РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 8 юли 2008 година
относно мерките C 58/02 (предишен № 118/02) които Франция е предприела в полза на Националното морско дружество Корсика-Средиземно море (SNCM)
(нотифицирано под номер C(2008) 3182)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2009/611/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква a) от него,
след като покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно посочените членове (1) и разгледа тези мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 18 февруари 2002 г. Френската република уведомява Комисията за проект за подпомагане на преструктурирането на Националното морско дружество Корсика-Средиземно море (SNCM) (2), допълнен на 3 юли 2002 г. (3). Помощта за преструктуриране, за която е получено уведомление, се състои в рекапитализиране на SNCM чрез Генералната морска и финансова компания (CGMF) (4) на стойност 76 милиона евро.
(2)
С писмо от 19 август 2002 г. Комисията съобщава на френските власти решението си да открие официална процедура за разследване в съответствие с член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, предвидена в член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. относно правилата за приложение на член 93 от Договора за ЕО (5).
(3)
На 8 октомври 2002 г. (6) френските власти съобщават на Комисията забележките си относно решението от 19 август 2002 г. (7).
(4)
По искане на френските власти на 24 октомври 2002 г., 3 декември 2002 г. и 25 февруари 2003 г. са организирани работни срещи със службите на Комисията.
(5)
В рамките на откриването на процедурата Комисията получава мненията на двете предприятия, а именно Corsica Ferries France (CFF) на 8 януари 2003 г. (8) и на групата Stef-TFE на 7 януари 2003 г., както и на различни френски териториални сдружения на 18 декември 2002 г. и на 9 и 10 януари 2003 г. Комисията предоставя тези мнения на Франция за коментар с писма от 13 и 16 януари и 5 и 21 февруари 2003 г.
(6)
Френските власти съобщават на Комисията своите коментари по мненията на CFF и Stef-TFE на 13 февруари 2003 г. (9) и на 27 май 2003 г. (10).
(7)
На 16 януари 2003 г. службите на Комисията отправят искане за допълнителна информация, на което френските власти отговарят на 21 февруари 2003 г.
(8)
С писмо от 10 февруари 2003 г. (11) френските власти представят аргументи с цел да докажат, че проектът за помощ отговаря изцяло на насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (12) (наричани по-долу „насоките от 1999 г.“).
(9)
На 25 февруари 2003 г. (13) по искане на Комисията френските власти изпращат копие от договора на акционерите, обвързващ SNCM и групата Stef-TFE.
(10)
С решение 2004/166/ЕО от 9 юли 2003 г. (14), (наричано по-долу „решението от 2003 г.“), Комисията одобрява, с някои условия, отпускането на помощ за преструктуриране в полза на SNCM, платима на два транша, първият от 66 милиона евро, другият максимум до 10 милиона евро, като последният бъде определен в зависимост от нетния резултат, получен от цесиите на активи, направени след приемането на решението от 2003 г.
(11)
На 13 октомври 2003 г. CFF внася жалба за отмяна на решението от 2003 г. в Първоинстанционния съд на ЕО (наричан по-долу „Съдът“) (дело № T-349/03).
(12)
На 8 септември 2004 г. Комисията решава, че промените, поискани от Франция на 23 юни 2004 г., а именно да замени кораба Aliso с кораба Asco в списъка на плавателните съдове, които SNCM има разрешение да използва по силата на решението от 2003 г., и продажбата на кораба Aliso вместо кораба Asco, не са от такова естество, че да поставят под въпрос съвместимостта с пазара на Общността на помощта за преструктуриране, допусната с решението от 2003 г. (15).
(13)
С решение от 16 март 2005 г. (наричано по-долу „решението от 2005 г.“) Комисията одобрява изплащането на втори транш от помощта за преструктуриране на стойност 3,3 милиона евро, с което общата стойност на разрешената помощ за преструктуриране достига 69 292 400 евро.
(14)
На 15 юни 2005 г. по дело T-349/03 Съдът анулира решението от 2003 г. поради грешна преценка за минималния характер на помощта. Това решение връща Комисията на етапа на официалната процедура за разследване, открита с решение от 19 август 2002 г., и обезсилва решенията от 8 септември 2004 г. и 16 март 2005 г., които се основават на анулираното решение от 2003 г.
(15)
На 25 октомври 2005 г. (16) френските власти предават на Комисията информация относно финансовото състояние на компанията за периода след уведомлението за плана за помощ за преструктуриране от 18 февруари 2002 г.
(16)
На 17 ноември 2005 г. (17) френските власти предоставят сведения във връзка с актуализацията на плана за преструктуриране от 2002 г. и реконституирането на собствения капитал на SNCM (18).
(17)
На 15 март 2006 г. френските власти предоставят на Комисията обзорен доклад за пазара, бизнес плана (част приходи) и отчет за предварителния резултат от дейността (19). Други документи са подадени в службите на Комисията на 28 март 2006 г. и на 7 април 2006 г. (20). В тази последна кореспонденция френските власти приканват Комисията да отчете, че предвид естеството си на „компенсация за обществена услуга“, част от помощта за преструктуриране от 2002 г., по-конкретно сумата от 53,48 милиона евро, не следва да се квалифицира като мярка, предприета в рамките на план за преструктуриране, а като не-помощ по смисъла на съдебната практика по делото Altmark (21) или като самостоятелна и независима мярка от план за преструктуриране по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО.
(18)
На 21 април 2006 г. на Комисията е изпратено уведомление за проект за концентрация, чрез която се предвижда предприятията Veolia Transport (VT) (22) и Butler Capital Partners (BCP) да придобият съвместно контрола върху SNCM (23), съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета (24). На 29 май 2006 г. Комисията приема решение, с което се одобрява концентрацията. (25).
(19)
На 21 юни 2006 г. (26) френските власти представят пред Комисията наредбата от 26 май 2006 г. на Министерството на икономиката, финансите и индустрията, с която се одобряват извършените от компанията CGMF финансови операции, декрет № 2006-606 от 26 май 2006 г. относно прехвърлянето на SNCM към частния сектор, както и наредба от 26 май 2006 г. относно одобряването на финансовите операции, извършени от SNCF.
(20)
Сведения относно възлагането на обществена услуга и помощите със социален характер, свързани с обслужването на Корсика, са представени в Комисията на 7 юни 2006 г. (27).
(21)
На 13 септември 2006 г. Комисията решава да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, свързана с новите мерки, предприети в полза на SNCM, като включва и плана за преструктуриране, за който е получено уведомление през 2002 г. (28) (наричано по-долу „решението от 2006 г.“).
(22)
На 16 ноември 2006 г. Франция изпраща в Комисията своите забележки в рамките на решението от 2006 г. (29).
(23)
Сезирана от някои заинтересовани страни с молба за удължаване с един месец на срока за представяне на мненията им (30), Комисията решава да даде този допълнителен срок на всяка заинтересована страна. (31).
(24)
Комисията получава от CFF (32) и STIM d’Orbigny (по-долу „STIM“) (33) забележки, които са предадени на френските власти с писмо от 20 февруари 2007 г. Трето заинтересовано лице също е направило коментари, които са представени на френските власти, и които то е оттеглило на 28 май 2008 г.
(25)
Френските власти съобщават своите забележки по коментарите на заинтересованите трети страни на 30 април 2007 г. (34).
(26)
На 20 декември 2007 г. CFF депозира жалба във връзка с държавните помощи срещу SNCM, която допълва изпратената информация на 15 юни 2007 г. и на 30 ноември 2007 г. Тази жалба касае член 3 от новото споразумение за предоставяне на обществени услуги, подписано през юни 2007 г. между Териториалната общност на Корсика и групата Compagnie Méridionale de Navigation-SNCM за 2007-2013 г. Според CFF приложението на тази клауза ще мобилизира за SNCM нови финансови ресурси от порядъка на 10 милиона евро за 2007 г. Освен това компенсацията, изплатена на SNCM с оглед на задълженията за извършване на обществена услуга, ще бъде държавна помощ, която е и незаконна, тъй като не е обявена пред Комисията.
(27)
При положение, че известно количество информация е предоставена на Комисията след изтичането на определения срок 13 февруари 2007 г. (35), Комисията информира заинтересованите страни за решението си да удължи срока за представяне на забележките на трети страни до 14 март 2008 г.
(28)
Комисията изпраща на 26 март 2008 г. мненията на заинтересованите трети страни на Франция, която съобщава коментарите си на 28 март 2008 г., 10 април 2008 г. и 28 април 2008 г.
2. ИДЕНТИФИЦИРАНЕ НА БЕНЕФИЦИЕРА НА МЕРКИТЕ, ПРЕДМЕТ НА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ
(29)
Бенефициерът на мерките, предмет на настоящото решение, е Националното морско дружество Корсика-Средиземно море (Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée) (SNCM), което обединява няколко филиала в морския сектор и което извършва превози по море на пътници, коли и тежки товари по връзките между континентална Франция и Корсика, Италия (Сардиния) и Магреб (Алжир и Тунис).
(30)
SNCM е анонимно дружество, създадено през 1969 г. от сливането на Трансатлантическата генерална компания (Compagnie générale transatlantique) и Компанията за смесено плаване (Compagnie de navigation mixte), и двете създадени през 1850 г. Наречена тогава Генерална транс-средиземноморска компания, тя е преименувана в Национално морско дружество Корсика-Средиземно море през 1976 г., след като френската национална железопътна компания (SNCF) придобива участие в капитала ѝ. Компанията е избрана от френското правителство, за да реализира принципа на териториална цялост с Корсика, по-конкретно уеднаквяване на тарифите за превозите по море и тарифите на SNCF за железопътния транспорт, на базата на споразумение, сключено на 31 март 1976 г. за двадесет и пет години. Транспортното обслужване на Корсика вече е било възложено на Трансатлантическата генерална компания от френското правителство с предишно споразумение, сключено на 23 декември 1948 г.
(31)
В момента на уведомлението за рекапитализацията през 2002 г. SNCM е собственост 20 % на SNCF и 80 % на CGMF. С отварянето на капитала на SNCM на 30 май 2006 г. (виж точка 18 от настоящото решение), BCP и VT имат съответно 38 % и 28 % от капитала на SNCM, а дяловото участие на CGMF капитала е 25 % (9 % от капитала е запазен за служителите).
(32)
Основните филиали на SNCM са Южна мореплавателна компания (Compagnie Méridionale de Navigation) (CMN) (36), Генерална компания за туризъм и хотелиерство (Compagnie Générale de Tourisme et d’Hôtellerie) (CGTH) (37), Aliso Voyage (38), Sud-Cargos (39), Société Aubagnaise de Restauration et d’Approvisionnement (SARA) (40), Ferrytour (41) и Les Comptoirs du Sud (42).
(33)
След цесията на бързоходните кораби Aliso през септември 2004 г. и Asco (43) през май 2005 г. флотата на SNCM се състои от десет кораба (пет фериботни (44), четири смесени (товар и пътници) (45) и един бързоходен кораб (NGV), опериращи главно от Ница (46), от които седем са собствени (47).
(34)
За по-голяма изчерпателност е уместно да се припомни, че редовните транспортни услуги по море между пристанищата на континентална Франция и Корсика се осигуряват още от 1948 г. като обществена услуга, чиито концесионери между 1976 и 2001 г. са SNCM и CMN по силата на рамково споразумение, сключено първоначално за срок от двадесет и пет години. Съгласно действащите правила на Общността (48) и след тръжна процедура, публикувана на европейско равнище (49), организирана от териториалната общност на Корсика (50), SNCM и CMN спечелват съвместно предоставянето на обществената услуга (Délégation de Service Public) (DSP), състояща се в обслужване на Корсика с тръгване от Марсилия, срещу финансови компенсации, за периода 2002-2006 г.
(35)
След като DSP приключва в края на 2006 г., горепосочената обществена услуга по море отново е предмет на тръжна процедура на европейско равнище (51) и е присъдена на групата SNCM - CMN, считано от 1-ви май 2007 г. до 31 декември 2013 г. срещу субсидия от около 100 милиона евро годишно.
(36)
Успоредно с това, на всички оператори, обслужващи острова с тръгване от Тулон и Ница, са вменени задължения за честота на обслужването. По тези линии жителите на Корсика, както и други категории пътници, от 2002 г. до 2013 г. се ползват от социални помощи, отпускани по силата на решенията на Комисията от 2 юли 2002 г. (52) и 24 април 2007 г. (53).
3. КОНКУРЕНТНА СРЕДА
(37)
SNCM оперира основно на два отделни пазара, както за превоз на пътници, така и за превоз на товари: от една страна, транспортното обслужване на Корсика и на Магреб от Франция, и от друга, допълнително, обслужване на Италия и Испания.
3.1. Обслужването на Корсика
(38)
Обслужването на Корсика по отношение на превоза на пътници е пазар със силно изразен сезонен характер. Той в действителност се характеризира с върхови моменти в сезонните посещения, които може да са до десет пъти повече в сравнение с най-слабите месеци, а това изисква от операторите да разполагат с флота, способна да поеме тези пикове. Половината от оборота се реализира през юли и август. Освен това има и дисбаланс според направлението дори в периоди с върхови моменти: през юли, например, корабите тръгват от континента пълни, а се връщат почти празни. По тази причина средногодишните показатели за запълняемост на корабите са сравнително ниски.
(39)
SNCM е операторът, който исторически свързва Корсика с континентална Франция. Схематично, две трети от неговата дейност се извършват между Марсилия и Корсика в рамките на предоставяне на обществена услуга; третата третина от неговата дейност се състои в осъществяването на връзки от други изходни точки и дестинации (Ница-Корсика, Тулон-Корсика, международни връзки към Сардиния или Магреб).
(40)
SNCM дълго време е монополист в основната си дейност. Но от 1996 г. дружеството се изправя срещу една конкуренция, която бързо се разгръща. Така например дружеството Corsica Ferries France (CFF) днес е оператор, доминиращ морските връзки между континента и Корсика, а пазарният му дял непрекъснато се увеличава. Въпреки че присъства на този пазар едва от 1996 г., CFF увеличава превоза си на пътници с […] (54) годишно между 2000 и 2005 г. и това увеличение е постоянно. Днес, почти […] от пътниците по море между континента и Корсика се качват на кораб на CFF, докато само […] ползват плавателен съд на SNCM, а CMN превозва останалата част от пътниците, а именно […].
(41)
Завоюваната за седем години позиция на CFF на разглеждания пазар се проявява и по отношение на броя на пътниците, превозвани за един сезон между Корсика и континентална Франция. От дадената по-долу графика се вижда, че пазарният дял на CFF се увеличава от 45 % през 2000 г. до […] % през 2007 г., а този на SNCM от 53 % до […] % за същия период, с разлика от над един милион превозени пътници.
Графика 1
Брой превозени пътници за един сезон (май-септември) между континентална Франция и Корсика - сезони от 2000 до 2007 г.
(42)
Другите по-малки конкуренти на SNCM в обслужването на Корсика са Compagnie Méridionale de Navigation (CMN), Moby Lines, Happy Lines и TRIS.
(43)
През последните две години предлагането на транспортни услуги от страна на SNCM и дяловете му от пазара на връзките с Корсика са редуцирани, като спадът е […] % от предлагането на места (- […] % за рейсовете от Ница и - […] % за тези от Марсилия).
(44)
Проследяването на намаляването на пазарните дялове показва, че връщането на доверието на пътниците, които твърде дълго са били свидетели на стачки и смущения, породени от социалните конфликти през 2004 и 2005 г., и по-конкретно по повод на приватизацията на предприятието, става твърде бавно. То е необходимо условие, за да се преодолее намаляването на пазарния дял на SNCM, констатирано през последните години. Увеличаването, в този контекст, на оборота през 2007 г. е успокоително по отношение на жизнеспособността на предприятието, въпреки че то загуби значителни пазарни дялове в полза на своя конкурент, чийто пазарен дял днес е много по-голям.
(45)
Пазарът на превоз на пътници по море между континента и Корсика нараства средно с 4 % през последните 15 години; това нарастване би трябвало да продължи с увеличение от […] %, предвидено и за 2008 г., и с по-умерено нарастване през следващите години. Освен това като че ли няма нови оператори, които да търсят развитие на този пазар. В отговор на обявения търг от Службата по транспорт на Корсика за възлагане на обществена услуга за обслужване по море на някои пристанища на Корсика за периода 2007-2013 г., единствените кандидати са CFF и SNCM-CMN, въпреки че са били възможни и частични участия по дадена линия.
