KOMMISSIONENS BESLUT
av den 26 oktober 1999
om nationella bestämmelser, anmälda av Konungariket Danmark, rörande användning av sulfiter, nitriter och nitrater i livsmedel
(delgivet med nr K(1999) 3416)
(endast den danska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(1999/830/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95.6 i detta, och
av följande skäl:
BAKGRUND
1. Gemenskapslagstiftningen
1. Rådets direktiv 89/107/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för användning i livsmedel antogs den 21 december 1988(1). I artikel 3.2 i detta direktiv föreskrivs att rådet, utgående från ett förslag från kommissionen enligt förfarandet i den gamla artikel 100a i fördraget, skall anta en uttömmande lista över godkända tillsatser, en lista över de livsmedel som dessa tillsatser får användas i, villkoren för att de skall få användas samt, i förekommande fall, en begränsning med hänsyn till det tekniska syftet med deras användning.
2. I enlighet med ovan nämnda bestämmelser lade kommissionen på sin tid fram tre förslag till särskilda direktiv, varav det första avser sötningsmedel, det andra färgämnen och det tredje avser andra tillsatser än färgämnen och sötningsmedel. Dessa förslag har, i enlighet med bestämmelserna i artikel 6 i direktiv 89/107/EEG, utarbetats efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén. Vetenskapliga livsmedelskommittén uppmanades i detta fall i förväg av kommissionen att undersöka dessa tillsatsers säkerhet. Vetenskapliga livsmedelskommitténs ställningstagande, som legat till grund för kommissionens förslag till direktiv, har hela tiden beaktats på alla stadier i diskussionen om dessa förslag i Europaparlamentet och rådet, och ända fram till det att direktiven antogs. Det har alltså antagits tre särdirektiv som utgör etapperna i det övergripande direktivet i enlighet med artikel 3 i direktiv 89/107/EEG(2). Det föreliggande beslutet berör endast det tredje av dessa tre direktiv, dvs. Europaparlamentets och rådets direktiv 95/2/EG om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel.
2. Nationella föreskrifter
3. Innan direktiv 95/2/EG trädde i kraft bestod den danska lagstiftningen av en förteckning över tillåtna ämnen som upprättats i oktober 1988 och som fastställde villkoren för användning av de olika tillsatserna i livsmedel, däribland även nitrater, nitriter och sulfiter, samt av föreskrift (bekendtgørelsen) nr 242 av den 27 april 1991. Enligt direktivet skulle medlemsstaterna senast den 25 september 1996 ha antagit sådana bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. I Danmark införlivades direktiv 95/2/EG genom föreskrift nr 1055 av den 18 september 1995(3). Föreskriften av den 18 september 1995 kompletterades även med en förteckning över tillåtna ämnen som omfattar villkoren för användning av de olika tillsatserna i livsmedel(4). I en skrivelse av den 15 juli 1996 delgav den danska regeringen kommissionen dessa nationella rättsakter som införlivar direktiv 95/2/EG, men meddelade samtidigt att dessa bestämmelser inte omfattar sulfiter, nitriter eller nitrater, och att Danmark hade för avsikt att för dessa tillsatser tillämpa nationella bestämmelser som avviker från direktiv 95/2/EG, i enlighet med artikel 100a 4 i EG-fördraget. Den 23 september 1996, dvs. två dagar innan tidsfristen för införlivande av direktiv 95/2/EG löpte ut, antogs föreskrift nr 834, som kompletterar den föregående föreskrift nr 1005 och förteckningen över tillåtna tillsatser vad beträffar sulfiter, nitriter och nitrater(5).
3. Sulfiter
4. I direktiv 95/2/EG om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel fastställs användningsvillkoren för ett antal tillsatser av olika kategorier, som konserveringsmedel och antioxidationsmedel. I artikel 1.3 i direktiv 95/2/EG definieras konserveringsmedel som "ämnen som förlänger hållbarheten hos livsmedel genom att skydda dem mot nedbrytning av mikroorganismer" och antioxidationsmedel som "ämnen som förlänger hållbarheten hos livsmedel genom att skydda dem mot oxidering som härskning av fett och missfärgning". För denna typ av tillsatser föreskrivs i artikel 2.1 i direktivet att endast ämnen som anges i bilagorna I, III, IV och V får användas i livsmedel för de ändamål som anges i artikel 1.3. I artikel 2.4 föreskrivs att tillsatser som anges i bilagorna 3 och 4 endast får användas i de livsmedel som anges i den bilagan och enligt där angivna villkor. I bilaga III del B anges i tabellform användningsvillkoren för svaveldioxid (E 220) och sulfiter(6): Natriumsulfit (E 221), natriumvätesulfit (E 222), natriumdisulfit (E 223), kaliumdisulfit (E 224), kalciumsulfit (E 226), kalciumvätesulfit (E 227) och kaliumvätesulfit (E 228)(7):
Plats för tabell
5. Genom den danska föreskriften (bekendtgørelsen) av den 23 september 1996 läggs en bilaga 9 till föreskriften av den 18 december 1995, i vilken det i tabellform anges villkor för användning av sulfiter som inte omfattas av gemenskapslagstiftningen om vin(8):
Plats för tabell
4. Nitriter och nitrater
6. I artikel 1.3 i direktiv 95/2/EG om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel definieras begreppen konserveringsmedel och antioxidationsmedel(9). För denna kategori av tillsatser föreskrivs i artikel 2.1 att endast ämnen som nämns i bilaga III får användas i livsmedel för de ändamål som nämns i artikel 1.3. I artikel 2.4 fastställs att tillsatser som nämns i bilaga III endast får användas i de livsmedel som anges i den bilagan och enligt där angivna villkor. I bilaga III del C fastställs i tabellform användningsvillkoren för kaliumnitrit (E 249), natriumnitrit (E 250), natriumnitrat (E 251) och kaliumnitrat (E 252)(10):
Kaliumnitrit (E 249) och natriumnitrit (E 250)
Plats för tabell
Natriumnitrat (E 251) och kaliumnitrat (E 252)
Plats för tabell
7. Villkoren för användning av nitriter och nitrater i andra livsmedel än de köttprodukter som ingår i den förteckning över tillåtna produkter(11) som avses i punkt 11 i föreskriften (bekendtgørelsen) av den 18 december 1995. Kommissionen har granskat dessa bestämmelser och anser att de överensstämmer med motsvarande bestämmelser i dirketiv 95/2/EG. I de danska föreskrifterna av den 23 september 1996 införs en bilaga 8 till föreskriften av den 18 december 1995, i vilken det i tabellform anges användningsvillkor för nitriter och nitrater i köttprodukter(12):
Kaliumnitrit (E 249) och natriumnitrit (E 250)
Plats för tabell
Natriumnitrat (E 251) och kaliumnitrat (E 252)
Plats för tabell
FÖRFARANDE
8. I samband med att rådet under punkt A antog direktiv 95/2/EG den 15 december 1994, gjorde den danska delegationen följande uttalande i samband med omröstningen: "den danska delegationen röstar emot antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel. I fråga om användning av nitriter och nitrater, sulfiter och natriumaluminiumfosfat uppfyller direktivet inte på ett tillfredsställande sätt de hälsokrav som den danska delegationen fäster avgörande vikt vid i bestämmelserna om livsmedelstillsatser. (...) I övrigt är den danska regeringen av den fasta åsikten att Vetenskapliga livsmedelskommittén, i enlighet med kommissionens uttalanden, så snart som möjligt bör uttala sig om nitriter och nitrater samt sulfiter. Regeringen kommer att granska Vetenskapliga kommitténs slutsatser och förbehåller sig rätten att bibehålla sådana nationella bestämmelser som krävs för att skydda människors liv och hälsa i enlighet med artikel 100a.4 i fördraget." Direktiv 95/2/EG undertecknades av Europaparlamentets och rådets ordförande den 20 februari 1995. I direktivet föreskrivs att medlemsstaterna senast den 25 september 1996 skall ha infört nationell genomförandelagstiftning för direktivet.
