32006L0067
L 217/8
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/67/ЕО НА СЪВЕТА
от 24 юли 2006 година
относно налагането на задължение на държавите-членки да поддържат минимални запаси от суров петрол и/или петролни продукти
(кодифицирана версия)
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
Директива 68/414/ЕИО на Съвета от 20 декември 1968 г. за налагането на задължение на държавите-членки на Европейската икономическа общност да поддържат минимални запаси от суров петрол и/или петролни продукти (3) е била съществено изменяна няколко пъти (4). За целите на яснотата и рационалността упоменатата директива следва да бъде кодифицирана.
(2)
Вносните суров петрол и петролни продукти са от значение за снабдяването на Общността с енергия. Всяко затруднение, дори временно, чийто ефект е намаляване на доставките на такива продукти, внасяни от трети страни или съществено увеличение на цените им на международните пазари, би могло да причини сериозни нарушения в икономическата дейност на Общността. В тази връзка Общността трябва да бъде в състояние да компенсира или поне да намали евентуалните вредни последици при подобен случай.
(3)
Криза в получаването на доставки би могла да възникне неочаквано и следователно е от съществена важност незабавно да се установят необходимите средства за компенсиране на евентуалния недостиг.
(4)
За тази цел е необходимо да се повиши сигурността на снабдяването на държавите-членки със суров петрол и петролни продукти чрез установяване и поддържане на минимални запаси от най-важните петролни продукти.
(5)
Необходимо е организационните договорености във връзка с петролните запаси да не накърняват безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(6)
С Директива 73/238/ЕИО (5) Съветът взе решение за подходящите мерки - включително черпене от петролните запаси - които трябва да бъдат предприети в случай на затруднения при снабдяването със суров петрол и петролни продукти за Общността; държавите-членки са поели подобни ангажименти в споразумението за „Международна енергийна програма“.
(7)
Необходимо е запасите да бъдат на разположение на държавите-членки в случай на възникване на затруднение при петролните доставки. Държавите-членки следва да имат правомощия и капацитет да контролират използването на запасите, така че да могат да бъдат осигурени навреме в полза на областите, които най-много се нуждаят от петролни доставки.
(8)
Организационните мерки за поддържане на запасите следва да гарантират запасите да са налични и достъпни за потребителите.
(9)
Необходимо е организационните мерки за поддържането на запасите да са прозрачни, да гарантират справедливо и недискриминационно споделяне на тежестта на задължението за поддържане на запасите. Следователно, информация, която се отнася до разходите за поддържане на петролните запаси, може да бъде предоставяна от държавите-членки на заинтересованите страни.
(10)
С цел организиране поддръжката на запасите държавите-членки могат да се позоват на система, която се основава на орган или юридическо лице, което ще съхранява всички или част от запасите, които съставляват задължението за поддържане на запаси. Останалата част следва да бъде поддържана от преработвателите и другите пазарни участници. Партньорството между правителството и промишлеността е крайно необходимо за осъществяването на ефективни и надеждни механизми на поддържане на запасите.
(11)
Националното производство само по себе си допринася за сигурността на снабдяването. Развитието на петролния пазар може да оправдае съответна дерогация от задължението за поддържане на петролни запаси за държавите-членки, които имат собствено производство. В съответствие с принципа на субсидиарност държавите-членки могат да освободят предприятията от задължението да поддържат запаси в рамките на определен размер, който не надвишава количеството на продуктите, които тези предприятия произвеждат от местно добит суров петрол.
(12)
Целесъобразно е приемането на подходи, които вече се следват от Общността и държавите-членки в рамките на техните международни задължения и споразумения. Поради промени в модела на потребление на петролни продукти бункерите за горива на международната авиация са важен елемент от това потребление.
(13)
Има нужда от адаптиране и опростяване на механизма за статистически отчети по отношение на запасите от петролни продукти.
(14)
Запасите от петролни продукти могат да бъдат складирани на различни места в Общността и следователно е целесъобразно да бъде подпомогнато установяването на запаси извън територията на страната. Необходимо е решенията за поддържане на запаси извън националната територия да бъдат вземани от правителството на съответната държава-членка в съответствие с нуждите ѝ и съображения, свързани със сигурността на доставките. В случай на запаси, поддържани на разположение на друго предприятие или орган/юридическо лице, са необходими по-подробни правила за гарантиране на тяхната наличност и достъпност в случай на трудности при снабдяването с петролни продукти.
