin särskilda karaktär förtecknas och bestämmas. Vidare bör gemensamma ansträngningar göras för att harmonisera kvalitetskraven. Dessa faktorer bör vara följande: avgränsning av produktionsområdena, vindruvssorter, odlingsmetoder, vinframställningsmetoder, lägsta naturliga alkoholhalt, avkastning per hektar samt analys och bedömning av organoleptiska egenskaper. Särskilda regler bör fastställas för kvalitetslikörvin fso och mousserande kvalitetsvin fso med tanke på de särskilda egenskaperna hos dessa produkter.
60. Erfarenheter visar att det är nödvändigt att ha tydliga regler för nedklassning av kvalitetsvin fso till bordsvin och att reglera de fall där en producent kan välja att begära att en produkt som i hans skörde- eller produktionsdeklaration har uppgivits som lämplig för framställning av kvalitetsvin fso inte skall klassificeras som ett kvalitetsvin fso.
61. För att bevara de särskilda kvalitetskännetecken som är utmärkande för kvalitetsviner fso bör medlemsstaterna, med beaktande av god sedvana, kunna tillåtas att tilllämpa ytterligare eller strängare bestämmelser om produktion och utsläppande på marknaden av kvalitetsvin fso.
62. Upprättandet av en enhetlig gemenskapsmarknad för vin innebär att det införs ett enhetligt handelssystem vid gemenskapens yttre gränser. Ett handelssystem som inbegriper importtullar och exportbidrag bör, utöver åtgärderna för den inre marknaden, i princip stabilisera gemenskapsmarknaden. Handelssystemet bör bygga på de åtaganden som godtagits inom Uruguayrundan för multilaterala handelsförhandlingar.
63. För att övervaka handelsvolymen i fråga om vin med tredje land bör det meddelas bestämmelser om ett system för import- och exportlicenser för vissa produkter, vilket inbegriper att en säkerhet ställs som garanterar att de transaktioner för vilka licenser utfärdas verkligen genomförs.
64. För att förebygga eller motverka negativa effekter på gemenskapsmarknaden som skulle kunna bli följden av att vissa jorbruksprodukter importeras, bör en tilläggsimporttull betalas för import av en eller flera sådana produkter, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda.
65. Kommissionen bör, på vissa villkor, ges befogenhet att öppna och förvalta tullkvoter som är resultatet av internationella avtal som slutits i enlighet med fördraget eller andra av rådets rättsakter.
66. Bestämmelser om ett bidrag för export till tredje land som är lika med skillnaden mellan priserna inom gemenskapen och priserna på världsmarknaden och som faller inom WTO-avtal om jordbruk(49), bör fungera som ett skydd för gemenskapens deltagande i den internationella vinhandeln. Dessa bidrag bör begränsas med avseende på kvantitet och värde.
67. Efterlevnad av begränsningarna med avseende på värde bör säkerställas när bidragen fastställs, genom att utbetalningarna övervakas enligt reglerna för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. Övervakningen kan förenklas genom obligatorisk förutfastställelse av bidragen medan det, när det gäller differentierade bidrag, ges möjligheter att ändra den angivna destinationen inom ett geografiskt område för vilket en enda bidragsnivå gäller. Om destinationen ändras bör det bidrag som gäller för den aktuella destinationen betalas ut med ett förutfastställt tak för det belopp som tillämpas för destinationen.
68. För att säkerställa efterlevnaden av kvantitetsbegränsningarna bör ett tillförlitligt och effektivt övervakningssystem införas. I detta syfte bör det krävas en exportlicens för att bidrag skall kunna beviljas. Bidrag bör beviljas inom de tillgängliga begränsningarna, beroende på den särskilda situationen för varje berörd produkt. Undantag från denna regel bör endast tillåtas när det gäller livsmedelsbiståndsprogram som inte omfattas av några begränsningar. De kvantiteter som exporteras med bidrag under de regleringsår som anges i WTO-avtalet om jordbruk bör övervakas på grundval av exportlicenser som utfärdas för varje regleringsår.
69. Tillsammans med det ovan beskrivna systemet bör det i nödvändig utsträckning för att det skall fungera tillfredsställande införas bestämmelser som reglerar användningen av systemen för aktiv förädling eller, om situationen på marknaden så kräver, förbjuda dem.
70. Systemet med tullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser överflödiga. Den inre marknaden och den mekanism som tullarna utgör kan dock i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. I sådana fall bör gemenskapen, i syfte att skydda marknaden mot störningar som kan uppstå till följd av detta, ges möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Dessa åtgärder bör överensstämma med de skyldigheter som följer av WTO-avtalen.
71. Produkter som importeras från tredje land bör omfattas av föreskrifter om vissa produktspecifikationer som säkerställer en viss överensstämmelse med gemenskapsdefinitioner av vin. De bör också följa ursprungslandets alla regler och i förekommande fall åtföljas av en analysrapport.
72. Det bör meddelas bestämmelser om att alla produkter som omfattas av denna förordning bör förses med ett följedokument vid omsättning inom gemenskapen.
73. Upprättandet av en inre marknad skulle äventyras om vissa stöd beviljades. Därför bör de bestämmelser i fördraget som gör det möjligt att pröva stöd som beviljas av medlemsstaterna och att förbjuda stöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden tillämpas på den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Bestämmelserna om bidrag för slutlig nedläggning av vinodlingsarealer bör inte i sig utesluta att nationellt stöd beviljas för samma ändamål.
74. Eftersom det inte går att undvika att reglerna inom vinsektorn är komplicerade bör medlemsstaternas myndigheter säkerställa att de följs. Kommissionen bör själv, genom sina egna inspektörer, i samarbete med medlemsstaternas myndigheter, ha möjlighet att övervaka och säkerställa att reglerna följs.
75. I takt med att den gemensamma marknaden för vin utvecklas bör medlemsstaterna och kommissionen förse varandra med den information som behövs för att tilllämpa denna förordning. I detta syfte bör de som producerar druvor för vinframställning, must och vin upprätta en skördedeklaration eftersom denna information är nödvändig. Medlemsstaterna bör kunna kräva ytterligare information från producenterna. Kommissionen bör kunna anlita extern hjälp vid bedömning av all information.
76. För att underlätta genomförandet av de föreslagna åtgärderna bör det meddelas föreskrifter om ett förfarande som innebär ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom ramen för en förvaltingskommitté.
77. De utgifter som medlemsstaterna ådrar sig till följd av de skyldigheter som följer av tillämpningen av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken(50).
78. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör samtidigt ta vederbörlig hänsyn till de mål som anges i artiklarna 33 och 131 i fördraget.
79. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör också tillämpas med hänsyn till de avtal som ingåtts i enlighet med artikel 300.2 i fördraget, särskilt dem som utgör en del av Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, särskilt avtalet om tekniska handelshinder(51).
80. Övergången från den ordning som följer av förordning (EEG) nr 822/87 och de andra förordningarna inom vinsektorn till systemet i denna förordning kan orsaka problem som inte behandlas i denna förordning. För att sådana problem skall kunna hanteras bör bestämmelser införas som bemyndigar kommissionen att besluta om nödvändiga övergångsåtgärder. Kommissionen bör dessutom ges befogenhet att lösa särskilda praktiska problem.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
TILLÄMPNINGSOMRÅDE
Artikel 1
1. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin skall innehålla bestämmelser om produktionskapacitet för vin, marknadsmekanismer, producentorganisationer, och branschorganisationer, oenologiska metoder och behandlingar, beteckningar, benämningar, presentation och skydd av produkterna, kvalitetsvin från specificerade områden (fso) samt handel med tredje land.
2. Den skall tillämpas på följande produkter:
Plats för tabell
3. Definitionerna av de produktbeteckningar som används i denna förordning finns i bilaga I, definitionerna av begrepp som gäller alkoholhalter i bilaga II, och vinodlingszonerna i bilaga III. Bestämmelser för genomförande av dessa bilagor får antas enligt förfarandet i artikel 75.
4. Produktionsåret för de produkter som omfattas av denna förordning (nedan kallat vinåret) skall börja den 1 augusti varje år och sluta den 31 juli året därpå.
AVDELNING II
PRODUKTIONSKAPACITET
KAPITEL I
PLANTERING AV VINSTOCKAR
Artikel 2
1. Plantering av vinstockar som klassificerats som sorter för vinframställning i enlighet med artikel 19.1 skall vara förbjuden till och med den 31 juli 2010 om den inte genomförs till följd av
a) en nyplanteringsrätt, enligt vad som avses i artikel 3,
b) en återplanteringsrätt, enligt vad som avses i artikel 4, eller
c) en planteringsrätt som beviljats från en reserv, enligt vad som avses i artikel 5 eller i artikel 6.1 om artikel 5.8 tillämpas.
Till och med samma datum skall det även vara förbjudet med ympning av sorter för vinframställning på andra sorter än sådana för vinframställning.
2. Druvor från arealer
a) som har planterats med vinstockar före den 1 september 1998, och
b) vars produktion, enligt artikel 6.3 eller artikel 7.4 i förordening (EEG) nr 822/87, endast fick avsättas för destillation,
får inte användas för framställning av vin som skall saluföras. Produkter som är framställda av sådana druvor får sättas i omlopp endast för destillation. Dessa produkter får dock inte användas vid framställning av alkohol med en verklig alkoholhalt om 80 volymprocent eller lägre.
3. Om en medlemsstat har sammanställt inventeringen av produktionskapaciteten i enlighet med artikel 16 får den göra undantag från punkt 2. Ett sådant undantag skall beviljas före den 31 juli 2002 och skall innehålla ett tillstånd för berörda arealer att framställa vin som skall saluföras.
Undantaget beviljas
a) om den berörda odlaren tidigare har röjt vinstockar på en motsvarande areal i rena odlingar, utom i de fall då odlaren har erhållit röjningspremie för den berörda arealen i enlighet med gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning, och/eller
b) genom att tillåta utnyttjande av återplanteringsrätter som odlaren har erhållit under en period som skall fastställas efter det att den aktuella aralen har planterats. Medlemsstaterna får också för detta ändamål använda de nyskapade planteringsrätter som avses i artikel 6.1, och/eller
c) om medlemsstaten kan (till kommissionens tillfredsställelse) bevisa att den har outtagna återplanteringsrätter som fortfarande skulle vara giltiga om ansökan för dem hade lämnats in. Dessa rätter får utnyttjas och omfördelas till producenter för en motsvarande areal i rena odlingar, och/eller
d) om den berörda vinodlaren hade åtagit sig att röja en motsvarande areal i rena odlingar inom en treårsperiod, om arealen har förts in i den berörda medlemsstatens vinodlingsregister.
4. När punkt 3 a eller c tillämpas skall medlemsstaterna ålägga de berörda producenterna en skälig administrativ sanktion för de berörda producenterna.
5. Punkt 3 c får endast tillämpas för en areal vars storlek inte överskrider 1,2 % av vinodlingsarealen.
6. När punkt 3 b tillämpas gäller att
a) om de rätter som odlaren erhåller tas från en reserv, får dessa rätter inte erhållas annat än enligt artikel 5.3 b, och producenten skall betala 150 % av det pris som normalt uppbärs av medlemsstaten vid tillämpningen av denna bestämmelse, eller
b) om odlaren köper en återplanteringsrätt, skall denna rätt omfatta den berörda arealen plus 50 % och överskottet på 50 % skall överföras till reserven eller reserverna i enlighet med artikel 5 eller läggas till antalet av de enligt artiklel 6.1 nyskapade planteringsrätterna, när artikel 5.8 tilllämpas.
7. Arealer som planterats med vinstockar som klassificerats som sorter för vinframställning enligt artikel 19.1 och
a) som planterats från och med den 1 september 1998, där produktionen enligt artikel 6.3 eller artikel 7.4 i förordning (EEG) nr 822/87 enbart fick avsättas till destillation, eller
b) planterats i strid med planteringsförbudet i punkt 1,
skall röjas. Kostnaderna för sådan röjning skall den berörda producenten själv stå för. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa tillämpningen av denna punkt.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna får bevilja producenter nyplanteringsrätter för arealer
a) avsedda för nyplantering i samband med fastighetsreglering eller expropriation som i det allmänna intresset genomförs enligt nationell lagstiftning,
b) avsedda för vinodlingsförsök, eller
c) avsedda för odling av moderplantor för ympmaterial.
Medlemsstaterna får också bevilja nyplanteringsrätter för arealer vars vin- eller vinprodukter enbart är avsedda att konsumeras av vinodlarens familj.
2. Medlemsstaterna får också bevilja nyplanteringsrätter senast den 31 juli 2003 för arealer avsedda för produktion av kvalitetsvin fso eller bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning om det har konstaterats att produktionen av vinet i fråga, med hänsyn till dess kvalitet, kraftigt understiger efterfrågan.
3. Nyplanteringsrätter skall användas av den producent som beviljats dem på de arealer och för de ändamål som beviljandet gäller.
4. Nyplanteringsrätterna skall utnyttjas före utgången av det andra vinåret efter det år de beviljades. Nyplanteringsrätter andra än de som avses i punkt 1 och som inte utnyttjas på detta sätt under denna period skall överföras till en reserv i enlighet med artikel 5.2. a.
5. Nyplanteringsrätter andra än de som avses i punkt 1 får endast beviljas producenter inom de arealgränser som fastställs i artikel 6.1. I detta syfte
a) skall medlemsstaterna, innan de nyskapade planteringsrätter som avses i artikel 6 förs till en eller flera reserver, se till att nyplanteringsrätter som beviljas inte minskar volymen av de nyskapade planteringsrätterna enligt artikel 6.1 till ett värde som understiger noll, och
b) när en medlemsstat har fört de nyskapade planteringsrätter som avses i artikel 6 till en eller flera reserver skall det efterföljande beviljandet av nyplanteringsrätter medföra att planteringsrätter som motsvarar lika stora arealer i rena odlingar som förts till reserven eller reserverna för regionen i fråga förfaller. Om det inte finns tillräckligt med planteringsrätter i den eller de berörda reserverna får nyplanteringsrätter inte beviljas.