9. Den 15 juli 1996 riktade Danmarks ständiga representation vid Europeiska unionen en skrivelse till kommissionens generalsekretariat. I denna skrivelse delger de danska myndigheterna kommissionen de nationella genomförandeåtgärderna för direktiv 95/2/EG(13). De danska myndigheterna gör dock följande anmärkning: "Danmark har inte införlivat de bestämmelser i direktiv 95/2/EG som berör nitrater och nitriter som används i köttproduktion eller sulfiter (se den jämförande tabellen). Vi hänvisar till det röstuttalande som Danmark gjorde i samband med antagandet av direktivet. I enlighet med den gamla artikel 100a.4 i fördraget har den danska regeringen avseende dessa ämnen för avsikt att tillämpa sina nationella bestämmelser, och motiverar detta med sådana väsentliga behov som avses i artikel 36. Vi hänvisar till den bifogade vetenskapliga rapporten(14)." På grund av att dokumentationen vid den tidpunkten fortfarande var ofullständig ansåg kommissionens avdelningar inte att denna skrivelse utgjorde en formell anmälan i enlighet med artikel 100a.4. Samtidigt med denna skrivelse ägde en brevväxling rum mellan den berörda danska ministern och den berörda kommissionsledamoten. Den danska ministern bekräftade den ståndpunkt som Danmark intagit i röstuttalandet. Kommissionsledamoten noterade att Danmark hade för avsikt att begära undantag från direktivet i enlighet med artikel 100a.4 i fördraget, och tillade att kommissionens avdelningar skulle granska denna begäran så snart en fullständig, officiell anmälan inkommit.
10. Kommissionens avdelningar fick kännedom om föreskrift (bekendtgørelsen) nr 834 av den 23 september 1996 genom ett klagomål som inkom i november 1996. I en skrivelse av den 20 januari 1997, riktad till de danska myndigheterna, som i syfte att följa upp klagomålet innehöll en begäran om upplysningar, ansåg kommissionen att de danska myndigheternas avsikt att avvika från bestämmelserna i direktiv 95/2/EG, som meddelats i juli 1996, föregick det senare antagandet av de föreskrifter som klagomålet avser. Efter informella kontakter lämnade de danska myndigheterna den 20 maj 1997 in ett omfattande svar på kommissionens brev med begäran om upplysningar. Efter granskning av hela denna brevväxling beslöt kommissionen att betrakta de danska myndigheternas skrivelse av den 15 juli 1996 tillsammans med den förklarande skrivelsen av den 20 maj 1997 som anmälan av den danska lagstiftningen om nitriter, nitrater och sulfiter i enlighet med artikel 100a.4 i EG-fördraget. Samtidigt inkom andra klagomål till kommissionen avseende handelshinder i Danmark för livsmedel som innehåller nitriter och/eller nitrater. Kommissionens avdelningar och de danska myndigheterna har haft nya informella kontakter för att diskutera ärendets tekniska och vetenskapliga aspekter. Dessa kontakter har inte lett till något samförstånd. Man kom endast överens om att de danska myndigheterna skulle förse kommissionen med kompletterande upplysningar som skall stödja de motiv som givits för Danmarks begäran om undantag. Dessa kompletterande upplysningar skickades till kommissionen den 14 juli 1998.
11. Anmälningsdokumentationen, som består av den rapport som bifogats skrivelsen av den 15 juli 1996 och den kompletterande information som slutligen inkommit från den danska myndigheterna, lämnades sedan till de övriga medlemsstaterna för ställningstagande. Kommissionen har fått in ställningstaganden från Tyskland, Frankrike, Nederländerna, Portugal, Finland, Sverige och Förenade kungariket.
- Tyskland påpekar att villkoren för användning av sulfiter, nitriter och nitrater i livsmedel har fastställts utgående från Vetenskapliga livsmedelskommitténs bedömningar. Tyskland anser dock att det skulle vara lämpligt att på nytt begära Vetenskapliga livsmedelskommitténs ställningstagande till den dokumentation som de danska myndigheterna lämnats.
- Frankrike anser att den danska lagstiftningen är diskriminerande på vissa punkter. Frankrike erkänner att det vore lämpligt att på gemenskapsnivå på nytt granska användningen av sulfiter, nitriter och nitrater, och anser att man bör avvakta resultaten av de undersökningar av konsumtion av livsmedelstillsatser som genomförs i medlemsstaterna innan en sådan ny granskning inleds.
- Nederländerna stöder inte Danmarks begäran om undantag, eftersom man anser att de danska myndigheterna inte visat att deras stränga regler är särskilt motiverade med tanke på den danska befolkningens matvanor.