(15)
Необходимо е, за да се гарантира безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар, да се насърчи сключването на споразумения между държавите-членки относно минималните запаси с цел да се разшири използването на складови съоръжения на други държави-членки. Засегнатите държави-членки сами следва да вземат решение относно сключването на такива споразумения.
(16)
Необходимо е да се засили административното наблюдение на запасите и да бъдат установени ефективни механизми за техния контрол и проверка. За налагането на такъв контрол е необходимо въвеждане на режим на санкции.
(17)
Съветът следва да бъде редовно информиран за състоянието на запасите за сигурността в Общността.
(18)
Тъй като целта на действията, които следва да бъдат предприети, а именно поддръжката на високо ниво на сигурност на доставките на суров петрол в рамките на Общността посредством надеждни и прозрачни мерки, основани на единомислието между държавите-членки, като същевременно се съблюдават правилата на вътрешния пазар и правилата на конкуренция, би могла да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, както е посочено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа за пропорционалност, както е посочено в посочения член, настоящата директива не излиза извън необходимото за постигане на тази цел.
(19)
Настоящата директива не накърнява задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство на директивите, посочени в приложение I, част Б,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да поддържат по всяко време в рамките на Общността, при спазване на разпоредбите на член 10, запаси от петролни продукти на ниво, което отговаря, за всяка от категориите петролни продукти, изброени в член 2, на поне 90 дни от среднодневната вътрешна консумация за предходната календарна година, както е посочено в член 4, параграф 2.
2. Тази част от вътрешната консумация, която се задоволява от производни на петрол, добиван местно от дадена държава-членка, може да бъде приспадната от посоченото потребление до максимум 25 %. Вътрешното разпределение на резултатите от такова приспадане се решава от съответната държава-членка.
Член 2
При изчисляване на вътрешната консумация се вземат предвид следните категории продукти:
а)
гориво за автомобилни двигатели и авиационно гориво (авиационен бензин и гориво за реактивни двигатели тип бензин);
б)
газьол, дизелово гориво, керосин и гориво за реактивни двигатели тип керосин;
в)
мазути.
Доставките от хранилищата за мореплавателни съдове не се включват в изчисляването на вътрешното потребление.
Член 3
1. Поддържаните в съответствие с член 1 запаси са изцяло на разположение на държавите-членки, ако възникнат затруднения с получаването на доставки от петрол. Държавите-членки гарантират, че имат законовите правомощия да контролират използването на запасите при такива обстоятелства.
Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до запасите по всяко друго време. Те установяват мерки, позволяващи определянето, отчитането и контрола на запасите.
2. Държавите-членки гарантират прилагането на справедливи и недискриминационни условия по отношение на мерките, отнасящи се до поддържане на запасите.
Тежестта на разходите, направени в резултат на поддържането на запасите в съответствие с член 1, се определя чрез прозрачни процедури. В този смисъл държавите-членки могат да приемат мерки за получаване на съответната информация за тежестта на разходите за поддържане на запасите в съответствие с член 1 и да предоставят тази информация на заинтересованите страни.
3. С оглед удовлетворяване изискванията на параграфи 1 и 2 държавите-членки могат да решат да прибегнат към орган или юридическо лице за съхранение на запасите, което ще отговаря за съхраняването на всички или на част от запасите.
Две или повече държави-членки могат да решат да прибегнат до един общ орган или лице за съхраняване на запасите. В такъв случай те ще са отговорни солидарно за задълженията, произтичащи от настоящата директива.
Член 4
1. Държавите-членки представят на Комисията обобщена статистическа справка за съществуващите в края на всеки месец запаси, изготвена в съответствие с член 5, параграфи 2 и 3 и член 6 и посочваща броя дни средна консумация през предходната календарна година, за които тези запаси се отнасят. Справката трябва да се представи в срок най-късно до двадесет и петия ден на втория месец след месеца, за който се отнася статистическият отчет.