Artikel 4
1. Återplanteringsrätter skall vara
a) återplanteringsrätter som beviljats enligt punkt 2, eller
b) liknande rätter som förvärvats enligt tidigare gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser.
2. Medlemsstaterna skall bevilja återplanteringsrätter till producenter som har röjt en vinodlingsareal. Medlemsstaterna får bevilja återplanteringsrätter till producenter som åtar sig att röja en vinodlingsareal före utgången av det tredje vinåret efter det att arealen planterades. Återplanteringsrätterna skall gälla en areal som i ren odling motsvarar den röjda arealen eller den areal som skall röjas.
3. Återplanteringsrätterna skall utnyttjas på det företag för vilket de har beviljats. Medlemsstaterna får föreskriva att dessa rätter bara får utnyttjas på vilka röjningen ägde rum.
4. Utan hinder av punkt 3 får återplanteringsrätter helt eller delvis överföras till ett annat företag inom samma medlemsstat
a) om en del av företaget i fråga överförs till det andra företaget. I så fall får rätten användas på en areal på det senare företaget som inte är större än den överförda arealen, eller
b) om arealer på det senare företaget är avsedda för
i) produktion av kvalitetsvin fso eller bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning, eller
ii) för odling av moderplantor för ympmaterial.
Rätterna får enbart användas för de arealer och för de ändamål som beviljandet avser.
Medlemsstaterna skall se till att tillämpningen av dessa undantag inte medför en allmän ökning av produktionskapaciteten på deras territorium, särskilt när överföringar sker från icke bevattnade till bevattnade arealer.
5. Återplanteringsrätter som förvärvats med stöd av denna förordning skall användas före utgången av det femte vinåret efter utgången av det vinår då den berörda röjningen genomfördes. Genom undantag får medlemsstaterna förlänga denna period till åtta vinår. Återplanteringsrätter som inte använts under denna period skall överföras till en reserv enligt artikel 5.2. a.
Artikel 5
1. För att förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten på nationell eller regional nivå, skall medlemsstaterna inrätta en nationell reserv, och/eller vid behov, regionala reserver av planteringsrätter.
2. Följande rätter skall föras till reserven eller reserverna:
a) Nyplanteringsrätter, återplanteringsrätter och planteringsrätter som beviljats från reserven och som inte använts inom den tid som anges i artikel 3.4, artikel 4.5 och artikel 5.6.
b) Återplanteringsrätter som överförts till reserven av producenter som har sådana rätter, vid behov, mot betalning med statliga medel; ersättningens storlek och andra föreskrifter för betalningen skall bestämmas av medlemsstaterna med hänsyn till parternas rättmätiga intressen.
c) Nyskapade planteringsrätter enligt artikel 6.
3. Medlemsstaterna får bevilja rätter från reserven
a) utan betalning till producenter som är yngre är 40 år, som har nödvändiga yrkeskunskaper och som för första gången etablerar sig på ett vinproducerande företag och som har ledande ställning på företaget, eller
b) mot betalning till staten och i förekommande fall till regionen, till producenter som avser att använda rätterna för att plantera arealer vars produktion har en säker marknad. Medlemsstaterna skall fastställa kriterierna för att bestämma storleken på ersättningen som kan variera beroende på den avsedda slutprodukten från den berörda vinodlingen.
4. Medlemsstaterna skall se till dels att den plats utnyttjas för vilken planteringsrätter har beviljat från en reserv, dels att de använda sorterna och de använda odlingsmetoderna garanterar att den efterföljande produktionen är anpassad till efterfrågan på marknaden och att den berörda avkastningen är typisk för genomsnittet i den region där dessa rätter används, särskilt när planteringsrätter från icke-bevattnade arealer används för bevattnade.
5. Planteringsrätter som förts till en reserv måste fördelas före utgången av det femte vinåret efter utgången av det vinår då de fördes till reserven. Planteringsrätter som inte har beviljats inom den tiden skall förfalla.
6. Planteringsrätter som beviljats från en reserv skall användas före utgången av det andra vinåret efter det vinår då de beviljades. Planteringsrätter som beviljats från en reserv och som inte har använts under denna period skall föras tillbaka till reserven enligt punkt 2 a.
7. Om en medlemsstat inrättar regionala reserver får den meddela föreskrifter om att det är tillåtet att omfördela planteringsrätter mellan de regionala reserverna. Om det finns både regionala och nationella reserver i en medlemsstat får överföringar mellan dessa tillåtas.
De överföringar som avses i denna punkt får göras med förbehåll av en nedsättningskoefficient.
8. Genom undantag från punkterna 1-7 kan en medlemsstats behöriga myndighet välja att inte tillämpa systemet med reserver på villkor att den medlemsstaten kan bevisa att den har ett effektivt system för förvaltning av planteringsrätterna för hela sitt territorium. Systemet får om så erfordras avvika från relevanta bestämmelser i detta kapitel. Om en medlemsstat har ett sådant system skall återplanteringsrätter som avses i den första meningen i artikel 4.5 förlängas med fem vinår. Den andra meningen i artikel 4.5 skall fortsätta att gälla.
Artikel 6
1. De nyskapade planteringsrätterna inbegripet nyplanteringsrätterna beviljade av en medlemsstat enligt artikel 3.2 skall fördelas enligt följande:Hektar:
a) Tyskland: 1534
Grekland: 1098
Spanien: 17355
Frankrike: 13565
Italien: 12933
Luxemburg: 18
Österrike: 737
Portugal: 3760
b) Gemenskapsreserv: 17000
2. De nyskapade planteringsrätterna får bara föras till en reserv eller användas enligt artikel 2.3 b om medlemsstaten har slutfört inventeringen av produktionskapaciteten enligt artikel 16.
3. De nyskapade planteringsrätter som avses i punkt 1 eller som används i enlighet med artikel 2.3 b får föras en gång till reserven.
Artikel 7
1. I detta kapitel avses med
a) röjning: fullständigt borttagande av alla vinstockar på en areal som planterats med vinstockar,
b) plantering: slutgiltig plantering av vinstockar eller delar av vinstockar, ympade eller inte ympade, i syfte att producera druvor eller inrätta en moderplantskola för ympmaterial,
c) planteringsrätt: rätten att planterna vinstockar med stöd av en nyplanteringsrätt, återplanteringsrätt, planteringsrätt som beviljats från en reserv eller en nyskapad planteringsrätt i enlighet med de villkor som anges i artiklarna 3, 4, 5 och 6,
d) återplanteringsrätt: rätten att planterna vinstockar på en areal som i rena odlingar motsvarar den från vilken vinstockar har röjts eller skall röjas i enlighet med villkoren i artikel 4 och artikel 5.8,
e) dubbelympning: ("surgreffage"): ympning av en vinstock som redan har ympats en gång tidigare.
2. Närmare bestämmelser för tillämpningen av detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa bestämmelser får särskilt omfatta följande:
- Bestämmelser om destillation av produkter från de vinstockar som avses i artikel 2.7.
- Bestämmelser som gör det möjligt att undvika onödigt stora administrativa pålagor vid tillämpning av bestämmelserna i detta kapitel.
- Det konstaterande som avses i artikel 3.2.
- Den samtidiga förekomsten av vinodlingar som avses i artikel 4.2.
- Tillämpningen av den nedsättningskoefficient som avses i artikel 5.7.
- Förvaltningen av den gemenskapsreserv som avses i artikel 6.1. I bestämmelserna får det för perioden fram till den 31 december 2003 särskilt föreskrivas att nyskapade planteringsrätter ur gemenskapsreserven beviljas medlemsstater för att utnyttjas i regioner där ett tillkommande behov kan påvisas, som kan fyllas genom beviljandet av sådana nyskapade planteringsrätter.
- Bestämmelser för att säkerställa att de nyplanteringsrätterna som har beviljats i enlighet med artikel 3.1 inte underminerar förbudet mot nyplantering i artikel 2.1.
3. Senast den 31 december 2003 och vart tredje år från den tidpunkten skall kommissionen förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport om hur detta kapitel tillämpas. I förekommande fall får förslag om beviljande av ytterligare nyskapade planteringsrätter bifogas rapporten.
KAPITEL II
BIDRAG FÖR NEDLÄGGNING
Artikel 8
1. Bidrag får lämnas för slutgiltig nedläggning av vinodling på en bestämd areal.
Bidraget får enligt bestämmelserna i detta kapitel beviljas till producenter för uppodlade vinodlingsarealer som används för att producera druvor för vinframställning. Arealen får inte understiga 10 ar.
2. Medlemsstaterna får fastställa i vilka områden bidraget får lämnas. De får också ställa upp villkor för fastställandet, inbegripet villkor som syftar till att säkerställa en balans mellan produktion och ekologi i de berörda regionerna.
3. Beviljandet av bidraget medför att producenten förlorar återplanteringsrätterna med avseende på den areal för vilket bidraget beviljas.
4. Medlemsstaterna skall fastställa bidragsnivån per hektar, med hänsyn till
a) företagets jordbruksavkastning eller produktionskapacitet,
b) produktionsmetoden,
c) den berörda arealen jämförd med företagets totala areal,
d) vilken typ av vin som produceras,
e) förekomsten av odling som har samband med vinodling.
5. Bidragsnivån får inte överskrida vissa nivåer som kommer att fastställas.
Artikel 9
Följande arealer skall inte berättiga till bidrag:
a) Uppodlade vinodlingsarealer i fråga om vilka överträdelser av gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser om planering har konstaterats under en period som kommer att fastställas senare och som inte får överstiga tio vinår.
b) Vinodlingsarealer som inte längre brukas.
c) Vinodlingsarealer som har planterats under en period som kommer att fastställas senare och som inte får överstiga tio vinår.
d) Vinodlingsarealer för vilka stöd för omstrukturering och omställning har beviljats under en period som kommer att fastställas senare och som inte får överstiga tio vinår.
Artikel 10
Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om
a) de datum då ansökningarna skall lämnas in och då röjningen skall utföras,
b) villkoren för att bevilja utbetalningar,
c) de maximala bidragsnivåer som avses i artikel 8.5,
d) hänsynstaganden till miljön, och
e) fastställandet av de perioder som avses i artikel 9.
KAPITEL III
OMSTRUKTURERING OCH OMSTÄLLNING
Artikel 11
1. Ett system för omstrukturering och omställning av vinodlingar införs härmed.
2. Systemet skall ha som mål att anpassa produktionen till efterfrågan på marknaden.
3. Systemet skall omfatta en eller flera av följande åtgärder:
a) Omställning till andra sorter, även genom dubbelympning.
b) Förflyttning av vinodlingar.
c) Förbättringar av den teknik för att förvalta vinodlingar som har avseende på målet för detta system.
Systemet skall inte omfatta normal förnyelse av uttjänta vinodlingar.
4. Systemet får endast tas i anspråk i en medlemsstats regioner, där medlemsstaten har slutfört inventeringen av produktionskapaciteten i enlighet med artikel 16.
Artikel 12
Medlemsstaterna skall vara ansvariga för omstrukturerings- och omställningsplanerna, inbegripet i förekommande fall godkännande av dessa. Planerna skall följa reglerna i detta kapitel och motsvarande tillämpningsföreskrifter.
Artikel 13
1. Stöd för omstrukturering och omställning skall bara beviljas i fråga om planer som upprättats och, vid behov, godkänts av medlemsstaten. Stöd skall lämnas i följande former:
a) Kompensation till producenter för förlorade intäkter till följd av genomförandet av planen, och
b) bidrag till kostnaderna för omstruktureringen och omställningen.
2. Kompensationen till producenter för förlorade intäkter får antingen innebära
a) tillåtelse att båda gamla och nya vinstockar, utan hinder av bestämmelserna i kapitel I i denna avdelning, får förekomma samtidigt under en bestämd period på högst tre år, eller
b) ekonomisk gottgörelse som skall finansieras av gemenskapen.
3. Gemenskapens bidrag till de kostnader som omstruktureringen och omställningen medför får inte överstiga 50 % av kostnaderna. I regioner som är klassificerade som mål 1 enligt rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna(52) får gemenskapens bidrag dock uppgå till 75 %. Utan att det påverkar tilllämpningen av artikel 14.4 får medlemsstaterna inte i något fall lämna bidrag till finansieringen.
Artikel 14
1. Kommissionen skall göra preliminära anslagsfördelningar till medlemsstaterna på årsbasis, på grundval av objektiva kriterier med beaktande av särskilda situationer och behov, och ansträngningar som skall göras med hänsyn till målet för systemet.
2. De preliminära fördelningarna skall anpassas till de faktiska utgifterna och på grundval av de reviderade utgiftsprognoser som medlemsstaterna överlämnar med beaktande av målet för systemet och tillgängliga medel.
3. Fördelningen av finansiella anslag mellan medlemsstaterna skall ske med beaktande av hur stor andel av gemenskapens vinodlingsareal som den berörda medlemsstaten har.
4. Om ett finansiellt anslag för ett visst antal hektar har beviljats en medlemsstat får denna fördela anslaget på ett större antal hektar än vad som låg till grund för anslaget. I detta sammanhang får medlemsstaten använda nationella medel för att höja det minskade beloppet per hektar upp till det ursprungliga taket per hektar för gemenskapsanslaget.