- Portugal påpekar att de skäl som de danska myndigheterna anger i sin begäran om undantag redan hade lagts fram i samband med diskussionen inför antagandet av direktiv 95/2/EG, och att de vid det tillfället inte godtogs av rådet. Portugal rekommenderar att man bör avvakta resultaten av undersökningarna av konsumtion av livsmedelstillsatser innan man anpassar de användningsvillkor för livsmedelstillsatser som anges i direktivet.
- Finland har förståelse för de danska myndigheternas önskan att införa strängare användningsvillkor för nitriter, nitrater och sulfiter i livsmedel. Finland påpekar att direktiv 95/2/EG ändå skall ses över avseende dessa punkter innan utgången av 1999, utgående från utvärderingarna av konsumtionsnivåerna av de berörda tillsatserna i de olika medlemsstaterna.
- Sverige anser sig inte ha någon anledning att resa invändningar mot de danska bestämmelserna, eftersom det ändå kommer att vara nödvändigt att se över gemenskapens användningsvillkor för de berörda tillsatserna. Sverige konstaterar vidare att tillämpningen av de danska bestämmelserna inte tycks utgöra något handelshinder.
- Förenade kungariket konstaterar att de danska myndigheterna inte kunnat påvisa att de danska konsumenterna löper större risk än konsumenterna i övriga medlemsstater.
12. Den 1 maj 1999 trädde Amsterdamfördraget om ändring av fördragen om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem i kraft. Detta fördrag undertecknades i Amsterdam den 2 oktober 1997. Amsterdamfördraget har medfört avgörande förändringar av artikel 100a i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen genom att punkterna 3, 4 och 5 i den artikeln har ersatts med åtta nya stycken, numrerade från 3 till 10. Den ändrade artikeln har genom omnumrering av artiklarna blivit artikel 95 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I sin skrivelse av den 29 juli 1999 har kommissionens generalsekretariat meddelat de danska myndigheterna att deras anmälan avseende användning av sulfiter, nitriter och nitrater i livsmedel nu kommer att behandlas med utgångspunkt från de nya bestämmelserna i fördraget.
RÄTTSLIG PRÖVNING
1. Gemenskapens bestämmelser
13. Amsterdamfördraget innehåller inga särskilda övergångsbestämmelser om hur anmälningar som gjorts innan fördraget trädde i kraft (t.ex. den danska anmälan som avses i detta beslut) skall behandlas. Eftersom det saknas särskilda bestämmelser som förlänger deras giltighet anses de gamla bestämmelserna i artikel 100a.4 i EG-fördraget återkallade från och med dagen för ikraftträdandet av de nya bestämmelserna (1 maj 1999).
14. Kommissionen har meddelat Konungariket Danmark att den anmälan som Danmark lämnat in i enlighet med bestämmelserna i den gamla artikel 100a.4 i EG-fördraget övertas och behandlas i enlighet med de nya bestämmelserna i detta fördrag. En jämförelse mellan de gamla bestämmelserna i artikel 100a.4 i EG-fördraget och de nya bestämmelserna i artikel 95.4 och 95.6 i det fördraget visar för övrigt att de är jämförbara och så gott som identiska. De nya bestämmelserna i fördraget, som ersätter de gamla bestämmelserna i artikel 100a.4 från och med den 1 maj 1999 utgör följaktligen den lagstiftningen som skall ligga till grund för granskningen av denna anmälan.
2. Bedömning av om ärendet kan tas upp till sakprövning
15. Den anmälan som de danska myndigheterna lämnade in syftar till att erhålla tillstånd att bibehålla vissa nationella bestämmelser som är oförenliga med direktiv 95/2/EG, som utgör en harmoniseringsåtgärd som antagits utgående från den gamla artikel 100a (numera artikel 95) i EG-fördraget. Det bör påpekas att även om de danska skrivelserna av den 15 juli 1996 och den 20 maj 1997 hänvisar till nationella bestämmelser som antagits efter det att direktiv 95/2/EG antogs, så skiljer sig dessa nationella bestämmelser inte i sak från de nationella bestämmelser som gällde innan direktivet antogs, vilket redan visats i skäl 3 ovan. Man kan därför anse att de villkor som avses i artikel 95.4 i fördraget är uppfyllda, nämligen att bestämmelser som anmäls i enlighet med denna artikel är sådana som medlemsstaten i fråga vill "behålla" efter det att en harmoniseringsåtgärd vidtagits.
16. I övrigt meddelade Konungariket Danmark kommissionen att man hade för avsikt att bibehålla de nationella bestämmelser som är oförenliga med direktiv 95/2/EG redan innan detta direktiv trädde i kraft. I sin skrivelse av den 15 juli 1996 upplyste de danska myndigheterna kommissionen om att de hade för avsikt att bibehålla sina nationella bestämmelser som skiljer sig från direktiv 95/2/EG. Denna skrivelse, som kompletterats med ytterligare skrivelser som förtydligar den exakta omfattningen av Danmarks beslut, innehåller även en beskrivning av de avvikande nationella bestämmelserna. I detta fall har kommissionen följaktligen känt till de avvikande danska bestämmelserna redan i juli 1996, dvs. innan tidsfristen för införlivandet av direktivet löpt ut.
17. Mot bakgrund av ovanstående argument anser kommissionen att den anmälan som Konungariket Danmark lämnat in kan tas upp till sakprövning i enlighet med artikel 95.4 i EG-fördraget.
3. Sakprövning
18. I enlighet med de grundläggande bestämmelserna i artikel 95.4 i EG-fördraget skall kommissionen försäkra sig om att de anmälda nationella bestämmelserna är motiverade av väsentliga behov enligt artikel 30 i EG-fördraget (f.d. artikel 36 i fördraget) eller av behov som har att göra med skydd av arbetsmiljön eller miljöskydd. I sin anmälan hänvisar de danska myndigheterna till behovet att skydda folkhälsan. Kommissionen måste därför pröva huruvida dessa åtgärder är nödvändiga och rimliga för uppnåendet av detta mål. Om kommissionen finner att de anmälda nationella bestämmelserna är motiverade skall man i enlighet med artikel 95.6 i EG-fördraget vidare kontrollera att de inte utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller ett förtäckt hinder för handeln mellan medlemsstaterna, samt huruvida de utgör ett hinder för den inre marknadens funktion. Det bör också påpekas att det i artikel 95.4 i fördraget uttryckligen fastställs att det är den berörda medlemsstaten som skall bevisa att alla villkor är uppfyllda för att ett undantag skall kunna ges.
a) Åberopande av det väsentliga behovet att skydda folkhälsan
i) Sulfiter
19. I sitt PM bygger de danska myndigheterna på ramdirektiv 89/107/EEG om tillsatser för att motivera sin begäran om undantag. I bilaga II till det direktivet fastställs de allmänna kriterierna för användning av livsmedelstillsatser. De danska myndigheterna menar att man när direktiv 92/5/EG antogs inte tagit hänsyn till dessa kriterier för att fastställa villkoren för användning av sulfiter i livsmedel.