(46)
Колкото до основния конкурент на SNCM, CFF увеличи рязко предлагането на места от 500 000 до […] милиона между 1999 и 2007 г. (от тях […] % увеличение между 2006 и 2007 г.), което му позволи да увеличи трафика си (от […] милиона през 2005 г. до […] милиона през 2007 г.), както и своя пазарен дял. Тази политика се изразява чрез показатели за запълняемост, които структурно са по-ниски за CFF, отколкото за SNCM, с отклонение от порядъка на […] процентни пункта през 2007 г. За SNCM, средният показател на запълняемост за 2007 г. достига […] %, което е нормално предвид силната сезонност на пазара (вж. по-горе).
(47)
По отношение на превозите на товари за Корсика SNCM държи през 2005 г. около […] % от пазара по линията от Марсилия-Тулон към Корсика.
(48)
При общия превоз на стоки (непридружавани) SNCM и CMN са почти фактически монопол. В рамките на договора за предоставяне на обществена услуга двете компании осигуряват чести рейсове от Марсилия към всички пристанища на Корсика.
(49)
При придружаваните ремаркета, натоварени върху ферибот, които представляват общо 24 % от трафика на общи товари, измерени в линейни метри, има конкуренция между всички оператори за превоз на пътници. SNCM и CMN държат по-голямата част от придружавания трафик. Другите оператори, в частност CFF, държат 10 % от него, което представлява 2 % от общия пазар.
(50)
При придружаваните автомобили (55), натоварени върху ферибот (около 24 % от трафика на общи товари през 2003 г.), SNCM и CMN държат по-голямата част от въпросния пазар. Но от 2002 г., CFF започна да развива предлагането и държи около […] % от пазара.
3.2. Обслужването на Магреб
(51)
Тунис и Алжир са сериозен пазар с около 5 милиона пътници с преобладаващ въздушен транспорт. В този контекст превозите по море представляват около 15 % от потока. Алжир е значителен пазар за превоз на пътници по море с около 560 000 пътника, а Тунис е по-малък пазар с около 250 000 пътника.
(52)
Пазарът на превозите по море от Франция към Магреб отбелязва устойчиво нарастване в последните години, от порядъка на 13 % между 2001 и 2005 г. Предвид перспективите за нарастване на туризма към този регион, морският транспорт би трябвало да отбелязва годишен ръст от порядъка на 4 % до към 2010 г.
(53)
В Алжир SNCM се позиционира като вторият пазарен участник след l’Entreprise Nationale de Transport Maritime de Voyageurs (ENTMV), алжирско публично дружество. Пазарният дял на SNCM се увеличава от 24 % през 2001 г. до […] % през 2005 г.
(54)
SNCM се позиционира като втори оператор на пазара на транспортни услуги към Тунис, след Compagnie tunisienne de navigation (CTN). Въпреки че от 2001 г. SNCM е загубило пазарен дял за сметка на CTN, преминавайки от 44 % на […] % през 2004 г., през 2005 г. е регистрирано подобряване ([…] %).
4. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ, ПРЕДМЕТ НА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ
4.1. Рекапитализацията на SNCM от 2002 г.
4.1.1. Описание
(55)
В резултат от решението на Комисията от 17 юли 2002 г. да разреши помощ за оздравяването на SNCM (56), на 18 февруари 2002 г. френските власти уведомяват Комисията относно проект за помощ за преструктурирането на SNCM. Тази мярка се състои в рекапитализация на SNCM чрез неговото дружество майка, CGMF, на стойност 76 милиона евро, от които 46 милиона евро разходи по преструктурирането (57). Това увеличение на капитала има за цел да увеличи собствения капитал на SNCM от 30 милиона евро на 106 милиона евро.
(56)
Съгласно насоките от 1999 г. френските власти внасят в Комисията план за преструктуриране (58) на SNCM със следните пет точки:
i)
намаляване на броя на курсовете и преразпределение на корабите му между отделните линии (намаляване на обслужването към Корсика и засилване на обслужването към Магреб) (59);
ii)
съкращаване на неговата флота с четири кораба, което трябва да донесе парични средства в размер на 21 милиона евро;
iii)
цесия на някои недвижими активи;
iv)
намаляване на персонала (60) с около 12 %, което в комбинация с една разумна политика на заплащане, би трябвало да доведе до съкращаване на разходите за екипажи от 61,8 милиона евро през 2001 г. до […] милиона евро средно от 2003 до 2006 г., а разходите за наземен персонал - от 50,3 милиона евро през 2001 г. до […] милиона евро за същия период;
v)
закриване на два от филиалите му, Compagnie Maritime Toulonnaise и дружеството Corsica Marittima, чиито остатъчни активи да се влеят в SNCM.
(57)
В резултат от забележките, посочени от Комисията в решението ѝ от 19 август 2002 г., френските власти описват в писмото си от 31 януари 2003 г. подобренията, внесени в плана за преструктуриране по следните точки:
-
ангажименти и уточнения в политиката на заплащане,
-
план за съкращаване на разходите за стоки и услуги,
-
ангажимент, че SNCM няма да предизвиква тарифна война с конкурентите си в Корсика.
(58)
По повод последната точка, френските власти уточняват: „SNCM приема този ангажимент безрезервно, тъй като смята, че една тарифна война няма да отговаря нито на стратегическото му положение, нито на неговия интерес, защото ще доведе до намаляване на приходите му, както и не отговаря на обичайните му практики и начин на действие“.
(59)
В рамките на плана за преструктуриране френските власти представят на Комисията подробен финансов макет за периода 2002-2007 г. на базата на усреднени хипотези за редица променливи величини (61). Финансовите прогнози показват, между другото, връщане към положителните текущи резултати от 2003 г.
Таблица 1
Финансов макет за периода 2002-2007 г.
(в милиони EUR)
2000 г.
2001 г.
2002 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
изпълнен
изпълнен
план
изпълнен
план
план
план
план
план
Оборот
204,9
204,1
178
205,8
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Субсидии за дейността
85,4
86,7
74,5
77,7
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Текущ резултат
-14,7
-5,1
1,2
-5,8
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетен резултат
-6,2
-40,4
23
4,2
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Собствен капитал
67,5
29,7
119
33,8
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни финансови задължения (без лизинг)
135,8
134,5
67,7
144,8
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Финансова рентабилност
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Текущ резултат/оборот + субсидии
-5 %
-2 %
0 %
-2 %
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Собствен капитал/балансова задлъжнялост
50 %
22 %
176 %
23 %
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Резултати за 2000, 2001 и 2002 г., почерпени от годишните отчети за 2001 и 2002 г. на SNCM.
(60)
Капиталовата вноска от 76 милиона евро, както и връщането към рентабилност на дейността, предвиждано още от 2003 г., би трябвало да направят възможно, според френските власти, увеличаването в кратък срок на собствения капитал от нивото му от около 30 милиона евро в края на 2001 г. до 120 милиона евро (2003 г.) и после до […] милиона евро до края на плана (2006-2007 г.). По този начин би трябвало да се намали финансовата задлъжнялост от 145 милиона евро през 2002 г. в размер от […] до […] милиона евро от 2003 до 2005 г. В последните години от плана от компанията се предвижда известно увеличаване на задлъжнялостта за обновяване на един или два собствени кораба.
(61)
Френските власти предоставят и проучване на чувствителността на изчислените резултати по отношение на работните хипотези за трафика по отделните линии. На тази база различните симулации показват, че SNCM би трябвало да намери отново пътя към рентабилността при разглежданите случаи.
4.1.2. Определяне на размера на рекапитализацията
(62)
Методът, приложен от френските власти (62) за определяне на стойността на рекапитализацията, се състои в изчисляване на необходимото финансиране на базата на средното съотношение между собствен капитал и финансови задължения, установено през 2000 г. за пет европейски морски компании. Въпреки различията в отчетите на тези предприятия, средната стойност, възприета от френските власти е 79 %. Френските власти поддържат тезата, че финансовите предвиждания за периода от 2002 до 2007 г. клонят към едно средно съотношение между собствен капитал и финансови задължения от 77 %, със собствен капитал, предвиден да достигне 169 милиона евро през 2007 г. Такова равнище на собствен капитал трябва да се получи чрез рекапитализация със 76 милиона евро и с успешното провеждане на действията, предвидени в плана за преструктуриране.
4.2. Мерки, последващи рекапитализацията от 2002 г.
4.2.1. Предварителни бележки
(63)
Рекапитализацията и планът за преструктуриране от 2002 г. не довеждат до очакваните резултати и от 2004 г. икономическото и финансовото състояние на SNCM силно се влошава. За това влошаване допринасят както вътрешни фактори (социални конфликти, недостатъчно и късно постигане на целите за производителност, загуба на пазарен дял), така и фактори извън SNCM (малка атрактивност на дестинацията Корсика, придобиване на пазарен дял от страна на CFF, управленски грешки от страна на държавата (63) и повишаването на цените на горивата.
(64)
Така текущият резултат на SNCM се установява на - 32,6 милиона евро през 2004 г. и - 25,8 милиона евро през 2005 г. Нетният резултат е - 29,7 милиона евро през 2004 г. и - 28,8 милиона евро през 2005 г.
(65)
Влошаването на икономическото и финансовото състояние на SNCM принуждава френските власти да се освободят от активи извън предвиденото в плана за преструктуриране от 2002 г. и изисквано с решението от 2003 г., както и да открият процедура за търсене на частни партньори.
Таблица 2
Списък на активите, цедирани от SNCM след 2002 г. (64)
Нетен резултат от цесията
Дата
Цесии, предложени в уведомлението от 2002 г. (в евро)
25 165 000
Aliso (заместващ Asco, съгласно Решение от 8.9.2004 г. на Комисията)
[…]
30.9.2004 г.
Napoléon
[…]
6.5.2002 г.
Monte Rotondo
[…]
31.7.2002 г.
Liberté
[…]
27.1.2003 г.
Недвижим имот Schuman
[…]
20.1.2003 г.
Допълнителни цесии, наложени от Комисията в решението ѝ от 9.7.2003 г. (в евро)
5 022 600
SCI Espace Schuman
[…]
24.6.2003 г.
Southern Trader
[…]
22.7.2003 г.
Someca
[…]
30.4.2004 г.
Amadeus
[…]
12.10.2004 г.
CCM
[…] (65)
-
Допълнителни цесии, извършени след решението от юли 2003 г. (в милиони евро)
12,6
Asco
[…]
24.5.2005 г.
Sud Cargos
[…]
15.9.2005 г.
Продажба на апартаменти от имотите на SNCM (заемани преди от персонал на SNCM)
[…]
септември 2003 до 2006 г.
Общо (в милиони евро)
42,385
4.2.2. Мерките след рекапитализацията от 2002 г.
(66)
След открита, прозрачна и недискриминационна процедура за избор (66), в крайна сметка на 13 октомври 2005 г. е подписан договор между държавата, BCP и VT, в много трудни социални и финансови условия. VT е индустриалният оператор на SNCM (28 % участие), а BCP е основният акционер с 38 % участие. Държавата се ангажира, специално по отношение на наетите работници, да остане акционер в компанията с 25 % участие (67). BCP и VT изработват бизнес план за SNCM, който е представен в Европейската комисия на 7 април 2006 г.
(67)
Меморандумът за разбирателство, по смисъла на който 75 % от капитала на SNCM е прехвърлен на частни купувачи, е подписан на 16 май 2006 г. между страните (BCP, VT и CGMF).
(68)
В раздел II на меморандума за разбирателство е предвидено, че CGMF се ангажира да одобри, подпише и освободи изцяло увеличение на капитала на SNCM на обща стойност 142,5 милиона евро.
(69)
След увеличението на капитала е предвидено дружественият капитал на SNCM да се редуцира чрез анулиране на акции, за да се приравни към законоустановения минимум за акционерни дружества, без публично предлагане на акции.
(70)
В допълнение към увеличението на капитала CGMF се ангажира да предостави на разположение на SNCM, под формата на аванс по текуща сметка, сумата от 38,5 милиона евро. Този аванс по текуща сметка, който SNCM ще депозира при секвестър (банка CIC), е предназначен за финансирането на онази част от разходите, наречена „sur générosité“, която ще се получи в допълнение към дължимите суми в приложение на законовите разпоредби и колективните трудови договори при евентуален план за съкращаване на персонал, предприет от новите собственици (68). Изплащането на компенсации освен обезщетенията, получени в приложение на законовите разпоредби и колективните трудови договори, се прави индивидуално и поименно за служители, които са напуснали предприятието и чийто трудов договор е прекратен.
(71)
Вследствие на тези операции раздел III от меморандума за разбирателство предвижда CGMF да отстъпи на частните купувачи акциите си, представляващи 75 % от дружествения капитал на предприятието и […] предназначен за финансиране на онази част от социалния план, която е извън задълженията, произтичащи от законовите разпоредби и колективните трудови договори.
(72)
Раздел III от меморандума за разбирателство предвижда също така съвместно и едновременно емитиране, от страна на купувачите и CGMF, на нови акции за общо 35 милиона евро и апорт по текуща сметка от 8,75 милиона евро от страна на BCP/VT, поставени на разположение на SNCM в зависимост от неговите нужди от парични средства. В параграф III.2.7 от меморандума за разбирателство е предвидено стойността на акциите на CGMF да е равна във всеки един момент на първоначалната им номинална стойност, увеличена с […] % от освободената им номинална стойност, умножено по J/365, където J е броят дни от датата на реализацията, след приспадане на каквато и да е получена сума (например дивиденти). Тези условия не са приложими при възстановяване или правна ликвидация на дружеството.
(73)
Меморандумът за разбирателство (раздел III.5) съдържа клауза за отмяна на цесията на SNCM, която може да се упражни едновременно от купувачите, ако е налице някое от следните събития, доколкото тези хипотези биха могли да поставят под въпрос изпълнимостта на техния бизнесплан и възстановяването на жизнеспособността на дружеството:
-
неприсъждане на договора за възлагане на обществена услуга - обслужване по море на Корсика за периода, започващ на 1-ви януари 2007 г. […],
-
всяко отрицателно решение на Европейската комисия или решение на Първоинстанционния съд или на Съда на ЕО, като отказ за операцията или налагане на условия, оказващи съществено въздействие върху стойността на дружеството, […].
(74)
Раздел VII от меморандума за разбирателство предвижда CGMF да поеме част от социалните ангажименти на SNCM като разходите по взаимноосигурителните дружества на пенсионерите му, на стойност 15,5 милиона евро, считано от деня на прехвърляне на собствеността на дружеството.
(75)
Начините за управление на дружеството са уточнени в раздел IV от меморандума за разбирателство. Предвидено е да се пристъпи към промяна на начина на управление на SNCM, което ще се преобразува в анонимно дружество със съвет на директорите и надзорен съвет. Последният ще се състои от 10, по-късно от 14 члена. Председателството се упражнява преходно от представител на държавата. Ако DSP е присъдено на SNCM, председателят на надзорния съвет ще бъде заместен от представител на BCP. Съветът на директорите има за задача да осигури оперативното управление на SNCM.
(76)
На 26 май 2006 г. френското правителство одобри цесията на SNCM, както и посочените по-горе мерки.
(77)
В светлината на казаното по-горе меморандумът за разбирателство съдържа три вида държавни мерки, които са повод за разследване предвид общностния режим за държавните помощи:
-
цесията на 100 % на SNCM на отрицателна цена от 158 милиона евро (капиталов апорт за 142,5 милиона евро и поемане на осигурителните разходи в размер на 15,5 милиона евро),
-
авансът по текуща сметка от страна на CGMF на стойност 38,5 милиона евро в полза на освободения персонал на SNCM,
-
увеличението на капитала с 8,75 милиона евро, записано от CGMF съвместно и едновременно при внасянето на 26,25 милиона евро, направено от VT и BCP.
5. ОБХВАТ НА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ
(78)
Настоящото окончателно решение касае мерките, предприети от Франция в полза на SNCM след 18 февруари 2002 г., а именно:
-
капиталов апорт на CGMF в SNCM на стойност 76 милиона евро през 2002 г. (от тях 53,48 милиона евро съгласно задълженията за предоставяне на обществена услуга и остатъкът като помощ за преструктурирането),
-
отрицателна продажна цена на SNCM от CGMF на стойност 158 милиона евро,
-
апортна вноска на CGMF от 8,75 милиона евро,
-
ангажирането от страна на CGMF с някои допълнителни социални мерки на стойност 38,5 милиона евро.