Artikel 15
Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser
a) om minsta storlek för de berörda vinodlingarna,
b) om hur återplanteringsrätter som skapats när planerna genomförs får utnyttjas,
c) som syftar till att hindra en ökning av produktionskapaciteten när detta kapitel tillämpas,
d) om de maximala stödbeloppen per hektar.
KAPITEL IV
UPPLYSNINGAR OCH ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 16
1. Inventeringen av produktionskapaciteten skall innehålla upplysningar om
a) de arealer i medlemsstaterna där vinstockar som klassificeras som sorter för vinframställning enligt artikel 19.1 odlas,
b) sorterna i fråga,
c) det totala antalet befintliga planteringsrätter,
d) alla nationella eller regionala bestämmelser som har antagits vid tillämpning av denna avdelning.
2. En medlemsstat får bestämma att inventeringen får göras per region. I detta fall skall emellertid alla regionala inventeringar upprättas före den 31 december 2001. I enlighet med bestämmelserna i denna förordning skall det faktum att en region är försenad med upprättandet av dess inventering inte förhindra att denna avdelning tillämpas på de övriga regionerna i den medlemsstaten.
Artikel 17
1. Kommissionen får göra utvärderingar av
a) framställningen av produkter från vinsektorn,
b) den industriella användningen av dessa produkter,
c) utvecklingstendenserna i fråga om konsumtionen av vin och andra produkter från vinsektorn som är färdiga att konsumeras utan ytterligare bearbetning,
d) alla andra uppgifter som är nödvändiga att känna till för att hantera marknaden eller ett system för anpassning av utbudet.
2. Kommissionen får anlita extern hjälp när den gör dessa utvärderingar.
3. Kommissionen skall finansiera en oberoende undersökning av användningen av artkorsade sorter. På grundval av denna undersökning skall kommissionen före den 31 december 2003 förelägga rådet och Europaparlamentet en rapport, som vid behov skall innehålla förslag.
Artikel 18
1. Producenter av druvor avsedda för vinframställning och producenter av druvmust och vin skall varje år deklarera vilka mängder som producerats av den senaste skörden. Medlemsstaterna får även kräva att försäljare av druvor för vinframställning varje år deklarerar vilka mängder som saluförts från den senaste skörden.
2. Producenter av druvmust och vin och andra näringsidkare än detaljhandlare skall varje år deklarera sina lager av druvmust och vin, oavsett om dessa hänför sig till innevarande eller tidigare års skörd. Druvmust och vin som importerats från tredje land skall anges särskilt.
Artikel 19
1. Medlemsstaterna skall klassificera druvsorter för vinframställning. Alla klassificerade sorter skall höra till arten Vitis vinifera eller komma från en korsning mellan denna art och andra arter av släktet Vitis. Följande sorter får inte införas i klassificeringen:
- Noah,
- Othello,
- Isabelle,
- Jacquez,
- Clinton,
- Herbémont.
2. I sin klassificering skall medlemsstaterna ange vilka druvsorter som är lämpliga för framställning av vart och ett av de kvalitetsviner fso som produceras inom deras territorium. Dessa sorter skall vara av arten Vitis vinifera.
3. Endast de druvsorter som ingår i klassificeringen får planteras, återplanteras eller ympas inom gemenskapen, i syfte att framställa vin. Denna inskränkning skall inte tillämpas på vinstockar som används för forskning och vetenskapliga försök.
4. Arealer som planteras med druvsorter i syfte att framställa vin och som inte anges i klassificeringen skall röjas, utom om det som produceras på dessa arealer enbart är avsett att konsumeras av vinproducentens familj. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att kontrollera detta undantag.
5. Om sorter stryks ur klassificeringen, skall de röjas inom 15 år efter det att de har strukits.
Artikel 20
De föreskrifter som reglerar gemenskapens vinodlingsregister skall vara de som anges i förordning (EEG) nr 2392/86.
Artikel 21
Kapiteln I och II i denna avdelning skall inte tillämpas i medlemsstater där vinproduktionen inte överstiger 25000 hektoliter per vinår. Denna produktion skall beräknas på grundval av den genomsnittliga produktionen under de fem föregående vinåren.
Artikel 22
Medlemsstaterna får anta strängare nationella föreskrifter om nyplantering, återplantering av vinstockar eller dubbelympning. De får kräva att de ansökningar och de uplysningar som det finns bestämmelser om i denna avdelning skall kompletteras med andra uppgifter som behövs för att övervaka utvecklingen av produktionskapaciteten.
Artikel 23
1. Föreskrifter för tillämpning av detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om
a) utformningen av och detaljeringsgraden i fråga om de upplysningar som krävs för den inventering som avses i artikel 16,
b) förvaltningen av klassificeringen av de druvsorter som avses i artikel 19,
c) destinationen för produkter från sorter som inte finns i nämnda klassificering.
2. Bestämmelser om ett följedokument för vegetativt förökningsmaterial av vinstockar och tillämpningsföreskrifter för dess tillämpning, även sådana som rör kontroll, får antas enligt förfarandet i artikel 75.
3. Förordning (EEG) nr 2392/86 får ändras eller upphävas enligt förfarandet i artikel 75.
4. I enlighet med förfarandet i artikel 75 skall det beslutas om huruvida en medlemsstat har slutfört den inventering som avses i artikel 16, och om det beslutet under vissa omständigheter skall återkallas, inbegripet de fall då medlemsstaten har underlåtit att göra den uppdatering av inventeringen som behövs.
AVDELNING III
MARKTNADSMEKANISMER
KAPITEL I
STÖD TILL PRIVAT LAGRING
Artikel 24
1. Stöd skall lämnas till producenter för privat lagring av
a) bordsvin
b) druvmust, koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust.
2. Stödet skall lämnas under förutsättning att ett långfristigt avtal om lagring ingås med interventionsorganen under perioden den 16 december-15 februari året därpå, på villkor som kommer att fastställas.
3. Långfristiga lagringsavtal skall ingås för en period som löper ut
a) tidigast den 1 september efter det att avtalet har ingåtts i fråga om bordsvin och tidigast den 1 augusti efter det att avtalet har ingåtts i fråga om druvmust, koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad, och
b) senast den 30 november efter den dag då avtalet ingicks.
Artikel 25
1. Ingåendet av lagringsavtal skall vara förenat med villkor, särskilt med avseende på de berörda produkternas kvalitet.
2. Lagringsavtal för bordsvin skall innehålla villkor om att stödutbetalningarna, och därmed producentens motsvarande skyldigheter, får upphöra för hela eller en del av den lagrade mängden, om marknadspriserna för den aktuella typen av bordsvin överstiger en nivå som kommer att fastställas.
3. Stödbeloppet för privat lagring får endast täcka tekniska lagringskostnader samt ränteavgifter, för vilka schablonbelopp kommer att fastställas.
4. För koncentrerad druvmust får detta belopp anpassas med en koefficient som motsvarar koncentrationsgraden.
Artikel 26
1. Närmare föreskrifter för tillämpning av detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om
- fastställandet av den nivå, de schablonbelopp och den koefficient som anges i artikel 25,
- att långfristiga lagringsavtal för bordsvin endast får ingås för särskilda bordsviner,
- att druvmust som omfattas av ett långfristigt lagringsavtal helt eller delvis får omvandlas till koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust under avtalets giltighetstid,
- tillämpningen av villkoren för upphörande av stödutbetalningar enligt artikel 25.2,
- att druvmust och koncentrerad druvmust avsedda för framställning av druvsaft inte får omfattas av långfristiga lagringsavtal,
- avtalens löptid.
2. Enligt förfarandet i artikel 75 får bestämmelser fastställas om
- att stödprogrammet för privat lagring inte skall tillämpas om det tydligt framgår av marknadsläget att programmet inte är motiverat, och
- att möjligheten att ingå ytterligare långfristiga lagringsavtal får avbrytas när som helst om det motiveras av marknadsläget och särskilt av den takt med vilken avtal redan har ingåtts.
KAPITEL II
DESTILLATION
Artikel 27
1. Det skall vara förbjudet att överpressa krossade eller okrossade druvor och att pressa vindruv. Det skall vara förbjudet att jäsa om pressrester för andra ändamål än destillation.
2. Filtrering och centrifugering av vindruv skall inte betraktas som pressning om
a) de framställda produkterna är av fullgod handelskvalitet, och
b) den inte torkar in.
3. Fysiska eller juridiska personer eller sammanslutningar av sådana personer med undantag av de personer och sammanslutningar som avses i punkt 7, som har framställt vin, skall vara skyldiga att leverera samtliga biprodukter från denna vinframställning till destillation.
4. Mängden alkohol i biprodukterna skall vara minst 10 % av volymen alkohol i det vin som har producerats, om vinet har framställts direkt av druvor. Frånsett undantag av tekniska skäl får den inte vara mindre än 5 % om vinet har framställts av druvmust, delvis jäst druvmust eller ungt icke färdigjäst vin. Om den avsedda procentsatsen inte skulle uppnås, måste de som omfattas av detta krav leverera en kvantitet vin från den egna produktionen, för att på så sätt säkerställa att dessa procentsatser uppnås.
Undantag får göras från punkt 3 och punkt 4 första stycket för producentkategorier som kommer att fastställas, för vissa produktionsområden och för vin som skall destilleras enligt artikel 28.
5. Leveransskyldigheten i punkt 3 får istället uppfyllas genom leverans av vin till en vinägerproducent.
6. De fysiska eller juridiska personer eller sammanslutningar av sådana personer, med undantag av de personer och sammanslutningar av personer som avses i punkt 7, som innehar biprodukter från annan bearbetning av druvor än vinframställning skall leverera dessa till destillation.
7. Fysiska eller juridiska personer eller sammanslutningar av sådana personer som bearbetar druvor som har skördats i vinodlingszon A eller i den tyska delen av vinodlingszon B eller i områden som är planterade med vinstockar i Österrike skall vara skyldiga att under övervakning och på villkor som skall fastställas undanskaffa biprodukten av denna bearbetning.
8. De personer eller sammanslutningar av personer som är underkastade de skyldigheter som avses i punkt 3 eller den som avses i punkt 6 kan befrias från denna skyldighet genom att undanskaffa biprodukterna från vinframställningen under övervakning och på villkor som skall fastställas.
9. Uppköpspriset för pressrester, vindruv och vin som har levererats till destillation enligt denna artikel skall vara 0,996 euro per volymprocent/hl.
10. Det pris som betalas av destillatören får inte understiga uppköpspriset.
11. Destillatören får
a) antingen ta emot stöd för den produkt som skall destilleras, förutsatt att den produkt som erhålls genom destillationen har en alkoholhalt på minst 52 volymprocent, eller
b) leverera den produkt som erhålls genom destillationen till interventionsorganet, förutsatt att den har en alkoholhalt på minst 92 volymprocent.
Om vinet har tillsatts alkohol för destillation före leverans till destillatören skall stödet enligt a utbetalas till producenten av det vin som tillsatts alkohol, och den destillerade produkten får inte levereras till interventionsorganet.
12. Det får beslutas att leverans av alkohol till interventionsorganet får ersättas med leverans till en aktör som har lämnat in ett anbud inom ramen för utförsäljningar som organiseras för att avsätta destillationsprodukter och som har antagits enligt förfarandet i artikel 31.1.
13. Punkterna 1-12 skall inte tillämpas på druvsaft och koncentrerad druvsaft, eller druvmust och koncentrerad druvmust avsedd för framställning av druvsaft.
Artikel 28
1. Om vin framställs av en druvsort som i klassificeringen för samma administrativa enhet finns upptagen både som en druvsort för vinframställning och som en sort avsedd för andra ändamål, skall den mängd vin som överstiger den normalt framställda mängden och som inte exporteras under det berörda vinåret destilleras före ett datum som skall fastställas. Om inte undantag medges, får detta vin inte flyttas annat än till destilleri.
2. Den mängd vin som normalt framställs skall fastställas med utgångspunkt från
a) de mängder som har framställts under en referensperiod som skall fastställas, och
b) den mängd vin som har använts för traditionella användningsområden.
3. Uppköpspriset för vin som har levererats till destillation enligt denna artikel skall vara 1,34 euro per volymprocent/hl. Detta pris får variera under ett visst vinår under förutsättning att genomsnittspriset under detta vinår förblir 1,34 euro per volymprocent/hl.
4. Det pris som betalas av destillatören får inte understiga inköpspriset.
5. Destillatören får
a) antingen ta emot stöd för den produkt som skall destilleras, förutsatt att den produkt som erhålls genom destillationen har en alkoholhalt på minst 52 volymprocent, eller
b) leverera den produkt som erhålls genom destillationen till interventionsorganet, förutsatt att den har en alkoholhalt på minst 92 volymprocent.
Om vinet har tillsatts alkohol för destillation före leverans till destillatören skall stödet enligt a utbetalas till producenten av det vin som tillsatts alkohol och den destillerade produkten får inte levereras till interventionsorganet.
6. Det får beslutas att leverans av den alkoholhaltiga produkten till interventionsorganet får ersättas med leverans till en aktör som har lämnat in ett anbud inom ramen för utförsäljningen som organiseras för att avsätta destillationsprodukter och som har antagits enligt förfarandet i artikel 31.1.
7. Denna artikel skall tillämpas trots artikel 1.2.
Artikel 29
1. Gemenskapen får lämna stöd för destillation av bordsvin och vin som lämpar sig för framställning av bordsvin för att stödja vinmarknaden och därigenom underlätta den fortsatta försörjningen av vindestillat till de delar av sektorn för spritdrycker där användning av sådan alkohol är traditionellt betingad.
2. Detta stöd skall lämnas i form av ett första stöd och ett sekundärt stöd som betalas ut till destillatören.
3. Det primära stödet skall lämnas på grundval av den volym bordsvin och den volym vin som lämpar sig för framställning av bordsvin som destillerats.
