32003R0415
L 064/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 415/2003 НА СЪВЕТА
от 27 февруари 2003 година
за издаване на визи на границата, включително и на транзитно преминаващите моряци
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, точка 2) буква б), ii) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Испания (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че:
(1)
Необходимо е да се изяснят и да се приспособят правилата относно издаването на визи на границата на моряците, които преминават транзитно, по-специално, за да може груповите транзитни визи да бъдат издавани на границата на моряци с едно и също гражданство, които пътуват групово, при положение че времето на тяхното транзитно преминаване е ограничено.
(2)
Следователно е необходимо да се заменят правилата на Решение(SCH/Соm-ех (96) 27) (3) на шенгенския изпълнителен комитет от 19 декември 1996 г. относно издаването на визи на преминаващите транзитно моряци от разпоредбите на настоящия регламент. С оглед яснота посочените правила би трябвало да бъдат включени в общите правила, които се намират в Решение (SCH/Соm-ех (94) 2) (4), на шенгенския изпълнителен комитет от 26 април 1994 г. относно издаването на единни визи на границата което отговаря и на приложение 14 към Общия наръчник (5). Следователно посочените решения и приложението следва да бъдат отменени. Общият наръчник и Общите консулски инструкции, които са предназначени за дипломатическите и консулските представители от кариерата (6) би трябвало също да бъдат изменени, за да бъдат съобразени с посоченото законодателство.
(3)
Държавите-членки, когато вземат решение за формата на отделния лист, посочен в приложение I, върху който трябва да бъде положена груповата транзитна виза, би трябвало да държат сметка за единния формуляр, който е уреден в Регламент (ЕО) № 333/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за единния формат на формуляра за поставяне на визи, които се издават от държавите-членки на лицата, които притежават пътен документ, който не е признат от държавата-членка, която е изготвила формуляра (7).
(4)
Следва да се приемат необходимите мерки за прилагането на настоящия акт в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (8).
(5)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност Дания не участва при приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него и няма задължение да го прилага. Като се има предвид, че настоящият регламент цели да доразвие достиженията на правото от Шенген, на основание на разпоредбите на дял IV, част трета от Договора за създаване на Европейската общност, в съответствие с член 5 от посочения протокол, Дания ще реши в срок от шест месеца, след като Съветът приеме настоящия регламент, дали ще го транспонира в националното си право.
(6)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява доразвиване на достиженията на правото от Шенген, предвидено в споразумението между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за присъединяването на тези държави към прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген (9), които попадат в областта на член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно някои условия за прилагане на посоченото споразумение (10).
(7)
Настоящият регламент представлява доразвиване на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в който Обединеното кралство не участва съгласно Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да прилага някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (11); следователно Обединеното кралство не участва при неговото приемане, не е обвързано от неговото прилагане, нито му е подчинено.
(8)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, по отношение на които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно молбата на Ирландия да участва по отношение на някои разпоредби на достиженията на правото от Шенген (12); следователно, Ирландия не участва при неговото приемане, не е обвързана от него и няма задължение да го прилага.
(9)
Настоящият регламент представлява акт за доизграждане на достиженията на правото от Шенген или акт, който е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Като изключение от общото правило, което предвижда, че визите се издават от дипломатическите и консулските органи в съответствие с член 12, параграф 1 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 1985 г., подписана в Шенген на 19 юни 1990 г. (13), наричана по-долу „Конвенцията от Шенген“, когато гражданин на трета страна трябва да бъде получи виза, за да пресече външните граници на държава-членка, визата може по изключение да му бъде издадена на границата, при условие че този гражданин отговаря на следните условия:
а)
предвидени в член 5, параграф 1, букви а), в), г) и д) от Конвенцията от Шенген;
б)
не е бил в състояние да поиска виза предварително;
в)
когато е възможно, да представи документ, които потвърждава истинността на непредвидими и наложителни обстоятелства;
г)
завръщането му в неговата страна по произход или транзитното му преминаване към трета страна трябва да бъде гарантирано.