(79)
Настоящото решение не касае разглеждането на финансовите компенсации, получени или които ще бъдат получени от SNCM като задължения за обществена услуга за периода 2007-2013 г., които са предмет на друга процедура.
6. ОСНОВАНИЯ ЗА ПРИЕМАНЕТО НА РЕШЕНИЯТА НА КОМИСИЯТА ОТ 2002 И 2006 Г.
6.1. Откриване на официалната процедура за разследване през 2002 г.
(80)
В решението си за откриване на процедурата от 19 август 2002 г. Комисията, като признава на SNCM статуса на предприятие в затруднение, изразява съмненията си по отношение на съвместимостта на мярката, за която е получено уведомление, с критериите, изложени в точка 3.2.2 на насоките от 1999 г., които по това време са в сила.
(81)
Комисията изразява някои съмнения по отношение на плана за преструктуриране, предвид липсата на анализ на причините за загубите на предприятието. В частност Комисията поставя въпроси, касаещи връзката между загубите и задълженията за извършване на обществена услуга, въздействието на политиката на купуване на съдове на SNCM върху баланса му и мерките, предвидени за увеличаване на производителността на предприятието.
(82)
Комисията посочва освен това и някои празноти в плана за преструктуриране, по-точно липсата на конкретни мерки за намаляване на разходите за стоки и услуги и липсата на информация за бъдещата тарифна политика на SNCM.
(83)
Комисията има въпроси и върху основателността на метода на изчисление, използван от френските власти за установяване на стойността на рекапитализацията, както и върху някои хипотези при финансовите симулации.
6.2. Разширяване на официалната процедура за разследване от 2006 г.
(84)
С решението си от 13 септември 2006 г. Комисията решава да разшири официалната процедура по разследване от 2002 г., като обхване мерките, предвидени в рамките на цесията на SNCM към частния сектор.
(85)
Най-напред, предвид поканата на френските власти от 7 април 2006 г. (виж точка 17 от настоящото решение) да проучи част от капиталовата вноска от 2002 г. в светлината на съдебната практика по делото Altmark, Комисията изразява по този повод съмнения по отношение на спазването на условията (в частност второто и четвъртото), поставени от съдията на Общността в посоченото решение (69).
(86)
Ако тази сума бъде квалифицирана като помощ, съвместима с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, Комисията счита, с решението си от 2006 г., че новият размер на помощта, който трябва да се пресметне в светлината на насоките за държавните помощи за преструктуриране, ще бъде 15,81 милиона евро. Доколкото размерът на помощта за преструктуриране е чувствително по-нисък от заявения през 2002 г. и одобрен през 2003 г., Комисията изразява съмнение дали е целесъобразно да се поддържа целия обем компенсаторни мерки за минимизиране на ефекта върху конкурентите, наложен на SNCM с решението от 2003 г.
(87)
Комисията изразява съмнения и дали се спазват условията, наложени с решението от 2003 г., а именно принципът за price leadership и броят на ротациите по линиите за Корсика.
(88)
Колкото до отрицателната цена за продажба на SNCM, Комисията се съмнява, че принципът на частния инвеститор, действащ в условията на пазарна икономика, е в съответствие с рекапитализацията от страна на държавата, предшестваща продажбата на SNCM. В частност Комисията се съмнява във валидността на изчисленията на разходите за ликвидация, които държавата-акционер би трябвало да плати в случай на ликвидация на SNCM.
(89)
Комисията подлага на съмнение факта, че финансовите мерки могат да се обосноват в съответствие с насоките на Общността за помощите за оздравяване и преструктуриране.
(90)
Тя има съмнения освен това, че втората рекапитализация от 8,75 милиона евро, с оглед на спазване на принципите на едновременност между частния и публичния инвеститор и идентичността на условията за извършване по смисъла на съдебната практика.
(91)
Комисията се съмнява и във факта, че допълнителните социални мерки от 38,5 милиона евро в помощ на лицата може да донесат косвено предимство за предприятието. Тя подчертава и риска от противоречие, ако допълнителните обезщетения при уволнение се разглеждат като част от рисковете за разумния инвеститор.
7. ПОЗИЦИЯ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
7.1. Относно рекапитализацията от 2002 г.
7.1.1. За размера от 53,48 милиона евро в светлината на съдебната практика по делото Altmark
7.1.1.1. Спазването на четирите критерияAltmark
(92)
В кореспонденцията си от 7 април 2006 г., както и в рамките на коментарите, направени след решението от 2006 г., френските власти приканват Комисията да констатира, че поради естеството си на „компенсация за обществена услуга“ за периода 1991-2001 г., част от увеличението на капитала през 2002 г., а именно 53,48 милиона евро, не представляват държавна помощ в светлината на съдебната практика по делото Altmark, считайки, че в конкретния случай четирите условия, установени в посочената съдебна практика, са изпълнени.
(93)
Колкото до второто условие Altmark, френските власти подчертават, че по смисъла на решението по делото Altmark само параметрите за изчисление трябва да се установят предварително, обективно и прозрачно. Те уточняват, че сумата от 53,48 милиона евро е платена през ноември 2003 г. на базата на параметри, фиксирани предварително за въпросния период (1991-2001 г.) (70).
(94)
Според Франция фактът, че изплащането на преизчислението за недостатъчно компенсиране идва a posteriori, не поставя под съмнение заключението ѝ, че параметрите, на базата на които е изчислена компенсацията от 53,48 милиона евро, са изработени по обективен и прозрачен начин преди изпълнението на задачите по обществената услуга.
(95)
Колкото до четвъртото условие Altmark, френските власти смятат, че то визира характеристиките на предприятие, извършващо обществена услуга, което отговаря на квалификацията за средно добро управление, но не е свързано по никакъв начин с каквото и да е изискване за минимална или средна рентабилност на въпросното предприятие.
(96)
По този повод френските власти смятат, че SNCM може да се възползва от „презумпция за добро управление“ за периода от 1991 до 2001 г. и че никаква „презумпция за лошо управление“ не може да се извлече само от факта за претърпени финансови загуби в периода 1991-2001 г. Според френските власти загубите на SNCM не би трябвало да се приписват на лошо управление, а на липсата на гъвкавост в подписаните споразумения през 1991 г. и 1996 г., както и на внезапния срив на историческия пазар на тази компания, дължащ се на преминаването от монополно положение към една силно конкурентна среда. SNCM се е държала като средно добре управлявана компания.
(97)
Франция подчертава, че публичният оператор е единственото предприятие, способно да поеме тези задължения за годишна регулярност и честота на услугата въпреки появата през 1996 г. на частен оператор, който експлоатира само няколко линии и то само през върховия сезон. Т.е. няма предприятие stricto sensu, чиито разходи да служат за сравнение при определяне дали равнището на компенсациите, дадени на SNCM, е надвишавало или не необходимите разходи за изпълнението на задълженията за обществена услуга. Деликатно е според френските власти да се прави сравнение между структурата на разходите на SNCM и тази на другите морски компании, предвид спецификата на дейността ѝ и на пазара, на който тя оперира.
(98)
Въпреки практическата невъзможност да се намери предприятие, което да бъде база за сравнение за този период, Франция смята, че е положила усилия да представи по време на срещите с Комисията през 2005 и 2006 г. обективни и аргументирани данни, позволяващи да се определи характерът на SNCM като „средно предприятие, добре управлявано и подходящо оборудвано“ и да се констатира, че четвъртият критерий от решението по делото Altmark е изпълнен (71).
(99)
Франция смята освен това, че сравнение, основаващо се на разполагаеми данни относно структурата на разходите на CFF и на SNCM, няма да обори презумпцията за добро управление на SNCM, преди всичко, защото то не би отчело една съвсем непренебрежима част от разходите за дейността по обществената услуга, която засяга превоза на товари.
(100)
Франция твърди, че в случай като този е позволено да се смята, че съдебната практика, довела до решението Altmark (конкретно решението по делото Ferring) трябва да се разбира единствено като проверка за отсъствие на свръхкомпенсация. По този повод френските власти твърдят, че дадените субсидии не надвишават действителните разходи на SNCM, произтичащи от задължението за извършване на обществената услуга, както Комисията е отбелязала в решението си от 30 октомври 2001 г. (72)
(101)
Накрая, френските власти твърдят, че фактът, че решението по делото Altmark се прилага към договора за DSP за 2002-2006 г., трябва да разсее съмненията относно приложимостта на тази съдебна практика към компенсациите за извършване на обществена услуга в периода от 1991 до 2001 г. Според Франция компенсациите, дадени през 1991-2001 г. и от 2002 до 2006 г., са от същото естество, доколкото параметрите за тяхното определяне, а именно тежките изисквания за извършването на обществената услуга, наличието на само едно предприятие, способно да я поеме, и схемата на експлоатационните разходи, са идентични.
(102)
В заключение Франция е на мнение, че наличието на задължения за извършване на обществена услуга в комбинация с отсъствието на свръхкомпенсация за периода 1991-2001 г., потвърждава спазването на четирите условия Altmark.
7.1.1.2. Съвместимост на сумата от 53,48 милиона евро по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО
(103)
Ако Комисията заключи, че тази интервенция представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, френските власти смятат, че тази автономна и независима мярка от плана за преструктуриране от 2002 г. е съвместима с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, като тази база за съвместимост не е оспорена от Съда в решението му от 2005 г.
(104)
Френските власти наблягат на факта, че в този типичен случай въпросната сума е мярка, която не би трябвало да се разглежда в светлината на насоките за помощи за преструктуриране от 1999 г. или от 2004 г. и по-точно, не би трябвало да се взема предвид, когато се оценяват условията, наложени в плана от 2002 г. Действително, според Франция, насоките за помощи за преструктуриране от 2004 г. (точка 68) не биха могли да аргументират включването на 53,48 милиона евро в помощите за преструктуриране.
(105)
По този повод Франция твърди, че сумата от 53,48 милиона евро за компенсации на разходите по изпълнение на обществената услуга за периода от 1991 до 2001 г. не е мярка, отпусната по време на преструктурирането, независимо дали става въпрос за плана за преструктуриране, представен през 2002 г. или неговата актуализация, а мярка, която предшества въпросните планове за преструктуриране. Освен това френските власти доказват, че мярка, чиято цел е да компенсира разходите, тежащи върху предприятия, задължени да извършват обществена услуга, няма характера на помощ за преструктуриране, така както тя е дефинирана в насоките.
(106)
Френските власти смятат, че дори ако тази сума е била нотифицирана в рамките на обща финансова инжекция като помощ за преструктуриране, Комисията не е обвързана с квалификациите, приети от държавите-членки и че напротив, тя би трябвало, ако случаят е такъв, да преквалифицира дадена мярка като непредставляваща държавна помощ или обратното, да квалифицира една държавна мярка като помощ, дори ако въпросната държава-членка не я е представила по този начин.
7.1.2. За остатъка, за който е получено уведомление като помощ за преструктуриране
(107)
В светлината на предходното, Франция смята, че ако сумата от 53,48 милиона евро е преценена като несъдържаща елементи на помощ или е квалифицирана като помощ, съвместима по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, размерът на помощта, която трябва да се разглежда като помощ за преструктуриране по смисъла на уведомлението от 2002 г., ще бъде вече не 76 милиона евро, а 15,81 милиона евро.
7.2. За мерките след рекапитализацията от 2002 г.
(108)
Франция припомня, в самото начало, че сериозността на социалните движения от 2004/2005 г. и влошаването на икономическото и финансовото състояние на SNCM са принудили държавата-акционер да лансира през януари 2005 г. процедура за избор на частни инвеститори и да предприеме спешни мерки (конкретно цесията на Asco и на участието в Sud Cargos (73).
7.2.1. За отрицателната цена на цесията на SNCM
(109)
Съгласно съдебната практика на Общността в тази област френските власти приканват Комисията да отчете, че отрицателната цена на цесията на SNCM от 158 милиона евро не съдържа никаква мярка, която би могла да се окачестви като помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, доколкото френската държава се държи като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(110)
Още в началото Франция обръща внимание, че крайната цена от 158 милиона евро, която е по-ниска от отрицателната цена, първоначално поискана от купувачите на базата на техния одит на SNCM, е резултат от преговори за прехвърляне на контрола, проведени в рамките на открита, прозрачна и недискриминационна процедура, и в този смисъл цената наистина е пазарна.
(111)
Франция смята, че доколкото търсенето на частен партньор за SNCM е извършено в рамките на открита, прозрачна и недискриминационна конкурентна процедура, чийто резултат е приемането на най-добрата оферта, цената на цесията е пазарна.
(112)
Според френските власти цесията, извършена на отрицателна цена от 158 милиона евро, се е осъществила при най-благоприятни за държавата условия и в съответствие със съдебната практика на Общността и практиката на решенията на Комисията, и не съдържа никакъв елемент на помощ. В действителност, Франция смята, че тази отрицателна цена е по-ниска от разходите за ликвидация, която държавата би трябвало да понесе при ликвидация на дружеството.
(113)
Това заключение се налага и при прилагане на съдебната практика на Съда на Европейските общности (наричана по-долу съдебна практика по делото Gröditzer (74) и с резултата от анализа на действителните ликвидационни разходи на SNCM (решение по делото ABX (75)).
(114)
По отношение на първия метод, базирайки се на съдебната практика по делото Gröditzer, Франция твърди, че това решение би потвърдило оценката на Комисията в нейното решение от 8 юли 1999 г., според което „само ликвидационната стойност […] на активите, […], трябва да се счита като стойност на ликвидацията“ (76).
(115)
По този повод докладите на CGMF (77) и Oddo-Hastings (78) оценяват ликвидационната стойност на активите на минимум […] милиона евро към 30 септември 2005 г. (79).
(116)
В резултат, доколкото държавата като собственик-акционер на едно дружество е отговорна за неговите задължения само до размера на ликвидационната стойност на неговите активи (съдебна практика по делото „Hytasa“ (80)), Франция твърди, че ликвидационната стойност на активите на компанията, изчислена на минимум […] милиона евро, е по-висока от отрицателната цена за прехвърляне от 158 милиона евро.
(117)
По втория метод Франция посочва, че той произтича от решение на Комисията относно държавната помощ, дадена от Белгия в полза на ABX Logistics, където Комисията разглежда една отрицателна цена за прехвърляне, имаща, както и в случая, характер на пазарна цена, като я сравнява с разходите, които държавата-акционер действително би понесла в рамките на една ликвидация по споразумение или по съдебен път, определени от експерт - независимо трето лице. Според Франция Комисията признава в това решение валидността на определен брой разходи, произтичащи от действие за попълване на пасивите, поискано от страна на кредиторите, или от ликвидацията за други клонове на групата, ликвидираща филиала си.
(118)
Въз основа на докладите CGMF и Oddo-Hastings, френските власти смятат, че съвкупността от действителните разходи, които Френската република би понесла като акционер, възлизат между […] и […] милиона евро към 30 септември 2005 г.
(119)
Този метод отчита риска, който френската държава би понесла, ако получи покана да „запълни пасива“, ако съдът сметне, че е фактически управител на SNCM. Френските власти смятат, че рискът от действие за запълване на пасива не може да се пренебрегне, особено при наличието на прецедент в Касационния съд на Франция (81). В няколко писма до Комисията френските власти поддържат, че възможността държавата да бъде осъдена от национален съдия да запълни пасива на предприятието, което управлява, е сценарий повече от възможен, и че това би трябвало да се отчете при изчисляването на реалната стойност на една евентуална ликвидация на SNCM.
(120)
Към 30 септември 2005 г. остатъчната сума от активите на SNCM (или […] милиона евро) би била, след изплащане на привилегированите задължения, […] милиона евро. Другите елементи на тази сума, отчетени като действие за запълване на пасива към държавата, включват разходите по прекратяването на основните експлоатационни договори, свързани с прекратяването на условията по лизинга на корабите и изплащането на негарантираните задължения, което ще доведе до недостатъчност на активите от […] милиона евро. Френските власти смятат, че държавата ще бъде осъдена да поеме от […] до […] % от тази сума.
(121)
Освен това френските власти смятат, че поради връзката си със SNCM и според друга френска съдебна практика (82), ликвидацията на предприятието би дала основание на съдията да нареди изплащане на щети и лихви на служителите. Тази съдебна практика дава основание на френските власти да смятат, че е повече от възможно един съдия да определи стойността на допълнителните обезщетения на базата на обезщетенията, които биха били изплатени в рамките на социален план, предложен преди ликвидацията.