20. Två av de synpunkter som de danska myndigheterna framför beträffande kriterierna för fastställandet av användningsvillkor för tillsatser har dock ingenting att göra med målet att skydda folkhälsan enligt artikel 30 i EG-fördraget, och berör inte heller något av de övriga mål som anges i artikel 95.4 i fördraget. Det rör sig om det tekniska behovet och risken att vilseleda konsumenterna. Dessa båda synpunkter är följaktligen inte relevanta i sammanhanget när det gäller motiven i den uttömmande förteckningen i artikel 95.4. Kommissionen anser dessutom att de framförda skälen inte är välgrundade.
21. Beträffande det tekniska behovet håller de danska myndigheterna fast vid att det krävs stränga ramar för villkoren för användning av sulfiter i livsmedel och framhåller att många av de livsmedel som nämns i direktiv 95/2/EG sålts i Danmark utan tillsats av sulfiter sedan landet 1988 införde en sträng lagstiftning avseende användningen av dessa tillsatser, och att detta inte lett till några problem avseende livsmedelssäkerhet. De danska myndigheterna hänvisar till skalad potatis, senap, torkad frukt samt konserverade grönsaker och konserverad frukt. Kommissionen påpekar att gemenskapslagstiftningen mycket väl tar hänsyn till behovet av stränga ramar för villkoren för användning av sulfiter i livsmedel, men betonar att sulfiter enligt direktiv 95/2/EG är tillåtna som konserveringsmedel eller antioxidationsmedel(15), och därigenom har en teknisk funktion och motsvarar ett tekniskt behov som inte kan uppnås med hjälp av andra ekonomiskt eller tekniskt sett tänkbara metoder. Dessutom anser kommissionen att detta argument inte kan användas beträffande skydd av folkhälsan eftersom det i detta avseende är de danska myndigheternas uppgift att visa att närvaron av sulfiter innebär en fara för folkhälsan.
22. I fråga om risken att vilseleda konsumenterna ifrågasätter de danska myndigheterna om det är lämpligt att använda sulfiter så som det fastställs i direktiv 95/2/EG, eftersom de anser att dessa tillsatser kan ha en blekande verkan på frukt och grönsaker, vilket skulle kunna vilseleda konsumenterna. Kommissionen påminner om att sulfiter är tillåtna som konserveringsmedel eller antioxidationsmedel enligt direktiv 95/2/EG, men inte som blekmedel. Antioxidationsmedel syftar till att "skydda (...) mot oxidering som (...) missfärgning"(16). Kommissionen anser att denna funktion inte kan leda till att konsumenterna vilseleds beträffande produkternas art, eftersom förekomsten av tillsatsen anges i produktens märkning. Detta skäl kan inte heller tjäna som motiv för undantag för att skydda folkhälsan.
23. Gemenskapens särdirektiv om tillsatser har antagits utgående från en sträng säkerhetsbedömning av alla tillsatser, utförd av Vetenskapliga livsmedelskommittén. Endast sådana tillsatser vars användning i livsmedel har bedömts som säker tas upp i särdirektiven och får användas i gemenskapen. I bilaga II till direktiv 89/107/EEG fastställs att "för att bedöma de eventuella skadliga effekterna av en livsmedelstillsats eller att derivat av en sådan måste den genomgå lämplig toxikologisk undersökning och utvärdering. Utvärderingen bör också ta hänsyn till exempelvis kumulativa, synergetiska eller förstärkande effekter av användningen samt människokroppens intolerans mot främmande ämnen." Vetenskapliga livsmedelskommittén har vid flera tillfällen uppmanats att genomföra en sådan toxikologisk undersökning av sulfiter, senast i samband med ett yttrande som avgavs den 25 februari 1994(17). De danska myndigheterna stöder sig just på detta yttrande för att visa på riskerna med att överskrida det acceptabla dagliga intaget (ADI) och riskerna för allergier i samband med konsumtion av sulfiter.
24. Om en säkerhetsbedömning genomförs för en tillsats kan det leda till att man upptäcker att det är nödvändigt att fastställa ett ADI för att skydda folkhälsan. ADI utgör den mängd som i medeltal riskfritt kan förtäras varje dag under hela livet. Det acceptabla dagliga intaget, som normalt sett dividerats med en säkerhetsfaktor på 100 (i vissa fall upp till 500), uttrycks i milligram per kilo kroppsvikt (mg/kg kroppsvikt). Vid utfärdande av tillstånd för en livsmedelstillsats och vid fastställandet av användningsvillkoren för tillsatsen måste man följaktligen ta hänsyn till det tekniska behovet av tillsatsen (den dos som krävs för att uppnå den önskade effekten) samtidigt som man beaktar det troliga dagliga intaget av tillsatsen i livsmedel, för att kunna kontrollera att den tillåtna användningen inte kan leda till att det ADI som föreskrivits för tillsatsen i fråga överskrids.
25. I sitt yttrande av den 25 februari 1994 fastställde Vetenskapliga livsmedelskommittén ett acceptabelt dagligt intag för sulfiter på 0,7 mg/kg kroppsvikt(18), vilket motsvarar 49 mg/dag för en vuxen (0,7 mg/kg × 70 kg) och 21 mg/dag för ett barn (0,7 mg/kg × 30 kg). Dessa siffror utgår från en dos som inte påverkar matsmältningssystemet. De användningsvillkor som anges för sulfiter i direktiv 95/2/EG kan enligt de danska myndigheterna leda till att det acceptabla dagliga intaget överskrids. De danska myndigheterna nämner som exempel vin: för vin är den högsta tillåtna sulfithalten 160 mg/l(19). Om man dricker två glas vin får man i sig 40 mg sulfiter (25 cl × 160 mg/l), vilket inte är långt ifrån det acceptabla dagliga intaget för en vuxen. De danska myndigheterna anser att alla ytterligare tillstånd att använda sulfiter skulle leda till att det acceptabla dagliga intaget överskreds, eller till fara för att den överskreds.