2. Задължението за поддържане на запаси на съответната държава-членка се базира на вътрешното потребление за предходната календарна година. В началото на всяка календарна година държавите-членки трябва да преизчислят своето задължение за поддържане на запаси най-късно до 31 март на съответната година и да гарантират изпълнението на новите си задължения възможно най-бързо и във всеки случай най-късно до 31 юли на съответната година.
3. Запасите от самолетни горива от типа на керосина се посочват отделно в статистическата справка в категорията, посочена в член 2, буква б).
Член 5
1. Изискваните по член 1 запаси могат да бъдат поддържани под формата на суров петрол и междинни продукти, както и под формата на крайни продукти.
2. В обобщената статистическа справка за наличните запаси в края на всеки месец:
а)
крайните продукти се отчитат въз основа на действителния им тонаж;
б)
суровият петрол и междинните продукти се отчитат:
i)
като размера на количествата за всяка категория продукт, получени през предходната календарна година от рафинериите на съответната държава-членка, или
ii)
на базата на производствените програми на рафинериите на съответната държава-членка за текущата година, или
iii)
на базата на съотношението между общото произведено количество през предходната календарна година в съответната държава-членка на продукти, включени в задължението за поддържане на запаси и общото количество суров петрол, използвано през годината; посоченото по-горе се прилага за не повече от 40 % от общото задължение за първата и втората категория (петрол и газьол) и за не повече от 50 % за третата категория (мазут).
3. Компонентите за смесване, когато са предназначени за преработка в крайните продукти, изброени в член 2, могат да заместват продуктите, за които те са предназначени.
Член 6
1. При изчисляване на предвиденото в член 1 минимално ниво на запасите в статистическата справка се включват само тези количества, които биха се съхранявали съгласно член 3, параграф 1.
2. Предмет на разпоредбите на параграф 1, към запасите може да бъде включено следното:
а)
запасите на борда на петролни танкери в пристанище с цел разтоварване след приключване на пристанищните формалности;
б)
запасите, съхранявани на пристанище за разтоварване;
в)
запасите, съхранявани в цистерни на входа на петролопроводи;
г)
запасите, съхранявани в цистерни на рафинерии, с изключение на тези, които се намират в тръбопроводите и завода за рафиниране;
д)
запаси, съхранявани от складовете на рафинерии и на предприятия, занимаващи се с внос, съхранение и дистрибуция на едро;
е)
запаси, които се съхраняват в складове на големи потребители, в съответствие с разпоредбите на националното законодателство във връзка със задължението за поддържане на постоянни запаси;
ж)
запаси, които се съхраняват в шлепове или крайбрежни плавателни съдове, които осъществяват транспортиране в рамките на националните граници, доколкото за компетентните органи е възможно да контролират такива запаси и при условие, че те могат да бъдат на разположение незабавно.
3. От статистическата справка по-специално следва да бъде изключено следното: местен суров петрол, който още не е добит; запаси, които са предназначени за цистерните на мореплавателните съдове; запаси за директно транзитиране с изключение на запасите, посочени в член 7, параграф 1; запаси в тръбопроводи, цистерни за превоз по шосе и в цистерни-вагони за железопътен превоз, в резервоарите на разпределителните станции и тези, които се държат от дребните потребители.
Количествата, които се поддържат от въоръжените сили и онези, които се поддържат за тях от страна на петролните дружества, следва да се изключат от статистическата справка.
Член 7
1. За целите на прилагането на настоящата директива могат да бъдат създавани запаси съгласно индивидуални споразумения между правителствата на територията на дадена държава-членка за сметка на предприятия или органи/юридически лица, установени в друга държава-членка. Правителството на съответната държава-членка решава дали да поддържа част от запасите си извън националната територия.
Държавата-членка, на чиято територия се държат запасите в рамките на такова споразумение, не може да възразява на прехвърлянето им до други държави-членки, за чиято сметка се държат запасите в рамките на това споразумение; тя следи за тези запаси в съответствие с процедурите, определени в това споразумение, но не ги включва в статистическата си справка. Държавата-членка, за чиято сметка се съхраняват запасите, може да ги включи в статистическата си справка.
Заедно със статистическата справка всяка държава-членка изпраща до Комисията доклад относно запасите, които се поддържат на нейна територия в полза на друга държава-членка, както и относно запасите, които се поддържат от други държави-членки в нейна полза. И в двата случая в доклада се посочват местата за съхраняване и/или дружествата, които поддържат запасите, количествата и категорията на продукта или суровия петрол.
