31993L0015
L 121/20
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/15/ЕИО НА СЪВЕТА
от 5 април 1993 година
за хармонизиране на разпоредбите, свързани с пускането на пазара и надзора на взривни вещества с гражданско предназначение
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че член 8а от Договора предвижда, че вътрешният пазар трябва да се изгради не по-късно от 31 декември 1992 г.; като има предвид, че вътрешният пазар включва пространство без вътрешни граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано в съответствие с разпоредбите на Договора;
като има предвид, че член 100, параграф 3 от Договора предвижда, че Комисията в своите предложения относно безопасността ще вземе като основа едно високо ниво на защита;
като има предвид, че свободното движение на стоки предполага, че са изпълнени определени основни условия; като има предвид по-специално, че свободното движение на взривни вещества изисква хармонизиране на законодателствата в областта на пускането на взривните вещества на пазара;
като има предвид, че взривните вещества с гражданско предназначение са регламентирани от подробни национални разпоредби, главно в областта на изискванията за безопасност и сигурност; като има предвид, че тези национални разпоредби предвиждат, че разрешителните за пускане на пазара се предоставят, само когато взривните вещества са преминали задоволителна серия от изпитвания;
като има предвид, че хармонизирането на разпоредбите, уреждащи пускането на такива взривни вещества на пазара, предполага хармонизирането на различните национални разпоредби, за да се гарантира свободното движение на тези продукти, без да се занижават оптималните нива на безопасност и сигурност;
като има предвид, че настоящата директива определя само съществените изисквания, които трябва да се бъдат спазени при изпитванията за съответствие на взривните вещества; като има предвид, че за да се улесни процесът на демонстриране на съответствието със съществените изисквания, ще бъде много полезно да се правят следващи стъпки по отношение на хармонизираните на европейско ниво стандарти, свързани, inter alia, с методите за изпитване на взривните вещества; като има предвид, че такива стандарти не съществуват в настоящия момент;
като има предвид, че хармонизираните на европейско ниво стандарти са изготвени от частно-правни органи и трябва да запазят своя статут на текстове с незадължителен характер; като има предвид, че в тази връзка Европейският комитет по стандартизация (CEN) e признат като един от двата органа, компетентни да приемат хармонизирани стандарти в съответствие с общите насоки за сътрудничество между Комисията, CEN и Европейския комитет по стандартизация в електротехниката (Cenelec), ратифицирани на 13 ноември 1984 г.; като има предвид, че по смисъла на настоящата директива „хармонизиран стандарт“ означава текст, съдържащ технически спецификации, приет от CEN по пълномощие, възложено от Комисията, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно установяване на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите спецификации и разпоредби (4), както и при спазване на гореспоменатите общи насоки;
като има предвид, че Съветът със своето Решение 90/683/ЕИО от 13 декември 1990 г. относно модулите за различните фази на процедурите за оценка на съответствието, предназначени за използване в хармонизираните от техническа гледна точка директиви (5), въведе хармонизирани средства за прилагане на процедури за оценка на съответствието; като има предвид, че прилагането на тези модули за взривни вещества ще направи възможно определянето на отговорността на производителите и на органите, натоварени с прилагането на процедурите за оценка на съответствието, като се отчита естеството на въпросните взривни вещества;
като има предвид, че по отношение на безопасността правилата в областта на транспорта на взривни вещества са уредени от международните конвенции и споразумения; като има предвид, че на международно равнище съществуват препоръки на Организацията на Обединените нации относно транспорта на опасни стоки (включително на взривни вещества), чийто обхват на приложение излиза извън рамките на Общността; като има предвид, че като последица от това настоящата директива не се отнася до транспортните правила;
като има предвид, че пиротехническите изделия изискват приемането на подходящи мерки за гарантиране на защитата на потребителите и за безопасността на населението; като има предвид, че в тази област се планира приемането на допълнителна директива;
като има предвид, че определянето на продуктите, обхванати от настоящата директива, трябва да се основава на определянето на тези продукти, както са посочени в горепосочените препоръки;
като има предвид, че приложното поле на настоящата директива обхваща боеприпаси, но само по отношение на правилата, уреждащи контрола върху трансфера и свързаните с тях разпоредби; като има предвид, че тъй като боеприпасите се прехвърлят при условия, сходни с тези, които се прилагат за оръжията, трансферите на боеприпаси трябва да се уреждат от разпоредбите, сходни с тези, които се прилагат за оръжията, както е посочено в Директива 91/477/ ЕИО от 18 юни 1991 г. относно контрола на придобиването и притежаването на оръжия (6);
като има предвид, че трябва да се гарантират също така здравето и безопасността на работниците, които произвеждат или използват взривни вещества; като има предвид, че в процес на изготвяне е директива, която урежда, inter alia, защитата на здравето и безопасността на работниците, участващи в дейности, свързани с производството, съхранението и използването на взривни вещества;
като има предвид, че е подходящо в случай на сериозна заплаха или посегателство върху обществената сигурност поради незаконно притежаване или използване на взривни вещества и боеприпаси, попадащи в обхвата на настоящата директива, да се позволи на държавите-членки да дерогират при определени условия от разпоредбите на настоящата директива по отношение на трансфера;
като има предвид най-накрая, че е важно да бъдат създадени механизми за административно сътрудничество; като има предвид, че е уместно в тази връзка компетентните органи да основават своя подход на Регламент (ЕИО) № 1468/81 на Съвета от 19 май 1981 г. относно взаимната помощ между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията, за да се осигури правилното прилагане на законодателството в областта на митниците или селското стопанство (7);
като има предвид, че настоящата директива не засяга правомощието на държавите-членки да вземат мерки с оглед предотвратяване на незаконната търговия с взривни вещества и боеприпаси,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 1
1. Предмет на настоящата директива са взривните вещества, описани в параграф 2.
2. „Взривни вещества“ означава материали и предмети, които спадат към клас 1 от препоръките на ООН за транспорт на опасни стоки.
3. Настоящата директива не се прилага за:
-
взривни вещества, включително боеприпасите, предназначени за въоръжените сили или полицията в съответствие с националното законодателство,
-
пиротехнически средства,
-
боеприпаси, освен предвиденото в членове 10, 11, 12, 13, 17, 18 и 19.