26. De danska myndigheterna försöker dock inte införa strängare villkor för användning av sulfiter i vin, utan för deras användning i andra livsmedel som omfattas av direktiv 95/2/EG. För att göra användningsvillkoren för sulfiter strängare har de danska myndigheterna begränsat de livsmedel i vilka sulfiter får användas. I den danska föreskriften (bekendtgørelsen) av den 23 september 1996 återstår endast 16 livsmedelskategorier i vilka sulfiter får användas, mot 61 i direktiv 95/2/EG.
27. Kommissionen konstaterar att de danska myndigheterna inte motiverar sitt urval, som kan förefalla godtyckligt med tanke på att de inte visar på vad sätt den tekniska nödvändigheten skulle vara given för vissa kategorier, men inte för andra. De danska myndigheterna förbjuder dessutom användning av sulfiter i senap, utan att ange några uppgifter om konsumtionsnivån för senap i Danmark, som skulle kunna visa att detta livsmedel spelar en viktig roll i kostvanorna och att det därför är nödvändigt att förbjuda användningen av sulfiter i detta livsmedel för att minska sulfitintaget i det allmänna livsmedelsintaget. I syfte att uppnå strängare användningsvillkor för sulfiter har de danska myndigheterna vidare sänkt den tillåtna sulfithalten för vissa livsmedel(20). I den danska föreskriften (bekendtgørelsen) av den 23 september 1996 fastställs den tillsatta mängden, till skillnad från direktiv 95/2/EG, i vilket den högsta tillåtna mängden i slutprodukten fastställs(21). På samma sätt tillåts i Danmark användningen av sulfiter i torkat potatisgranulat upp till en dos på 100 mg/kg medan den totala mängden enligt direktiv 95/2/EG inte får överskrida 400 mg sulfiter/kg. De danska myndigheterna har inte motiverat detta och har i synnerhet inte tagit hänsyn till att det enligt direktiv 95/2/EG är tillåtet att använda sulfiter i vissa livsmedel som kan förtäras först efter kokning eller blötläggning, som t.ex. torkat potatisgranulat. Genom sådan beredning minskas dock sulfiten avsevärt i livsmedlen innan de förtärs. Kommissionen har därför anledning att ifrågasätta det urval som de danska myndigheterna har gjort beträffande livsmedel i vilka sulfiter får användas.
28. Kommissionen vill påminna om att gemenskapsbestämmelserna om sulfiter alltid kan ses över. Säkerhetsklausulen enligt artikel 4 i direktiv 89/107/EEG kan leda till att förteckningen över livsmedel i vilka sulfiter får användas ändras. I enlighet med artikel 7 i direktiv 95/2/EG skall medlemsstaterna och kommissionen övervaka utvecklingen av konsumtionen av tillsatserna, vilket kan möjliggöra en översyn av de användningsvillkor som anges i direktivet och leda till att dessa anpassas.
29. Utöver risken om överskridandet av det acceptabla dagliga intaget hänvisar de danska myndigheterna till risken för allergiska reaktioner som kan utlösas av sulfiter och kan uppstå vid mycket låga doser hos vissa personer som är känsliga. De danska myndigheterna stöder sig härvid direkt på Vetenskapliga livsmedelskommitténs yttrande av den 25 februari 1994 för att betona att det är nödvändigt att begränsa användningen av sulfiter till ett så litet antal produkter som möjligt samt se till att konsumenterna informeras om att dessa livsmedel innehåller sulfiter.
30. Kommissionen medger att sulfiter, liksom ett antal andra tillsatser, kan framkalla allergiska reaktioner hos vissa personer, men kommissionen vill framhålla att allergirisken har beaktats i gemenskapslagstiftningen. Kommissionen anser att gemenskapslagstiftningen i stort är väl anpassad till allergiproblemet. Lagstiftningen medger att det är helt legitimt att i möjligaste mån försöka skydda känsliga personer mot allergirisker. Däremot har man inte funnit det vara nödvändigt att rent allmänt förbjuda användningen av sådana allergiframkallande ingredienser som exempelvis livsmedelstillsatser som sulfiter. Den lösning man valt på gemenskapsnivå är att tillhandahålla information till konsumenterna: personer med allergier mot vissa ingredienser kan på så sätt välja livsmedel som inte innehåller ingredienser de är allergiska mot. Denna möjlighet finns genom rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel(22), eftersom direktivet föreskriver en obligatorisk ingrediensförteckning i märkningen. I synnerhet skall enligt artikel 6 i direktiv 79/112/EEG alla tillsatser som har en teknisk funktion att fylla anges i märkningen. Således ingår sulfiter i ingrediensförteckningen. Kommissionen anser därför att den gällande gemenskapslagstiftningen garanterar konsumenterna, eller, om konsumenterna är barn, deras föräldrar eller omgivning (t.ex. ansvariga inom skolväsendet) tillräckligt klar och fullständig information om förekomsten av sulfiter i livsmedel.
31. Kommissionen erkänner att märkningen teoretiskt sett inte alltid anger förekomsten av sulfiter, t.ex. om sulfiter använts för tillverkningen av ett livsmedel och sedan finns kvar i slutprodukten utan att uppfylla en teknisk funktion(23). Detsamma gäller sulfiter som ingår i ett stort antal livsmedel utan att man tillfört dem avsiktligt(24). I båda dessa fall rör det sig om mycket låga sulfithalter, som ändå kan framkalla allergier hos känsliga personer. Kommissionen konstaterar att den danska lagstiftningen inte löser problemet med avsaknaden av märkning vid låga sulfithalter. För närvarande pågår förberedelser på gemenskapsnivå för att göra det obligatoriskt att systematiskt i produktmärkningen ange förekomsten av allergiframkallande ämnen som sulfiter. Informationen till konsumenterna kan också brista i fråga om livsmedel som säljs i lösvikt till konsumenterna. Kommissionen påminner om att medlemsstaterna enligt artikel 12 i direktiv 79/112/EEG själva får bestämma märkningsregler för sådana livsmedel, t.ex. om skriven information med vissa upplysningar om produkten skall medfölja produkter som säljs i lösvikt. För att se till att konsumenterna får fullständig information om innehållet i vissa livsmedel kan medlemsstaterna därigenom ålägga restauranger att på menyerna ange en ingrediensförteckning. De danska myndigheterna hänvisar dessutom till alkoholhaltiga drycker, vars märkning inte alltid innehåller en ingrediensförteckning. Kommissionen vill påpeka att man i enlighet med artikel 6.3 i direktiv 79/112/EEG har lagt fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 79/112/EEG, som syftar till att göra det obligatoriskt att ange en ingrediensförteckning på alkoholhaltiga drycker(25). Detta förslag är en uppföljning av andra förslag som redan lagts fram av kommissionen i det förflutna, men som inte antagits. I detta sammanhang har kommissionen inte rest invändningar mot att vissa medlemsstater antagit bestämmelser om att alkoholhaltiga drycker måste förses med ingrediensförteckning.