(122)
Прилагайки към този случай съдебната практика по делото Aspocomp, Франция смята, че държавата би трябвало да плаща допълнителни обезщетения за уволнение на обща стойност между […] и […] милиона евро, което би довело in fine до една обща стойност на ликвидацията за сметка на държавата между […] и […] милиона евро.
(123)
Анализът на действителните разходи, които държавата-акционер би понесла показва, че разходите за държавата при продажба на SNCM на отрицателна цена от 158 милиона евро са по-ниски от тези, които би понесла при ликвидация на предприятието по съдебен път.
(124)
В заключение френските власти смятат, че тази сума не би могла да бъде квалифицирана като държавна помощ.
7.2.2. За съвместната капиталова вноска на акционерите
(125)
Франция смята, че чрез това поемане на дялове тя се е държала като разумен инвеститор защото, от една страна, се е намесила едновременно и миноритарно заедно с BCP и VT, и от друга, това участие се е ползвало с изплащане във вид на фиксиран капитал от […] % годишно, което освобождава държавата от риска за изпълнението на бизнес-плана. Франция доказва, че този показател на рентабилност е удовлетворяващ за един частен инвеститор (83). Тя уточнява обаче, че няма да се дължи никакво изплащане при възстановяване или ликвидация по съдебен път на SNCM или при упражняването на разтрогващата клауза от страна на новите собственици.
7.2.3. За допълнителните социални мерки (помощ за персонала)
(126)
Франция смята, като се позовава на практиката на решенията на Комисията, конкретно по преписката SFP - Société française de production (84), че това финансиране е помощ за персонала, от която не се възползва предприятието. Прилагането, благодарение на публични фондове, на допълнителни социални мерки в полза на уволнените служители, без тези мерки да освобождават работодателя от нормалните му задължения, произтичат от социалната политика на държавите-членки и не представляват държавна помощ.
7.2.4. Заключение
(127)
Ако Комисията следва да квалифицира като държавна помощ всички или част от новите мерки, Франция обръща внимание на Комисията върху факта, че новите мерки, като осигуряват възстановяването на жизнеспособността на SNCM, ще направят възможно продължаването на конкуренцията на въпросните пазари и по-специално на пазара за транспортно обслужване на Корсика. Този елемент, според Франция, е един от принципите на насоките на Общността при оздравяване на изпаднало в затруднение предприятие, както е посочено от Комисията в настоящата преписка (параграф 283 от анулираното ѝ решение), така и от Съда в неговото решение от 15 юни 2005 г. В частност, последният би припомнил, че Комисията може да прецени, при упражняването на големите си правомощия за оценка, че присъствието на дадено предприятие е необходимо за предотвратяване на зараждането на една силна олигополитическа структура на въпросните пазари.
(128)
Относно определянето на евентуални компенсаторни мерки за минимизиране на ефекта върху конкурентите, които да бъдат наложени на SNCM, Франция подсказва на Комисията да се съобрази със структурата на пазара. Така например свиването на капацитета на SNCM ще доведе до засилване на позицията, и без друго доминираща, на CFF на пазара на транспортни услуги за Корсика (85).
(129)
Според френските власти планът за преструктуриране, заедно с актуализацията му, съответства на критериите за съвместимост, формулирани от Комисията в насоките си от 1999 и 2004 г. Комплексът от мерки, изложен в контекста на приватизацията на SNCM, ще позволи възстановяването в дългосрочен план, още от края на 2009 г., на жизнеспособността на SNCM и ще бъде ограничен до необходимия минимум за това възстановяване на жизнеспособността.
7.3. За вдигането на рестрикциите, наложени с анулираното решение от 2003 г.
(130)
Френските власти припомнят, от една страна, че всички условия, наложени с решението от 2003 г., са били приведени в действие и спазвани през периода 2003-2006 г. От друга страна, френските власти смятат, че тези мерки вече не са необходими за предотвратяване на изкривяването на конкуренцията и че тяхното поддържане ще противоречи на принципа за пропорционалност по отношение на ограничаването на размера на помощите за преструктуриране, редуцирани до 15,81 милиона евро. По-специално френските власти смятат, че е целесъобразно премахването на условията, които все още биха намерили приложение, конкретно касаещите забраната за модернизация на флота на SNCM, спазването на принципа за price leadership по отношение на тарифите и поддържането на определена честота на курсовете.
8. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
8.1. Относно решението за откриване на официална процедура за разследване от 2002 г.
8.1.1. Забележки на Corsica Ferries (CFF)
(131)
Като оспорва най-напред, че SNCM е предприятие в затруднение по смисъла на насоките (86), CFF се съмнява в капацитета нa SNCM да стане рентабилно по несубсидираните си линии. CFF констатира, че противно на обявеното в плана за преструктуриране (87), Ливорно все още се обслужва.
(132)
По въпроса за съкращаването на разходите, CFF съжалява, че няма достъп до някои елементи от плана за преструктуриране, по отношение на който неговите представители са изразили критики (88).
(133)
CFF е на мнение, че изчисленията на френските власти за сумата 76 милиона евро са чисто фиктивни (89), а съотношението между собствен капитал и финансови задължения, фиксирано от френските власти на 79 %, му се вижда преувеличено (90). Относно дяловете на SNCM, CFF отбелязва, че някои филиали не са полезни за дейностите на морската компания (91).
(134)
В заключение, според CFF, проектът за помощ се стреми да заобиколи регулирането на каботажа и да обезсмисли тръжната процедура, обявена за обслужването на Корсика от Марсилия. CFF настоява да не се допусне предвижданата помощ да доведе до по-агресивно търговско предлагане от страна на SNCM. То предлага помощта за преструктуриране да се одобри едва за 2007 г. и само в случай, че SNCM загуби следващия търг през 2006 г. - единственият сценарий, който наистина би поставил публичната морска компания в затруднение.
8.1.2. Забележки на групата Stef-TFE (92)
(135)
Групата Stef-TFE посочва, че участието на SNCM в CMN трябва да се разглежда като чисто финансови активи. Според групата Stef-TFE, CMN и SNCM са независими и в конкуренция за линиите, които не са с отправна точка Марсилия, дори ако тези две компании са съвместни изпълнители по договора за предоставяне на обществена услуга.
(136)
Писмото посочва, че групата Stef-TFE би се ангажирала „да откупи, изцяло или на части, а за предпочитане всички дялове на SNCM в CMN“, чиято стойност по нейна преценка е между 15 и 17 милиона евро, ако Комисията прецени в условията, които би могла да наложи в крайното си решение, че „подобна цесия е необходима за уравновесяване на плана за преструктуриране“.
8.1.3. Мнения на представителите на местните общности
(137)
Кметът на Марсилия, председателят на генералния съвет на Bouches-du-Rhône и председателят на регионалния съвет на Provence-Alpes-Côte d’Azur подчертават икономическото значение на SNCM за регионалната икономика.
(138)
Председателят на регионалния съвет на Provence-Alpes-Côte d’Azur добавя, че условията, с които планът за преструктуриране на SNCM би гарантирал жизнеспособността на предприятието, му се струват цялостни.
(139)
Председателят на Изпълнителния съвет на Асамблеята на Корсика е представил дебати на тази асамблея от 18 декември 2002 г., при които Асамблеята на Корсика е изказала „благоприятно мнение“ за проекта за рекапитализация на SNCM.
8.1.4. Мнение на Службата по транспорт на Корсика
(140)
Службата по транспорт на Корсика (Office des Transports de Corse) (OTC) (93) подчертава, че на обявената тръжна процедура за договор за възлагане на обществена услуга е била представена една-единствена оферта, тази на групата CMN и SNCM. Загрижена за поддържането на сигурна и качествена транспортна услуга, местната общност на Корсика е включила в своя договор финансови механизми за компенсация или корекция, в зависимост от ефективността и сигурността на услугите. Освен това се напомня, че териториалната общност на Корсика е взела предвид развитието на предлагането от 1996 г. при обслужването от пристанищата на континентална Франция, за да не ограничи задълженията за извършване на обществена услуга само до обслужването от Марсилия.
(141)
OTC отбелязва също, че SNCM е единствената компания, способна да отговори на изискванията по договора с оглед превоза на пътници и изчезването ѝ „ще доведе незабавно до значително намаление на услугите“. Припомня също така и тежестта на SNCM в икономиката на Корсика.
8.2. Относно решението за разширяване на процедурата от 2006 г.
8.2.1. Мнение на Corsica Ferries (CFF)
(142)
CFF подчертава значението на въпросните финансови суми, техния диспропорционален характер по отношение на оборота на SNCM и факта, че са били изплатени на SNCM преди Комисията да се произнесе за квалификацията им по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(143)
CFF обръща внимание на Комисията върху факта, че подкрепата на френската държава за SNCM има стратегически характер за развитието на CFF. Тези неразрешени мерки ще позволят на SNCM да води твърде агресивна тарифна политика по линиите, на които CFF е позиционирано от 10 години и където, за първи път от своето навлизане, то ще загуби пазарни дялове.
(144)
CFF смята, че има алтернативи на присъствието на SNCM по всички тези линии, с DSP или без DSP, които биха дали редица предимства както на SNCM, така и на конкуренцията изобщо. Относно DSP (94), CFF смята, че SNCM трябва да съкрати своето предлагане по линиите, обслужвани в рамките на DSP, за да се предотврати злоупотреба с доминиращото му положение на този пазар, да се избегнат нови инвестиции и да се задейства социален план, ограничен до 120 сезонни работни места, без да е необходимо да се прекратяват безсрочни договори, което е по-скъпо. По отношение на линиите извън DSP, CFF предлага SNCM да изтегли един сезонен кораб.
8.2.1.1. Относно рекапитализацията от 2002 г.
(145)
Относно сумата от 53,48 милиона евро, CFF се съмнява в евентуално двойно броене при изчисляването на компенсацията от 787 милиона евро, разрешена с решение на Комисията от 2001 г.
(146)
CFF смята, че въпреки че съдебната практика по делото Altmark е последваща спрямо подписването на DSP, компенсациите, изплатени в рамките на обществената услуга, трябва да се разглеждат в светлината на критериите, установени с посочената съдебна практика. По този повод CFF смята, че с изключение на първия, критериите Altmark не са изпълнени.
(147)
По отношение, в частност, на четвъртия критерий Altmark, CFF споделя съмненията на Комисията относно факта, че SNCM може да бъде счетена за добре управлявано и подходящо оборудвано предприятие. По този повод CFF обръща внимание на Комисията върху факта, че близо 50 % от загубите на SNCM са концентрирани в годините 2000 и 2001, което навежда на мисълта, че загубите на SNCM не биха могли да се дължат само на задълженията за обществена услуга.
(148)
Колкото до възможността тази сума да се разглежда в светлината на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, CFF смята, че Съдът би приканил Комисията за оценка, която би се ограничила до квалифицирането на тази сума като помощ, а няма да я аргументира по смисъла на споменатия член. Комисията ще бъде длъжна да провери дали тази сума не е прекомерна в сравнение със свръхразходите, породени от задълженията за извършване на обществена услуга.
8.2.1.2. Относно мерките, последващи рекапитализацията от 2002 г.
(149)
Относно тръжната процедура за цесията на компанията, CFF смята, че тя не е напълно прозрачна, доколкото избраното предприятие, в случая BCP, вече не е в оперативното ръководство на SNCM, отстъпвайки мястото си на групата VT. Освен това финансовите условия са станали много по-благоприятни за придобиващите и CFF се съмнява в принципа на равнопоставеност при третирането на инвеститорите, който би трябвало да е водещ за цялата операция.
(150)
Относно отрицателната цена на цесията от 158 милиона евро, CFF се съмнява в прилагането, в този случай, на критерия за разумния инвеститор в условията на пазарна икономика. От друга страна, CFF се пита дали може да се смята, че въпросната операция е проведена от държавата успоредно със значителната и едновременна интервенция на частните оператори при сравними условия, след като държавата е рекапитализирала компанията преди съвместната рекапитализация на акционерите и новия план за преструктуриране. От друга страна, CFF смята, че предвид тежките финансови условия в SNCM, разумният инвеститор би се намесил по-рано, за да не се обезцени инвестицията му (95).
(151)
CFF смята, че сравнението с „ABX Logistics“ не е подходящо. Освен факта, че обстоятелствата по това дело не са приложими към конкретния случай, CFF подчертава един значителен принос на бенефициера на помощите в това дело, какъвто явно не е случаят с SNCM. Освен това според CFF, решението на Комисията от 2006 г. не би взело предвид разходите, свързани с риска от съдебни действия в рамките на една ликвидация на засегнатото предприятие. По този повод CFF смята, че националната съдебна практика, на която се позовава Франция, за да оправдае разходите, които биха били свързани с ликвидацията на SNCM, не е приложима към конкретния случай (96).
(152)
CFF смята, че прилагането на съдебната практика на Общността по делата „Gröditzer“ и „Hytasa“ към конкретния случай може само да доведе до заключението, че държавата не се е държала като частен инвеститор, доколкото съгласно тази съдебна практика капиталовата вноска на държавата е свързан с продажбата на 75 % от участието ѝ в SNCM, намалявайки перспективите за възвръщаемост от тях.
(153)
Накрая, CFF смята, че сравнението между разходите за ликвидация и разходите за рекапитализация трябва да отчете стойността на активите, които и в двата случая се прехвърлят на купувача. CFF смята, че стойността на прехвърлените активи варира между 640 милиона евро и 755 милиона евро (97), предвид пазарната стойност на флотата, използвана от SNCM, която CFF оценява между 644 и 664 милиона евро през август 2006 г.
(154)
По отношение на оценката на мерките, последвали рекапитализацията от 2002 г. като помощ за преструктуриране, CFF смята че, ако SNCM отговаря на условията за предприятие в затруднено положение според насоките от 2004 г. в периода, предшестващ първата рекапитализация със 142,5 милиона евро, тази квалификация става твърде спорна за периода, предшестващ второто увеличение на капитала с 8,75 милиона евро, доколкото собствения капитал на предприятието е възстановен.
(155)
Относно жизнеспособността на предприятието, CFF подчертава, че продажбата на SNCM е частична и не е неотменяема предвид разтрогващите клаузи, договорени с купувачите. Тези елементи са важни елементи на несигурност по отношение на волята и капацитета на купувачите да изправят на крака SNCM и още в началото „ипотекират“ перспективите за трайна жизнеспособност на предприятието. CFF посочва, че противно на изискванията в насоките от 2004 г., френските власти не са предвидили изоставянето на дейности, които ще останат на загуба дори след преструктурирането (98). CFF изразява своя скептицизъм по отношение на плана за съкращаване на разходите при положение, че флотата на SNCM ще се увеличи (99) и на плана за съкращаване на персонал в светлината на провала на социалния план от 2002 г.
(156)
CFF изразява съмненията си по повод факта, че новите помощи ще са ограничени до минимум, поради липсата на яснота за това какво покриват социалните разходи, от една страна, и от друга, поради съдържанието на протокола от Общото събрание на SNCM от 28 април 2006 г., откъдето е видно, че част от тези помощи биха покрили загубите от дейността на дружеството през 2006 и 2007 г. CFF смята също така че купувачите на SNCM не допринасят съществено за преструктурирането на предприятието.
(157)
За да се предотврати нежелано изкривяване на конкуренцията, CFF смята, че е необходимо да се преразгледат и уточнят компенсаторните мерки, наложени на SNCM през 2003 г., както и да се добавят нови, свързани с редуцирането на присъствието на SNCM на пазара (100). CFF смята, че част от мерките наложени на SNCM с решението от 2003 г. не са били спазени (101).
(158)
Относно естеството на втората рекапитализация от 8,75 милиона евро, CFF смята, че извън едновременността на публичната и частната инвестиция, частната интервенция трябва да бъде значителна и реализирана при сравними условия, така че да се оправдае интервенцията на държавата. В конкретния случай тези две условия не са удовлетворени. От една страна, участието на купувачите, тясно свързано с първото увеличение на капитала от 142,5 милиона евро, не е значително. От друга страна, интервенцията на купувачите не е извършена при сравними условия с тези на държавата поради разтрогващите клаузи и очакваната рентабилност от миноритарното участие на CGMF.