4. Det primära stödet skall tillämpas på grundval av ett kontraktssystem mellan destillatörer och vinproducenter. Ett minimipris skall fastställas som skall betalas av destillatörerna till vinproducenterna. Det får variera under ett visst vinår under förutsättning att det genomsnittliga priset för detta vinår förblir 2,488 euro per volymprocent/hl.
5. Nivån på det primära stödet skall spegla
a) behovet av att det genomsnittliga minimipris som destillatörer betalar till vinproducenter under ett visst vinår motsvarar den nivå som anges i punkt 4,
b) behovet av att upprätthålla försörjningen till traditionella avsättningsmarknader inom sektorn för spritdrycker till konkurrenskraftiga priser.
6. Det sekundära stödet skall lämnas i form av en betalning för att täcka skäliga kostnader för lagring av den framställda produkten. Avsikten med stödet är att underlätta funktionen av det primära stödsystemet.
Artikel 30
1. Krisdestillation får vidtas om marknaden störs till följd av ovanligt störa överskott och/eller kvalitetsproblem.
2. Syftet med åtgärden skall vara
a) att eliminera särskilda överskott, och
b) att säkerställa en kontinuerlig försörjning från en skörd till en annan.
3. Åtgärden skall vara frivillig för producenterna.
4. Åtgärden får begränsas till vissa kategorier vin eller till vissa produktionsområden. Den får endast tillämpas på kvalitetsviner fso på begäran av den berörda medlemsstaten.
5. Ett kriterium för åtgärdens införande kan vara en påvisbar försämring under en viss tid av marknadspriset för en viss vinkategori eller för vin från vissa produktionsområden.
6. Om gemenskapen skulle utnyttja denna åtgärd under tre på varandra följande år för en viss typ av vin (i ett visst område) skall kommissionen lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om den ihållande krisen med förslag i förekommande fall.
Artikel 31
1. Alkohol som övertas av interventionsorganet skall avsättas antingen vid offentlig auktion eller genom ett anbudsförfarande. När sådan alkohol avsätts skall myndigheterna i möjligaste mån undvika att påverka avsättningsmarknaderna för alkohol som traditionellt är beroende av att sådana avsättningsmarknader finns. Den får inte avsättas inom sektorn för alkohol för konsumtion.
2. Om försörjningen, genom tillämpning av artiklarna 27, 28 och 29, inte säkerställs i den del av den sektor där det är obligatoriskt att använda vinalkohol, får det emellertid beslutas att sådan alkohol får avsättas inom den sektorn.
Artikel 32
1. Det uppköpspris som fastställs för varje destillation, utom den som avses i artikel 27, och som gäller för viner som har framställts av producenter som har ökat alkoholhalten genom tillsats av sackaros eller druvmust och som har fått del av det stöd som anges i artikel 34, skall inom varje vinodlingsområde minskas med ett lika stort schablonbelopp beräknat på grundval av den stödnivå som avses i artikel 34, och på grundval av ökningen av den alkoholhalt som föreskrivs för vinodlingsområdet i fråga.
2. Om den berörda producenten så begär, skall minskningen endast tillämpas på de kvantiteter med avseende på vilka alkoholhalten ökats enligt punkt 1.
Artikel 33
1. Föreskrifter för tillämpningen av detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om
a) de undantag som avses i detta kapitel,
b) i fråga om artiklarna 27 och 28, de villkor enligt vilka destillationen skall genomföras, bedömningen av alkoholhalten i det vin som har framställts, de villkor enligt vilka produkter får levereras till interventionsorganet och uppköpspriserna för de destillationsprodukter som kan övertas av interventionsorganen eller de kriterier som gäller för att bestämma dessa priser,
c) de miniminormer som pressrester och vindruv skall uppfylla,
d) de villkor som skall gälla för undanskaffande under övervakning enligt artikel 27.7,
e) den mängd vin som normalt framställs, enligt vad som anges i artikel 28.2,
f) förfarandet för tillämpningen av den åtgärd som avses i artikel 30, inklusive de produkter som omfattas av åtgärden och flödet av destillerade produkter särskilt för att undvika störningar på marknaden för alkohol och spritdrycker,
g) möjligheten att anpassa det uppköpspris som anges i artikel 28.3, och
h) fastställande av det minimipris som anges i artikel 29.4.
2. Storleken på de stöd som avses i artiklarna 27 och 28 som skall göra det möjligt att avsätta de erhållna produkterna, storleken på det stöd som avses i artikel 29 och regler som fastställer vilka omständigheter som kan leda till att den åtgärd som avses i artikel 30 utlöses, och nivån på och formen för gemenskapens ekonomiska stöd för den åtgärden skall fastställas genom förfarandet i artikel 75.
KAPITEL III
STÖD FÖR ANVÄNDNING AV DRUVMUST
Artikel 34
1. Härigenom införs ett stöd för användning av
a) koncentrerad druvmust, och
b) rektifierad koncentrerad druvmust,
som framställts i gemenskapen, när dessa används för att öka alkoholhalten för vinprodukter för vilka en sådan ökning är tillåten enligt denna förordning.
2. Stödet får förbehållas produkter som kommer från vinodlingszonerna C III, om handelsflöden för druvmust och vin till blandning inte kan upprätthållas utan denna åtgärd.
3. Stödbeloppet skall fastställas i euro per volymprocent potentiell alkoholhalt och per hektoliter koncentrerad druvmust eller renad koncentrerad druvmust, med beaktande av skillnaden mellan kostnaden för berikning genom tillsats av dessa produkter och genom tillsats av sackaros.
Artikel 35
1. Härigenom införs ett stöd för användning av
a) druvmust och koncentrerad druvmust som producerats inom gemenskapen för framställning av druvsaft eller andra livsmedelsprodukter av sådan druvsaft,
b) druvmust och koncentrerad druvmust som produceras inom zonerna C III för framställning i Förenade kungariket och Irland av produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00, för vilka dessa medlemsstater, i enlighet med punkt C 2 i bilaga VII, får tillåta att det används en sammansatt beteckning i vilken ordet "vin" ingår,
c) koncentrerad druvmust som framställts inom gemenskapen som huvudsbeståndsdelen i en rad produkter som saluförs i Förenade kungariket och Irland med tydliga anvisningar till konsumenten om hur man av dem framställer en vinliknande dryck (hemgjort vin).
2. Med avvikelse från punkt 1 b, och om det emellertid visar sig att den geografiska begränsning som berör produktionen av druvmust och koncentrerad druvmust enligt punkt 1 b medför en snevridning av konkurrensen, får det beslutas att detta stöd skall utvidgas till att omfatta druvmust och koncentrerad druvmust som produceras i andra regioner inom gemenskapen än inom zonerna C III.
3. De stöd som avses i punkt 1 skall endast lämnas för användning av produkter som härrör från druvsorter som är klassificerade enbart som druvor för vinframställning eller både som en druvsort för vinframställning och som en sort avsedd för andra ändamål och får likaså lämnas för sådana druvor med ursprung i gemenskapen som kommer från samma sorter.
4. Stödbeloppen skall fastställas så att anskaffningskostnaderna för druvmust och koncentrerad druvmust med ursprung inom gemenskapen ligger på en nivå som gör det möjligt att behålla de traditionella avsättningsmarknaderna för dessa produkter.
5. En del, som skall fastställas, av det stöd som avses i punkt 1 a skall användas för att organisera kampanjer för att främja konsumtion av druvsaft. För att organisera dessa kampanjer får stödet fastställas till en högre nivå än vad som följer av tillämpningen av punkt 4.
Artikel 36
Föreskrifter för tillämpning av detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter skall särskilt innehålla bestämmelser om
a) villkoren för att lämna det stöd som avses i artikel 34.1,
b) de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa kontrollen av de produkter som avses i artikel 35.1,
c) det stödbelopp som avses i artiklarna 34 och 35 som skall fastställas innan varje vinår börjar,
d) det beslut som avses i artikel 35.2.
KAPITEL IV
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 37
Producenter som omfattas av de skyldigheter som avses i artiklarna 27 och 28 får omfattas av de interventionsåtgärder som följer av denna avdelning, under förutsättning att de under en referensperiod som skall fastställas har uppfyllt de ovan angivna skyldigheterna. Den perioden skall, liksom föreskrifterna för tillämpning av denna artikel, antas enligt förfarandet i artikel 75.
Artikel 38
1. Om orimligt höga priser noteras på gemenskapsmarknaden för en viss vintyp och det är sannolikt att denna situation kommer att bestå och således orsaka störningar på denna marknad, får kommissionen vidta de åtgärder som är nödvändiga.
2. Om det behövs för att stödja marknaden för bordsvin, får interventionsåtgärder som gäller de produkter som anges i artikel 1.2 b och som inte är bordsviner, antas enligt förfarandet i artikel 75.
AVDELNING IV
PRODUCENTORGANISATIONER OCH BRANSCHORGANISATIONER
KAPITEL I
PRODUCENTORGANISATIONER
Artikel 39
1. Med producentorganisation avses, om den är erkänd i enlighet med denna förordning, varje juridisk person
a) som har bildats på eget initiativ av producenter av de produkter som omfattas av denna förordning,
b) som särskilt syftar till att för sina medlemmar
i) säkerställa produktionsplaneringen och anpassa denna till efterfrågan, särskilt vad gäller kvalitet och kvantitet,
ii) främja koncentrationen av utbudet och utsläppandet på marknaden av deras produktion,
iii) minska produktionskostnaderna och stabilisera produktionspriserna,
iv) främja miljövänliga odlings- och produktionsmetoder och teknik för avfallshantering som är miljövänlig, särskilt för att skydda kvaliteten på vatten, mark och landskap, samt för att bevara och/eller främja den biologiska mångfalden.
2. Producentorganisationer som är erkända i enlighet med denna förordning skall ha möjlighet att ålägga lämpliga sanktioner för medlemmarna och åsidosätter sina sklydigheter enligt stadgarna.
3. Som en producentorganisation enligt denna förordning får medlemsstaterna erkänna dem som ansöker om ett erkännande, på villkor att
a) de uppfyller kraven i punkterna 1 och 2 och att de kan, tillsammans med övrigt underlag, visa att de har ett lägsta antal medlemmar och en lägsta avsättningsbar produktionsvolym,
b) der erbjuder tillräckliga garantier i fråga om verksamhetens genomförande, varaktighet och effektivitet,
c) de gör det faktiskt möjligt för medlemmarna att få det tekniska stöd som behövs för att införa miljövänliga odlingsmetoder.
Artikel 40
1. Medlemsstaterna skall
a) inom tre månader efter det att ansökan och relevant underlag lämnats in besluta om huruvida en producentorganisation skall erkännas,
b) regelbundet utföra kontroller för att säkerställa att producentorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande, besluta om de sanktioner som skall tillämpas om organisationerna inte uppfyller villkoren och behov besluta att återkalla erkännandet,
c) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut om beviljande av en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.
2. Kommissionen skall genom kontroller säkerställa att bestämmelserna i artikel 39 och punkt 1 b i den här artikeln följs och efter sådana kontroller i förekommande fall begära att medlemsstaten återkallar erkännandet.
KAPITEL II
BRANSCHORGANISATIONER
Artikel 41
1. För att marknaden för kvalitetsviner fso och bordsviner med geografisk beteckning skall fungera bättre får de producerande medlemsstaterna, särskilt för att genomföra branschorganisationernas beslut, fastställa regler för saluföringen som rör reglering av utbudet när produkten släpps ut på marknaden för första gången på villkor att dessa regler innebär att produkterna läggs på reserv och/eller gradvis släpps ut och att de inte rör några andra samordnade förfaranden såsom
- fastställande av priser, inte heller riktpriser eller rekommenderade priser,
- blockering av en alltför stor procentandel av den normala årliga skörden och, generellt, alla former av onormal begränsning av utbudet,
- vägran att utfärda det eller de nationella intyg och/eller gemenskapsintyg som krävs för omsättning och saluföring av vinprodukter om saluföringen är i överensstämmelse med ovannämnda regler.
2. De regler som avses i punkt 1 skall i sin helhet meddelas aktörerna genom offentliggörande i en officiell publikation i den berörda medlemsstaten.
3. De medlemsstater som har utnyttjat möjligheterna enligt punkt 1 skall varje år förelägga kommissionen en rapport om de beslut som har fattats om detta under det föregående året. Kommissionen skall kontrollera att dessa beslut är i överensstämmelse med gemenskapsrätten, särskilt bestämmelserna om fri rörlighet (artiklarna 28-31 i fördraget), konkurrens (artiklarna 81-86 i fördraget) och principen om icke-diskriminering (artikel 34.3 i fördraget).
4. De organisationer som avses i punkt 1 skall bl.a. bedriva flera av följande verksamheter i ett eller flera områden i gemenskapen, med beaktande av konsumenternas intressen:
i) Förbättra kunskapen om och insynen i produktionen och på marknaden.
ii) Bidra till en bättre samordning av produkternas utsläppande på marknaden, särskilt genom forskning och marknadsundersökningar.
iii) Utarbeta standardkontrakt som är i överensstämmelse med gemenskapsbestämmelserna.
iv) Sörja för ett effektivare utnyttjande av produktionskapaciteten.
v) Erbjuda information och utföra den forskning som behövs för att styra produktionen till produkter som bättre motsvarar marknadens behov och konsumenternas smak och förväntningar, särskilt när det gäller produktkvalitet och miljöskydd.
vi) Hitta metoder för att begränsa användningen av växtskyddsprodukter och andra tillsatser och säkerställa produktkvalitet och bevarandet av mark och vatten.
vii) Utveckla metoder och instrument för att förbättra produktkvalitet i alla stadier av produktionen, vinframställningen och saluföringen.
viii) Ta det ekologiska jordbruket i anspråk och skydda det liksom ursprungs- och kvalitetsbeteckningarna och de geografiska beteckningarna.
ix) Främja blamd annat intergrerad produktion eller andra miljövänliga produktionsmetoder.