4. По смисъла на настоящата директива:
-
„препоръки на ООН“ означава препоръките на Експертната комисия на ООН за транспорт на опасни стоки, публикувани в „Оранжевата книга“ на ООН така, както са изменени към датата на приемане на настоящата директива,
-
„безопасност“ означава превенция на проишествията, а там където тази превенция е неуспешна - ограничаване на последствията,
-
„сигурност“ означава предотвратяване на употреба, която противоречи на закона и обществения ред,
-
„производител и търговец на оръжие“ означава всяко физическо или юридическо лице, което се занимава изцяло или частично с производство, търговия, обмен, наемане, ремонт или конверсия на огнестрелни оръжия или боеприпаси,
-
„одобрение за трансфер“ означава взето решение, което позволява предвиден трансфер на взривни вещества в рамките на Общността,
-
„предприятие от сектора взривни вещества“ означава всяко физическо или юридическо лице, което притежава лиценз или разрешение, което му дава право да се занимава с производство, съхранение, употреба, трансфер или търговия с взривни вещества,
-
„пускане на пазара“ означава всяко първо пласиране, възмездно или безвъзмездно, на взривни вещества, предмет на настоящата директива, с оглед на дистрибуцията и/или използване им на пазара на Обшността,
-
„трансфер“ означава всяко физическо движение на взривни вещества на територията на Общността, независимо от движенията в рамките на една и съща местност,
5. Настоящата директива няма да бъде пречка за държавите-членки да определят някои субстанции, които не са предмет на настоящата директива, като взривни вещества съгласно действащите национални законови и подзаконови разпоредби.
ГЛАВА II
Хармонизиране на законодателствата в областта на взривните вещества
Член 2
1. Държавите-членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват пускането на пазара на взривни вещества, които са предмет на настоящата директива и които отговарят на изискванията на настоящата директива.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че взривните вещества, предмет на настоящата директива, могат да се пускат на пазара, само ако те отговарят на всички условия на директивата, ако имат маркировката ЕО съгласно описанието в член 7 и съответствието им е оценено съгласно процедурите, посочени в приложение II.
3. В случаите, когато взривните вещества, предмет на настоящата директива, са предмет и на други директиви, които обхващат други аспекти и предвиждат маркировка ЕО, в маркировката трябва да е посочено, че за гореупоменатите продукти също се предполага, че отговарят на разпоредбите на другите директиви, които се отнасят за тях.
Член 3
Взривните вещества, предмет на настоящата директива, трябва да отговарят на съществените изисквания за безопасност, изложени в приложение I, които се отнасят за тях.
Член 4
1. Държавите-членки считат, че взривните вещества, които попадат в обхвата на настоящата директива, които са в съответствие със съответните национални стандарти, позоваванията на които бяха публикувани в Официален вестник на Европейските общности, да бъдат в съответствие с основните изисквания за сигурност, посочени в член 3. Държавите-членки публикуват позоваванията на националните стандарти, които транспонират тези хармонизирани стандарти.
2. Комисията предоставя някои специфични подробни данни за извършената работа в областта на хармонизираните стандарти в рамките на представения на Европейския парламент и Съвета доклад за прилагането на Директива 83/189/ЕИО, предвиден в член 11, параграф 2 от тази директива.
Член 5
Когато дадена държава-членка или Комисията счита, че хармонизираните стандарти, посочени в член 4, не отговарят напълно на съществените условия, предвидени в член 3, Комисията или съответната държава-членка следва да повдигне въпроса в Постоянния комитет, създаден съгласно Директива 83/189/ЕИО, като изложи причините за това. Комитетът незабавно дава становището си.
В светлината на становището на Комитета Комисията информира държавите-членки за мерките, които трябва да бъдат взети относно стандартите и публикациите, посочени в член 4.
Член 6
1. Процедурите за удостоверяване на съответствието на взривните вещества следва да бъдат:
а)
или изпитване на тип ЕО (модул Б), посочено в приложение II, част 1, и по избор на производителя:
-
или съответствие на типа (модул В), посочено в приложение II, част 2,
-
или процедура на качествен контрол на производството (модул Г), посочена в приложение II, част 3,
-
или процедура на качествен контрол на продукта (модул Д), посочена в приложение II, част 4,
-
или проверка на продукта (модул Е), посочена в приложение II, част 5,
б)
или проверка в производствената единица, (модул Ж), посочена в приложение II, част 6.
2. Държавите-членки нотифицират Комисията и другите държави-членки за органите, определени от тях да извършват процедурите по оценка на съответствието, посочени по-горе, както и за специфичните задачи, възложени на тези органи и идентификационните номера, които са им определени от Комисията.
Комисията публикува в Официален вестник на Европейските общности списък на нотифицираните органи и техните идентификационни номера, както и задачите, които са им възложени. Комисията следва да гарантира, че списъкът се актуализира редовно.
Държавите-членки следва да прилагат минималните критерии, посочени в приложение III, за оценка на органите, за които Комисията следва да бъде нотифицирана. Органите, които удовлетворяват критериите за оценка, залегнали в съответните хармонизирани стандарти, се счита, че отговарят на съответните минимални критерии.
Ако някоя държава-членка, която е нотифицирала Комисията за даден орган, установи, че той не отговаря повече на критериите, посочени във втората алинея, трябва да оттегли нотификацията. Тя незабавно уведомява другите държави-членки и Комисията за това.
Член 7
1. Маркировката ЕО трябва да се поставя на самите взривни вещества на видно място, да бъде четлива и незаличима, а ако това е невъзможно - на закрепена идентификационна табелка или ако и това е невъзможно - на опаковката. Идентификационната табелка трябва да бъде направена така, че да не може да се използва повторно.
Използваният модел за маркировка ЕО следва да бъде копие на този в приложение IV.
2. Забранява се всякаква маркировка или надпис върху взривните вещества, които биха объркали трети лица относно значението и начина на изписване на маркировката ЕО. Всеки друг знак може да се поставя на взривно вещество, ако не бъде нарушена видимостта и четливостта на маркировката ЕО.
3. Без да се накърняват разпоредбите на член 8:
а)
ако дадена държава-членка установи, че маркировката ЕО е поставена неправомерно, производителят, негов представител, или отговорното за пускането на въпросния продукт на пазара на общността лице, трябва да бъде задължен да възстанови съответствието на продукта по отношение на изискванията за маркировката и да прекрати нарушението съобразно изискванията на тази държава-членка.
б)
в случай че неизпълнението продължи, държавата-членка следва да вземе всички необходими мерки за ограничаване или забрана на продажбата на въпросния продукт или да гарантира изтеглянето му от пазара съгласно процедурите, предвидени в член 8.