(159)
Относно социалните мерки на стойност 38,5 милиона евро, CFF оспорва квалификацията на тази сума като помощ за персонала. В действителност, макар да е вярно, че тази сума е в полза пряко на служителите на SNCM, CFF подчертава, че тази мярка може да генерира непряк положителен ефект за SNCM, конкретно по отношение на успокояването на социалния климат.
8.2.2. Забележки на STIM d’Orbigny (Groupe Stef-TFE)
8.2.2.1. Относно рекапитализацията от 2002 година
(160)
STIM подчертава, че с изплащането на сумата от 53,48 милиона евро като компенсации за извършването на обществена услуга, държавата компенсира SNCM два пъти за едни и същи задължения за извършване на обществена услуга. Освен това STIM смята, че това плащане не отговаря на условията, установени от съдебната практика по делото Altmark.
(161)
Що се отнася по-конкретно до второто и четвъртото условие Altmark, STIM оспорва, от една страна, съществуването на параметри, предварително определени по обективен и прозрачен начин, и от друга страна, сравнимостта на съответните дялове на SNCM и на CMN за периода 1991-2001 г. (102) и претендира в тази връзка, че предоставените на Комисията данни са били явно изкривени (103).
8.2.2.2. Относно мерките, последващи рекапитализацията от 2002 година
(162)
Относно отрицателната цена на цесията от 158 милиона евро, STIM смята, че тази цена не е пазарната цена, получена в резултат на открита и недискриминационна конкурентна тръжна процедура, тъй като рекапитализацията е извършена при условия, различни от тези, които по принцип трябва да ръководят един частен инвеститор. STIM счита, че преоцененият счетоводен нетен актив би позволил, в най-лошия случай, ликвидация без разходи за държавата, дори печалба от ликвидацията, че цената на цесията е смешна по отношение на стойността на дружеството (оценено от STIM на 350 милиона евро) и че помощта не е пропорционална на нуждите на дружеството.
(163)
STIM привлича вниманието на Комисията върху преувеличения характер на разтрогващата клауза за прехвърлянето към частния сектор.
(164)
Най-накрая, STIM оспорва обосноваването на продажбата на отрицателна цена, основаващо се на хипотезата за социално трудна ликвидация, което е малко реалистично.
(165)
Относно втората рекапитализация от 8,75 милиона, STIM смята, че тази капиталова вноска не спазва принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, предвид недостатъчните гаранции за възвръщаемост на инвестицията. STIM оспорва аргумента, приведен във връзка с едновременността на частната и публичната инвестиция, за да се отрече квалифицирането на тази вноска като държавна помощ. Една такава едновременност, доколкото е установена, представлява само показател и сама по себе си не би могла да бъде критерий за квалифициране (104). STIM твърди, че тази вноска съставлява гаранция, дадена на купувачите от страна на френското правителство, че SNCM ще получи DSP за обслужването на Корсика.
(166)
Относно сумата от 38,5 милиона евро за помощ за персонала, STIM смята, че тази сума цели в действителност да даде средства на SNCM, с които то да спази някои основни аспекти от плана за възстановяване, представен на Комисията, които не са били изпълнени, а именно намаляване на персонала.
8.2.2.3. Относно съвместимостта с насоките от 2004 г.
(167)
STIM e на мнение, че получените от SNCM помощи не са ограничени до минимума. Приносът на SNCM и на купувачите към плана за преструктуриране е недостатъчен по отношение на условията, наложени в насоките от 2004 г. и не е ясно дали положението на SNCM е изключително дотолкова, че да оправдае по-малък собствен принос. Освен това STIM подчертава непропорционалния характер на помощите, отпуснати през 2006 г., доколкото те са позволили на SNCM да формира резерви за покриване на бъдещи загуби. Най-накрая, фактът, че SNCM не е предвидило продажбата на активи, които не са необходими за оцеляването на дружеството, противоречи на изискванията, наложени от насоките от 2004 г.
(168)
STIM счита, че изплатените суми са били изплатени в нарушение на принципа на единство, залегнал в насоките от 2004 г. Влошаването на финансовото състояние на дружеството, както и социалните конфликти, не биха могли да се анализират като изключителни и непредвидени обстоятелства, за които дружеството не носи отговорност.
(169)
Следователно STIM изисква допълнителни компенсации на стойност половината от внесените помощи, или 98,25 милиона евро чрез продажбата на допълнителен кораб, както и на преките и косвените участия на SNCM в CMN. В тази връзка, STIM твърди, че тези участия не са стратегически по смисъла на насоките за държавните помощи за преструктуриране, тъй като те не са „от жизненоважно значение за оцеляването на дружеството“, нито имат характера на неотчуждаем актив.
(170)
STIM изтъква също така че предполагаемото взаимодействие между SNCM и CMN не съществува, доколкото SNCM няма действителна роля в управлението и развитието на CMN. STIM подчертава, че споразумението на акционерите, свързващо двете дружества не съществува от 15 март 2006 г., когато то е било прекратено от CMN, както е било установено от Апелативния съд в Париж.
8.2.3. Забележки на SNCM
(171)
SNCM е предало на Комисията преписка, съдържаща преглед на неговото икономическо и конкурентно положение, придружено от правно мнение, в което се оценява, в случай на процедура за ликвидация, рискът от съдебна квалификация на намесата на държавата в качеството ѝ на фактически управител на компанията през периода, предшестващ приватизацията.
(172)
В резултат на запитването от SNCM, кабинетът […] стига до заключението, че на базата на документите на дружеството, допълнени с кореспонденцията, оценките и протоколите на контролните органи, френската държава […] (105) (106) (107). Освен това докладът подчертава, че […] (108). Най-накрая, същият доклад отбелязва, че е […].
(173)
На тази база експертът на SNCM прави заключение, че е много вероятно качеството на фактически управител на френската държава да е било отбелязано от Търговския съд в Марсилия.
(174)
Освен това видно е от фактите, установени от доклади на Сметната палата, че грешките в управлението, в които носи отговорност френската държава (109), фактически управител на SNCM, са допринесли за недостига на активи, установен от SNCM. Щетите, резултат от грешките в управлението на държавата, възлизат на […].
(175)
В този контекст, според експерта на SNCM, осъждането на френската държава да поеме изцяло или отчасти недостига на активи в рамките на процедура по запълване на пасива е без никакво съмнение, предвид изключително силната намеса на държавата в управлението на SNCM, на очевидните ѝ грешки в управлението и на обхвата на нейните финансови ресурси.
(176)
На базата на съответната съдебна практика експертът на SNCM прави заключение, че ако SNCM е било ликвидирано, държавата без никакво съмнение би била осъдена да поеме за своя сметка всички социални задължения на SNCM. Това би довело до поемане от страна на държавата-акционер на една част, оценена между […] и […] % от установения недостиг на активи (или между […] и […] милиона евро). Вследствие на това, решавайки да приватизира SNCM, като предварително подсили неговия собствен капитал със сумата от 158 милиона евро, френската държава се е държала като разумен инвеститор.
9. КОМЕНТАРИ НА ФРАНЦИЯ ОТНОСНО ЗАБЕЛЕЖКИТЕ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
9.1. Коментари на Франция относно забележките на заинтересованите страни по въпроса за решението за откриване на официална процедура за разследване от 2002 г.
9.1.1. Относно забележките на Corsica Ferries
(177)
Френските власти са посочили, че някои от представените от CFF данни относно предложението на SNCM са неточни.
(178)
Френската държава смята, противно на твърденията на CFF, че планът за преструктуриране е бил изготвен по такъв начин, че да позволи възстановяването на SNCM в най-кратки срокове и да създаде условия за неговата жизнеспособност в средносрочен и дългосрочен план. Френските власти напомнят, че важна част от програмата за намаляване на разходите вече е била изпълнена (110). Освен това SNCM е заделило, през 2001 г., 21,3 милиона евро, предназначени за финансирането на мерките по преструктуриране, и по-конкретно на плана за запазване на работните места.
(179)
Относно определянето на размера на помощта, френските власти потвърждават, че съотношение на собствения капитал към общата задлъжнялост от 0,79 е характерно за балансите на повечето морски дружества, освен при наличието на извънредна ситуация (111).
9.1.2. Относно забележките на Stef-TFE
(180)
Френските власти смятат, че описанието, направено от Stef-TFE на отношенията между SNCM и CMN в рамките на изпълнението на договора за извършване на обществена услуга, не отговаря на действителността.
(181)
Според френските власти, изборът на формулата за временно групиране на предприятия, в което SNCM и CMN са свързани и несолидарни изпълнители, „не е бил задължителен поради глобалния характер на консултацията“, противно на забележките на Stef-TFE. Изборът за създаване на обединение SNCM-CMN e резултат от анализ, направен от двете дружества, според който продължаването на тяхното историческо и естествено партньорство под тази форма би донесло най-добрите предимства - по-специално по отношение на конкурентоспособността - в рамките на тръжната процедура. Влизането на CMN в това обединение е било резултат на собствен избор, направен въз основа на неговите собствени интереси, а не на задължението, породено от формата на тръжната процедура.
(182)
Френските власти уточняват, че противно на забележките на Stef-TFE двете дружества SNCM и CMN не са нито независими, нито в пряка конкуренция. Една такава ситуация би била в противоречие със самия принцип на договора за възлагане на обществена услуга, в която участват и двете.
(183)
Френските власти твърдят, че участието на SNCM в капитала на CMN не може да бъде анализирано като чисто финансов актив, както твърди Stef-TFE. Франция защитава позицията, че участието на SNCM в CMN има силно стратегически характер. В действителност тяхното прехвърляне би представлявало според нея не само икономическа безсмислица, но и сериозна стратегическа грешка.
9.1.3. Коментари на Франция относно забележките на представителите на местните общности.
(184)
Франция одобрява като цяло съдържанието на писмото на председателя на област Provence-Alpes-Côte d’Azur, но държи въпреки това да отбележи, че противно на това, което се твърди в точка 2 от споменатото писмо (112), предлагането по линията между континентална Франция и Корсика не е „прекалено голямо по отношение на търсенето“ и че тарифната политика на SNCM отговаря на поетите от нея задължения да не предизвиква тарифна война и да не бъде „price leader“.
9.2. Коментари на Франция относно забележките на заинтересованите страни по решението от 2006 година
(185)
В общ смисъл, Франция отбелязва, че голям брой забележки на STIM и CFF са идентични с коментарите, които дружествата вече са формулирали пред Комисията през 2003 г. В частност те подчертават че коментарите на CFF са били представени пред Първоинстанционния съд в рамките на обжалване за анулиране на решението на Комисията от 9 юли 2003 г. и в по-голямата си част вече са били отхвърлени както от Комисията, така и от Съда.
(186)
При DSP относно връзките Марсилия - Корсика, Франция отхвърля всеки аргумент, целящ да покаже, че процедурата по възлагане на договор за DSP е била нередовна. Освен това, според Франция, съществуването на тези национални процедури пред компетентни национални съдии, като европейски съдия по общо право, предполага, че за Комисията не съществува общностен интерес, според който да разглежда въпросите, свързани с процедурата за възлагане на споразумението за DSP.
9.2.1. Относно предварителното изпълнение на мерките, предвидени в първия план за преструктуриране и неговите изменения
(187)
На общата забележка относно преждевременното прилагане, от страна на Франция, на мерките, които могат да бъдат квалифицирани като помощи, френските власти отговарят, че въпросното прилагане се оправдава с особения характер на процедурата, а именно анулирането през 2005 г. на решението за разрешение от страна на Комисията от 9 юли 2003 г., а не с волята на френските власти да не признаят задълженията си по договора за ЕО. Всъщност Франция уточнява, че винаги е информирала Комисията за развитието на делото и различните мерки, приети от януари 2005 г. съгласно принципа на лоялно сътрудничество между държавите-членки и Комисията.
(188)
Относно последните мерки, френските власти смятат, че тъй като нито една от тях не представлява помощ, член 88, параграф 3 от Договора за ЕО in fine не може да бъде приложен и не съществува никакво задължение за прекратяване на тяхното изпълнение.
9.2.2. Относно рекапитализацията от 2002 година
(189)
На първо място, френските власти посочват, че никога не са подлагали под съмнение приложимостта на решението Altmark и отбелязват някои трудности при извършването на проверката, поставена от това решение, тъй като въпросният размер е бил решен предварително и новите критерии не са могли да бъдат взети предвид.
(190)
Франция уточнява, че въпросната сума от 53,48 милиона евро е част от 69,3 милиона евро, обявени за съвместими от Комисията през 2003 г. Съмненията, изразени от Комисията в нейното решение за откриване на процедура от 2006 г., не засягат съвместимостта на тези мерки, която не е подложена на съмнение, както изглежда твърди STIM в своите забележки, а се отнасят до характера на тази сума като помощ, отпусната като компенсация за разходи по извършване на обществена услуга.
(191)
Според Франция забележките на CFF и STIM не поставят под съмнение приложимостта в конкретния случай на първото и второто условие Altmark.
(192)
Що се касае до третия критерий Altmark, френските власти оспорват аргумента, изложен от CFF и STIM, според който изплащането на тази сума би довело безспорно до свръхкомпенсация, предвид факта, че Комисията е разрешила, с решението си от 30 октомври 2001 г., изплащане на 787 милиона евро като компенсиране на разходи за извършване на обществена услуга. В тази връзка Франция уточнява, че Комисията, в решението си от 2003 г., е установила, че тези задължения са били недостатъчно компенсирани и че сумата от 53,48 милиона евро е обоснована като компенсация за извършване на обществена услуга.
(193)
Относно четвъртия критерий Altmark, френските власти подчертават, че въпреки липсата на референтно дружество и следователно невъзможността за общо сравнение между SNCM и други дружества, което е установено и от CFF, те са положили усилия да представят данни, които позволяват да се направи възможно най-точно сравнение със сходни дружества, конкретно и основно CMN. Франция оспорва също така аргумента, изложен от STIM и CFF, според който структурните разходи на SNCM са по-високи от тези на CMN. Дори и случаят да е такъв, френските власти смятат, че показателят за производителност на SNCM е много близък до този на CMN. В крайна сметка SNCM е също толкова добре управлявано, както и CMN, което STIM никога не определя като лошо ръководено дружество.
(194)
Франция уточнява, че понесените между 1991 и 2001 г. загуби не се дължат само на DSP, както твърди CFF, но че задълженията за предоставяне на обществена услуга са попречили на SNCM да се приспособи към промяната на конкурентната среда. Френските власти уточняват също така че тези загуби не са концентрирани в периода 2000-2001 г., а са се засилили през този период поради увеличаването на извършваните от CFF ротации.
(195)
Относно съвместимостта на 53,48 милиона евро, изплатени като компенсации за разходи за извършване на обществена услуга съгласно член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, френските власти напомнят, че от една страна, в решението от 2003 г. Комисията вече е обявила съвместимостта на тази сума с посочения член и, че от друга страна, Съдът не го е оспорил в решението си от 15 юни 2005 г.
9.2.3. Относно мерките, следващи рекапитализацията от 2002 година
(196)
Що се касае до процеса на цесията, Франция уточнява, че първоначално е предвиждала класически критерии за подбор, базиращи се основно на цената, предложена за остойностяването на акциите на SNCM, и на второ място, на други параметри (промишлен проект, социален проект и др.), сред които сумата, която кандидатите са били готови да инвестират в дружеството като рекапитализация. Франция оспорва твърдо аргумента, изложен от третите заинтересовани страни, според който процесът по продажба не е бил прозрачен, и напомня, че в конкретния случай самата държава е надхвърлила законовите си и регулаторни задължения, достатъчно силни и задължаващи, предвидени в случай на цесия на публични дялове. Франция напомня, че развитието вследствие на предложението на BCP да закупи 100 % от акциите на SNCM, е протекло в много трудни финансови и социални условия и че присъединяването на VT към предложението на BCP не е променило търговските и финансови параметри на операцията (извън разпределението на капитала).
(197)
Относно отрицателната цена от 158 милиона евро, френските власти напомнят, че предвид финансовото състояние на SNCM към 30 септември 2005 г., дружеството е било продадено на пазарна цена и че продажбата е била икономически по-изгодна, отколкото ликвидацията на дружеството. В тази връзка френските власти уточняват, че прилагането на условието за частния инвеститор в случай на цесия на дружество, намиращо се близо до ликвидация, не трябва да бъде считано като търсене на „рентабилността на публичната намеса“, а като предотвратяване на по-сериозни загуби, които акционерът би могъл да понесе с извършването на по-скъпа ликвидация.