AVDELNING V
OENOLOGISKA METODER OCH BEHANDLINGAR, BETECKNINGAR OCH BENÄMNINGAR, PRESENTATION OCH SKYDD
KAPITEL I
OENOLOGISKA METODER OCH BEHANDLINGAR
Artikel 42
1. Tillåtna oenologiska metoder och behandlingar införs för framställning av andra produkter som omfattas av denna förordning än druvsaft och koncentrerad druvsaft samt druvmust och koncentrerad druvmust avsedd för framställning av druvsaft.
2. De tillåtna oenologiska metoderna och behandlingarna får endast användas för att säkerställa att framställning, lagring och förädling av produkten sker på ett korrekt sätt.
3. De tillåtna oenologiska metoderna och behandlingarna får inte innebära tillsats av vatten, utom då det krävs av särskilda tekniska skäl, eller tillsats av alkohol, med undantag för färsk druvmust vars jäsning har avbrutits genom tillsats av alkohol, likörvin, mousserande vin, vin avsett för destillation som har tillsats alkohol, och på villkor som kommer att bestämmas, pärlande vin.
4. Medlemsstaterna får i fråga om oenologiska metoder och behandlingar införa strängare villkor för att säkerställa att kvalitetsvin fso och bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning och som framställs inom deras territorium samt mousserande vin och likörvin bevarar de egenskaper som är kännetecknande för dessa produkter. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa villkor och kommissionen skall i sin tur underrätta övriga medlemsstater.
5. Om inte något annat har beslutats får endast druvsorter som i den klassificering som fastställs enligt artikel 19 är upptagna som druvsorter för vinframställning, eller produkter som härrör från dessa, användas i gemenskapen för framställning av
a) druvmust vars jäsning har avbrutits genom tillsats av alkohol,
b) koncentrerad druvmust,
c) rektifierad koncentrerad druvmust,
d) vin som lämpar sig för framställning av bordsvin,
e) bordsvin,
f) kvalitetsvin fso,
g) likörvin,
h) delvis jäst druvmust framställd av lätt torkade druvor,
i) vin framställt av övermogna druvor.
6. Blandning ("coupage") av ett vin som lämpar sig för framställning av ett vitt bordsvin eller av ett vitt bordsvin med ett vin som lämpar sig för framställning av ett rött bordsvin eller med ett rött bordsvin får inte ske för framställning av ett bordsvin.
I vissa fall, som skall fastställas, skall denna bestämmelse dock inte förhindra att en sådan blandning enligt det första görs, under förutsättning att slutprodukten har egenskaper som ett rött bordsvin.
Trots vad som sägs i första stycket är en sådan blandning tillåten till och med den 31 juli 2005 i områden där denna metod är traditionellt betingad i enlighet med regler som skall fastställas.
Artikel 43
1. Tillåtna oenologiska metoder och behandlingar fastställs i bilagorna IV och V.
2. Särskilt kan följande metoder och behandlingar nämnas:
- De tillåtna oenologiska metoder och behandlingar som gäller berikning, syratillsats, avsyrning och sötning samt regler för högsta tillåtna halt av svaveldioxid och flyktiga syror anges i punkterna A-G i bilaga V.
- Tillåtna oenologiska metoder och behandlingar samt regler för framställning av mousserande vin och mousserande kvalitetsvin anges i punkterna H och I i bilaga V.
- Tillåtna oenologiska metoder och behandlingar samt regler för framställning av likörvin anges i punkt J i bilaga V.
Artikel 44
1. Av de produkter som omfattas av KN-nummer 2204 10, 2204 21 och 2204 29 får endast likörvin, mousserande vin, mousserande vin med tillsatt koldioxid, pärlande vin, pärlande vin med tillsatt koldioxid, kvalitetsvin fso, bordsviner och, vid behov, utan hinder av artikel 45, legalt importerade viner utbjudas till försäljning eller levereras för direkt konsumtion inom gemenskapen.
2. Med undantag av vin på flaska beträffande vilket det kan visas att tappningen skedde före den 1 september 1971, får vin, bortsett från kvalitetsvin fso som härrör från druvor av de druvsorter som avses i artikel 42.5, men som inte svarar mot definitionerna i punkterna 12-18 i bilaga I, endast användas för att konsumeras av vinodlarens familj, för framställning av vinättika eller för destillation.
3. Under år med ogynnsamma väderleksförhållanden får det beslutas att produkter från vinodlingszonerna A och B som inte har den lägsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som har fastställts för den berörda zonen, får användas inom gemenskapen för framställning av mousserande vin och mousserande vin med tillsatt koldioxid, förutsatt att sådant vin har en verklig alkoholhalt av minst 8,5 volymprocent eller för framställning av pärlande vin med tillsatt koldioxid. I dessa fall skall berikningen av vinerna ske med iakttagande av de gränsvärden som avses i punkt D 5 i bilaga V.
4. Utan att det påverkar strängare bestämmelser som medlemsstaterna tillämpar för framställning inom deras territorium av produkter som inte omfattas av KN-nummer 2204 10, 2204 21 och 2204 29, får färsk druvmust vars jäsning har avbrutits genom tillsats av alkohol endast användas för framställning av sådana produkter.
5. Druvsaft och koncentrerad druvsaft från gemenskapen får inte omvandlas till vin eller tillsättas vin. Dessa produkter skall kontrolleras med hänsyn till deras användningsområde. De får inte jäsas till alkohol inom gemenskapens territorium.
6. Bestämmelser i punkterna 4 och 5 skall inte tillämpas på produkter avsedda för framställning i Förenade kungariket och Irland av produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00 för vilka dessa medlemsstater får tillåta användning av en sammansatt beteckning i vilken ordet "vin" ingår i enlighet med punkt C 2 i bilaga VII.
7. Vin som lämpar sig för framställning av bordsvin, men som inte uppnår den lägsta verkliga alkoholhalt i volymprocent som krävs för bordsvin, får endast släppas ut på marknaden för framställning av mousserande vin, framställning av vinättika, destillation eller andra industriella ändamål. Berikning av sådant vin och blandning ("coupage") av det med bordsvin i syfte att höja dess verkliga alkoholhalt i volymprocent till den nivå som krävs för bordsvin, får endast äga rum hos vinproducenten eller för dennes räkning.
8. Med undantag av alkohol, eau-de-vie och piquettevin, får varken vin eller andra drycker avsedda för direkt konsumtion framställas av vindruv eller pressrester.
9. Piquettevin får, om det är tillåtet att framställa detta i den berörda medlemsstaten, endast användas till destillation eller för husbehovskonsumtion.
10. Vin som tillsatts alkohol för destillation får endast användas för destillation.
11. Delvis jäst druvmust framställd av lätt torkade druvor får endast släppas ut på marknaden för framställning av likörvin och endast inom de vinodlingsområden där detta var brukligt den 1 januari 1985 och av vin framställda av övermogna druvor.
12. Färska druvor, druvmust, delvis jäst druvmust, koncentrerad druvmust, rektifierad koncentrerad druvmust, färsk druvmust vars jäsning har avbrutis, genom tillsats av alkohol, druvsaft och koncentrerad druvsaft med ursprung i tredje land får inte förvandlas till vin eller tillsättas i vin på gemenskapens territorium.
13. De produkter som avses i punkt 12 får inte genomgå alkoholjäsning på gemenskapens territorium. Denna bestämmelse skall inte gälla produkter som är avsedda för framställning i Förenade kungariket och Irland av produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00 för vilka, enligt punkt C 2 i bilaga VII, medlemsstaterna får tillåta användandet av en sammansatt beteckning i vilken ordet "vin" ingår.
14. Blandning ("coupage") av ett vin från trejde land med ett vin från gemenskapen och blandning på gemenskapens geografiska territorium av viner från tredje land är förbjudet.
15. Rådets får fatta beslut om undantag från punkt 12, från den första meningen i punkt 13 och från punkt 14 i enlighet med gemenskapens internationella åligganden.
Artikel 45
1. Om inte undantag gjorts får följande produkter inte bjudas ut eller levereras för direkt konsumtion:
a) Produkter som omfattas av KN-nummer 2204 10, 2204 21, 2204 29 och 2204 30 10, som har varit föremål för oenologiska metoder som inte är tillåtna enligt gemenskapens regler, eller om detta är tillåtet, enligt nationella bestämmelser, oavsett om de är importerade eller inte.
b) Produkter som avses i artikel 1.2 a, b och c som inte är av sund och god marknadsmässig kvalitet.
c) Produkter som avses i artikel 1.2 som inte svarar mot definitionerna i bilaga I.
2. De undantag som avses i punkt 1 för importerade produkter skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 133 i fördraget.
Artikel 46
1. Föreskrifter för tillämpning av detta kapitel och bilagorna IV och V skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Föreskrifterna skall särskilt innehålla bestämmelser om
a) när det gäller punkt A i bilaga V, övergångsåtgärder för vin framställt före den 1 september 1986 och ändringar i företeckningarna över viner i punkt 2,
b) när det gäller bilaga IV och bilaga V, begränsningarna och vissa villkor för tillämpningen av oenologiska metoder och behandlingar som avses i bilagor med undantag för de begränsningar och villkor som fastställts i ovannämnda bilagor,
c) de beslut, undantag, avvikelser, villkor och förteckningar som avses i detta kapitel och bilaga V,
d) tillämpningen av punkterna C-G i bilaga V på produkter som har skördats i områden i gemenskapen som inte ingår i de vinodlingszoner som anges i bilaga III,
e) när det gäller punkt J i bilaga V, de förteckningar som avses i punk 2 b och punkt 6, de undantag som avses i punkt 4 b och det förfarande för deklaration och registrering som avses i punkt 6.
2. Följande föreskrifter skall antas enligt förfarandet i artikel 75:
a) De bestämmelser som gäller för jämförelsen mellan vissa oenologiska metoder och behandlingar som tillämpas i tredje land och de som avses i artikel 43.1 och bilaga IV.
b) Bestämmelser för blandning ("coupage") av must och vin.
c) De specifikationer för renhet och identitet för ämnen som ingår i oenologiska metoder.
d) Administrativa föreskrifter för att genomföra tillåtna oenologiska metoder och behandlingar. Föreskrifterna får innehålla bestämmelser om att vissa oenologiska metoder och behandlingar endast får användas under överinseende av en av medlemsstaten godkänd person som har tillräckliga kunskaper för att kunna garantera att produkten uppfyller kraven på kvalitet, livsmedelshygien och hälsa.
e) Villkoren för innehav, omsättning och användning av de produkter som avses i artikel 45, eller förteckningar över produkter undantagna från kraven i nämnd artikel, liksom de kriterier som i enskilda fall gör det möjligt att undvika alltför stor stränghet samt de villkor enligt vilka medlemsstaterna får tillåta innehav, omsättning och användning av andra produkter än de som avses i artikel 45.1 som inte uppfyller bestämmelserna i denna förordning eller bestämmelser som har antagits enligt denna förordning.
f) Allmänna regler för användning för försöksändamål av annars icke tillåtna oenologiska metoder och behandlingar.
3. Föreskrifter om analysmetoder för att bestämma sammansättningen av de produkter som omfattas av denna förordning och föreskrifter som gör det möjligt att fastställa om dessa produkter har genomgått någon behandling som står i strid med tillåtna oenologiska metoder skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Vid behov skall gränsvärden för ämnen vars förekomst tyder på att vissa oenologiska metoder har använts och tabeller med jämförande analysdata antas enligt samma förfarande.
Om gemenskapsbestämmelser saknas för analysmetoder eller för de föreskrifter som avses i första stycket för spårande och kvantitetsbestämning av de ämnen som söks i den berörda produkten, skall följande analysmetoder användas:
a) De metoder som har antagits av Inernationella vinkontorets generalförsamling (OIV) och har offentliggjorts av detta organ.
b) Om det inte finns någon analysmetod bland de metoder som avses i punkt a, en analysmetod som uppfyller Internationella standardiseringskommissionens standarder (ISO).
c) Om metoder enligt punkerna a och b saknas och med hänsyn till metodens precision, repeterbarhet och reproducerbarhet:
i) En analysmetod som är tillåten i den berörda medlemsstaten, eller
ii) vid behov, en annan lämplig analysmetod.
Automatiserade analysmetoder som används i stället för gemenskapsmetoder skall anses likvärdiga med de gemenskapsmetoder för analys som avses i första stycket, förutsatt att det enligt förfarandet i artikel 75 har fastställts att de erhållna resultaten med avseende på precision, repeterbarhet och reproducerbarhet är minst likvärdiga med de resultat som erhålls med motsvarande gemenskapsmetod.
KAPITEL II
BETECKNING, BENÄMNING, PRESENTATION OCH SKYDD FÖR VISSA PRODUKTER
Artikel 47
1. I detta kapitel och i bilagorna VII och VIII återfinns regler om beteckning, benämning och presentation av vissa av de produkter som omfattas av denna förordning samt även skydd av vissa beteckningar, begrepp och termer. Reglerna skall särskilt syfta till att
a) skydda konsumenternas legitima intressen,
b) skydda producenternas legitima intressen,
c) se till att den inre marknaden fungerar väl,
d) främja utvecklingen av kvalitetsprodukter.