Член 8
1. Ако дадена държава-членка установи, че взривно вещество, притежаващо маркировка ЕО и използвано според предназначението си, може да застраши безопасността, тя незабавно взима всички необходими мерки за изтегляне на това взривно вещество от пазара или за забраняване пускането му на пазара или свободното му движение.
Държавата-членка незабавно информира Комисията за тези мерки, като посочва причините за тях, и по-специално дали несъответствието се дължи на:
-
неспазване на съществени изисквания,
-
неправилно прилагане на стандартите,
-
недостатък на стандарта.
2. Комисията се консултира със заинтересованите страни в най-кратък срок. Ако след консултацията Комисията установи, че мерките са оправдани, трябва незабавно да уведоми държавата-членка, която е поела инициативата, както и другите държави-членки. Ако след консултацията Комисията установи, че мерките са неоправдани, тя незабавно уведомява държавата-членка, която ги е взела.
В случай че мерките, посочени в параграф 1, се основават на недостатъци на стандартите, Комисията трябва първо да се консултира със заинтересованите страни и в рамките на 2 месеца да повдигне въпроса пред Постоянния комитет, създаден с Директива 83/189/ЕИО, ако държавата-членка, която е взела мерките възнамерява да ги продължи и да инициира процедурите, посочени в член 5.
3. Ако маркировката ЕО за съответствие е поставена на взривно вещество, което не отговаря на изискванията, компетентната държава-членка взима необходимите мерки по отношение на лицето, което е поставило маркировката, и уведомява Комисията и другите държави-членки за това.
ГЛАВА III
Разпоредби за надзор на трансферите в рамките на Общността
Член 9
1. Трансферът на взривните вещества, предмет на настоящата директива, може да се осъществи само съгласно следните разпоредби.
2. Упражняваният контрол съгласно законодателството на Общността или националните законодателства при трансфер на взривни вещества, уреден с настоящия член, не следва повече да се упражнява като вътрешен граничен контрол, а само като част от обикновената процедура по контрол, която се прилага в рамките на Общността, без всякаква дискриминация.
3. Получателят трябва да получи одобрение за трансфера на взривните вещества от компетентния орган на получаващата страна. Компетентният орган проверява дали получателят е юридически упълномощен да придобива взривни вещества и дали притежава необходимите лицензии или разрешителни. Лицето, отговарящо за трансфера трябва да нотифицира компетентните органи на държавите-членки на транзита или държавите-членки, през които преминават взривните вещества или тези държави, чието одобрение се изисква.
4. Ако дадена държава-членка счита, че има проблем с установяване на правото за придобиване на взривните вещества, посочено в параграф 3, тя предава наличната информация по въпроса на Комисията, която незабавно повдига въпроса пред Комитета съгласно член 12.
5. Ако компетентният орган по местоназначение одобри трансфера, той издава документ на получателя с цялата информация, посочена в параграф 7. Този документ трябва да придружава взривните вещества до пристигането им на местоназначението. Той трябва да бъде представян при поискване от съответните компетентни органи. Получателят трябва да си запази копие от документа и да го представи за проверка на компетентния орган по местоназначение при поискване от този компетентен орган.
6. Ако компетентният орган на държавата-членка счита, че не са необходими специални изисквания за сигурност като посочените в параграф 5, взривните вещества могат да се транспортират на цялата или част от територията, без предварително да бъде предоставена информация по смисъла на параграф 7. В такъв случай компетентният орган на приемащата страна издава одобрение за определен период, действието на което обаче може да бъде прекратено или то да бъде оттеглено по всяко време на базата на обосновано решение. Посоченият в параграф 5 документ, който трябва да придружава взривните вещества до пристигането им на местоназначението, отразява само за горепосоченото одобрение.
7. Ако трансферът на взривните вещества изисква специален контрол, за да бъдат спазени специалните изисквания за сигурност на цялата или част от територията на някоя държава-членка, получателят трябва предварително да предостави следната информация на компетентния орган по местоназначение:
-
имената и адресите на съответните оператори; тази информация трябва да бъде достатъчно подробна, за да се осъществи връзка с тези оператори и да се установи, че въпросните лица са официално оправомощени да получат пратката,
-
броя и количеството взривни вещества, които ще бъдат транспортирани,
-
пълно описание на взривните вещества и средствата за идентификация, включително и идентификационния номер по ООН,
-
ако взривните вещества трябва да бъдат пуснати на пазара, информация дали отговарят на условията за това,
-
средствата за транспортиране и маршрут,
-
предвидените дати на заминаване и пристигане,
-
при необходимост, точни входни и изходни пунктове в държавите-членки.
Компетентните органи на приемащата страна следва да проучат условията за трансфера, и по-специално изискванията за сигурност. Ако са изпълнени специалните изисквания за сигурност, се предоставя одобрение за трансфера. При транзитно преминаване през териториите на други държави-членки тези държави следва да проучат и одобрят трансфера при същите условия.
8. Без да се нарушават обичайните проверки, които държавите-членки извършват на своя територия при изпращане на стоките, по искане на съответните компетентни органи получателите и операторите от сектор взривни вещества изпращат на властите на държавата-членка изпращач и на държавата-членка по транзита цялата необходима информация за транспорта на стоките, с която разполагат.
9. Доставчикът не може да доставя взривни вещества, ако получателят не е получил необходимите разрешителни за трансфера съгласно разпоредбите на параграфи 3, 5, 6 и 7.
Член 10
1. Боеприпасите могат да се транспортират от една държава-членка в друга само съгласно установената в следващите параграфи процедура. Тези разпоредби се прилагат също така при трансфер на боеприпаси произтичащ от каталожна търговия.
2. Ако боеприпасите трябва да се транспортират в друга държава-членка, преди експедицията заинтересованото лице следва да съобщи на държавата-членка, където се намират боеприпасите следното:
-
имената и адресите на лицето, което продава или транспортира боеприпасите, на лицето, което ги закупува или придобива и при необходимост - на собственика,
-
адреса, на който боеприпасите трябва да бъдат получени или транспортирани,
-
количеството на боеприпасите, които трябва да бъдат получени или транспортирани,
-
данните, които дават възможност за идентифициране на боеприпасите, както и указание, че боеприпасите са преминали през проверка съгласно Конвенцията от 1 юли 1969 г. за взаимното признаване на защитната маркировка на леко стрелково оръжие,
-
средствата за транспорт,
-
датата на експедиция и очаквана дата на пристигане.