32. Med utgångspunkt från de upplysningar som Danmark lämnat har kommissionen även undersökt om sulfiter utgör ett särskilt hälsoproblem för den danska befolkningen, jämfört med befolkningen i andra medlemsstater. I sin rapport hänvisar de danska myndigheterna inte till någon epidemiologisk undersökning, och de lägger inte heller fram uppgifter om förekomsten av livsmedelsallergier, eller allergier mot tillsatser eller, mer specifikt, mot sulfiter, som skulle kunna göra det möjligt att jämföra med medelvärden för befolkningen i hela Europeiska unionen eller i världen i syfte att fastställa om den danska befolkningens situation i fråga om förekomsten av sulfitallergier är speciell. Kommissionen känner inte heller till några sådana undersökningar för Danmark eller för någon annan medlemsstat eller något annat land. Kommissionen har även försökt undersöka situationen mer ingående genom att utgå från den rapport som framlagts av Vetenskapliga livsmedelskommittén den 22 september 1995 om negativa reaktioner på livsmedel och livsmedelsingredienser (26). I denna rapport visar Vetenskapliga livsmedelskommittén att förekomsten av livsmedelsallergier enligt tillgängliga undersökningar som gjorts världen över ligger klart under 1 % för vuxna och något högre för barn. Vetenskapliga livsmedelskommittén hänvisar också till flera undersökningar som visar att förekomsten av allergier mot livsmedelstillsatser mer speciellt ligger under 0,1 % uttryckt i antal fall i befolkningen. Vetenskapliga livsmedelskommittén gör dock ett viktigt tillägg i sin rapport. De pekar på att genetiska och miljöbetingade faktorer, men även matvanor kan öka förekomsten av livsmedelsallergier. Vetenskapliga livsmedelskommittén nämner också andra regioner där intaget av allergener är omfattande. Som slutsats kommer Vetenskapliga livsmedelskommittén fram till att förekomsten av livsmedelsallergier i stor utsträckning har att göra med den geografiska regionen. Kommissionen såg sig därför föranledd att kontrollera om de danska myndigheterna påvisat inverkan av genetiska, miljörelaterade eller matvanerelaterade faktorer. Kommissionen har i rapporten inte kunnat finna något som framhäver förekomsten av sådana faktorer. De upplysningar som kommissionen förfogar över gör det därför inte möjligt att fastställa att den danska befolkningen befinner sig i en särskild situation, jämfört med befolkningen i andra medlemsstater, och i synnerhet med Danmarks närmaste grannar, vad gäller frågan om sulfitallergier.
33. I övrigt konstaterar kommissionen att de åtgärder som Danmark anmält inte tycks vara anpassade till det föregivna målet, eftersom de inte är entydiga i fråga om det skydd av folkhälsan de syftar till att uppnå. Restriktionerna berör endast sulfiter, men sulfiter är långt ifrån de enda tillsatser som medför risker för allergier. Utgående från Vetenskapliga livsmedelskommitténs ovan nämnda rapport av den 22 september 1995 kan man även nämna bensoater och vissa färgämnen som azofärgämnen. Kommissionen konstaterar att dess olika allergikällor inte har begränsats i lika stor omfattning i Danmark som sulfiterna.
34. Med tanke på det ovan anförda måste kommissionen följaktligen dra slutsatsen att de danska åtgärderna, även om de utgår från folkhälsorelaterade aspekter, inte är motiverade av behovet att skydda folkhälsan.
ii) Nitriter och nitrater
35. De danska myndigheterna önskar bibehålla sina stränga bestämmelser om användning av nitriter och nitrater i köttproduktionen. Däremot ifrågasätts inte de villkor för användning av dessa tillsatser i ost och fisk som anges i direktiv 95/2/EG. Den danska föreskriften (bekentdgørelsen) av den 23 september 1996 tillåter användningen av nitriter i köttprodukter som omfattas av direktiv 95/2/EG, men i doser som i snitt är ungefär hälften så höga som de som tillåts i direktivet, utom i de särskilda fallen med bacon av Wiltshire-typ och rullepølse (rullkorv) där nitriter tillåts i samma doser som i direktivet. Enligt föreskriften av den 23 september 1996 tillåts användningen av nitrater inte i någon av de produkter som omfattas av direktivet, med undantag för bacon av Wiltshire-typ, där sådan användning tillåts i nästan samma doser som i direktivet. De danska myndigheterna vill tillämpa sina strängare bestämmelser, eftersom de anser att användningen av nitriter och nitrater i köttprodukter enligt de villkor som fastställs i direktiv 95/2/EG inte är nödvändig ur teknisk synpunkt och att dessa tillsatser utgör ett hot mot folkhälsan(27).
36. I köttprodukter används nitriter och nitrater som konserveringsmedel(28) för att bromsa eller stoppa tillväxten av oönskade mikroorganismer, te.x Clostridium botulinum, den bakterie som framkallar botulism, eller Staphilococcus aureus. De danska myndigheterna ifrågasätter inte att nitriter och nitrater har denna tekniska funktion, men de anser att de användningsnivåer som fastställs i direktiv 95/2/EG för dessa tillsatser är högre än nödvändigt för att uppfylla det tekniska behovet. Det är mycket viktigt att begränsa användningen av nitriter och nitrater till det nödvändigaste eftersom dessa tillsatser bland annat medför särskilda hälsorisker(29). De danska myndigheterna hänvisar till rapporter från danska livsmedelsverket som visar att de stränga villkor för användning av nitriter och nitrater som varit i kraft i Danmark redan innan direktiv 95/2/EG antogs inte har lett till några fall av botulism i befolkningen. Experiment som genomförts i Danmark under tillverkningsfasen, utgående bland annat från HACCP-systeme(30) i fråga om hygienaspekterna, visar att de användningsnivåer som den danska lagstiftningen föreskriver för nitriter och nitrater i köttproduktionen är tillräckliga ur teknisk synpunkt.