2. Проектите на посочените в параграф 1, първа алинея споразумения се изпращат на Комисията, която може да нотифицира съответните правителства за своите бележки. Комисията следва да бъде уведомена за вече сключените споразумения и тя ги оповестява на останалите държави-членки.
Споразуменията отговарят на следните условия:
а)
трябва да се отнасят за суров петрол и всички петролни продукти, които са обхванати от настоящата директива;
б)
трябва да установяват условията и мерките за поддържане на запасите с оглед запазването на контрола и наличността на тези запаси;
в)
трябва да специфицират процедурите за проверка и идентифициране на предвидените запаси, inter alia, методите за осъществяване и сътрудничество при проверките;
г)
трябва като правило да бъдат сключени за неопределен период;
д)
трябва да уточняват, че когато се предвижда едностранно прекратяване, то не може да се приведе в действие в случай на криза в снабдяването и че при всички случаи Комисията получава предварителна информация за всяко прекратяване.
3. Когато запасите, създадени съгласно такива споразумения, не се притежават от предприятието или органа/лицето, което има задължението да поддържа запасите, а се държат на разположение на това предприятие или орган/лице от друго предприятие или орган/лице, се удовлетворяват следните условия:
а)
предприятието бенефициер или органът/лицето трябва да има договорното право да придобива тези запаси за целия период на договора; методологията за определяне на цената на това придобиване трябва да бъде договорена между засегнатите страни;
б)
минималният срок на такъв договор трябва да бъде 90 дни;
в)
трябва да се специфицират местоположението на съхраняване на запасите и/или дружествата, държащи запасите на разположение на предприятието или органът/лицето бенефициер, както и количеството и категорията на продукта или суровия петрол;
г)
реалната наличност на запасите за предприятието или органът/лицето бенефициер трябва да бъде гарантирано по всяко време за целия срок на договора от предприятието или органът/лицето, държащо запасите на разположение на предприятието, или органът/лицето бенефициер;
д)
предприятието или органът/лицето, държащо запасите на разположение на предприятието, или органът/лицето бенефициер трябва да е такова, което да е подчинено на юрисдикцията на държавата-членка, на чиято територия са разположени запасите, доколкото се касае до законовите правомощия на тази държава-членка да контролира и проверява съществуването на запасите.
Член 8
Държавите-членки приемат всички необходими разпоредби и вземат всички необходими мерки за гарантиране на контрола и надзора на запасите. Те въвеждат механизми за проверка на запасите съгласно разпоредбите на настоящата директива.
Член 9
Държавите-членки определят санкциите, които се налагат при нарушаване на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки за изпълнението на тези разпоредби. Санкциите са ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 10
1. Ако възникнат затруднения по отношение на снабдяването с петрол в Общността, Комисията, по искане на някоя държава-членка или по своя собствена инициатива, урежда консултации между държавите-членки.
2. С изключение на случаите на изключителна неотложност или с цел задоволяване на незначителни местни потребности държавите-членки се въздържат да ползват, преди предвидената в параграф 1 консултация, запасите си по начин, който би намалил тези запаси под задължителното минимално ниво.
3. Държавите-членки информират Комисията всеки път, когато ползват от резервните си запаси, като съобщават възможно най-рано:
а)
датата, на която запасите са паднали под задължителния минимум;
б)
причините да се използва от тях;
в)
мерките, ако има такива, за попълване на запасите;
г)
оценка, ако е възможна, за вероятното развитие на положението по отношение на запасите за времето, през което те са под задължителния минимум.
Член 11
Комисията предоставя на Съвета редовен доклад относно ситуацията, свързана със запасите в Общността, включително, ако е необходимо по отношение на хармонизирането с цел постигане на ефективен контрол и наблюдение на запасите.
Член 12
Директива 68/414/ЕИО се отменя, без да се накърняват задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, посочени в приложение I, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат като позовавания на настоящата директива и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието от приложение II.
Член 13
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 2006 година.
RÅDETS DIREKTIV 2006/67/EG
av den 24 juli 2006
om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter
(kodifierad version)
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
av följande skäl:
(1)
Rådets direktiv 68/414/EEG av den 20 december 1968 om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter (3) har vid flera tillfällen ändrats (4) på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.