2. Reglerna som avses i punkt 1 skall särskilt omfatta bestämmelser som
a) kräver att vissa begrepp används,
b) på vissa villkor tillåter användning av vissa begrepp,
c) tillåter användning av andra begrepp, inbegripet uppgifter som kan vara till nytta för konsumenterna,
d) reglerar skydds- och övervakningsordningen för vissa begrepp,
e) reglerar användning av geografiska beteckningar och traditionella begrepp,
f) reglerar märkning av produkter som är importerade eller när så är tillåtet enligt denna förordning, framställda av dessa produkter, för att säkerställa att konsumenterna är informerade om den berörda produktens art och att den senare inte är märkt som gemenskapsprodukt eller som en medlemsstats produkt.
3. De bestämmelser som avses i punkt 1 är tillämpliga för att beteckna de produkter som anges där
a) på etiketten,
b) i registren, på följedokument och på andra handlingar som föreskrivs i gemenskapsbestämmelser, nedan kallade officiella handlingar, med undantag för tullhandlingar,
c) på handelsdokument, bland annat fakturor och leveransavier, och
d) i reklam, under förutsättning att särskilda bestämmelser förskrivs i denna förordning.
4. De bestämmelser som avses i punkt 1 skall tillämpas för att presentera de produkter som anges i den när det gäller
a) behållare, inbegripet förslutningsanordningar,
b) etikett,
c) förpackning.
5. De bestämmelser som avses i punkt 1 är tillämpliga på produkter som innehas för saluföring och produkter som släppts ut på marknaden.
Artikel 48
Beteckningen och presentationen av de produkter som avses i denna förordning och alla former av reklam för sådana produkter får varken vara felaktiga eller kunna ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som de vänder sig till, särskilt när det gäller följande:
- De beteckningar som anges i artikel 47. Detta skall även gälla när uppgifterna används i en översatt text eller hänvisar till den verkliga härkomsten eller med tillägg såsom "art", "typ", "metod", "kopia", "märke" eller liknande.
- Produktegenskaper, såsom beskaffenhet, sammansättning, alkoholhalt i volymprocent, färg, ursprung eller härkomst, kvalitet, druvsort, årgång eller behållarnas nominella volym.
- Identitet och ställning för de fysiska eller juridiska personer eller sammanslutning av sådana personer som deltar eller har deltagit i framställningen eller distributionen av produkten i fråga, särskilt tappningsföretaget.
Artikel 49
1. Produkter vars beteckningar eller presentation inte överensstämmer med bestämmelserna i denna förordning eller med de detaljerade regler som antagits för dess tillämpning får varken innehas för saluföring eller släppas ut på gemenskapsmarknaden eller exporteras.
När det gäller produkter som är avsedda för export får emellertid undantag från bestämmelserna i denna förordning
- beviljas av medlemsstaterna om lagstiftningen i det importerande tredje landet så kräver,
- föreskrivas i tillämpningsbestämmelserna i fall som inte omfattas av den första strecksatsen.
2. Den medlemsstat på vars territorium det finns en produkt vars beteckning eller presentation inte överensstämmer med bestämmelserna i punkt 1, skall vidtaga nödvändiga åtgärder för att ålägga sanktioner när det gäller överträdelserna, i förhållande till hur allvarliga dessa är.
Medlemsstaten får emellertid bevilja tillstånd för innehav av den produkt som skall saluföras, släppas ut på gemenskapsmarknaden eller exporteras, förutsatt att dess beteckning eller presentation bringas i överensstämmelse med bestämmelserna i punkt 1.
Artikel 50
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att, på de villkor som anges i artiklarna 23 och 24 i avtalet om handelsrelaterade immateriella rättigheter, göra det möjligt för berörda parter att förhindra användningen i gemenskapen av geografiska beteckningar som identifierar de produkter som anges i artikel 1.2 b i fråga om produkter som inte härrör från den plats den geografiska beteckningen anger, även om produktens verkliga ursprung anges eller den geografiska beteckningen används i översatt text eller åtföljs av uttryck som "art", "typ", "sort", "kopia" eller liknande.
2. I denna artikel avses med geografisk beteckning en beteckning som identifierar en produkt såsom härrörande från ett territorium i ett tredje land som är medlem i Världshandelsorganisationen eller från en region eller en ort inom detta territorium och om en viss kvalitet, ett visst anseende eller någon annan bestämd egenskap hos produkten huvudsakligen kan tillskrivas dess geografiska ursprung.
3. Punkterna 1 och 2 skall gälla utan hinder av andra särskilda bestämmelser i gemenskapslagstiftningen som innehåller föreskrifter om benämning på och presentation av de produkter som omfattas av denna förordning.
Artikel 51
1. För tillämpningen av denna avdelning avses med "geografisk enhet som är mindre än medlemsstaten":
- en mindre ort eller en enhet som omfattar sådana orter,
- en kommun eller kommundel,
- ett underområde i ett vinodlingsområde eller en del av ett sådant underområde,
- ett annat område än ett specificerat område.
2. Användningen av geografisk beteckning som beteckning på bordsvin som har framställts genom blandning ("coupage") av vin från druvor som har skördats inom olika vinodlingsområden är tillåten om åtminstone 85 % av det bordsvin som har framställts genom blandningen härstammar från det odlingsområde med vars namn det betecknas.
Användningen av en geografisk beteckning i ett odlingsområde inom vinodlingszon A eller B som beteckning på ett vitt bordsvin skall dock endast vara tillåtet om de produkter som ingår i blandningen härstammar från vinodlingszonen i fråga eller om vinet framställs genom en blandning av bordsvin från vinodlingszon A och bordsvin från vinodlingszon B.
3. Medlemsstaterna får som villkor för att en geografisk beteckning skall få användas som beteckning på ett bordsvin kräva att vinet i fråga till alla delar framställs av vissa klart angivna vindruvssorter och härrör uteslutande från det avgränsade område med vars namn det betecknas.
Artikel 52
1. Om en medlemsstat använder namnet på ett specificerat område för att beteckna ett kvalitetsvin fso eller, i förekommande fall, ett vin avsett för framställning av ett sådant kvalitetsvin fso, får detta namn inte användas för att beteckna produkter från vinsektorn som inte härrör från det området och/eller produkter från vinsektorn som inte härrör från det området och/eller produkter som inte betecknas med det namnet i enlighet med bestämmelserna i relevanta gemenskapsregler eller nationella regler. Detta skall även gälla om en medlemsstat har använt namnet på en kommun eller en del av sådan eller en mindre ort endast för att beteckna ett kvalitetsvin fso eller, i förekommande fall, ett vin avsett för framställning av ett sådant kvalitetsvin fso.
Utan att det påverkar gemenkapsbestämmelserna för särskilda typer av kvalitetsvin fso får medlemsstaterna, enligt produktionvillkor som de skall fastställa, tillåta att namnet på ett specificerat område åtföljs av detaljuppgifter om framställningssättet eller produkttypen eller av namnet på en vindruvssort eller en synonym till detta.
Trots bestämmelserna i första stycket får rådet, med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen, besluta att fram till den 31 augusti 2001 vissa geografiska namn som traditionellt använts för att beteckna ett bordsvin och som har blivit namn på ett specificerat område även får användas för att beteckna bordsviner under högst tre vinår.
2. Följande namn och begrepp:
- Namnet på en vindruvssort,
- Ett särskilt traditionellt begrepp som avses i bilaga VII punkt A. 2 c andra strecksatsen, fjärde understrecksatsen eller i bilaga VIII punkt D. 2 c andra strecksatsen,
eller
- Ett kompletterande traditionellt begrepp som avses i bilaga VI punkt B.1 b i femte strecksatsen om det används av en medlemsstat för att beteckna ett vin enligt gemenskapsbestämmelser,
får inte användas för att beteckna, presentera eller marknadsföra en annan dryck än vin eller druvmust om inte varje förväxlingsrisk såvitt avser dryckens art, ursprung eller härkomst samt sammansättning är utesluten.
3. Det skall vara förbjudet att använda ett namn eller ett begrepp som avses i punkt 2 eller ett av orden "Hock", "Claret", "Liebfrauenmilch" och "Liebfrauenmilch", även om de används tillsammans med ett uttryck som "sort", "typ", "karaktär", "imitation" eller något liknande uttryck för att beteckna och presentera
- en vara som avses i KN-nummer 2206, om inte varan i fråga faktiskt härstammar från den ort som betecknas på detta sätt,
- en vara som släpps ut på marknaden med tydliga anvisningar till konsumenten om hur man skall framställa en vinliknande dryck; namnet på en vindruvssort får dock användas om varan i fråga faktiskt härrör av denna sort, förutsatt att namnet inte kan förväxlas med namnet på ett specificerat område eller en geografisk enhet som används för att beteckna ett kvalitetsvin fso.
4. Namnen
- på ett specificerat område,
- på en geografiskt enhet som är mindre än det specificerade området, om namnet används av en medlemsstat för att beteckna ett vin enligt gemenskapsbestämmelser,
får endast användas för att beteckna, presentera och marknadsföra någon annan dryck än ett vin eller en druvmust om följande villkor är uppfyllda:
a) För produkter som omfattas av KN-nummer 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 och 2209 samt produkter som framställts av en vinråvara skall ovan nämnda namn och beteckningar vara erkända i den medlemsstat där produkten har sitt ursprung, och detta erkännande skall vara förenligt med gemenskapsrätten.
b) För andra drycker än de som avses i a skall varje förväxlingsrisk såvitt avser dryckens art, ursprung eller härkomst samt sammansättning vara utesluten.
Även om det erkännande som avses i a inte har ägt rum får desssa namn fortsättningsvis användas fram till den 31 december 2000, under förutsättning att villkoren i b är uppfyllda.
Artikel 53
1. Tillämpningsföreskrifterna för detta kapitel samt bilagorna VII och VIII skall antas enligt förfarandet i artikel 75. I föreskrifterna skall särskilt de undantag, villkor och tillstånd som avses i nämnda bilagor fastställas.
2. Följande bestämmelser skall antas enligt förfarandet i artikel 75:
a) De uppgifter, tecken och andra märken som avses i bilaga VII, inledande delen eller i punkt A.2 i bilaga VIII.
b) Den förteckning över särskilda traditionella omnämnanden som avses i bilaga VII, punkt A.2 c andra strecksatsen, fjärde understrecksatsen eller som avses i bilaga VIII punkt D.2 c andra strecksatsen.
c) De villkor för användningen av de geografiska beteckningar som avses i punkt A.2 i bilaga VII.
d) De uppgifter som avses i punkt A.4 i bilaga VII.
e) De villkor för användningen av de uppgifter som avses i punkt B.1 i bilaga VII och användningen av de uppgifter som avses i punkt B.3 i bilaga VII.
f) Villkoren för produkternas förpackning och transport samt deras användning och märkning.
g) Den åtgärd och de villkor på vilka bestämmelserna i bilaga VII tillämpas på produkter som omfattas av denna förordning och som inte avses i punkt A.1 i bilaga VII eller bilaga VIII och särskilt druvmust, delvis jäst druvmust, koncentrerad druvmust, ungt icke färdigjäst vin och vin av övermogna druvor, som framställts i gemenskapen.
h) Villkor för förvaring och transport av produkter i behållare samt deras användning och märkning inbegripet det som gäller för behållare för framställning och magasinering av mousserande vin.
i) Vid behov, användning av namn på geografiska enheter som avses i bilaga VIII, punkt E.1, andra strecksatsen.
j) Obligatoriska beteckningar och frivilliga uppgifter som skall återges i registren på officiella dokument och handelsdokument.
k) De villkor som avses i bilaga VIII punkt G.2 respektive punkt G.5.
l) De villkor och undantagsbestämmelser som avses i punkt I.6 i bilaga VIII.
AVDELNING VI
KVALITETSVINER FRAMSTÄLLDA I SPECIFICERADE OMRÅDEN
Artikel 54
1. Med kvalitetsviner framställda i specificerade områden (kvalitetsviner fso), skall avses viner som uppfyller bestämmelserna i denna avdelning samt de gemenskapsbestämmelser och nationella bestämmelser som antas i detta avseende.
2. Kategorin kvalitetsviner fso skall omfatta följande underkategorier av kvalitetsviner:
a) "Kvaliteslikörvin framställt i specificerade områden" (benämnt kvalitetslikörvin fso), som uppfyller definitionen på likörvin.
b) "Mousserande kvalitetsvin framställt i specificerade områden" (nedan benämnt mousserande kvalitetsvin fso), som uppfyller definitionen på mousserande vin, även mousserande kvalitetsvin fso av aromatisk typ.
c) "Pärlande kvalitetsvin framställt i specificerade områden" (nedan benämnt pärlande kvalitetsvin fso), som uppfyller definitionen på pärlande vin.
d) Andra kvalitetsviner fso än de som anges i punkterna a, b och c.
3. Produkter som lämpar sig för framställning av kvalitetsvin fso skall vara
a) färska druvor,
b) druvmust,
c) delvis jäst druvmust,
d) ungt icke färdigjäst vin,
e) vin.
4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna den förteckning över kvalitetsviner fso som de har godkänt, med angivande av, för vart och ett av dessa kvalitetsviner fso, närmare uppgifter om de nationella bestämmelser som reglerar framställningen av dessa viner.
5. Kommissionen skall offentliggöra förteckningen i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Artikel 55
1. Bestämmelserna om framställning av kvalitetsvin fso skall, förutom nationella bestämmelser som eventuellt antagits enligt artikel 57.1 med hänsyn till traditionella produktionsvillkor så länge som dessa inte motverkar strävan att främja kvalitet och att den inre marknaden fungerar väl, grundas på
a) avgränsning av produktionsområdet,
b) druvsorter,
c) odlingsmetoder,
d) metoder för vinframställning,
e) lägsta naturliga alkoholhalt i volymprocent
f) avkastning per hektar,
g) analys och bedömning av organoleptiska egenskaper.