37. Kommissionen delar inte de danska myndigheternas ståndpunkt, utan anser att de villkor för användning av nitriter och nitrater i köttprodukter som anges i direktiv 95/2/EG motsvarar vad som tekniskt är nödvändigt för att uppnå de önskade resultaten. Kommissionen konstaterar att den danska föreskriften (bekendtgørelsen) av den 23 september 1996 tillåter användningen av nitriter och nitrater på villkor som är jämförbara med dem i direktiv 95/2/EG för två typer av köttprodukter, nämligen bacon av Wiltshire-typ och rullepølse (rullkorv). De danska myndigheterna har inte redogjort för varför dessa produkter, som är traditionella danska livsmedel, kräver högre doser av nitriter och nitrater än andra köttprodukter. Kommissionen ser inga avgörande skillnader mellan dessa produktkategorier som skulle kunna motivera en sådan särskild behandling.
38. Kommissionen bekräftar att villkoren för använding av nitriter och nitrater i köttprodukter inte överskrider vad som är nödvändigt för att tillsatserna skall uppfylla sin tekniska funktion. Nitriter och nitrater som används i köttprodukter skall bromsa eller stoppa tillväxten av oönskade mikroorganismer som Clostridium botulinum. Köttprodukter kan förorenas av denna bakterie genom hela livsmedelskedjan, och i synnerhet i samband med styckning, i samband med produktionsprocessen samt vid det tillfälle då produkten förbrukas(31). Nitrit- och nitratnivåerna måste därför beräknas så att dessa tillsatser fungerar som konserveringsmedel ända fram till detta sista steg i livsmedelskedjan. Genom nedbrytning till nitrosaminer minskar halten av nitriter och nitrater med tiden dock väsentligt i köttprodukter från och med det att de tillsats. Därför fastställs i direktiv 95/2/EG både ett riktvärde för hur mycket som får tillsättas och den tillåtna restmängden. I den danska föreskriften (bekendtgørelsen) av den 23 september 1996 fastställs strängare regler än i direktiv 95/2/EG. Där fastställs endast de mängder nitriter och nitrater som får tillsättas, och dessa doser är i allmänhet mindre än de riktvärden för tillsats som anges i direktivet. Bestämmelserna i föreskrifterna garanterar därför inte att tillräckligt stora mängder av konserveringsmedlet finns kvar i produkten i slutet av livsmedelskedjan för att den tekniska funktionen skall kunna uppfyllas, dvs. att produkten är säker ur mikrobiologisk synpunkt.
39. De danska myndigheterna stöder sig på Vetenskapliga livsmedelskommitténs yttrande av den 19 oktober 1990(32) och av den 22 september 1995(33) för att visa på de allvarliga hälsorisker som är förbundna med nitriter och nitrater. I synnerhet bygger de danska myndigheterna på Vetenskapliga livsmedelskommitténs senaste yttrande, som skulle kunna tillföra nya rön som ifrågasätter vissa aspekter av direktiv 95/2/EG, eftersom det utarbetats efter det att direktivet antogs. I detta yttrande av den 22 september 1995 fastställer Vetenskapliga livsmedelskommittén, efter att ha påpekat att nitrater efter det att de tillsatts en köttprodukt omvandlas till nitriter, som sedan bidrar till uppkomsten av nitrosaminer, att det finns ett tydligt samband mellan tillsatsen av nitrater för saltning av kött och uppkomsten av flyktiga nitrosaminer. Nitrosaminer är genotoxiska cancerogener. För sådana ämnen finns det inget tröskelvärde under vilket uppkomsten av cancerceller och tumörer kan uteslutas. Det är därför viktigt att minska befolkningens exponering för redan bildade nitrosaminer i livsmedel genom lämpliga tekniska åtgärder för att uppnå det minimum som krävs för att bibehålla den önskade konserveringseffekten och garantera att produkterna är säkra ur mikrobiologisk synpunkt.
40. De danska myndigheterna anser att gemenskapslagstiftningen inte uppnår detta hälsoskyddsmål, eftersom olämpliga metoder tillämpas. De danska myndigheterna påpekar att det inte finns något samband mellan mängden tillsatta nitriter och nitrater och de restmängder som kan spåras i livsmedelsprodukter avsedda för konsumtion, men att det finns ett "tydligt samband" mellan den tillsatta mängden och uppkomsten av nitrosaminer. De danska myndigheterna hävdar att en lagstiftning som utgår från hälsomotiv måste grundas på begränsning av den tillsatta mängden och inte på restmängden. Direktiv 95/2/EG fastställer just riktvärden endast för den tillsatta mängden. Om gränsvärden måste fastställas för restmängden bör den tillsatta mängden begränsas på samma gång. De danska myndigheterna anser, bortsett ifrån den metod som används, att de siffror som fastställs i direktivet för den högsta tillåtna restmängden av nitriter och nitrater är för höga i förhållande till det minimum som krävs för att uppnå den önskade konserveringseffekten och garantera att produkten är säker ur mikrobiologisk synpunkt. De danska myndigheterna anser därför att det finns risk för att det acceptabla dagliga intaget överskrids. De lägger inte fram något exempel, men hänvisar till Vetenskapliga livsmedelskommittén, som i sitt yttrande av den 22 september 1995 fastställer att den restmängd nitrit som tillåts enligt direktiv 95/2/EG kan leda till att det acceptabla dagliga intaget överskrids.
41. Kommissionen konstaterar till att börja med att de danska åtgärderna tycks vara inkonsekventa med tanke på det förklarade målet, nämligen skydd av folkhälsan, eftersom de inte leder till att uppkomsten av nitrosaminer undviks i produkter som konsumeras i stort omfång i Danmark, t.ex. bacon av Wiltshire-typ, rullepølse (rullkorv) samt fermenterad dansk salami, eftersom det enligt den danska föreskriften (bekendtgørelsen) av den 23 september 1996 är tillåtet att i dessa produkter använda nitriter och nitrater i ett omfång som är jämförbart med vad som tillåts enligt gemenskapslagstiftningen.