Посочената информация в последните две тирета може да не бъде предоставяна в случай на трансфер от един производител и търговец на оръжие на друг. Държавата-членка проучва условията на транспорта, и по-специално по отношение на безопасността. Ако такъв транспорт е разрешен от дадена държава-членка, в издадения от нея лиценз трябва да се включат всички данни, посочени в първата алинея. До пристигане на крайния пункт боеприпасите трябва да бъдат придружавани от лиценза, който трябва да се предоставя при всяко поискване от компетентните органи на държавите-членки.
3. Всяка държава-членка може да даде право на производителите и търговците на оръжие да транспортират боеприпаси от нейна територия до производител и търговец на оръжие, установен в друга държава-членка, без предврителното разрешение по смисъла на параграф 2. За целта трябва да издаде разрешение с 3-годишна валидност, което може да бъде отнето или анулирано с обосновано решение. До пристигане на крайния пункт боеприпасите трябва да бъдат придружавани от документ, съдържащ позоваване на това разрешение, който трябва да се предоставя при всяко поискване от компетентните органи на държавите-членки.
Преди да бъде извършен трансферът, производителят и търговецът на оръжие уведомява компетентните органи на държавата-членка, от която ще бъде извършен трансферът за всички данни, посочени в първата алинея на параграф 2.
4. Всяка държава-членка трябва да предостави на останалите списък на боеприпасите, които могат да бъдат транспортирани на територията ѝ, без нейното предварително съгласие.
Такива списъци с боеприпаси следва да бъдат предоставени на производителите и търговците на оръжие, които са получили одобрение за транспорт на боеприпаси без предварително разрешение съгласно процедурата, посочена в параграф 3.
5. Всяка държава-членка следва да предостави цялата полезна информация, с която разполага относно окончателните трансфери на боеприпаси, на онази държава-членка, на територията на която е извършен трансферът.
Цялата информация, получавана от държавите-членки по посочената в настоящия член процедура, се предоставя не по-късно от съответните трансфери на държавите-членки по местоназначение и ако е целесъобразно - на държавата-членка по транзита не по-късно от срока на доставката.
Член 11
Чрез дерогация от член 9, параграфи 3, 5, 6 и 7 и от член 10 дадена държава-членка в случай на сериозни заплахи или посегателства върху обществената сигурност в резултат на незаконно притежаване или използване на взривни вещества или боеприпаси, предмет на настоящата директива, може да вземе всички необходими мерки относно трансфера на взривни вещества или боеприпаси, за да предотврати незаконното им притежаване или употреба.
Тези мерки трябва да зачитат принципа на пропорционалност. Те не трябва да представляват нито средство за произволна дискриминация, нито скрито ограничаване на търговските взаимоотношения между държавите-членки.
Всяка държава-членка, която предприема такива мерки, следва незабавно да уведоми за това Комисията, а Комисията уведомява за това останалите държави-членки.
ГЛАВА IV
Други разпоредби
Член 12
1. Държавите-членки създават мрежа за обмен на информация за изпълнението на членове 9 и 10. Те уведомяват останалите държави-членки и Комисията за националните органи, отговарящи за изпращане или получаване на информацията и за прилагане на процедурите, посочени в членове 9 и 10.
2. За целите на изпълнението на настоящата директива разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1468/81, и по-специално онези, които се отнасят до конфиденциалността се прилагат mutatis mutandis.
Член 13
1. Комисията се подпомага от комитет, който се състои от представители на държавите-членки, и който е председателстван от представител на Комисията.
Комитетът проучва всеки въпрос, свързан с прилагането на настоящата директива, повдигнат от председателя или по собствена инициатива, или по искане на представител на дадена държава-членка.
2. Представителят на Комисията следва да предостави на комитета проект за мерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът дава становището си по проекта срок, определен от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинство съгласно член 148, параграф 2 от Договора в случай на решения, които Съветът следва да вземе по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета следва да бъдат претеглени по начина, изложен в горецитирания член. Председателят не гласува.
Комисията приема мерки, които прилага незабавно. Обаче ако тези мерки не отговарят на мнението на комитета, те трябва да бъдат съобщени незабавно от Комисията на Съвета. В този случай Комисията отлага прилагането на взетите мерки за срок от три месеца от датата на съобщението.
Съветът може с квалифицирано мнозинство да вземе различно решение в рамките на срока, посочен във втората алинея.
3. Посочената в параграф 2 процедура се спазва, като се отчитат и измененията на препоръките на ООН в бъдеще.
Член 14
Държавите-членки държат на разположение на другите държави-членки и на Комисията актуализираната информация относно предприятията от сектора взривни вещества, разполагащи с лицензи или разрешителни съгласно член 1, параграф 4.
Държавите-членки се уверяват дали тези предприятия разполагат със система за проследяване на притежанието на взривните вещества, с която притежателите на взривните вещества могат да бъдат идентифицирани по всяко време. Условията за прилагане на тази алинея са приети в съответствие с процедурата на комитета, посочена в член 13.
Предприятията от сектор взривни вещества трябва да поддържат регистри на сделките си, който е условие за изпълнение на задълженията им по настоящия член.
Посочените в настоящия член документи трябва да се съхраняват най-малко 3 години след края на календарната година, когато е сключена вписаната сделката, дори и ако предприятието е прекратило търговската си дейност. Те трябва да бъдат на разположение за инспекция незабавно по искане на компетентните органи.
Член 15
Държавите-членки гарантират, че взривните вещества имат необходимата маркировка.
Член 16
Когато дадена държава-членка издава лиценз или разрешение за производство на взривни вещества, тя по-специално проверява дали отговорните лица могат да изпълнят поетите от тях технически задължения.
ГЛАВА V
Заключителни разпоредби
Член 17
Всяка държава-членка определя какви санкции ще прилага при нарушаване на разпоредбите, приети за изпълнение на настоящата директива. Тези санкции трябва да бъдат достатъчни за насърчаване на изпълнението на тези разпоредби.
Член 18
Всяка държава-членка приема в рамките на националното законодателство необходимите мерки, за да даде възможност на компетентните власти да изземат всеки продукт, предмет на настоящата директива, ако има достатъчно доказателства, че този продукт е незаконно придобит, използван или търгуван.
Член 19
1. Държавите-членки въвеждат в сила разпоредбите, необходими за да се съобразят с членове 9, 10, 11, 12, 13 и 14, преди 30 септември 1993 г.