(198)
Относно платената цена, Франция оспорва аргумента, според който SNCM е било продадено на цена, която не отговоря на реалната му стойност (113).
(199)
Френските власти отричат освен това и аргумента на CFF, че са подценили пазарната стойност на флотата на SNCM, която CFF определя между 406,5 милиона евро и 426,5 милиона евро. Френските власти твърдят, че корабите, взети предвид при изчисляването на CFF, не отговарят на тези, които SNCM притежава към 30 септември 2005 г. Липсата на отстъпка, приложена към пазарната стойност на корабите, не взема предвид контекста, в който би се извършила една евентуална съдебна ликвидация на тези активи и най-накрая, датата, отбелязана при изчисляването на тази пазарна стойност, а именно август 2006 г., не е датата на потенциалната ликвидация на SNCM, която трябва да послужи като референтна дата, която е 30 септември 2005 г. От друга страна, Франция отбелязва, че ако се спази предложеното от CFF изчисление, отрицателната цена би била три пъти по-ниска от стойността за ликвидация на активите, изисквана от съдебната практика по делото Gröditzer, което би било по-благоприятно, отколкото хипотезите, представени на Комисията от френските власти.
(200)
На аргумента, изложен от CFF, оспорващ прилагането на съдебната практика по делото Gröditzer, позовавайки се на факта, че апортът в капитала на SNCM от страна на държавата е свързан с продажбата на 75 % от нейното участие, намалявайки с толкова перспективите за възвръщаема печалба, френските власти напомнят, че отрицателната цена на цесията от 158 милиона евро отговаря на продажбата на целия капитал на SNCM, последвана от нова инвестиция от държавата на стойност 25 % с възвръщаемост от […] % годишно. Следователно Франция счита, че възвръщаемостта на инвестицията остава гарантирана с нейното участие сред акционерите на компанията в размер на 25 %, доколкото това участие се ползва с висока гаранция за възвръщаемост.
(201)
Освен това Франция оспорва и аргумента, изложен от CFF за неприложимостта, в конкретния случай, на метода ABX, основаващ се върху анализа на действителните разходи по ликвидацията на SNCM и върху риска, че държавата би могла да бъде разглеждана като отговорна за пасива на дружеството по силата на действие по запълване на пасива, както е предвидено във френските колективни процедури и потвърдено от националната съдебна практика (решение на Апелативния съд на Руан от 22 март 2005 г.). Въпреки че френските власти смятат, че тяхното поведение като управител на SNCM не би трябвало да бъде квалифицирано като „неправилно“ по тази процедура, те настояват за съществуването на много висок риск от осъждане на държавата от национален съдия за недостиг на активи на SNCM, поради гъвкавите условия за квалифициране на грешката в управлението по смисъла на член L.651-2 от търговския закон и съгласно горепосочената съдебна практика, която може да бъде приложена в настоящия случай.
(202)
По отношение на рекапитализацията от 8,75 милиона евро, Франция напомня, че противно на твърденията на CFF и STIM, тази капиталова вноска не представлява държавна помощ предвид едновременността на тази инвестиция, сходния характер на условията по нея и плащането, получено от държавата чрез CGMF, чийто размер е по-висок от средния.
(203)
По-конкретно френските власти уточняват, че принципът на равенство на инвеститорите не би бил оспорен от съществуването на разтрогващи клаузи, доколкото те са били предвидени в рамките на цесията на 100 % от SNCM, а не в рамките на последвалата я рекапитализация с 35 милиона евро.
(204)
Освен това Франция припомня, че размерът на нейната инвестиция е доста по-нисък от този на купувачите, доколкото само сумата от 8,75 милиона евро трябва да бъде сравнявана с направената от купувачите инвестиция (26,25 милиона евро). В действителност първата рекапитализация от 142,5 милиона евро трябва да бъде разглеждана само и единствено в рамките на сравнение с ликвидационната цена.
(205)
Най-накрая Франция оспорва аргумента на STIM относно факта, че този апорт би съставлявал гаранция за частните купувачи, че SNCM ще получи DSP за обслужване на Корсика. Френските власти изтъкват, че това увеличение на капитала е разумно и независимо от резултатите на дружеството и че предоставянето на DSP на SNCM не би позволило да се подобри очакваната възвръщаемост на тази инвестиция.
(206)
Относно сумата от 38,5 милиона евро за социални мерки, Франция отново представя аргумента, според който тези мерки представляват помощ за персонала и че тяхното поемане от страна на държавата не може да бъде считано като предоставяне на непряко предимство на дружеството, доколкото те идват като допълнение към законовите разпоредби и задълженията, произтичащи от колективните трудови договори на SNCM. Освен това Франция напомня, че тези мерки не биха позволили напускането на служители, които биха останали на заплата от SNCM в случай на отсъствие на такива мерки.
(207)
В отговор на аргумента на CFF френските власти уточняват, че сумата от 38,5 милиона евро не е предназначена за провеждане на съкращенията на персонала, предвидени в социалния план от 2003 г., тъй като, въпреки закъснението, тези съкращения вече са изпълнени на практика. Новият социален план се явява като допълнение на първите социални мерки от 2003 г.
9.2.4. Относно съвместимостта с насоките на Общността
(208)
Франция счита, че в светлината на гореизложеното размерът на помощта, която трябва да бъде оценена съгласно насоките, възлиза на 15,81 милиона евро.
(209)
Обратно на твърденията на CFF френските власти считат, че по отношение на точка 11 от насоките от 2004 г. първата рекапитализация, при все че е позволила на SNCM да възстанови собствения си капитал, не е причина да загуби характера си на предприятие в затруднение, доколкото тази рекапитализация има за цел да осигури поддържането на дейността на дружеството.
(210)
Франция опровергава твърденията на CFF, според които тя не е трябвало да извършва нови финансови инжекции в дружеството, предвид факта, че SNCM е могло да поиска банков кредит. В тази връзка френските власти напомнят, че на 24 август 2005 г. банките са отказали отпускането на нови кредити за оборотни парични средства в полза на SNCM и че от този момент единствената възможна алтернатива е била приватизацията или ликвидацията на дружеството.
(211)
Франция оспорва твърденията на CFF и STIM относно провала на плана за преструктуриране от 2002 г., който, въпреки известно закъснение, е бил изпълнен и е позволил да бъдат постигнати целите през 2005 г. Влошаването на икономическото и финансово състояние на SNCM, дължащо се на външни за дружеството фактори, е довело след това до необходимостта от удължаване на плана, за което е изпратено уведомление през 2002 г., и до въвеждането на нови мерки.
(212)
Франция смята, че SNCM има добри перспективи за възстановяване и че мерките, предвидени от новите акционери, а именно изпълнението на социалния план, възстановяването на транспортните услуги и обновяването на някои кораби, ще позволят да се възвърне жизнеспособността на дружеството. В тази връзка Франция отбелязва, че поради приходите, получени от DSP (около […] от оборота на SNCM) и предвид значимостта на фиксираните разходи и трудностите при разпределяне на 6-те кораба за обслужване на линията Марсилия-Корсика, DSP представлява съществен елемент от стратегията на дружеството и неговата жизнеспособност.
(213)
По отношение на ограничението до минимум на помощта, Франция смята, че е ограничила до стриктния минимум разходите за необходимото преструктуриране, за да позволи неговото реализиране. В тази връзка френските власти напомнят, че, както Комисията посочива в решението си от 2003 г., дружеството само е допринесло достатъчно за плана за преструктуриране със свои собствени ресурси, чрез цесия на активи на стойност 30,2 милиона евро. Освен това, предвид други цесии, извършени от SNCM, в размер на 12,2 милиона евро, общият размер на собствения принос на дружеството достига 42,4 милиона евро. Франция смята, че този размер е много по-висок от този на собствения принос, необходим за одобряване на помощите за преструктуриране, чийто краен размер възлиза на 15,81 милиона евро, доколкото останалите мерки не са държавни помощи.
9.2.5. Относно условията, наложени с решение на Комисията от 2003 г., и относно евентуалните нови компенсаторни мерки
(214)
Противно на твърденията на STIM и на CFF, френските власти заявяват, че са спазили условията, наложени с решението от 2003 г., с които са били обвързани до края на 2006 г., и по-конкретно поддържане на флота с 11 кораба и прилагане на тарифи, по-ниски от тези на конкурентите.
(215)
От друга страна, Франция смята, че в рамките на новото окончателно решение, нивото на компенсаторни мерки, което ще бъде наложено на SNCM, трябва да бъде съответстващо, доколкото размерът на помощите за преструктуриране ще бъде от този момент 15,81 милиона евро вместо 69,3 милиона евро.
(216)
В тези връзка Франция оспорва становището на STIM относно възможността Комисията да наложи на SNCM като компенсаторна мярка цесията на нейното участие в CMN. Франция оспорва аргумента на STIM, според който определянето на стратегически активи не би съответствало на насоките от 2004 г. в сравнение с тези от 1999 г.
(217)
Що се касае до изложените от CFF мерки, целящи намаляването на присъствието на SNCM на пазара, френските власти напомнят, че както всъщност е било посочено от Комисията в решението от 2003 г. (точка 87), съответните засегнати пазари (Франция - Корсика и Магреб) не са пренаситени и че едно преструктуриране на линиите, обслужващи Корсика в рамките и извън DSP, ще погуби отново жизнеспособността на дружеството.
(218)
По отношение на аргумента, изложен от CFF, според който прилагането в полза на SNCM на описаните по-горе мерки би довело до сериозен риск от изчезването от пазара на континентална Франция - Корсика на неговия основен конкурент, а именно CFF, френските власти изтъкват, че предвид настоящата конфигурация на този пазар, на който CFF има мажоритарно участие, поддържането на конкурентна структура зависи от одобряването на плана за преструктуриране на SNCM и неговото присъствие на въпросния пазар.
10. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
(219)
Член 87, параграф 1 от Договора за ЕО предвижда, че „освен когато е предвидено друго в настоящия договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с общия пазар“.
(220)
Квалифицирането на една национална мярка като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО предполага кумулативното изпълнение на следните условия: 1. въпросната мярка дава избирателно икономическо предимство; 2. това предимство се финансира чрез държавни ресурси; 3. това предимство нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и, най-накрая; 4. това предимство засяга търговията между държавите-членки (114).
(221)
Комисията установява, че SNCM е получило държавни ресурси на обща стойност 274,54 милиона евро чрез CGMF, притежавано 100 % от френската държава.
(222)
Тъй като SNCM работи в сектора на морския транспорт, отворен към вътрешноевропейската конкуренция, полученото потенциално икономическо предимство може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите-членки.
(223)
Обстоятелството, че пазарът на каботажни превози със средиземноморските острови до 1 януари 1999 г. е бил временно освободен от прилагането на Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 г. относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите-членки (морско крайбрежно плаване - каботаж) (115) не позволява a priori да се изключи, че изплатените субсидии за обслужване на каботажните линии между средиземноморските острови в рамките на DSP са могли да засегнат търговията между държавите-членки и да нарушат конкуренцията.
(224)
Във всички случаи, дори ако отпуснатите субсидии за обслужване на линиите за каботаж не са засягали търговията и не са изкривявали конкуренцията преди 1 януари 1999 г., положението се е променило след тази дата, тъй като съгласно Регламент (ЕИО) № 3577/92 дейностите, свързани с морския каботаж, са отворени за всички европейски оператори. Освен това трябва да се подчертае, че SNCM не извършва само крайбрежен транспорт, но работи и на международния морски транспортен пазар, който бе либерализиран с Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета от 22 декември 1986 г. относно прилагането на принципа на свободното предоставяне на услуги по отношение на морския транспорт между държави-членки и между държави-членки и трети страни (116).
(225)
Следователно Комисията счита, че в конкретния случай трите последни критерия на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, посочени в точка 220 от настоящото решение, са изпълнени. Следващите раздели разглеждат последователно, за всяка отделна мярка, наличието на избирателно икономическо предимство и, в зависимост от случая, съвместимостта с общия пазар на мерките, квалифицирани като държавни помощи.
10.1. Вноска в капитала на стойност 53,48 милиона евро като компенсация за обществена услуга
(226)
Въпреки че в решението си от 2003 г. Комисията е признала характера на компенсация за извършване на обществена услуга на една част от тези 76 милиона евро, а именно 53,48 милиона евро за обслужването на Корсика между 1991 и 2001 г., Комисията е оценила цялата вноска в капитала, т.е. 76 милиона евро, като помощи за преструктуриране, доколкото този размер е посочен в уведомлението от френските власти. В решението си от 15 юни 2005 г., анулирало решението на Комисията от 2003 г., съдията на Общността е поканил Комисията да разгледа сумата от 53,48 милиона евро в светлината на решението на Съда от 24 юли 2003 г. по делото Altmark.
(227)
Освен това френските власти са отправили молба към Комисията да отчете, че поради своя характер на „компенсация за извършване на обществена услуга“ една част от помощта за преструктуриране от 2002 г. не може да бъде считана като помощ в светлината на съдебната практика Altmark.
(228)
След като френското правителство е посочило прилагането, в конкретния случай, на съдебната практика по делото Altmark и на изключението, предвидено в член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, Комисията следва да се произнесе по този въпрос, тъй като аргументите ѝ имат съществено значение за аргументацията на Франция (117).
10.1.1. Предварителни бележки
(229)
В самото начало Комисията напомня, че въпреки факта, че постановяването на решението Altmark следва прилагането на горепосочената мярка, критериите, установени от съдията на Общността в това решение, са приложими в настоящия случай.
(230)
В действителност, както наскоро посочи Първоинстанционният съд (118), Съдът не е ограничил във времето обхвата на съдържанието на решението Altmark. При липса на такова ограничение във времето това съдържание, произтичащо от тълкуването на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, е напълно приложимо към фактическата и правна обстановка на разглежданото дело.
(231)
На първо място трябва да се отбележи, че между 1991 и 2001 г. SNCM е претърпяло съществени загуби по всички линии, обслужващи Корсика и подчинени на задължението за извършване на обществена услуга, въпреки субсидиите от държавата, отпуснати с решение на Комисията от 2001 г. (119). В действителност Комисията е установила, в точка 105 от това решение, че натрупаната загуба преди облагане за периода 1991-1999 г. за обслужването на Корсика (120), както е определена в доклада на експерта, назначен от Комисията, включително получените субсидии, възлиза на 217 милиона френски франка, или 33,08 милиона евро.
(232)
Що се отнася до 2000 и 2001 година (121), Комисията следва метода, използван в горепосочения експертен доклад и е преизчислила, въз основа на предоставения аналитичен резултат, резултата преди облагане, като е извадила провизиите за преструктуриране, калкулирани вече в разходите за преструктуриране, за които е получено уведомление. От друга страна, Комисията извърши проверка по годишния отчет на дружеството и установи, че през тези две години прехвърляне на корабно оборудване не е било извършвано.
(233)
Комисията е на мнение, че загубата от 2002 година от обслужването на линията Марсилия-Корсика не би могла да бъде взета предвид подари факта че, считано от 1 януари 2002 г. тарифите за експлоатация на линиите за Корсика от Марсилия и размерът на финансовата компенсация са определени от публичните власти и SNCM под договорна форма, противно на това, което беше изтъкнато за споразуменията от 1991 и 1996 г.
(234)
Следователно съгласно подхода и мотивите на решението от 2001 г. Комисията прави следните заключения:
Таблица 3
Аналитичен резултат за периода 1991-2001 година
Мрежа Корсика
2001 г.
2000 г.
1991-1999 г. (122)
Общо 1991-2001 г.
Милиони френски франка
Милиони евро
Милиони френски франка
Милиони евро
Милиони френски франка
Милиони евро
Милиони френски франка
Милиони евро
Резултат преди облагане
- 302,575
-46,127
-40,256
-6,137
- 216,98
-33,078
- 559,811
-85,343
Дотации провизии/амортизации Liamone (123)
96,895
14,771
0,000
0,000
0,000
0,000
96,895
14,771
Дотации провизии/Социален план
112,110
17,091
0,000
0,000
0,000
0,000
112,110
17,091
Корекция допълнителни приходи (ДП) от корабите
0,000
0,000
0,000
0,000
182,100
27,761
182,100
27,761
Резултат преди облагане и без ДП и без преструктуриране
-93,571
-14,265
-40,256
-6,137
- 216,980
-33,078
- 350,807
-53,480
(235)
Общо регистрираната натрупана загуба на SNCM от обслужването на линията Марсилия-Корсика, извън държавните субсидии, отпуснати с решението от 2001 г. и коригирана с допълнителните приходи от корабите, продадени през този период и разходите по преструктуриране, възлиза на 53,48 милиона евро за целия период 1991-2001 г.