(2)
Råolja och petroleumprodukter som importeras spelar en viktig roll i gemenskapens energiförsörjning. Varje svårighet, även om den är tillfällig, som leder till att leveranserna av dessa produkter från tredjeland begränsas eller att deras pris stiger avsevärt på de internationella marknaderna, skulle kunna orsaka allvarliga störningar i gemenskapens ekonomiska verksamhet. Gemenskapen bör därför kunna upphäva eller åtminstone minska de skadeverkningar som skulle kunna uppstå i ett sådant fall.
(3)
En försörjningskris kan uppstå oväntat, och det är därför viktigt att vidta nödvändiga åtgärder för att täcka eventuella brister.
(4)
För att uppnå detta är det nödvändigt att öka försörjningssäkerheten för råolja och petroleumprodukter i medlemsstaterna genom att upprätta och hålla minimilager av de viktigaste petroleumprodukterna.
(5)
Lagerhållningen av olja bör vara så organiserad att den inte förhindrar att den inre marknaden fungerar väl.
(6)
Genom direktiv 73/238/EEG (5) beslutade rådet om lämpliga åtgärder - däribland uttag ur oljelager - som skall vidtas om det uppstår svårigheter i fråga om försörjningen av råolja och petroleumprodukter till gemenskapen. Medlemsstaterna har åtagit sig liknande skyldigheter i avtalet om ett ”Internationellt energiprogram”.
(7)
Lagren måste stå till medlemsstaternas förfogande om det uppstår svårigheter med oljeförsörjningen. Medlemsstaterna bör ha befogenhet och möjlighet att kontrollera användningen av lagren så att de utan dröjsmål kan göras tillgängliga för de områden där behovet av oljeleveranser är störst.
(8)
Lagerhållningen bör vara så organiserad att lagrens tillgänglighet och förbrukarnas tillgång till lagren säkerställs.
(9)
Lagerhållningssystemen bör bygga på öppenhet för insyn för att säkerställa att den börda som lagerhållningsskyldigheten innebär fördelas rättvist och utan någon diskriminering. Medlemsstaterna kan göra information om kostnaden för att hålla oljelager tillgänglig för berörda parter.
(10)
I syfte att organisera lagerhållningen får medlemsstaterna använda sig av ett system med ett lagerhållande organ eller en enhet som skall förvalta alla eller en del av de lager som utgör lagerhållningsskyldigheten. Eventuell överskjutande del bör hållas av raffinaderier och andra marknadsaktörer. Partnerskap mellan staten och branschen är nödvändigt för att lagerhållningssystemen skall fungera effektivt och säkert.
(11)
En inhemsk utvinning bidrar i sig till försörjningssäkerhet. För medlemsstater med inhemsk oljeutvinning kan utvecklingen på oljemarknaden motivera ett lämpligt undantag från skyldigheten att hålla oljelager. I enlighet med subsidiaritetsprincipen får medlemsstaterna befria företag från skyldigheten att hålla lager i en omfattning som inte överstiger den kvantitet produkter som dessa företag framställer från råolja som utvunnits i medlemsstaten.
(12)
Det är lämpligt att tillämpa tillvägagångssätt som gemenskapen och medlemsstaterna redan följer inom ramen för sina internationella skyldigheter och avtal. På grund av förändringar i oljeförbrukningsmönstret har flygbränsle för internationell luftfart blivit ett viktigt inslag i denna förbrukning.
(13)
Det finns behov av att anpassa och förenkla gemenskapens system för statistisk rapportering av oljelager.
(14)
Oljelager kan i princip hållas var som helst i gemenskapen och därför är det lämpligt att göra det enklare att upprätta lager utanför det nationella territoriets gränser. Det är nödvändigt att beslut om att hålla lager utanför det nationella territoriets gränser fattas av den berörda medlemsstatens regering i enlighet med dess behov och med hänsyn till försörjningssäkerheten. För lager som hålls tillgängliga för andra företag eller organ/enheter behövs utförligare bestämmelser för att garantera att de är tillgängliga och åtkomliga vid händelse av oljeförsörjningssvårigheter.