42. Kommissionen har därefter särskilt noga granskat de grundläggande problem som de danska myndigheterna tar upp. Vetenskapliga livsmedelskommittén har redan pekat på sambanden mellan nitriter och nitrosaminer i sitt yttrande från 1990, och därmed rekommenderat att man i möjligaste mån bör minska nivåerna av nitriter och nitrater i livsmedel för att skydda konsumenterna mot exponering för redan bildade nitrosaminer. Vetenskapliga livsmedelskommittén påpekade att det saknades vetenskapliga rön om uppkomsten av nitrosaminer, inte minst vad gäller endogena nitrosaminer som bland annat uppkommer ur de nitriter som naturligt förekommer i saliven. När direktiv 95/2/EG antogs tog man hänsyn till alla frågor som Vetenskapliga livsmedelskommittén tagit upp. I sitt yttrande från 1995 bibehöll Vetenskapliga livsmedelskommittén sitt yttrande från 1990. Om den danska rapporten hade innehållit uppgifter som hade kunnat bidra till att främja nya bedömningar skulle Vetenskapliga livsmedelskommittén omgående ha uppmanats att ta sig an ärendet. Men kommissionen fastställer att de uppgifter som de danska myndigheterna lägger fram inte tillför sådana nya rön. Kommissionen vill betona att den lagstiftande instansen, vare sig det rör sig om gemenskapen eller en nationell myndighet, har ett ansvar i fråga om riskhantering. I gemenskapslagstiftningen har därför nitrat- och nitritnivåerna i köttprodukter fastställts så att de önskade tekniska effekterna kan garanteras, samtidigt som målet att skydda folkhälsan uppnås. Nitriter och nitrater är mycket effektiva inhibitorer av Clostridium botulinum, och bidrar effektivt till att undvika fall av botulism. Denna tekniska nödvändighet, som de danska myndigheterna inte ifrågasätter för vissa köttprodukter som bacon av Wiltshire-typ, är enligt kommissionens åsikt avgörande ur hälsosynpunkt. Användningsnivåerna för dessa tillsatser har beräknats så att detta hälsomål kan uppnås. Det är dock inte uteslutet att dessa användningsnivåer i framtiden kan sänkas på gemenskapsnivå, utgående från tänkbara utvecklingar av HACCP-systemet i fråga om hygien för köttprodukter(34).
43. Vad beträffar överskridandet av det acceptabla dagliga intaget (ADI) vill kommissionen påminna om att Vetenskapliga livsmedelskommittén har fastställt ett ADI på 5 mg/kg kroppsvikt för nitrater (uttryckt i natriumnitrat) och på 0,1 mg/kg kroppsvikt för nitriter (uttryckt i natriumnitrit). Det tillåtna dagliga intaget för en vuxen ligger på 350 mg för nitrater (5 mg/kg × 70 kg) och 7 mg för nitriter (0,1 mg/kg × 70 kg). För att komma upp i sådana dagliga intag måste man för nitrater dagligen äta cirka 1400 g charkuteriprodukter (350 mg/kg / 250 mg/kg), och för nitriter 40 g bacon (7 mg/kg / 175 mg/kg). Siffrorna för nitrater utesluter från början alla risker för att det acceptabla dagliga intaget överskrids.(35). I fråga om nitriter förelägger de danska myndigheterna inga uppgifter om konsumtionsnivåerna av köttprodukter som innehåller nitriter i Danmark. Sådana uppgifter hade kunnat motivera strängare åtgärder och t.o.m. kunnat leda till att gemenskapslagstiftningen anpassades i denna fråga. Men de danska myndigheterna pekar i sin rapport inte på en enda undersökning som gör det möjligt att jämföra med de medelvärden som gäller för den europeiska befolkningen eller världsbefolkningen för att se om den danska befolkningen befinner sig i en särskild situation vad gäller de risker som användningen av nitriter och nitrater kan utgöra. Kommissionen vill här påminna om att direktiv 95/2/EG kan kommat att ses över av många olika skäl. Säkerhetsklausulen i artikel 4 i direktiv 89/107/EEG innebär att förteckningen över tillåten användning av livsmedelstillsatser kan ändras. I artikel 7 i direktiv 95/2/EG fastställs att medlemsstaterna och kommissionen skall övervaka utvecklingen av konsumtionen av dessa tillsatser, vilket skulle kunna leda till att användningsvillkoren för dessa tillsatser enligt direktivet ses över. Sålunda kan direktiv 95/2/EG komma att ses över så snart nya uppgifter inkommer, t.ex. en ingåendeundersökning av konsumtionsnivåerna för livsmedel som kan innehålla nitriter och nitrater och om eventuella behov av ytterligare begränsningar vad gäller användningsvillkoren för nitriter för att undvika att konsumenterna överskrider det acceptabla dagliga intaget. De uppgifter som Danmark inkommit med inom ramen för sin begäran om undantag utgör inte sådana nya uppgifter. För övrigt har hittills ingen medlemsstat lämnat några sådana uppgifter till kommissionen.
44. Kommissionen konstaterar därför att de danska åtgärderna syftar till att skydda folkhälsan, men att de går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
b) Frånvaron av godtycklig diskriminering
45. Eftersom de aktuella åtgärderna inte är berättigade för att skydda folkhälsan behöver kommissionen inte undersöka om detta villkor uppfylls.
c) Frånvaron av förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna
46. Eftersom de aktuella åtgärderna inte är berättigade för att skydda folkhälsan behöver kommissionen inte undersöka om detta villkor uppfylls.
d) Frånvaron av hinder för den inre marknadens funktion
47. Eftersom de aktuella åtgärderna inte är berättigade för att skydda folkhälsan behöver kommissionen inte undersöka om detta villkor uppfylls.
SLUTSATS
48. Mot bakgrund av det ovan anförda anser kommissionen inte att de nationella bestämmelser som Konungariket Danmark anmält i enlighet med den gamla artikel 100a.4 i EG-fördraget beträffande villkor för användning av sulfiter, nitriter och nitrater i livsmedel är berättigade. Syftet med bestämmelserna är visserligen att skydda människors hälsa, vilket är ett av de väsentliga behov som avses i artikel 30 i EG-fördraget (f.d. artikel 36 i fördraget), men de kan inte anses vara absolut nödvändiga för att uppnå detta syfte. Följaktligen kan kommissionen inte anta de anmälda nationella bestämmelserna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De nationella danska bestämmelser som avviker från direktiv 95/2/EG och som anmälts i enlighet med den gamla artikel 100a.4 i EG-fördraget och granskats av kommissionen inom ramen för artiklarna 95.4 och 95.6 EG antas inte.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Konungariket Danmark.
Utfärdat i Bryssel den 26 oktober 1999.