(236)
В светлината на гореизложеното Комисията смята, че от вноската в капитала от 76 милиона евро през 2002 г. (124) 53,48 милиона евро могат да бъдат оценени като компенсация за предоставянето на обществена услуга.
10.1.2. Наличие на икономическо предимство по смисъла на съдебната практика по делото Altmark
(237)
Според Съда, доколкото намесата на държавата трябва да бъде считана като компенсация за разходите, извършени от предприятието-бенефициер за изпълнение на задълженията по обществена услуга, по такъв начин, че това предприятие в действителност не се възползва от финансово предимство и че въпросната намеса няма за цел да постави това дружество в по-благоприятно конкурентно положение по отношение на конкурентните предприятия, една такава намеса не попада в обхвата на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(238)
При все това, за да може една такава компенсация да избегне определението за държавна помощ, трябва да бъдат изпълнени определен брой кумулативни условия (виж бележката под линия на страница 68 от настоящото решение).
(239)
Що се касае, по-конкретно, до четвъртия критерий, изложен от Съда в решението по делото Altmark, редно е да се посочи, че SNCM не е било избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, която създава условия за избор на кандидата, способен да предостави тези услуги при най-ниски разходи за съответната общност.
(240)
При липса на процедура за възлагане на обществена поръчка Комисията смята, че държавата-членка е тази, която трябва да докаже, че размерът на изплатената на SNCM компенсация не надвишава разходите, понасяни от едно средно взето дружество, добре ръководено и осигурено с необходимите транспортни средства, като се вземат предвид свързаните с това приходи, както и разумната печалба за изпълнението на тези задължения съгласно изискванията на съдебната практика на Съда.
(241)
В конкретния случай самите френски власти признават в своите писмени бележки от 16 ноември 2006 г., че на практика е невъзможно да се открие дружество, което би могло да послужи за сравнение през този период 1991-2001 г. поради задълженията за обществена услуга на SNCM, което е единственото дружество, способно да изпълни тези задължения. При тези обстоятелства, френските власти са положили усилия да предоставят данни с цел възможно най-точно сравняване със сходни дружества, а именно с CMN, като подчертават, че тези дружества не са се намирали в същите условия на експлоатация, наложени на SNCM от споразуменията за задължение за извършване на обществена услуга между 1991 и 2001 г.
(242)
В тази връзка Комисията счита, че предвид аргументацията на френските власти, те не са показали с какво определените като сходни от самите тях дружества биха могли да бъдат база за сравнение, както се изисква от съдебната практика на Общността. В този контекст Комисията показва, че данните за тези дружества, предадени от Франция, не ѝ позволяват да оцени степента на сходност, нито да анализира влиянието на разликите в условията за експлоатация, посочени при сравняването, което е трябвало да бъде извършено за прилагане на горепосочения четвърти критерий.
(243)
При тези обстоятелства, Комисията счита, че въз основа на информацията и данните, предадени от френските власти в рамките на настоящата процедура, четвъртият критерий Altmark не е изпълнен.
(244)
Предвид изложеното дотук, Комисията счита, че въпросната мярка е дала икономическо предимство на SNCM. Като се има предвид, че от мярката се е възползвала само SNCM, това предимство е избирателно. Следователно компенсацията, отпусната на SNCM в рамките на споразуменията от 1991 и 1996 г. в размер на 53,48 милиона евро представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
10.1.3. Съвместимост на въпросната мярка с общия пазар съгласно член 86, параграф 2 от Договора за ЕО
(245)
След като френските власти са изложили изключението от член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, и Комисията ще използва същия метод и същите мотиви, посочени в решението от 2001 г., за оценка на въпросната мярка.
(246)
Според този член изплащането на държавна помощ може да излезе от забраната на член 87 от Договора за ЕО, при условие че тази помощ има за цел само да компенсира поетите допълнителни разходи за изпълнението на особена задача от страна на дружеството, натоварено с управлението на услуга от общ икономически интерес и че отпускането на помощта се окаже необходима, за да може това дружество да изпълни задълженията си за обществена услуга в условия на икономическо равновесие.
(247)
Предвид съдебната практика, прилагана в периода 1991-2001 г. (125), Комисията трябва, както го е направила в своето решение от 2001 г.:
-
да извърши проверки и да се увери, че услугите, чието управление е поверено на SNCM, могат да бъдат квалифицирани като услуги от общ икономически интерес, и
-
да проучи адекватността на размера на субсидиите, отпуснати на SNCM в рамките на задълженията за извършване на обществена услуга, свързани с транспортното обслужване по море на Корсика спрямо разходите, направени от SNCM за изпълнението на основните изисквания на договора за обществена услуга.
(248)
В конкретния случай и след като се касае за компенсациите, изплатени за периода 1991-2001 г., както Комисията е отбелязала в своето решение от 2001 г., задълженията за обществена услуга, наложени на SNCM и на CMN са следствие от два петгодишни договора, подписани от двете дружества и Службата по транспорт на Корсика (OTC). Тези договори, чиято юридическа основа е рамковият договор 1976-2001 г., излагат условията и начините за изпълнение на обществената услуга съответно за периодите 1991-1996 г. и 1996-2001 г. Освен това те са определили и принципите на изплащане на фиксираната субсидия, приспадната от дотацията за териториална цялост в замяна на наложените задължения.
(249)
По отношение на въпроса, дали тези задължения отговарят на реална нужда от обществена услуга, Комисията е установила в своето решение от 2001 г. по-горе, че рамковият договор и петгодишните договори отговарят на принципа за териториална цялост, който цели да ограничи неудобствата, които представлява островността и да осигури обслужването на Корсика по начини и при условия, възможно най-близки до континенталните. Комисията отбелязва също така че тази цел, която е от законен обществен интерес, не е постигната в исторически план просто от действието на пазарните механизми (126).
(250)
Следователно Комисията смята, че системата за обслужване, предвидена в рамковия договор и петгодишните договори, отговаря на реална потребност от обществена услуга.
(251)
Както Комисията е установила в решението си от 2001 г., SNCM е получило, за периода 1991-2001 г. и при горепосочените законови рамки, годишна фиксирана субсидия, чийто размер е бил фиксиран за пет години и ежегодно преразглеждан в зависимост от развитието на вътрешния брутен продукт по пазарни цени и конвенционалния аналитичен резултат, представен от SNCM.
(252)
В точка 30 от решението си от 2001 г. Комисията отбелязва факта, че „по силата на член 4 от договора от 1976 г. (127) размерът на годишната субсидия се изплаща под формата на дванадесет равни месечни вноски. За да позволи окончателното изплащане на субсидията, SNCM трябва да представя, най-късно на 1 юли всяка година, своите резултати от предходната счетоводна година, утвърдени от държавния инспектор. Евентуални възстановявания на суми за сметка на SNCM се приспадат от предварителната(ите) сума(и) от текущата финансова година. Режимът за регуляризация на предварителните суми предвижда и евентуални допълнителни суми, внасяни от държавата. Последващите сключени договори предвиждат и санкции, в случай че през годината броят на основните връзки, нереализирани от SNCM е над 2 % от броя на основните връзки, предвидени в договора. Органът, който предоставя концесията, може да удържи от фиксираната дотация на SNCM за териториална цялост, в случай на значителни нарушения, водещи до прекъсване на изпълнението на обществената услуга.“.
(253)
В точка 82 от същото това решение Комисията отбелязва, че втората част на тази точка IV постановява, че „При хипотезата, че икономическите условия и по-конкретно разходите за дейността и нивата на трафик, послужили за база при изчисляването на субсидията, се изменят съществено, SNCM и OTC ще съгласуват действията си за разглеждане на мерките, които трябва да бъдат приложени за обслужването, тарифите или увеличаването на размера на дотацията с цел възстановяване на финансовото равновесие на дружеството.“
(254)
В светлината на това, което беше изложено по-горе и, както е заключила в своето решение от 2001 г., Комисията счита, че компенсацията от 53,48 милиона евро, изплатена от държавата, не е фиксирана сума, поради механизма, позволяващ запълването на финансовото неравновесие, произтичащо от неравностойността на реалните разходи за експлоатация и разходите, послужили за база при изчисляването на субсидията.
(255)
Както Комисията е констатирала в своето решение от 2001 г. (128), финансовите компенсации, получени по това време съгласно петгодишните договори от 1991 и 1996 г., не са позволили на SNCM да покрие изцяло загубите, свързани със задълженията за извършване обществени услуги. Комисията е оценила, че тази частична компенсация възлиза на 53,48 милиона евро.
(256)
Комисията заключава, че сумата от 53,48 милиона евро, изплатена от държавата, е равна на частичната компенсация за периода 1991-2001 г. и съответно отговаря на чистите разходи, породени от изпълнение на обществената услуга, предмет на която е SNCM.
10.1.4. Заключение
(257)
На базата на всичко гореизложено Комисията счита, че въпросната мярка представлява държавна помощ, съвместима с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО. Тъй като мярката е приложена на 14 ноември 2003 г., Комисията констатира, че тази държавна помощ е незаконна.
(258)
В този контекст, размерът на помощта, която трябва да бъде считана като помощ за преструктурирането по смисъла на уведомлението от 2002 г. възлиза на 22,52 милиона евро (129). Тази сума се добавя към мерките от 2006 г., доколкото те съдържат помощи за преструктуриране (виж раздел 10.5 от настоящото решение).
10.2. Цесия на SNCM при отрицателна продажна цена от 158 милиона евро
(259)
В конкретния случай Комисията трябва да проучи дали апортната вноска в капитала от държавата в размер на 158 милиона евро, предхождаща цесията на SNCM на частни купувачи, т.е. in fine отрицателната продажна цена на дружеството за еквивалентна сума, не съдържа елементи на държавна помощ.
(260)
Открита обществена процедура за избор, прозрачна и недискриминационна, в рамките на която държавата прехвърля, след предварителна рекапитализация (за сума, по-голяма от продажната цена), не позволява непременно да се изключи наличието на помощ, от която може да се възползва едновременно приватизираното дружество и неговият купувач (130).
10.2.1. Референтна правна рамка
(261)
За да провери дали едно дружество е ползвало икономическо предимство вследствие на капиталовата вноска от държавата, Комисията прилага принципа на „частния инвеститор, действащ в условия на пазарна икономика“ (наричан по-долу „принцип за частния инвеститор“). Принципът на частния инвеститор следва принципа на равенство при третиране между публичния и частния сектор, което произтича от член 295 от Договора за ЕО. Според този принцип предоставените от държавата капитали на разположение на едно дружество, пряко или косвено, и при обстоятелства, отговарящи на нормалните условия на пазара, не биха могли да бъдат квалифицирани като държавни помощи (131).
(262)
За тази цел Комисията може да оцени дали лицето, предоставящо средствата, се държи като частен инвеститор, следващ структурна, обща или секторна политика, и е воден от перспективи за дългосрочна рентабилност на инвестираните капитали. Валидността на този метод е признат от съдията на Общността в рамките на няколко дела (132).
(263)
Съгласно постоянната съдебна практика капиталова вноска, извършена от публичен инвеститор при отсъствието на всякаква перспектива за печалба, дори дългосрочна, представлява държавна помощ (133).
(264)
Съдията на Общността е отбелязал освен това, че един частен инвеститор, следващ структурна, обща или секторна политика, и воден от перспективи за дългосрочна рентабилност, не би могъл да си позволи, от гледна точка на разума и след дългогодишни загуби, да пристъпи към капиталова вноска, която, от икономическа гледна точка, е не само по-скъпа от една ликвидация на активите, но и е свързана с продажбата на дружеството, което му отнема всякаква перспектива за печалба, дори и срочна (134).
(265)
По-конкретно в решението си по делото „Gröditzer“ Съдът е отсъдил, че с цел определяне на това дали приватизацията на едно дружество срещу отрицателна продажна цена съдържа елементи на държавна помощ: „редно е да се установи, дали при сходни обстоятелства един частен инвеститор, чиято големина може да бъде сравнена с тази на органите, управляващи публичния сектор, би могъл да пристъпи към такава голяма капиталова вноска в рамките на продажбата на въпросното дружество или би избрал неговата ликвидация“ (135).
10.2.2. Прилагане в конкретния случай
(266)
В светлината на гореизложеното, с цел да се определи характера на помощта по въпросната мярка, Комисията трябва „да прецени дали избраното решение от държавата е в абсолютни стойности и по отношение на всяко друго решение, включително ненамесата, най-евтиното, което, ако е така, би довело до заключението, че държавата е действала като частен инвеститор“ (136).
10.2.2.1. За спазване на принципа на частния акционер в условията на пазарна икономика
(267)
В този контекст е редно да се отбележи, че големите групи предприятия, когато пристъпват към затваряне на работни обекти или ликвидация на филиали, не могат да не се интересуват от социалните последствия, до които водят тези затваряния.
(268)
По тази причина те най-често прилагат социални планове, които могат да включват мерки за преквалификация на персонала, съдействие при намиране на друга работа, обезщетения при напускане и действия на местно икономическо ниво, които дори преминават разпоредбите на закона и на колективните трудови договори.
(269)
В конкретния случай Комисията установява, че SNCM е дружество, контролирано от държавата чрез групата CGMF (Генерална морска и финансова компания).
(270)
Комисията счита, че при хипотезата за ликвидация на SNCM (137), такива мерки биха били прилагани като допълнение към законовите задължения, с цел да не се компрометира авторитетът на марката на холдинга и на нейния краен акционер (138).
(271)
Комисията напомня, че само призракът на ликвидацията на дружеството през 2004 г. е предизвикал многобройни и сериозни проблеми. Социалният конфликт от септември 2004 г. например блокира флотата на SNCM в продължение на 16 дни. Комисията добавя, че френските власти са привели доказателства в цифри, че тези социални вълнения от 2004 г. са засегнали облика на марката на холдинга пред клиентите и са довели до сериозно намаляване на броя на пътниците, превозвани от SNCM, и следователно, на оборота на дружеството. Освен това Комисията подчертава, че вследствие на зловредния социален климат от лятото на 2004 г., засегнал финансовото положение на SNCM, през пролетта на 2005 г. акционерът на дружеството е приложил социален план, прекратен през април 2005 г. в съгласие със синдикатите. Въз основа на гореизложеното Комисията смята, че се е оказало, че при хипотезата за ликвидация на SNCM, отказът на групата CGMF да поеме допълнителните обезщетения за уволнение сериозно е засегнал облика на марката на холдинга и на нейния акционер.
(272)
Следователно Комисията смята, че свързаните с тези мерки разходи трябва да бъдат включени в изчисляването на разходите по ликвидация. Тези разходи биха били приспаднати от стойността на ликвидацията на SNCM, доколкото тя е била положителна, и/или поети директно от CGMF/държавата в качеството ѝ на акционер. Комисията счита, че всяко друго решение не би взело предвид социалната реалност, пред която днес са изправени големите групи предприятия (139).
(273)
С цел определянето на цената на една ликвидация за акционера, Комисията възприема хипотеза a minima, съответстваща единствено на допълнителните обезщетения за уволнение.
(274)
В тази връзка френските власти считат, че на базата на социалния план от 2005 г., изграден въз основа на социалния план от 2002 г., размерът трябва да бъде от […] до […] евро на служител, или общ размер между […] милиона евро и […] милиона евро. Френските власти уточняват, че долната граница на горепосочения размер обяснява факта, че цената на референтния социален план е увеличена поради големия брой служители, доближаващи пенсионна възраст и чието напускане се извършва при изключително благоприятни условия. Освен това взет е предвид и фактът, че контекстът на ликвидацията на дружеството и уволняването на целия персонал не могат да бъдат сравнени с преквалификацията на служителите, позволяваща продължаване на дейността, какъвто е случаят при референтния социален план.