2. Държавите-членки приемат и публикуват до 30 юни 1994 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с разпоредбите, различни от посочените в параграф 1. Те информират незабавно Комисията за това.
Те прилагат тези разпоредби, считано от 1 януари 1995 г.
3. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграфи 1 и 2, тези разпоредби съдържат позоваване на настоящата директива или те се придружават от такова позоваване при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
4. До 31 декември 2002 г. обаче държавите-членки позволяват пускането на взривни вещества на пазара в съответствие с действащите преди 31 декември 1994 г. на тяхна територия разпоредби от националното законодателство.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 20
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 5 април 1993 година.
RÅDETS DIREKTIV 93/15/EEG av den 5 april 1993 om harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
Enligt artikel 8a i fördraget skall den inre marknaden vara upprättad senast den 31 december 1992. Den inre marknaden skall omfatta ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs i enlighet med bestämmelserna i fördraget.
Enligt artikel 100a.3 i fördraget skall kommissionen i sina förslag i skyddsfrågor utgå från en hög skyddsnivå.
Fri rörlighet för varor förutsätter att vissa grundläggande villkor är uppfyllda. Fri rörlighet för explosiva varor förutsätter särskilt harmonisering av lagstiftningen om utsläppande på marknaden av explosiva varor.
Explosiva varor för civilt bruk omfattas av detaljerade nationella bestämmelser, särskilt vad gäller skydds- och säkerhetskrav. Dessa nationella bestämmelser föreskriver särskilt att marknadsföring av explosiva varor endast tillåts efter det att de har genomgått en serie tester med tillfredsställande resultat.
En förutsättning för harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden av dessa explosiva varor är att inbördes avvikande nationella regler harmoniseras för att säkerställa fri rörlighet för dessa produkter utan att de optimala skydds- och säkerhetsnivåerna sänks.
I detta direktiv fastställs endast de väsentliga krav som explosiva varor måste uppfylla vid provningar med avseende på överensstämmelse. För att underlätta vid fastställandet av att de väsentliga kraven uppfylls skulle det vara till stor nytta att utarbeta standarder som harmoniseras på europeisk nivå, bl.a. för metoder för provning av explosiva varor. För närvarande finns inga sådana standarder.
Standarder som är harmoniserade på europeisk nivå utarbetas av privata organ och måste bibehålla sin status som icketvingande. I detta sammanhang har Europeiska organisationen för standardisering (CEN) erkänts som ett av de två organ som är behöriga att anta harmoniserade standarder i enlighet med de allmänna riktlinjerna för samarbete mellan kommissionen, CEN och CENELEC, som ratificerades den 13 november 1984. I detta direktiv avses med harmoniserad standard ett dokument med tekniska specifikationer som antagits av CEN på uppdrag av kommissionen, i enlighet med rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (4) och i överensstämmelse med de ovan nämnda allmänna riktlinjerna.
I beslut 90/683/EEG av den 13 december 1990 om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmoniseringsdirektiv (5) införde rådet harmoniserade metoder för bedömning av överensstämmelse. Tillämpningen av dessa moduler på explosiva varor kommer att göra det möjligt att fastställa ansvarsområden för tillverkare och för organ med ansvar för förfaranden för bedömning av överensstämmelse genom att ta hänsyn till de berörda explosiva varornas art.
Reglerna som avser skyddsfrågor vid transport av explosiva varor omfattas av internationella konventioner och överenskommelser. På internationell nivå finns Förenta nationernas rekommendationer om transport av farligt gods (inbegripet explosiva varor), vilka gäller även utanför gemenskapen. Detta direktiv berör därför inte regler för transport.
För pyrotekniska artiklar krävs åtgärder för att säkerställa skydd för konsumenter och allmänhet. Ytterligare ett direktiv planeras på detta område.
Definitionen av de produkter som omfattas av detta direktiv bör baseras på den definition av sådana produkter som används i de ovan nämnda rekommendationerna.
Detta direktiv omfattar ammunition, men endast vad gäller reglerna för kontroll av överföring och därtill knutna bestämmelser. Eftersom ammunition omfattas av samma överföringsvillkor som vapen bör överföring av ammunition regleras av samma bestämmelser som de som gäller för vapen och som fastställs i direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen (6).
Hälsa och skydd för dem som yrkesmässigt producerar eller använder explosiva varor måste också säkerställas. Ytterligare ett direktiv, som skall omfatta bl.a. arbetstagarnas hälsa och säkerhet vid tillverkning, förvaring och användning av explosiva varor, är under utarbetande.
Vid fall av allvarligt hot mot eller angrepp på den allmänna säkerheten till följd av olagligt innehav eller bruk av explosiva varor som omfattas av detta direktiv bör medlemsstaterna, under vissa förhållanden, tillåtas att avvika från direktivets bestämmelser om överföring.
Det är slutligen väsentligt att utarbeta system för det administrativa samarbetet. De behöriga myndigheterna bör i detta sammanhang utgå från rådets förordning (EEG) nr 1468/81 av den 19 maj 1981 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan de senare och kommissionen för att garantera en korrekt tillämpning av lagen om tullar och jordbruksfrågor (7).
Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas befogenheter att vidta åtgärder för att förebygga olaglig handel med explosiva varor.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
Allmänna bestämmelser
Artikel 1
1. Detta direktiv skall tillämpas på explosiva varor enligt definitionen i punkt 2.
2. Med explosiva varor avses ämnen och artiklar som betraktas som sådana i Förenta nationernas rekommendationer om transport av farligt gods och som tas upp under klass 1 i dessa rekommendationer.
3. Detta direktiv skall inte tillämpas på
- explosiva varor, inbegripet ammunition, som är avsedda för användning av de väpnade styrkorna eller polisen, i enlighet med nationell lagstiftning
- pyrotekniska artiklar,
- ammunition, bortsett från bestämmelserna i artikel 10, 11, 12, 13, 17, 18 och 19.