2. De bestämmelser som avses i punkt 1 anges i punkterna A-J i bilaga VI.
3. Bestämmelserna i punkt K i bilaga VI skall tillämpas endast på mousserande kvalitetsviner fso. Bestämmelserna i punkt L i bilaga VI skall tillämpas endast på kvalitetslikörviner fso.
Artikel 56
1. Medlemsstaterna skall införa bestämmelser för produktionsledet enligt vilka
a) en producent
i) inte får begära klassificering som kvalitetsvin fso av en produkt som i skörde- eller produktionsdeklarationen anges som lämplig för framställning av kvalitetsvin fso,
ii) får nedklassificera kvalitetsvin fso, särskilt till bordsvin,
b) det behöriga organ som utsetts av medlemsstaten får nedklassificera kvalietsvin fso.
2. Nedklassficering av kvalitetsvin fso i försäljningsledet skall genomföras av
a) det behöriga organet i den medlemsstat på vars territorium vinet finns,
i) om vinet härrör från den medlemsstaten, eller
ii) om det gäller små kvantiteter som skall fastställas senare,
b) det behöriga organet i den medlemsstat från vilken vinet härrör, i de fall som inte avses i a.
3. Den nedklassificering som avses i punkt 2 skall beslutas främst när det behöriga organet har fastställt att
a) vinet har förändrats under lagring eller transport på ett sådant sätt att dess egenskaper som kvalitetsvin fso har försämrats eller ändrats,
b) vinet har utsatts för otillåten behandling eller inte kan betecknas som kvalitetsvin fso enligt lag.
Artikel 57
1. Utöver de faktorer som anges i artikel 55 får producentmedlemsstaterna, med beaktande av rättvisa och traditionella metoder, fastställa andra produktionsvillkor och egenskaper som skall vara obligatoriska för kvalitetsvin fso.
2. Utöver de övriga bestämmelser som fastställs i denna förordning får producentmedlemsstaterna, med beaktande av rättvisa och traditionella metoder, fastställa ytterligare eller strängare bestämmelser om egenskaper och villkor för produktion, framställning och transport av kvalitetsviner fso som framställs inom deras territorium.
Artikel 58
Föreskrifter för tillämpning av denna avdelning och bilaga VI skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Dessa föreskrifter får bland annat innehålla bestämmelser om
a) beslut, undantag, avvikelser och förteckningar som avses i denna avdelning och i bilaga VI,
b) avgränsning av arealer i omedelbar anslutning till specificerade områden, särskilt med beaktande av det geografiska läget och förvaltningsstrukturen.
c) användning av nedklassificerat kvalitetsvin fso och villkoren för denna användning,
d) lämpliga bestämmelser om systematisk och allmän tillämpning av organoleptiska tester, användning av vin som inte uppfyller kraven i dessa tester samt villkoren för denna användning,
e) fastställande av de små kvantiteter som avses i artikel 56.2 a ii.
AVDELNING VII
HANDEL MED TREDJE LAND
Artikel 59
1. Vid import till gemenskapen av någon av de produkter som anges i artikel 1.2 a och 1.2 b skall en importlicens kunna företes. Vid import till gemenskapen av någon annan av de produkter som avses i artikel 1.2 eller export från gemenskapen av någon produkt som anges i artikel 1.2 kan en importlicens respektive en exportlicens krävas.
2. Licenser skall utfärdas av medlemsstaterna till varje sökande, oavsett dennes etableringsort inom gemenskapen och utan att detta påverkar åtgärder som vidtas för att tillämpa artiklarna 62 och 63.
Licensen skall gälla inom hela gemenskapen.
Sådana licenser skall utfärdas på villkor att en säkerhet ställs som garanti för att produkterna importeras eller exporteras under licensens giltighetstid. Utom i händelse av force majeure, skall säkerheten vara helt eller delvis förverkad om import eller export inte genomförs eller endast genomförs delvis under licensens giltighetstid.
3. Följande skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 75:
a) Förteckningen över de produkter för vilka import- eller exportlicenser krävs.
b) Licensernas giltighetstid och andra föreskrifter för tillämpning av denna artikel.
Artikel 60
1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall tullsatserna i Gemensamma tulltaxan tillämpas på de produkter som anges i artikel 1.2.
2. För saft och must i kategorier som omfattas av KN-nummer 2009 60 och 2204 30 för vilka tillämpningen av Gemensamma tulltaxans tullar beror på den importerade produktens importpris, skall detta pris kontrolleras antingen genom kontroll av varje parti eller med hjälp av ett schablonimportvärde som kommissionen skall beräkna på grundval av prisnoteringarna för samma produkter i ursprungslandet.
Om det deklarerade ingångspriset för det aktuella partiet är högre än schablonimportvärdet, om ett sådant tillämpas, höjt med en marginal som fastställts i enlighet med punkt 3 och som inte får överstiga schablonimportvärdet med mer än 10 %, skall en säkerhet som är lika med den importtull som fastställs på grundval av schablonimportvärdet krävas.
Om ingångspriset för det aktuella partiet, i det fall som avses i andra stycket, inte deklareras, skall tillämpningen av tullsatserna i Gemensamma tulltaxan vara avhängig schablonimportvärdet eller tillämpningen av relevanta bestämmelser i tullagstiftningen på villkor som skall fastställas i enlighet med punkt 3.
3. Om undantagen i artikel 44.15 tillämpas på importerade produkter skall importörerna vid tidpunkten för övergång till fri omsättning ställa en säkerhet för dessa produkter hos den utsedda tullmyndigheten. Säkerheten skall motsvara ett belopp som skall fastställas. Säkerheten skall frisläppas när importören för tullmyndigheterna i den medlemsstat i vilken varan övergår i fri omsättning lägger fram tillfredsställande bevis om att musten förvandlats till druvsaft, använts i andra produkter utanför vindsektorn eller, om den använts för vinframställning, har försetts med märkning.
4. Föreskrifter för tillämpning av denna artikel skall fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75. Dessa föreskrifter skall bland annat fastställa kriterierna för att avgöra vilken kontrollmetod som skall användas och vilka faktorer som skall ligga till grund för beräkningen av schablonimportvärdet, säkerhetsnivån enligt punkt 3 och de regler som reglerar frisläppandet av denna säkerhet.
Artikel 61
1. För att förhindra eller motverka de negativa effekter på gemenskapsmarknaden som kan bli följden av import av vissa produkter som avses i artikel 1.2, skall en tilläggstull betalas vid import av en eller flera sådana produkter till den tullsats som fastställs i Gemensamma tulltaxan, om de villkor som anges i artikel 5 i det jordbruksavtal som slöts i enlighet med artikel 300 i fördraget inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan har uppfyllts, om det inte är osannolikt att importen kommer att störa gemenskapsmarknaden eller om effekterna skulle bli oproportionerliga i förhållande till det avsedda syftet.
2. De utlösande priserna, under vilka en tilläggsimporttull får tas ut, skall vara de utlösande priser som gemenskapen anmäler till WTO.
De utlösande kvantiteter som måste överskridas för att en tilläggsimporttull skall tas ut skall fastställas på grundval av särskilt importen till gemenskapen under de tre år som föregår det år då de negativa effekter som avses i punkt 1 uppstår eller sannolikt kommer att uppstå.
3. De importpriser som skall beaktas vid uttag av en tilläggsimporttull skall bestämmas på grundval av cif-importpriserna för den aktuella frakten.
Cif-importpriserna skall för detta ändamål kontrolleras mot de representativa priserna för produkten på världsmarknaden eller på gemenskapens importmarknad för den produkten.
4. Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter till denna artikel i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75. I tillämpningsföreskrifterna skall bl.a. anges
a) de produkter för vilka tilläggsimportullarna får tas ut enligt artikel 5 i jordbruksavtalet,
b) de övriga kriterier som krävs för tillämpningen av punkt 1 i enlighet med artikel 5 i nämnda avtal.
Artikel 62
1. Tullkvoter för de produkter som omfattas av denna förordning och som följer av avtal som ingås enligt artikel 300 i fördraget eller rådets rättsakter skall öppnas och förvaltas av kommissionen enligt tillämpningsföreskrifter som antagits enligt förfarandet i artikel 75.
2. Tullkvoterna skall förvaltas enligt någon av följande metoder eller en kombination av dessa:
a) En metod som grundas på den kronologiska ordningsföljd i vilken ansökningarna kommer in (metoden "först till kvarn").
b) En metod enligt vilken kvoter fördelas i proportion till de ansökta kvantiteterna enligt inkomna ansökningar (metoden "samtidig behandling").
c) En metod som grundas på traditionella handelsflöden (metoden "traditionella importörer/nykomlingar").
Andra lämpliga metoder får beslutas. Metoderna skall inte leda till någon diskriminering mellan de berörda aktörerna.
3. Den metod för förvaltning som antas skall, i förekommande fall, lägga vederbörlig vikt vid försörjningsbehoven på gemenskapsmarknaden och behovet av att säkra denna marknads jämvikt, samtidigt som den kan utgå från de metoder som tidigare har tillämpats på kvoter motsvarande dem som avses i punkt 1, utan att detta påverkar de rättigheter som följer av avtal som slutits inom ramen för handelsförhandlingarna i Uruguayrundan.
4. De tillämpningsföreskrifter som avses i punkt 1 skall bestämmelser om öppnandet av årliga kvoter, vid behov lämpligt fördelade över året, och om den förvaltningsmetod som skall användas samt i förekommande fall bestämmelser om
a) garantier som täcker produktens art, plats varifrån den kommer och ursprung,
b) erkännande av det dokument som används för att kontrollera de garantier som avses i punkt a, och
c) de villkor på vilka importlicenser utfärdas samt importlicensernas giltighetstid.
Artikel 63
1. I den mån det krävs för att det skall vara möjligt att exportera
a) de produkter som förtecknas i artikel 1.2 a, 1.2 b och 1.2 c,
b) socker som omfattas av KN-nummer 1701, glukos och glukossirap som omfattas av KN-nummer 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 och 1702 90 50, även i form av produkter som omfattas av KN-nummer 1702 30 51 och 1702 30 59, införlivade i produkter som omfattas av KN-nummer 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 och 2204 30 99,
på grundval av priser för dessa produkter i internationell handel och inom de gränser som följer av avtal som ingåtts i enlighet med artikel 300 i fördraget, får skillnaden mellan dessa priser och priserna inom gemenskapen utjämnas genom exportbidrag.
2. Den metod som används för att fördela de kvantiteter som berättigar till exportbidrag skall vara den metod
a) som är bäst lämpad med hänsyn till produktens art och situationen på den aktuella marknaden och som gör det möjligt att utnyttja de disponibla resurserna på mest effektiva sätt, med beaktande av gemenkapsexportens effektivitet och struktur, utan att detta leder till diskriminerig mellan små och stora aktörer,
b) som ur administrativ synpunkt är minst besvärlig för aktörerna med hänsyn till förvaltningskraven,
c) som leder till att diskriminering mellan de berörda aktörerna förhindras.
3. Exportbidragen skall vara desamma för hela gemenskapen. De får variera beroende på destination om situationen i den internationella handeln eller de särskilda kraven på vissa marknader gör detta nödvändigt.
De exportbidrag som avses i punkt 1 a skall fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75. De skall fastställas med jämna mellanrum.
Under mellantiden får kommissionen vid behov justera exportbidrag som fastställs med jämna mellanrum, antingen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ.
Bestämmelserna i artikel 64 med avseende på de produkter som avses däri skall gälla som komplement till dessa bestämmelser.
4. Exportbidrag skall endast beviljas på ansökan och efter företeende av gällande exportlicens.
5. Bidragsbeloppet som gäller vid export av produkter som förtecknas i artikel 1 skall vara det belopp som gäller den dag då licensansökan inkommer och, när det gäller differentierade bidrag, det bidrag som gäller samma dag
a) för den destinationen om det inte är den som anges i licensen. I sådant fall får det tillämpliga beloppet inte överstiga det belopp som gäller för den destination som anges i licensen.
b) för den verkliga destinationen om det inte är den som anges i licensen. I sådant fall får det tillämpliga beloppet inte överstiga det belopp som gäller för den destination som anges i licensen.
Lämpliga åtgärder får vidtas för att förhindra missbruk av den flexibilitet som medges enligt denna punkt.
6. När det gäller produkter som avses i artikel 1 för vilka exportbirag utbetalas inom ramen för livsmedelsbistånd, får punkterna 4 och 5 åsidosättas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75.
7. Efterlevandet av de volymgränser som följer av avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget skall säkerställas på grundval av de exportlicenser som utfärdats för de referensperioder som avses däri och som gäller för de aktuella produkterna.
Vad gäller fullgörandet av de skyldigheter som följer av avtal som ingåtts inom ramen för handelsförhandlingarna i Uruguayrundan skall exportlicensers giltighet inte påverkas av att en referensperiod löper ut.
8. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel, inbegripet bestämmelser om omfördelning av exporterbara kvantiteter som inte fördelats eller inte utnyttjats, skall antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75.
Artikel 64
1. Denna artikel skall tillämpas på de exportbidrag som avses i artikel 63.1.
2. Bidragsbeloppet för de produkter som avses i artikel 63.1 b skall motsvara
a) när det gäller råsocker och vitsocker, det bidragsbelopp för export av dessa produkter i obearbetat tillstånd som fastställs i enlighet med artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker(53) och i enlighet med nämnda förordnings tillämpningsföreskrifter,
b) när det gäller glukos och glukossirap, det bidragsbelopp för export av dessa produkter i obearbetat tillstånd som fastställs i enlighet med artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål(54) och i enlighet med nämnda förordnings tillämpningsföreskrifter.