2. Издадената на границата виза може да бъде в зависимост от случая при спазване на условията, посочени в параграф 1, транзитна виза (тип В) или пътна виза (тип С) по смисъла на член 11, параграф 1 от Конвенцията от Шенген, която:
а)
е валидна за всички държави-членки, които прилагат разпоредбите на дял II, глава 3 от Конвенцията от Шенген, или
б)
има ограничена териториална валидност по смисъла на член 10, параграф 3 от Конвенцията от Шенген.
В единия, както и в другия случай, издадената виза не трябва да позволява повече от едно влизане. Валидността на пътните визи не може да надвишава 15 дни; тази на транзитните визи не може да надвишава 5 дни.
3. Гражданин на трета страна, който иска транзитна виза на границата, трябва да бъде снабден с необходимите визи, за да продължи пътуването си към други транзитни държави извън държавите-членки, които прилагат разпоредбите на дял II, глава 3 от Конвенцията от Шенген, както и за държавата, която е цел на пътуването. Издадената транзитна виза дава възможност за директен транзит през територията на съответната държава-членка или държави-членки.
4. Когато става въпрос за гражданин на трета страна, който принадлежи към една от категориите лица, за които е задължително допитването до един или повече от централните органи на другите държави-членки, виза на границата по принцип не се издава.
Въпреки това по изключение виза може да бъде издадена на границата и на тези лица в съответствие с разпоредбите на член 5, параграф 2 от Конвенцията от Шенген.
Член 2
1. Транзитна виза може да бъде издадена на границата на моряк, който трябва да има виза, за да прекоси външните граници на държавите-членки, когато:
а)
той отговаря на условията на член 1, параграфи 1 и 3, и
б)
той прекосява съответната граница, за да се качи на борда на кораб или да се качи отново на борда на кораб, или да слезе от борда на кораб, на който той работи или е работил като моряк.
Транзитната виза се издава в съответствие с разпоредбите на член 1, параграф 2 и включва наред с останалото посочване на качеството на моряк на титуляра.
2. Групова транзитна виза може да бъде издадена на границата на моряците с едно и също гражданство, които пътуват в група от пет до петдесет човека, при условие че са спазени условията по параграф 1 по отношение на всеки един от членовете на групата.
3. Преди да издадат виза на границата на моряк или на моряци, които преминават транзитно, компетентните национални органи трябва да приложат инструкциите включени в приложение I.
4. Когато изпълняват тези инструкции, компетентните национални органи на държавите-членки използват за обмен на необходимите сведения по отношение на съответния моряк или моряци формуляра относно преминаващите транзитно моряци, който е включен в приложение II, и е надлежно попълнен.
5. Приложения I и II се променят според регулаторната процедура по член 3, параграф 2.
6. Настоящият член се прилага независимо от разпоредбите на член 1, параграф 4.
Член 3
1. Комисията се подпомага от комитета по член 6 от Регламент (ЕО) № 1683/95 (14).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО е два месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 4
Настоящият регламент няма действие по отношение на правото на държавите-членки да признават държавите или териториалните единици, както и паспортите, пътните документи и документите за самоличност, издавани от техните органи.
Член 5
1. Отменят се:
а)
Решение (SCH/Соm-ех (94) 2) на шенгенския изпълнителен комитет от 26 април 1994 г., и
б)
Решение (SCH/Соm-ех (96) 27) на шенгенския изпълнителен комитет от 19 декември 1996 г.
2. Точки 5 и 5.1 от част II от Общия наръчник се заменят със следния текст:
„Правилата относно издаването на визи на границата са уредени в Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно издаването на визи на границата, включително и на преминаващите транзитно моряци (15) (виж приложение 14).
3. Първото изречение на приложение 14 се заменя със следния текст:
„Правилата относно издаването на визи на границата, включително и на транзитно преминаващите моряци, са уредени в Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно издаването на визи на границата, включително и на преминаващите транзитно моряци.“
Останалата част от приложение 14 се отменя.
4. Следното изречение се добавя в края на точка 2. 1. 4 от част I от Общите консулски инструкции:
„Чрез дерогация от изложеното по-горе груповите транзитни визи могат да бъдат издавани на моряци в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно издаването на визи на границата, включително и на преминаващите транзитно моряци (16).
Член 6
Настоящият регламент влиза в сила в първия ден на втория месец след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 27 февруари 2003 година.