4. I detta direktiv avses med
- Förenta nationernas rekommendationer: de rekommendationer som utarbetats av Förenta nationernas expertkommitté för transport av farligt gods och offentliggjorts av FN (Orange Book) i deras lydelse på dagen för detta direktivs antagande,
- skydd: förebyggande av olyckor och, där detta misslyckas, begränsning av deras effekter,
- säkerhet: förebyggande av användning som strider mot lag och ordning,
- handlare: varje fysisk eller juridisk person vars sysselsättning helt eller delvis består av tillverkning, försäljning, utbyte, uthyrning, reparation eller ombyggnad av skjutvapen och ammunition,
- tillstånd: det beslut som fattas om att tillåta planerad överföring av explosiva varor inom gemenskapen,
- företag i sektorn för explosiva varor: varje fysisk eller juridisk person som innehar en licens eller ett tillstånd som ger rätt att tillverka, förvara, använda, överföra eller bedriva handel med explosiva varor,
- utsläppande på marknaden: varje första leverans, mot betalning eller gratis, av explosiva varor som omfattas av detta direktiv för distribution eller användning på gemenskapsmarknaden,
- överföring: varje fysisk förflyttning av explosiva varor inom gemenskapens territorium, med undantag för förflyttningar inom en och samma anläggning.
5. Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna från att i nationell lagstiftning ange vissa ämnen, som inte omfattas av detta direktiv, som explosiva varor.
KAPITEL II
Harmonisering av lagstiftningen om explosiva varor
Artikel 2
1. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller hindra utsläppande på marknaden av explosiva varor som omfattas av detta direktiv och som uppfyller de krav som ställs i detta direktiv.
2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de explosiva varor som faller inom detta direktivs räckvidd får släppas ut på marknaden endast om de uppfyller alla bestämmelser i direktivet, är försedda med den EG-märkning som föreskrivs i artikel 7 och om deras överensstämmelse har bedömts i enlighet med de förfaranden som anges i bilaga 2.
3. Om explosiva varor som faller inom detta direktivs räckvidd även omfattas av andra direktiv som berör andra aspekter och föreskriver EG-märkning skall denna märkning ange att produkterna även antas uppfylla bestämmelserna i dessa andra direktiv som tillämpas på dem.
Artikel 3
Explosiva varor som faller inom detta direktivs räckvidd måste uppfylla de väsentliga skyddskrav enligt bilaga 1 som gäller för dem.
Artikel 4
1. Explosiva varor som faller inom detta direktivs räckvidd skall av medlemsstaterna anses uppfylla de väsentliga skyddskrav som avses i artikel 3, om de överensstämmer med de nationella standarder som införts för genomförandet av de harmoniserade standarder vilkas referenser har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Medlemsstaterna skall offentliggöra referenserna för de nationella standarder som införts för genomförandet av dessa harmoniserade standarder.
2. Kommissionen skall redogöra närmare för arbetet med harmoniserade standarder i den rapport som överlämnas till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av direktiv 83/189/EEG och som avses i artikel 11.2 i det direktivet.
Artikel 5
Om en medlemsstat eller kommissionen anser att de harmoniserade standarder som avses i artikel 4 inte till fullo uppfyller de krav som avses i artikel 3 skall kommissionen eller medlemsstaten, med angivande av skälen till detta, hänskjuta ärendet till den ständiga kommitté som inrättades genom direktiv 83/189/EEG. Kommittén skall yttra sig utan dröjsmål.
Mot bakgrund av kommitténs yttrande skall kommissionen underrätta medlemsstaterna om de åtgärder som skall vidtas beträffande standarder och offentliggörande av dessa enligt artikel 4.
Artikel 6
1. Förfarandet för attestering av explosiva varors överensstämmelse skall vara ett av följande:
a) EG-typkontroll (modul B) enligt avsnitt 1 i bilaga 2 och, efter tillverkarens eget val,
- överensstämmelse med typ (modul C) enligt avsnitt 2 i bilaga 2, eller
- kvalitetssäkring av produktion (modul D) enligt avsnitt 3 i bilaga 2, eller
- kvalitetssäkring av produkter (modul E) enligt avsnitt 4 i bilaga 2, eller
- produktverifikation (modul F) enligt avsnitt 5 i bilaga 2.
b) Verifikation av enstaka objekt (modul G) enligt avsnitt 6 i bilaga 2.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om vilka organ de har utsett till att genomföra de ovan nämnda förfarandena för bedömning av överensstämmelsen samt vilka specifika uppgifter dessa organ har fått och vilka identifieringsnummer kommissionen i förväg har tilldelat dem.
Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra en förteckning över de anmälda organen och deras identifieringsnummer samt de uppgifter de har anmälts för. Kommissionen skall säkerställa att denna lista hålls aktuell.
Medlemsstaterna skall tillämpa de minimikriterier som fastställs i bilaga 3 vid bedömningen av de organ som skall anmälas till kommissionen. Organ som uppfyller de bedömningskriterier som fastställs i de relevanta harmoniserade standarderna skall antas uppfylla de relevanta minimikriterierna.
En medlemsstat som har anmält ett visst organ till kommissionen skall dra tillbaka anmälan om den konstaterar att organet inte längre uppfyller de kriterier som anges i andra stycket. Den skall genast underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om detta.
Artikel 7
1. EG:s överensstämmelsemärkning skall, på ett sådant sätt att den är synlig, lättläslig och outplånlig, fästas på de explosiva varorna eller, om detta inte är möjligt, på en identifieringskylt som är fäst på dessa eller, som sista lösning om ingen av de två första metoderna kan användas, på förpackningen. Identifieringsskylten måste vara utformad på ett sådant sätt att den inte kan återanvändas.
Den modell för EG-märkning som skall användas finns i bilaga 4.
2. Det är förbjudet att göra märkningar eller påskrifter på explosiva varor som kan förvirra tredje man vad gäller EG-märkningens betydelse och grafik. Andra märken får dock fästas på explosiva varor förutsatt att dessa inte gör EG-märkningen mindre synlig och läslig.
3. Utan att bestämmelserna i artikel 8 påverkas gäller följande:
a) Om en medlemsstat konstaterar att en produkt felaktigt har försetts med EG-märkning är tillverkaren, dennes agent eller den person som ansvarar för produktens utsläppande på gemenskapsmarknaden skyldig att återställa produkten så att den överensstämmer med bestämmelserna om märkning och stoppa överträdelsen på villkor som fastställs av medlemsstaterna.
b) Om överträdelsen fortsätter måste medlemsstaten vidta alla lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda produktens utsläppande på marknaden eller för att säkerställa att den dras tillbaka från marknaden i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 8.
Artikel 8
1. Om en medlemsstat konstaterar att en explosiv vara som är försedd med EG:s överensstämmelsemärkning och som används på avsett sätt kan utgöra en fara i skyddshänseende, skall den vidta alla nödvändiga interimistiska åtgärder för att dra tillbaka den explosiva varan från marknaden eller förbjuda dess utsläppande på marknaden eller dess fria rörlighet.