För att berättiga till bidrag måste produkterna vid export åtföljas av en deklaration från sökanden med uppgift om de kvantiteter råsocker, vitsocker, glukos och glukossirap som har använts i framställningen.
De berörda medlemsstaternas behöriga myndigheter skall kontrollera att denna deklaration är riktig.
3. Exportbidrag skall fastställas med beaktande av
a) den rådande situationen och den förväntade utvecklingen vad avser
i) priserna och tillgången på de produkter som förtecknas i artikel 63.1 på gemenskapsmarknaden,
ii) priserna i internationell handel för dessa produkter,
b) de mest fördelaktiga kostnaderna för saluföring och transport från gemenskapsmarknaderna till hamnarna eller andra exportställen inom gemenskapen liksom kostnader för frakt till bestämmelselandet,
c) målen för den gemensamma organisationen av marknaden för vin, nämligen att säkerställa balans på marknaden och en naturlig utveckling av priser och handel,
d) de begränsningar som följer av avtal som ingåtts i enlighet med artikel 300 i fördraget.
e) behovet av att undvika störningar på gemenskapsmarknaden,
f) den ekonomiska aspekten av den förutsedda exporten.
4. De priser på gemenskapsmarknaden som avses i artikel 63.1 skall fastställas på grundval av de mest fördelaktiga exportpriserna.
De priser i internationell handel som avses i artikel 63.1 skall fastställas med beaktande av
a) priser noterade på marknader i tredje land,
b) de mest fördelaktiga priserna i de tredje länder som är bestämmelseland som noterats för import från tredje land,
c) producentpriser som noterats i exporterande tredje länder, i förekommande fall med beaktande av stöd som beviljas i dessa länder,
d) anbudspris fritt gemenskapens gräns.
5. Utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 63.3 tredje stycket skall förfarandet i artikel 75 användas för att fastställa med vilka intervall förteckningen över de produkter för vilka exportbidrag faktiskt beviljas skall fastställas samt vid fastställandet av bidragsbeloppet.
6. Bidraget skall utbetalas efter företeende av bevis på att produkterna
a) är av gemenskapsursprung,
b) har exporterats från gemenskapen, och
c) när det gäller ett differentierat exportbidrag, produkterna har anlänt till den destination som anges i licensen eller en annan destination för vilken ett exportbidrag har fastställts, utan hinder av artikel 63.5 b. Undantag från denna bestämmelse får dock medges i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75, förutsatt att villkor som erbjuder likvärdiga garantier fastställs.
Kompletterande bestämmelser får antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 75.
7. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 6 a, skall exportbidrag inte beviljas för produkter som importeras från tredje land och som reexporteras till tredje land, såvida inte undantag har beviljats enligt förfarandet i artikel 75.
Artikel 65
1. I den mån det behövs för att den gemensamma organisationen av marknaden för vin skall kunna fungera tillfredsställande, får rådet med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen i särskilda fall helt eller delvis förbjuda tillämpning av systemet med aktiv förädling av de produkter som anges i artikel 1.
2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår akut och om gemenskapsmarknaden störs eller sannolikt kommer att störas av systemet med passiv eller aktiv förädling, skall kommissionen trots punkt 1 på begäran av en medlemsstat eller på eget intitiativ, besluta om de nödvändiga åtgärderna om vilka rådet och medlemsstaterna skall underrättas och vilka skall träda i kraft med omedelbar verkan och gälla i högst sex månader. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslut därom inom en vecka från och med det att en begäran har mottagits.
3. En medlemsstat får hänskjuta kommissionens beslut till rådet inom en vecka efter underrättelsen. Rådet får med kvalificerad majoritet bekräfta, ändra eller upphäva kommissionens beslut. Om rådet inte har agerat inom tre månader skall kommissionens beslut anses vara upphävt.
Artikel 66
1. De allmänna bestämmelserna om tolkningen av den kombinerade nomenklaturen och dess särskilda tillämpningsföreskrifter skall gälla klassificeringen av produkter som omfattas av denna förordning. Den tullnomenklatur som följer av tilllämpningen av denna förordning skall införlivas i Gemensamma tulltaxan.
2. Om inte annat föreskrivs i denna förordning eller enligt bestämmelser som antas enligt denna, skall följande vara förbjudet:
a) Uttag av en avgift som har motsvarande verkan som en tull.
b) Tillämpning av kvantitativa begränsningar eller åtgärder med motsvarande verkan.
Artikel 67
1. Import av de produkter som omfattas av denna förordning och till vilka alkohol har tillsatts, med undantag av sådana produkter som är likvärdiga med produkter med ursprung i gemenskapen för vilka sådan tillsats är tillåten, skall vara förbjuden.
2. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel, särskilt villkoren för produkters likvärdighet, och undantagen från punkt 1, skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Artikel 68
1. De produkter som anges i artikel 1.2 a och 1.2 b får importeras endast om följande villkor är uppfyllda:
a) Alla produkter
i) skall uppfylla de bestämmelser som gäller för produktion, saluföring och i förekommande fall leverans för direkt konsumtion i det tredje land i vilket de har sitt ursprung och bevis på att detta villkor har uppfyllts skall företes i form av ett intyg utfärdat av ett behörigt organ i det tredje land i vilket produkten har sitt ursprung och organet är upptaget på en förteckning som skall upprättas,
ii) skall, om de är avsedda för direkt konsumtion, åtföljas av en analysrapport som upprättats av ett organ eller en myndighet som har utsetts av det tredje land där produkten har sitt ursprung.
b) Vin avsett för konsumtion, bortsett från likörvin och mousserande vin
i) skall ha en verklig alkoholhalt om minst 9 volymprocent och en total alkoholhalt om högst 15 volymprocent,
ii) skall ha en total syrahalt uttryckt som vinsyra av minst 3,5 g/l eller 46,6 milliekvivalenter/l.
2. Enligt förfarandet i artikel 75 får bestämmelser antas för
a) fastställande av de egenskaper som likörvin och mousserande vin skall ha samt undantag från punkt 1 b,
b) dispens från det intyg och den analysrapport som anges i punkt 1 a för vissa produkter som avses i punkt 1 och som transporteras i begränsade mängder och är tappade i små behållare,
c) hel eller delvis dispens från kravet på uppgifterna i det intyg eller den analysrapport som anges i punkt 1 a ovan för vissa viner som åtföljs av ett intyg om ursprungsbeteckning eller ett ursprungsintyg.
3. Föreskrifter för tillämpning av denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Artikel 69
1. Om gemenskapsmarknaden för en eller flera av de produkter som avses i artikel 1.2 på grund av import eller export påverkas eller hotas av allvarliga störningar som sannolikt kommer att äventyra förverkligandet av de mål som anges i artikel 33 i fördraget, får lämpliga åtgärder vidtas med avseende på handeln med tredje land till dess att störningarna har upphört.
Vid bedömningen av huruvida situationen motiverar tillämpningen av sådana åtgärder skall hänsyn särskilt tas till följande:
a) De kvantiteter för vilka importlicenser har utfärdats eller sökts samt marknadsläget i gemenskapens vinsektor.
b) I förekommande fall, omfattningen av interventionsåtgärder.
Rådet skall med kvalificerad majoritet på kommissionens förslag beluta om allmänna tillämpningsföreskrifter till denna punkt och skall bestämma i vilka fall och inom vilka gränser medlemsstaterna får vidta skyddsåtgärder.
2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår, skall kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget intiativ, besluta om de nödvändiga åtgärderna om vilka medlemsstaterna skall underrättas och vilka skall tillämpas omedelbart. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslut därom inom tre arbetsdagar efter mottagandet av begäran.
3. En medlemsstat får inom tre arbetsdagar efter underrättelsen hänskjuta kommissionens beslut om sådana åtgärder till rådet. Rådet skall sammanträda utan dröjsmål. Det får med kvalificerad majoritet ändra eller upphäva beslutet i fråga.
4. Denna artikel skall tillämpas med beaktande av de skyldigheter som följer av avtal som ingåtts i enlighet med artikel 300.2 i fördraget.
AVDELNING VIII
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER, ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 70
1. De produkter som omfattas av denna förordning får endast sättas i omlopp inom gemenskapen om de åtföljs av ett av myndigheterna kontrollerat dokument.
2. Fysiska eller juridiska personer eller sammanslutningar av sådana personer som för sin yrkesutövning innehar sådana produkter, särskilt producenter, tappningsföretag och bearbetningsföretag, liksom även näringsidkare som kommer att fastställas, skall vara skyldiga att föra register över mottagna och avsända leveranser av dessa produkter.
3. Föreskrifter för tillämpning av denna artikel, särskilt om arten och formen för det dokument som avses i punkt 1, och om undantag från denna artikel, skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Artikel 71
1. Om inte något annat föreskrivs i denna förordning, skall artiklarna 87, 88 och 89 i fördraget tillämpas på produktion av och handel med de produkter som omfattas av denna förordning.
2. Utan hinder av kapitel II i avdelning II får nationellt stöd beviljas för att uppnå liknande mål som de som avses i det kapitlet. Punkt 1 skall dock gälla för sådant stöd.
Artikel 72
1. Medlemsstaterna skall utse en eller flera myndigheter som skall ansvara för att gemenskapsbestämmelserna inom vinsektorn efterlevs. De skall också utse de laboratorier som har rätt att utföra officiella analyser inom vinsektorn.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa myndigheters och laboratoriers namn och adress. Kommissionen skall vidarebefordra denna information till de andra medlemsstaterna.
3. Kommissionen skall upprätta en särskild inspektörskår som skall samarbeta med medlemsstaternas behöriga myndigheter vid kontroller på plats för att säkerställa en enhetlig tilllämpning av föreskrifterna inom vinsektorn.
4. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Föreskrifterna får särskilt innehålla bestämmelser som
a) säkerställer att gemenskapsbestämmelserna inom vinsektorn tillämpas på ett enhetligt sätt, särskilt i fråga om kontroll.
b) reglerar förhållandet mellan de utsedda myndigheterna,
c) reglerar de särskilda finansiella förfarandena för bättre kontroll,
d) reglerar de administrativa sanktionerna,
e) reglerar de utsedda inspektörernas befogenheter och skyldigheter.
Artikel 73
Medlemsstaterna och kommissionen skall utbyta den information som behövs för att genomföra denna förordning. De tilllämpningsföreskrifter som reglerar dessa underrättelser, även typen av uppgifter och deras format, tidsfrister och spridningen av informationen skall antas enligt förfarandet i artikel 75.
Artikel 74
En förvaltningskommitté för vin (nedan kallad kommittén) inrättas härmed. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.
Artikel 75
1. När förfarandet i denna aritkel skall tillämpas, skall ordföranden hänskjuta ärendet till kommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 205.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.
Kommissionens beslut skall ha omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall får kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under en tid som inte överstiger en månad från dagen då rådet underrättades.
Rådet får fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tid som anges i andra stycket.
Artikel 76
Kommittén får ta upp varje annan fråga som dess orförande, antingen på eget initiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat, hänskjuter till den.
Artikel 77
1. Vid tillämpningen av denna förordning skall på lämpligt sätt hänsyn samtidigt tas till de mål som anges i artiklarna 33 och 131 i fördraget.
2. Denna förordning skall tillämpas med beaktande av de åtaganden som följer av de avtal som har ingåtts enligt artikel 300.2 i fördraget.
Artikel 78
1. Förordning (EG) nr 1258/1999 och dess tillämpningsföreskrifter skall tillämpas på de produkter som omfattas av den här förordningen.
2. Det bidrag som avses i kapitel II i avdelning II, det stöd som avses i kapitel III i avdelning II, det stöd som avses i kapitel I i avdelning III, de uppköp och det stöd som avses i kapitel II i avdelning III, de stöd som avses i kapitel III i avdelning III och de bidrag som avses i avdelning VII skall betraktas som intervention för att stabilisera jordbruksmarknaderna i den mening som avses i artikel 2.2 i förordning (EG) nr 1258/1999.
3. Utan hinder av strängare bestämmelser skall det gemenskapsstöd som får lämnas enligt avdelning III och de bidrag som får beviljas enligt avdelning VII endast beviljas för produkter som har framställts i gemenskapen av druvor som har skördats i gemenskapen.
Artikel 79
För att förhindra överskott av bordsvin och vin som lämpar sig för framställning av bordsvin får medlemsstaterna fastställa en gräns för avkastningen, uttryckt i hektoliter per hektar, vars överskridande skall medföra att producenten inte är berättigad till stöd enligt denna förordning.
Artikel 80
Enligt förfarandet i artikel 75 skall åtgärder vidtas
a) för att underlätta övergången från bestämmelserna i förordningar som avses i artike 81 till dem som fastställs genom den här forördningen, och
b) för att, vid behov, lösa särskilda praktiska problem. Sådana åtgärder får om de är vederbörligen motiverade avvika från vissa bestämmelser i den här förordningen.
Artikel 81
Förordningarna (EEG) nr 346/79, (EEG) nr 351/79, (EEG) nr 460/79, (EEG) nr 456/80, (EEG) nr 457/80, (EEG) nr 458/80, (EEG) nr 1873/84, (EEG) nr 895/85, (EEG) nr 822/87, (EEG) nr 823/87, (EEG) nr 1442/88, (EEG) nr 3877/88, (EEG) nr 4252/88, (EEG) nr 2046/89, (EEG) nr 2048/89, (EEG) nr 2389/89, (EEG) nr 2390/89, (EEG) nr 2391/89, (EEG) nr 2392/89, (EEG) nr 3677/89, (EEG) nr 3895/91, (EEG) nr 2332/92 och (EEG) nr 2333/92 skall upphöra att gälla.
Artikel 82
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gmeenskapernas officiella tidning.
Den skall tillämpas från och med den 1 augusti 2000.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdat i Bryssel den 17 maj 1999.