(15)
För att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl är det önskvärt att främja användningen av avtal mellan medlemsstater när det gäller minimilagerhållning för att främja användningen av lageranläggningar i andra medlemsstater. Beslut att ingå sådana avtal skall fattas av de berörda medlemsstaterna.
(16)
Det är lämpligt att bygga ut den administrativa tillsynen av lagren och att inrätta verkningsfulla system för kontroll och verifiering av lagren. Införandet av ett sådant kontrollsystem kräver ett sanktionssystem.
(17)
Det är lämpligt att med jämna mellanrum informera rådet om läget beträffande beredskapslagren i gemenskapen.
(18)
Eftersom målet för den föreslagna åtgärden, nämligen att upprätthålla en hög nivå av försörjningssäkerhet för olja i gemenskapen genom säkra system som är öppna för insyn och som bygger på solidaritet mellan medlemsstaterna, och som samtidigt uppfyller bestämmelserna om den inre marknaden och om konkurrens, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(19)
Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpningen av de direktiv som anges i bilaga I del B.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är lämpliga för att, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 10, inom gemenskapen, alltid hålla sina lager av petroleumprodukter på en nivå som för varje typ av petroleumprodukter, enligt förteckningen i artikel 2, motsvarar minst 90 dagars genomsnittlig, daglig inhemsk förbrukning under det föregående kalenderåret enligt artikel 4.2.
2. Den del av den inhemska förbrukningen som täcks av petroleumprodukter baserade på utvinning inom den berörda medlemsstaten får dras av upp till högst 25 % från nämnda förbrukning. Fördelningen inom medlemsstaterna av resultatet av ett sådant avdrag skall beslutas av den berörda medlemsstaten.
Artikel 2
Följande kategorier av produkter skall ingå i beräkningen av den inhemska förbrukningen:
a)
Motorbensin och flygbränsle (flygbränsle och jetbränsle av bensintyp).
b)
Tunn eldningsolja, dieselbrännolja, fotogen och jetbränsle av fotogentyp.
c)
Tjocka eldningsoljor.
Fartygsbunkrar för havsgående fartyg skall inte ingå i beräkningen av den inhemska förbrukningen.
Artikel 3
1. Lager som hålls i enlighet med artikel 1 skall stå till medlemsstaternas fullständiga förfogande om det uppstår svårigheter med att erhålla oljeleveranser. Medlemsstaterna skall säkerställa att de har de rättsliga befogenheterna att kontrollera användningen av lagren under sådana omständigheter.
Vid alla andra tidpunkter skall medlemsstaterna säkerställa att dessa lager är tillgängliga och åtkomliga. De skall inrätta system för att identifiera, redovisa och kontrollera lagren.
2. Medlemsstaterna skall säkerställa att rättvisa och icke-diskriminerande villkor tillämpas i deras lagerhållningssystem.
Kostnaden för att hålla lager i enlighet med artikel 1 skall fastställas genom system öppna för insyn. I detta sammanhang kan medlemsstaterna anta åtgärder för att få lämplig information om kostnaden för lagerhållning enligt artikel 1 och göra denna information tillgänglig för berörda parter.
3. För att kunna uppfylla kraven i punkterna 1 och 2 får medlemsstaterna besluta att använda sig av ett lagerhållande organ eller en enhet med ansvar för att hålla alla lagren eller en del av dessa.
Två eller flera medlemsstater kan besluta att använda sig av ett gemensamt lagerhållande organ eller enhet. I så fall skall de gemensamt ansvara för de skyldigheter som följer av detta direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna ett statistiskt sammandrag över de lager som finns i slutet av varje månad, upprättat enligt artikel 5.2 och 5.3 och med närmare angivande av antalet dagar med genomsnittlig förbrukning under det föregående kalenderåret som dessa lager representerar. Detta sammandrag skall överlämnas senast den tjugofemte dagen i den andra månaden efter den månad som sammandraget avser.
2. En medlemsstats lagerhållningsskyldighet skall baseras på det föregående kalenderårets inhemska förbrukning. Vid början av varje kalenderår skall medlemsstaterna göra en ny beräkning av sin lagerhållningsskyldighet senast den 31 mars varje år och säkerställa att de uppfyller sina nya skyldigheter så snart som möjligt och i vart fall senast den 31 juli varje år.