Medlemsstaten skall genast underrätta kommissionen om sådana åtgärder samt skälen till dessa och särskilt ange om bristen på överensstämmelse beror på
- att de väsentliga kraven inte uppfyllts,
- att standarderna tillämpats felaktigt, eller
- att standarderna har brister.
2. Kommissionen skall snarast möjligt samråda med de berörda parterna. Om kommissionen efter samrådet konstaterar att åtgärderna är berättigade skall den genast underrätta den medlemsstat som tog initiativet och de övriga medlemsstaterna. Om kommissionen efter samrådet konstaterar att åtgärderna inte är berättigade skall den genast underrätta den medlemsstat som fattade beslutet.
I det särskilda fall då de åtgärder som anges i punkt 1 grundar sig på att standarderna har brister, skall kommissionen först samråda med de berörda parterna och sedan inom två månader hänskjuta ärendet till den ständiga kommitté som inrättades genom direktiv 83/189/EEG, om den medlemsstat som vidtog åtgärderna avser att hålla fast vid dem och inleder förfarandet enligt artikel 5.
3. Om en explosiv vara som inte uppfyller kraven har försetts med EG:s överensstämmelsemärkning skall den behöriga medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder i fråga om den person som ansvarar för märkningen och underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna.
KAPITEL III
Bestämmelser om övervakning av överföringar inom gemenskapen
Artikel 9
1. Explosiva varor som omfattas av detta direktiv får endast överföras i enlighet med följande punkter.
2. Kontroller som utförs i enlighet med gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning vid överföring av explosiva varor enligt denna artikel skall inte längre utföras som kontroller vid de inre gränserna utan endast som ett led i de sedvanliga kontroller som utan diskriminering genomförs över hela gemenskapens territorium.
3. För överföring av explosiva varor krävs att mottagaren har tillstånd från den behöriga myndigheten på bestämmelseorten. Den behöriga myndigheten skall kontrollera att mottagaren har laglig rätt att förvärva explosiva varor och att han har nödvändiga licenser eller tillstånd. Vid förflyttning av explosiva varor via en eller flera medlemsstaters territorium måste den person som ansvarar för överföringen underrätta de behöriga myndigheterna i denna eller dessa medlemsstater och få deras godkännande.
4. Om en medlemsstat anser att det är problematiskt att kontrollera den rättighet att förvärva explosiva varor som avses i punkt 3 skall denna medlemsstat sända den tillgängliga informationen i frågan till kommissionen, som utan dröjsmål skall hänskjuta ärendet till den kommitté som avses i artikel 13.
5. Om den behöriga myndigheten på bestämmelseorten godkänner överföringen skall den till mottagaren utställa ett dokument som innehåller all den information som föreskrivs i punkt 7. Detta dokument skall medfölja de explosiva varorna tills de når den angivna bestämmelseorten. Det skall uppvisas på begäran från de behöriga myndigheterna. Mottagaren skall behålla en kopia av dokumentet och på begäran från den behöriga myndigheten på bestämmelseorten uppvisa den för granskning.
6. Om den behöriga myndigheten i en medlemsstat anser att sådana särskilda arrangemang för den allmänna säkerheten som avses i punkt 7 inte är nödvändiga kan explosiva varor överföras på denna medlemsstats territorium eller en del av detta utan föregående underrättelse enligt punkt 7. Den behöriga myndigheten på bestämmelseorten skall i sådana fall bevilja ett tillstånd för en bestämd period som dock när som helst av berättigade skäl kan dras in tillfälligt eller permanent. I det dokument som avses i punkt 5 och som måste medfölja de explosiva varorna tills de når bestämmelseorten skall endast hänvisas till ovan nämnda tillstånd.
7. Om överföring av explosiva varor kräver särskild övervakning för att uppfylla särskilda säkerhetskrav inom en medlemsstats territorium eller en del av detta, skall mottagaren före överföringen förse den behöriga myndigheten på bestämmelseorten med följande upplysningar:
- Namn och adress på de berörda parterna. Dessa upplysningar måste vara tillräckligt detaljerade för att det skall vara möjligt att kontakta parterna samt att få en bekräftelse på att personerna i fråga har laglig rätt att ta emot leveransen.
- De överförda explosiva varornas antal och mängd.
- En fullständig beskrivning av den explosiva varan i fråga och av hur den kan identifieras, inbegripet Förenta nationernas identifieringsnummer.
- Om de explosiva varorna skall släppas ut på marknaden, upplysningar om att villkoren för detta är uppfyllda.
- Transportsättet och transportvägen.
- Beräknad avgångs- och ankomstdag.
- Om detta är nödvändigt, de platser där varorna förs in i och ut ur medlemsländerna.
De behöriga myndigheterna på bestämmelseorten skall undersöka under vilka förhållanden överföringen skall ske, särskilt vad gäller de särskilda säkerhetskraven. Om de särskilda säkerhetskraven är uppfyllda skall överföringen tillåtas. Vid transit genom andra medlemsstaters territorium skall även dessa stater undersöka och på samma villkor godkänna detaljerna kring överföringen.
8. Utan att det påverkar de sedvanliga kontroller som den medlemsstat varifrån varorna avsänts skall utföra på sitt territorium, skall de berörda parterna inom explosivvarusektorn, på begäran från de berörda behöriga myndigheterna, till myndigheterna i den medlemsstat varifrån varorna avsänts och i transitmedlemsstaten överlämna alla relevanta upplysningar de förfogar över vad gäller överföring av explosiva varor.
9. Ingen leverantör får överföra explosiva varor utan att mottagaren har erhållit de nödvändiga tillstånden för överföringen i enlighet med bestämmelserna i punkt 3, 5, 6 och 7.
Artikel 10
1. Ammunition får överföras från en medlemsstat till en annan endast i enlighet med det förfarande som föreskrivs i följande punkter. Dessa bestämmelser skall också tillämpas på överföring av ammunition vid postorderförsäljning.
2. Vid överföring av ammunition från en medlemsstat till en annan skall den berörda personen före avsändandet underrätta den medlemsstat där ammunitionen finns om följande:
- Namn och adress på den person som säljer eller överför ammunitionen, den person som köper eller förvärvar ammunitionen och, i förekommande fall, ägaren.
- Den adress dit ammunitionen skall sändas eller transporteras.
- Mängden ammunition som skall sändas eller transporteras.