Rådets förordning (EG) nr 415/2003
av den 27 februari 2003
om utfärdandet av viseringar vid gränsen, inbegripet till sjömän i transit
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 62.2 b ii i detta,
med beaktande av Konungariket Spaniens initiativ(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och
av följande skäl:
(1) Reglerna för utfärdande av viseringar vid gränsen till sjömän i transit behöver förtydligas och moderniseras, särskilt för att göra det möjligt att vid gränsen utfärda gruppvisering för transit för sjömän som har samma nationalitet och som reser i grupp, om transitperioden är begränsad.
(2) Det är därför nödvändigt att ersätta reglerna i Verkställande kommitténs beslut av den 19 december 1996 om utfärdande av viseringar vid gränserna för sjömän i transit (SCH/Com-ex (96) 27)(3) med reglerna i denna förordning. För tydlighetens skull bör reglerna slås samman med de allmänna regler som återfinns i Verkställande kommitténs beslut av den 26 april 1994 om utfärdandet av viseringar vid gränsen (SCH/Com-ex (94) 2)(4), vilket även motsvarar bilaga XIV till den gemensamma handboken(5). Ovan nämnda beslut och bilaga bör således upphävas. Den gemensamma handboken och de gemensamma konsulära anvisningarna angående viseringar till diplomatiska beskickningar och karriärkonsulat(6) bör också ändras för att hänsyn skall tas till denna förordning.
(3) När medlemsstaterna beslutar om modellen för det separata blad som nämns i bilaga I, på vilket gruppvisering för transit bör påföras, bör medlemsstaterna beakta den enhetliga modellen enligt rådets förordning (EG) nr 333/2002 av den 18 februari 2002 om fastställande av en enhetlig modell för blad för påförande av visering som utfärdas av medlemsstaterna för personer som innehar resehandlingar som inte erkänns av den medlemsstat som utfärdar bladet(7).
(4) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(8).
(5) I överensstämmelse med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som fogas till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte Danmark i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i Danmark. Eftersom förordningen syftar till att utveckla Schengenregelverket enligt bestämmelserna i avdelning IV tredje delen i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, skall Danmark enligt artikel 5 i protokollet, inom en tid av sex månader efter det att rådet har antagit denna förordning, besluta huruvida landet skall genomföra förordningen i sin nationella lag.
(6) När det gäller Island och Norge utgör denna förordning en utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket enligt det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket(9), vilket faller inom det område som anges i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet(10).
(7) Denna förordning utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket(11). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i Förenade kungariket.
(8) Denna förordning utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket(12). Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i Irland.
(9) Denna förordning utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket eller har på annat sätt samband med detta i enlighet med artikel 3.2 i anslutningsakten.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom undantag från den allmänna regeln om att viseringar skall utfärdas av diplomatiska eller konsulära myndigheter i enlighet med artikel 12.1 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985, undertecknad i Schengen den 19 juni 1990(13), nedan kallad "Schengenkonventionen", får en visering undantagsvis utfärdas vid gränsen för en medborgare i tredje land som måste inneha en visering vid passage av medlemsstaternas yttre gränser, om följande villkor är uppfyllda:
a) Medborgaren i tredje land skall uppfylla de villkor som fastställs i artikel 5.1 a, 5.1 c, 5.1 d och 5.1 e i Schengenkonventionen.
b) Han/hon har inte haft möjlighet att ansöka om visering i förväg.
c) Han/hon skall på begäran uppvisa handlingar som styrker att de uppgivna skälen för inresan är oförutsedda och tvingande.
d) Återresan till ursprungslandet eller transiten till ett tredje land skall vara garanterad.
2. En visering som utfärdas vid gränsen, om villkoren i punkt 1 är uppfyllda, får i förekommande fall vara antingen en transitvisering (typ B) eller resevisering (typ C) enligt bestämmelserna i artikel 11.1 i Schengenkonventionen
a) som gäller i alla medlemsstater som tillämpar bestämmelserna i avdelning II kapitel 3 i Schengenkonventionen, eller
b) som har begränsad territoriell giltighet enligt artikel 10.3 i Schengenkonventionen.
I båda fallen skall den utfärdade viseringen inte gälla för mer än en inresa. Giltigheten för reseviseringarna får inte överstiga 15 dagar. Giltigheten för transitviseringarna får inte överstiga 5 dagar.