3. I det statistiska sammandraget skall lager av jetbränsle av fotogentyp särredovisas under den kategori som avses i artikel 2 b.
Artikel 5
1. Obligatoriska lager enligt artikel 1 får hållas i form av råolja, halvfabrikat och färdiga produkter.
2. I det statistiska sammandraget av de lager som finns i slutet av varje månad, skall
a)
färdiga produkter redovisas efter sin verkliga vikt,
b)
råolja och halvfabrikat redovisas
i)
fördelade i förhållande till de kvantiteter av varje produktkategori som erhållits under föregående kalenderår från den berörda medlemsstatens raffinaderier, eller
ii)
på grundval av raffinaderiernas produktionsprogram i den berörda medlemsstaten under innevarande år, eller
iii)
på grundval av förhållandet mellan den totala kvantitet som tillverkats under föregående kalenderår i den berörda medlemsstaten av de produkter som omfattas av lagringsskyldigheten och den totala mängd råolja som använts under det året. Det föregående skall gälla högst 40 % av den totala lagringsskyldigheten för de första och andra kategorierna (motorbensin och tunn eldningsolja) och högst 50 % för den tredje kategorin (tjocka eldningsoljor).
3. Blandningsprodukter får, när de är avsedda för bearbetning till de färdiga produkter som anges i artikel 2, tjäna som ersättning för de produkter för vilka de är avsedda.
Artikel 6
1. Vid beräkning av nivån på de minimilager som föreskrivs i artikel 1 skall endast de kvantiteter räknas in i det statistiska sammandraget som hålls i enlighet med artikel 3.1.
2. Under de förhållanden som avses i punkt 1, får följande inräknas i lagren:
a)
Mängder ombord på tankfartyg som ligger i hamn för att lossa så snart som hamnformaliteterna har avslutats.
b)
Mängder som lagras i lossningshamnar.
c)
Mängder som lagras i tankar vid ingången till oljeledningar.
d)
Mängder i tankar för raffinering, med undantag av mängder i rörledningar och raffinaderier.
e)
Mängder i lager hos raffinaderier och företag som importerar eller lagrar olja eller distribuerar olja i grossistledet.
f)
Mängder som lagras av stora förbrukare i enlighet med bestämmelserna i nationell lag om förpliktelsen att hålla permanenta lager.
g)
Mängder ombord på pråmar och kustfartyg för transporter inom statsgränserna, i den mån de behöriga myndigheterna har möjlighet att kontrollera dessa mängder, och under förutsättning att de omedelbart skulle kunna göras tillgängliga.
3. Särskilt följande skall uteslutas från det statistiska sammandraget: inhemsk råolja som ännu inte utvunnits, mängder som skall användas till bunkring för havsgående fartyg, mängder i direkt transitering, frånsett de i artikel 7.1 angivna lagren, mängder i rörledningar, tankbilar och tankvagnar på järnväg, i lagertankar på detaljistmarknaden samt hos små förbrukare.
De mängder som innehas av de väpnade styrkorna och de som innehas av oljebolag för deras räkning skall också uteslutas från det statistiska sammandraget.
Artikel 7
1. För genomförandet av detta direktiv får lager, enligt avtal mellan regeringar, upprättas inom en medlemsstats territorium för företag eller organ/enheter som är etablerade i en annan medlemsstat. Beslut om att hålla en del av sina lager utanför sitt nationella territorium skall fattas av den berörda medlemsstatens regering.
Den medlemsstat på vars territorium lagren hålls inom ramen för ett sådant avtal skall inte hindra att dessa lager överförs till de andra medlemsstaterna, för vars räkning lagren hålls enligt avtalet. Den skall kontrollera dessa lager i enlighet med förfarandena som närmare anges i det avtalet men inte räkna in dem i sitt statistiska sammandrag. Den medlemsstat för vars räkning lagren hålls får räkna in dem i sitt statistiska sammandrag.
Varje medlemsstat skall, tillsammans med det statistiska sammandraget överlämna en rapport till kommissionen om de lager som hålls på medlemsstatens eget territorium till förmån för en annan medlemsstat, liksom om de lager som hålls i andra medlemsstater till dess egen förmån. I båda fallen skall rapporten innehålla uppgift om var lagren är belägna och/eller om de företag som håller lagren, lagrade kvantiteter och produktkategorier - eller uppgift om att det rör sig om råolja.