- Upplysningar som gör det möjligt att identifiera ammunitionen och en uppgift om att ammunitionen har genomgått en kontroll i enlighet med konventionen av den 1 juli 1969 om ömsesidigt erkännande av kontrollstämplar på handeldvapen,
- Transportsättet.
- Avgångsdag och beräknad ankomstdag.
Upplysningarna i de två sista strecksatserna behöver inte ges vid överföring mellan handlare. Medlemsstaten skall undersöka under vilka förhållanden överföringen skall ske, särskilt vad gäller säkerheten. Om medlemsstaten godkänner överföringen skall den utfärda en licens som innehåller alla upplysningar enligt första stycket. Denna licens skall medfölja ammunitionen tills den når sin bestämmelseort; den skall uppvisas på begäran från medlemsstaternas behöriga myndigheter.
3. Varje medlemsstat kan, utan förhandsgodkännande enligt punkt 2, bevilja handlare rätten att utföra överföringar av ammunition från det egna territoriet till en handlare som är etablerad i en annan medlemsstat. För detta syfte skall medlemsstaten utfärda ett tillstånd som gäller i tre år men som när som helst kan dras in tillfälligt eller permanent genom ett välgrundat beslut. Ett dokument som hänvisar till detta tillstånd måste medfölja ammunitionen tills den når sin bestämmelseort. Det måste uppvisas på begäran från medlemsstaternas behöriga myndigheter.
Innan överföringen genomförs skall handlaren meddela myndigheterna i den medlemsstat varifrån överföringen skall göras alla de upplysningar som anges i punkt 2 första stycket.
4. Varje medlemsstat skall förse de övriga medlemsstaterna med en förteckning över den ammunition som kan överföras till dess territorium utan att den i förväg givit sitt samtycke.
De handlare som har fått tillstånd att överföra ammunition utan förhandsgodkännande enligt förfarandet i punkt 3 skall underrättas om dessa ammunitionsförteckningar.
5. Varje medlemsstat skall sända all relevant information den förfogar över angående genomförda överföringar av ammunition till den medlemsstat till vilkens territorium överföringen genomfördes.
All information som medlemsstaterna får genom de förfaranden som fastställs i denna artikel skall sändas till mottagarmedlemsstaterna senast vid tiden för den aktuella överföringen och, i förekommande fall, till transitmedlemsstaterna senast vid tiden för överföringen.
Artikel 11
Trots bestämmelserna i artikel 9.3, 9.5, 9.6, 9.7 och i artikel 10 får en medlemsstat, vid fall av allvarliga hot mot eller angrepp på den allmänna säkerheten till följd av olagligt innehav eller bruk av explosiva varor eller ammunition som omfattas av detta direktiv, vidta alla nödvändiga åtgärder i fråga om överföring av explosiva varor för att förebygga detta olagliga innehav eller bruk.
Dessa åtgärder skall respektera principen om proportionalitet. De får varken utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en dold begränsning av handeln mellan medlemsstaterna.
Varje medlemsstat som vidtar sådana åtgärder skall genast underrätta kommissionen om detta. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.
KAPITEL IV
Övriga bestämmelser
Artikel 12
1. Medlemsstaterna skall för genomförandet av artikel 9 och 10 upprätta nätverk för informationsutbyte. De skall underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om vilka nationella myndigheter som ansvarar för att sända och ta emot information och för att genomföra de förfaranden som föreskrivs i de nämnda artiklarna 9 och 10.
2. För tillämpningen av detta direktiv skall bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1468/81 gälla i tillämpliga delar, särskilt bestämmelserna om förtrolighet.
Artikel 13
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna och har kommissionens företrädare som ordförande.
Kommittén skall granska alla frågor om tillämpningen av detta direktiv som väcks av ordföranden antingen på dennes eget initiativ eller på begäran från en företrädare för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt den artikeln. Ordföranden får inte rösta.
Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall skall kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under tre månader från dagen då rådet underrättades.
Rådet får fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tid som anges i andra stycket.
3. Det förfarande som föreskrivs i punkt 2 skall särskilt följas för att ta hänsyn till framtida ändringar av Förenta nationernas rekommendationer.
Artikel 14
Medlemsstaterna skall till förfogande för de övriga medlemsstaterna och kommissionen ställa uppdaterad information om företag inom explosivvarusektorn som innehar licenser eller tillstånd enligt artikel 1.4.
Medlemsstaterna skall förvissa sig om att dessa företag har ett system som gör det möjligt att när som helst identifiera de personer som innehar explosiva varor. Villkoren för tillämpning av detta stycke skall antas i enlighet med det kommittéförfarande som anges i artikel 13.
Företag inom explosivvarusektorn skall föra de register över sina transaktioner som krävs för att de krav som ställs i denna artikel skall kunna uppfyllas.
De dokument som avses i denna artikel måste behållas i minst tre år efter utgången av det kalenderår under vilket den registrerade transaktionen ägde rum, även om företaget har slutat bedriva handel. De måste genast ställas till förfogande för granskning på begäran från de behöriga myndigheterna.
Artikel 15
Medlemsstaterna skall säkerställa att explosiva varor är märkta på ett korrekt sätt.
Artikel 16
När en medlemsstat ger tillstånd till tillverkning av explosiva varor skall den särskilt kontrollera att de ansvariga personerna är kapabla att uppfylla de tekniska förpliktelser de tar på sig.
KAPITEL V
Slutbestämmelser
Artikel 17
Varje medlemsstat skall fastställa vilka påföljder som skall tillämpas vid överträdelse av de bestämmelser som antas för tillämpningen av detta direktiv. Påföljderna skall vara tillräckliga för att främja efterlevnaden av dessa bestämmelser.
Artikel 18
Varje medlemsstat skall inom ramen för sin nationella lagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att beslagta produkter som faller inom detta direktivs räckvidd om det finns tillräckliga bevis för att dessa produkter kommer att bli föremål för förvärv, användning eller handel som sker olagligt.
Artikel 19
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa artiklarna 9, 10, 11, 12, 13 och 14 före den 30 september 1993.
2. Medlemsstaterna skall före den 30 juni 1994 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de bestämmelser som inte nämns i punkt 1. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 1995.
3. När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkt 1 och 2 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
4. Under perioden fram till och med den 31 december 2002 skall medlemsstaterna emellertid tillåta utsläppande på marknaden av explosiva varor som följer den nationella lagstiftning som gäller på deras territorium före den 31 december 1994.
5. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 20
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Luxemburg den 5 april 1993.