3. En medborgare i tredje land som ansöker om transitvisering vid gränsen skall inneha de viseringar som krävs för fortsatt resa till andra transitstater än de medlemsstater som tillämpar bestämmelserna i avdelning II kapitel 3 i Schengenkonventionen och till bestämmelsestaten. Den utfärdade transitviseringen skall medge direkt transit genom den berörda medlemsstatens eller de berörda medlemsstaternas territorium.
4. En visering vid gränsen får i princip inte utfärdas till en medborgare i tredje land som tillhör en personkategori för vilken samråd med en eller flera av de centrala myndigheterna i de övriga medlemsstaterna skall äga rum.
En visering vid gränsen får dock i undantagsfall utfärdas för sådana personer, i enlighet med bestämmelserna i artikel 5.2 i Schengenkonventionen.
Artikel 2
1. En transitvisering vid gränsen får utfärdas för en sjöman som måste inneha visering vid passage av medlemsstaternas yttre gränser om
a) han/hon uppfyller villkoren i artikel 1.1 och 1.3 ovan, och
b) passerar gränsen i fråga för att gå ombord på, åter gå ombord på eller gå i land från ett fartyg som han/hon kommer att arbeta på eller har arbetat på som sjöman.
Transitviseringen skall utfärdas i enlighet med bestämmelserna i artikel 1.2 och dessutom innehålla en angivelse om att innehavaren är sjöman.
2. En gruppvisering för transit får utfärdas vid gränsen för sjömän som har samma nationalitet och som reser i en grupp om mellan fem och femtio personer, om kraven i punkt 1 ovan är uppfyllda för varje enskild sjöman i gruppen.
3. De behöriga nationella myndigheterna skall följa anvisningarna i bilaga I innan de utfärdar en visering vid gränsen för en sjöman eller sjömän i transit.
4. När de behöriga nationella myndigheterna i medlemsstaterna verkställer anvisningarna skall dessa myndigheter utbyta den nödvändiga informationen om sjömannen eller sjömännen i fråga med hjälp av ett vederbörligen ifyllt formulär om sjömän i transit enligt bilaga II.
5. Bilagorna I och II skall ändras i enlighet med det föreskrivande förfarandet som avses i artikel 3.2.
6. Denna artikel skall inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i artikel 1.4.
Artikel 3
1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 6 i förordning (EG) nr 1683/95(14).
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara två månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 4
Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas behörighet att erkänna stater eller territoriella enheter och sådana pass och rese- och identitetshandlingar som utfärdats av deras myndigheter.
Artikel 5
1. Följande skall upphävas:
a) Verkställande kommitténs beslut (SCH/Com-ex (94) 2) av den 26 april 1994.
b) Verkställande kommitténs beslut (SCH/Com-ex (96) 27) av den 19 december 1996.
2. Punkt 5 och punkt 5.1 i del II den gemensamma handboken skall ersättas med följande:
"Reglerna om utfärdande av viseringar vid gränsen återfinns i rådets förordning (EG) nr 415/2003 av den 27 februari 2003 om utfärdandet av viseringar vid gränsen, inbegripet till sjömän i transit(15) (se bilaga 14)."
3. Första meningen i bilaga 14 skall ersättas med följande:
"Reglerna om utfärdande av viseringar vid gränsen, inbegripet viseringar till sjömän i transit, återfinns i eller antas på grundval av rådets förordning (EG) nr 415/2003 av den 27 februari 2003 om utfärdandet av viseringar vid gränsen, inbegripet till sjömän i transit."
Återstående text i bilaga 14 skall upphävas.
4. Följande mening skall läggas till i slutet av punkt 2.1.4 i del I de gemensamma konsulära anvisningarna:
"Gruppviseringar för transit får genom undantag från ovanstående utfärdas till sjömän i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 415/2003 av den av den 27 februari 2003 om utfärdandet av viseringar vid gränsen, inbegripet till sjömän i transit(16)."
Artikel 6
Denna förordning träder i kraft den första dagen i den andra månaden efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämmplig i medlemsstaterna i överensstämmelse med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
Utfärdad i Bryssel den 27 februari 2003.