2. Utkast till de avtal som nämns i punkt 1 första stycket skall överlämnas till kommissionen, som får lämna sina kommentarer till de berörda regeringarna. När avtalen väl har ingåtts skall de anmälas till kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna om dem.
Avtalen skall uppfylla följande villkor:
a)
De skall avse råolja samt alla petroleumprodukter som omfattas av detta direktiv.
b)
De skall fastställa villkor och tillvägagångssätt för lagerhållning som är inriktade på att trygga kontrollen av lagren och deras tillgänglighet.
c)
De skall närmare ange de förfaranden som skall användas för att kontrollera och identifiera de lager som föreskrivs, bland annat metoder för att utföra inspektioner och för samarbetet under dessa.
d)
De skall normalt gälla under obegränsad tid.
e)
De skall, om en part kan säga upp avtalet, föreskriva att sådan uppsägning inte skall gälla i händelse av en försörjningskris och att kommissionen under alla förhållanden skall erhålla förhandsinformation om uppsägning sker.
3. När lager, upprättade enligt sådana avtal, inte ägs av det företag, det organ/enhet som har skyldighet att hålla lager, utan hålls tillgängliga för företaget, organet/enheten av ett annat företag, organ/enhet, skall följande villkor uppfyllas:
a)
Det företag, organ eller den enhet som har rätt till lagren skall ha kontraktsenlig rätt att förvärva dessa lager under avtalsperioden. Sättet att fastställa priset för detta förvärv skall överenskommas mellan de berörda parterna.
b)
Minsta avtalsperiod skall vara 90 dagar.
c)
Uppgifter om var lagren är belägna och/eller om de företag som håller lagren tillgängliga för det företag, organ/enhet som har rätt till dem, liksom lagrade kvantiteter och produktkategorier eller uppgift om att det rör sig om lagrad råolja, skall anges.
d)
Den faktiska tillgången till lagren för det företag, organ/enhet som har rätt till dem måste, när som helst under avtalsperioden, garanteras av det företag, organ/enhet som håller lagren tillgängliga för det företag, organ eller den enhet som har rätt till dem.
e)
Det företag, organ/enhet som håller lagren för det företag, organ/enhet som har rätt till dem, skall vara underkastad lagstiftningen i den medlemsstat på vars territorium lagren befinner sig, när det gäller den medlemsstatens lagliga befogenheter att kontrollera och verifiera förekomsten av lagren.
Artikel 8
Medlemsstaterna skall anta alla bestämmelser som är nödvändiga och vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa kontrollen och övervakningen av lagren. De skall inrätta system för verifiering av lagren i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv.
Artikel 9
Medlemsstaterna skall fastställa de sanktioner som skall gälla för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv, och vidta alla nödvändiga åtgärder för att genomföra dessa bestämmelser. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.
Artikel 10
1. Om svårigheter uppstår i fråga om gemenskapens oljeförsörjning, skall kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ ordna samråd mellan medlemsstaterna.
2. Förutom i särskilt brådskande fall eller för att tillgodose mindre, lokala, behov skall medlemsstaterna, innan det samråd som anges ovan har genomförts, avhålla sig från att använda sina lager i sådan utsträckning att dessa understiger den obligatoriska miniminivån.
3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla uttag från sina reservlager och skall snarast upplysa om
a)
den dag då lagren sjönk under den obligatoriska nivån,
b)
skälen till dessa uttag,
c)
eventuella åtgärder som vidtagits för att åter fylla på lagren,
d)
om möjligt en uppskattning av den förmodade utvecklingen av lagersituationen under den tid som lagren förblir under den obligatoriska nivån.
Artikel 11
Kommissionen skall regelbundet till rådet överlämna en rapport om läget beträffande lagren i gemenskapen, särskilt, när så är lämpligt, om behovet av en harmonisering för att säkerställa en effektiv kontroll och övervakning av lagren.
Artikel 12
Direktiv 68/414/EEG skall upphöra att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av de direktiv som anges i bilaga I del B.
Hänvisningar till det upphävda direktivet skall anses som hänvisningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.
Artikel 13
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 14
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 24 juli 2006.