(275)
Експертът на Комисията е направил сравнителен анализ на цифрите, предоставени от френските власти и социалните планове, приложени наскоро във Франция. Социалният план на Hewlett Packard за 2003 г. е струвал 214 000 евро на човек, а през 2005 г. между 50 000 и 400 000 евро. През 2004 г. социалният план, приложен от Péchiney след сливането с Alcan, е струвал 128 000 евро на човек. За социалния план на Giat Industries през 2004 г. общата цена за служител е била в рамките на 162 000 евро срещу 71 000 евро за Gemplus през 2002 г. и 69 000 евро за Danone (за дейността, свързана с бисквити) през 2001 г. През 2002 г. Yves Saint Laurent Haute Couture обявява социален план на стойност 115 000 евро за служител. Планът Power 8, обявен от Airbus France през февруари 2007 г., е предвиждал цена за служител от 68 000 евро (140). През 2008 г. цената в социалния план на Michelin възлиза на 157 400 евро за служител.
(276)
Що се касае до докерите, Комисията уточнява, че Сметната палата в обществения си тематичен доклад от юли 2006 г. „Френските пристанища, изправени пред промените на морския транспорт: спешност на действията“ напомня общата цена на човек в социалния план от 2004 г., а именно 145 000 евро за напускане от автономните пристанища и 209 000 евро за напускане от пристанището на Марсилия.
(277)
Комисията напомня, че нейното решение от 17 юли 2002 г. относно Френското дружество за производство позволява да се илюстрира щедрата цена в един случай на приватизация на предприятие в затруднение. Така, щедростта се е изразила в разходи за държавата от 43,1 милиона евро (или 151 000 евро за служител, а планът е предвиждал напускането на 285 служители), която се прибавя към сумата от 5,3 милиона евро от законовите и договорни задължения (или общ размер от 169 000 евро за служител).
(278)
В светлината на този сравнителен анализ Комисията счита, че хипотезата за […] евро, изплатени на всеки служител за допълнителни обезщетения за уволнение, е съвместима с разходите на напуснал служител, посочени в социалните планове, прилагани от частните акционери по време на същия период.
(279)
И накрая Комисията смята, че хипотезата за напускане на целия персонал на SNCM в рамките на ликвидация на дружеството е най-вероятната хипотеза именно защото възлагането на DSP за периода 2007-2013 г. не е било предмет на тръжна процедура и следователно на окончателно решение. Освен това предвид обезпокоителната финансова ситуация на SNCM, е малко вероятно да е бил изготвен план за продължаване на дейността така че дружеството да бъде поставено под финансов надзор и уволняването на персонала да бъде избегнато.
(280)
В светлината на гореизложените данни Комисията отбелязва общия размер от […] милиона евро, който CGMF (държавата) би трябвало да отдели за допълнителни обезщетения за уволнение.
(281)
В този етап на анализа Комисията трябва да определи стойността на ликвидацията на SNCM, без допълнителни обезщетения за уволнение. Това е в действителност разликата между тази стойност на ликвидация, доколкото тя е положителна, и допълнителните обезщетения за уволнение, която разлика трябва да бъде сравнена с отрицателната цена, произтичаща от продажбата, за да се провери дали държавата е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика. За тази цел Комисията се основава на изчислението на повторно оценения нетен актив. Съгласно този метод, недостатъчното количество на активи е установено, когато икономическата стойност на реалните активи (по принцип по-висока от счетоводната нетна стойност) не покрива икономическата стойност на реалните дългове.
(282)
С цел установяването на недостатъчните активи в конкретния случай, Комисията, с помощта на свой експерт (141), е проверила, както е обяснено по-долу, че на 30 септември 2005 г. стойността на актива на SNCM не е бил достатъчен, за да удовлетвори привилегированите и непривилегированите кредитори (включително служителите като класически кредитори).
(283)
Комисията счита, че стойността на чистия актив е често използван метод за остойностяване на дружествата в сектора на морския транспорт. Освен това тя смята, че този метод е изключително подходящ за ситуацията на SNCM, доколкото неговият основен акционер има единственият избор, алтернативен на цесията, а именно да обяви фалит на дружеството, което ще бъде поставено в ликвидация.
(284)
По отношение на другите методи за остойностяване и по-конкретно на метода на актуализираните оперативни свободни парични потоци, Комисията смята, че предвид факта, че той предполага продължаването на дейността на дружеството, което не е случай при SNCM, то той не е актуален в настоящия случай.
(285)
Комисията отбелязва датата 30 септември 2005 г. като референтна дата за оценката на SNCM, която е датата, на която е направен реалният избор между приемане на предложението за възстановяване на дружеството или неговата ликвидация; избирането на BCP е решено на 27 септември 2005 г.
(286)
Комисията отбелязва, че акционерът на SNCM със сътрудничеството на кантора Ernst & Young, е пристъпил към определяне на разходите при ликвидацията на дружеството (горепосоченият доклад CGMF) на 30 септември 2005 г., който е бил повторно разгледан от Oddo Corporate Finance и кантората Paul Hastings. Комисията напомня, че посоченият по-горе доклад Oddo-Hastings е оценил актива на SNCM на […] милиона евро.
(287)
Относно стойността на собствената флота (142), брутната продажна стойност на корабите на SNCM е била оценена от специализирания експерт BRS на […] милиона евро на 30 септември 2005 г., а флотата на SNCM е била оценена в доклада Oddo на […] милиона евро след отстъпки (143), комисиона за търговско посредничество (144) и несигурно събитие (145).
Таблица 4
Сценарии за остойностяване на актива на SNCM към 30 септември 2005 г.
(в милиони евро)
Стойност на актива
в доклада Oddo
Стойност на актива
от експерт на Комисията
Нематериални активи
-
-
Материални активи
-
Собствена флота
[…]
[…]
-
Недвижими имоти (146)
[…]
[…]
Финансови активи (147)
[…]
[…]
Нематериален актив
[…]
[…]
Стокова наличност
-
-
Аванси и предплати
-
-
Вземания от клиенти
[…]
[…]
Други вземания (148)
[…]
[…]
Нетни парични потоци
[…]
-
Сметки от изравняване
-
-
Други активи
[…]
[…]
Общо активи
[…]
[…]
Източници: Доклад Oddo-Hastings, доклад на експерт на Комисията.
(288)
При прочита на горната таблица Комисията констатира, че флотата от кораби съставлява основният елемент от оценката на актива на дружеството. В тази връзка експертът на Комисията е преценил, след извършване на сравнителен анализ в подходящото време, че намалението, приложено към брутната продажна цена на корабите и несигурното събитие, са били съвместими. На тази база той е направил заключения, че няма аргументи за отхвърляне на оценката на стойността на флотата, изготвена от френската държава.
(289)
По отношение на намалението Комисията смята, че неговото ниво е съвместимо с намаленията, наблюдавани при продажбите на кораби при съдебна ликвидация. Според експерта на Комисията Управлението за морски транспорт, национално белгийско дружество, обслужващо линията Ostende-Ramsgate, е продало, например, два ферибота за автомобили през 1997 г. с намаления, оценени на 35 % и 45 %. Неотдавна дружеството Festival Cruises е продало три туристически кораба със средна отстъпка от 20 %. Намаленията, прилагани в сходни случаи, са от порядъка на тези, приложени от френските власти в настоящия случай.
(290)
По отношение на несигурното събитие, такъв пример не е бил отбелязан на пазара и Комисията смята, че аргументите, оправдаващи прилагането на несигурното събитие са съвместими с ограничения пазар на специализирани кораби, изработени за изключително специфична употреба.
(291)
От друга страна, Комисията отбелязва, че нейният независим експерт е ревизирал покачването на стойността на финансовите активи, и в частност стойността на участието на SNCM в CMN (от […] милиона евро до […] милиона евро). В тази връзка, предвид предложението за закупуване на това участие от Stef-TFE за […] милиона евро, предадено на Комисията в рамките на настоящата инструкция, Комисията счита, че оценката на участието на SNCM в CMN на […] милиона евро е разумна в контекста на ликвидация на дружеството.
(292)
Относно остойностяването на другите компоненти на активите, експертът на Комисията не е дал особено мнение. Той не е отбелязал рубриката „нетни парични потоци“, тъй като тя е в дефицит. Комисията смята, че тази рубрика трябва да премине в пасива на дружеството SNCM.
(293)
Като взима предвид извършените промени Комисията оценява активите на SNCM на […] милиона евро към 30 септември 2005 г.
(294)
Комисията установява, че френските власти оценяват дължимата сума за привилегировани вземания на […] милиона евро и на […] милиона евро дължимата сума за непривилегировани вземания (без допълнителните обезщетения за уволнение).
(295)
Относно по-конкретно пасива на дружеството френските власти оценяват цената на социалния план по колективния трудов договор на […] милиона евро. Разходите по социалния план са определени на индивидуална база и предвид вида на договора (безсрочен договор - CDI и срочен договор - CDD), устава и колективните трудови договори (плаващ персонал, стационарен персонал и управление), трудовия стаж, позицията и възнаграждението на всеки отделен служител. Този размер покрива неустойките по предизвестия ([…] милиона евро), неустойките по платен отпуск по предизвестие ([…] милиона евро), конвенционални обезщетения за уволнение ([…] милиона евро) и контрибуция Delalande ([…] милиона евро) (149).
(296)
Цената на социалния план извън колективните трудови договори е оценен от френските власти на […] милиона евро. Този социален план обхваща всички придружаващи мерки, свързани със законовите и регулаторни задължения на SNCM в областта на уволнението (150) и косвените разходи, свързани с конвенционалния социален план (151).
(297)
Разходите по прекратяване на основните договори за експлоатация засяга основно и включването на банкова гаранция в размер на […] милиона евро, дадена като гаранция за доброто изпълнение от страна на SNCM на неговите задължения за извършване на обществена услуга, към която се прибавя наказателна санкция, предвидена в договора, в размер на […] % от референтната финансова компенсация в размер на […] милиона евро за 2005 година, или около […] милиона евро.
(298)
По отношение на нетния актив, свързан с кораби на лизинг (152), френските власти подчертават, че на базата на определени хипотези (153), нетният продукт от цесията е оценен от специалист BRS на […] милиона евро към 30 септември 2005 г. след отстъпки, комисиона за търговско посредничество и финансови разходи за пристанище. Спестяванията от данъци и банкови задължения възлизат на […] милиона евро, като съществува оставаща сума от банкови задължения от корабите, закупени на лизинг, която трябва да бъде възстановена, на стойност […] милиона евро.
Таблица 5
Сценарии за остойностяване на пасива на SNCM към 30 септември 2005 г.
(в милиони евро)
Стойност на пасива в
доклада Oddo
Стойност на пасива експерт
на Комисията
Привилегировани задължения, от които:
-
Социални и данъчни задължения
[…]
[…]
-
Финансови задължения, гарантирани с актива (154)
[…]
[…]
Разходи по социалния план по колективния трудов договор
[…]
[…]
Разходи по пенсионни осигурителни каси (155)
[…]
[…]
Разходи по процеса на ликвидация
[…]
[…]
Добавени загуби от дейността (156)
[…]
[…]
Удовлетворяване на привилегировани кредитори
[…]
[…]
Необезпечени задължения (157)
[…]
[…]
Разходи по социалния план, извън колективния трудов договор
[…]
[…]
Разходи по прекратяване на основните договори за експлоатация
[…]
[…]
Допълнителни разходи, свързани с цесията на корабите, които са на лизинг
[…]
[…]
Удовлетворяване на непривилегировани кредитори
[…]
[…]
Източници: Доклад Oddo-Hastings, доклад на експерт на Комисията.
(299)
Комисията отбелязва, че социалните пасиви на дружеството съставляват основния елемент от пасива на SNCM. Що се отнася до привилегирования пасив на дружеството, т.е. цената на конвенционалния социален план, експертът на Комисията е проверил формулите за изчисляване на всички елементи от плана на базата на сондажи и не е установил нито аномалия, нито грешка. Въз основа на тази проверка, Комисията смята за разумен размера от […] милиона евро, изплатени предварително от френските власти за социален план по колективния трудов договор.
(300)
Относно допълнителните загуби от дейността, Комисията смята, че оценката е предпазлива с оглед на законодателството и в частност членове L.622-10 от Търговския закон и 119-2 от Постановление № 85-1388 от 27 декември 1985 г., съгласно които SNCM би могло да бъде задължено от компетентния търговски съд да продължи дейността за срок от два месеца, който срок може да бъде подновен по молба на прокуратурата във връзка с изпълнението на задълженията за предоставяне на обществена услуга.
(301)
Що се отнася до необезпечените задължения, експертът на Комисията няма особени забележки. При все това, той е коригирал размера от […] милиона евро на […] милиона евро, вследствие на промяната на рубриката „Нетни парични потоци“ в актива. Комисията оценява, че тази промяна е в съответствие с промените, извършени при оценката на актива на SNCM.
(302)
По отношение на разходите по социалния план извън колективния трудов договор (без допълнителните обезщетения за уволнение), експертът на Комисията счита, че разходите за съдебни спорове трябва да бъдат […] милиона евро вместо […] милиона, изплатени предварително от френските власти. По тази точка, ако Комисията смята за сигурно, че синдикалните организации биха поискали преквалифициране на договорите CDD в договори CDI (158), от друга страна, тя мисли, че тези изчисления трябва да засягат само и единствено служителите, работещи на CDD, за които този риск е почти сигурен (или […] CDD). Считайки едно месечно брутно възнаграждение в размер на […] евро с обезщетение за 9 месеца от заплатата за първите […] CDD и 6 месеца за следващите […], размерът възлиза на […] милиона евро.
(303)
Що се касае до нетния пасив, свързан с продажбата на корабите, взети на лизинг, Комисията смята, че хипотезите, свързани с изчисленията, са оправдани от договорния формализъм на GIE, който ограничава всякакво заместване на SNCM от трети страни и обуславя данъчни предимства за използването на корабите под френски флаг. Освен това несигурното събитие не се прилага в случая на кораби, използвани на лизинг, тъй като тези кораби са продадени от банките кредитори на GIE. В този контекст, Комисията счита, че е оправдано да бъдат взети предвид разходите за пренасяне между 30 септември 2005 г. и датата на действителната продажба на кораба.
(304)
Във връзка с гореизложеното, Комисията смята, че към 30 септември 2005 г. привилегированият актив на SNCM възлиза на […] милиона евро, а непривилегированият актив на SNCM е […] милиона евро.
(305)
В светлината на горепосоченото Комисията смята, че към 30 септември 2005 г. стойността на актива на SNCM (или […] милиона евро) не е била достатъчна за удовлетворяване на привилегированите кредитори (или […] милиона евро) и на непривилегированите кредитори (или […] милиона евро).
(306)
В един такъв контекст, при липса на действия за запълване на пасива (виж по-долу), и предвид точка 273 от настоящото решение и недостатъчния актив, разходите за ликвидация на SNCM от CGMF биха се ограничили до допълнителните обезщетения за уволнение в размер на […] милиона евро.
(307)
Следователно изборът, направен от френските власти за продажбата на SNCM на отрицателна цена от 158 милиона евро, сравнена с минималната цена за ликвидация от […] милиона евро, може да бъде считан като съответстващ на избора, който би направила частна група от дружества в условията на пазарна икономика.
10.2.2.2. Последствия от съдебна ликвидация на SNCM
(308)
Комисията също така разгледа и аргумента на френските власти, според който държавата, в качеството ѝ на мажоритарен акционер, може да бъде поканена да запълни пасива в случай на ликвидация на дружеството (виж по-долу). В този случай, според френските власти, при изчисляването на разходите за ликвидация за държавата-акционер трябва да се вземе предвид националното право, както Комисията е отбелязала в своето решение ABX Logistics (159), и да се оцени, като вземе предвид особеностите на сектора (160) и обстоятелствата на конкретния случай.
(309)
В конкретния случай Комисията отбелязва, че на 28 март 2006 г. френските власти са ѝ предоставили документи, удостоверяващи, че акционерът на SNCM е потърсил най-малко струващото за него решение, като е разглеждал паралелно и още от самото начало два варианта, а именно ликвидацията на дружеството и неговата продажба на отрицателна цена.
(310)
Въз основа на горепосочените експертизи, представени на Комисията, френските власти смятат, че всички реални разходи, които е трябвало да бъдат поети от Френската република, в качеството ѝ на акционер чрез CGMF, възлизат между […] и […] милиона евро към 30 септември 2005 г. Тази оценка взема предвид риска френската държава да бъде задължена да „запълни пасива“, ако съдът я счете за фактически управител на SNCM, както и риска държавата да бъде осъдена да заплати допълнителните обезщетения за уволнение на уволнения персонал. Френските власти смятат, че тези рискове трябва да бъдат взети предвид при изчисляването на действителните разходи по евентуална ликвидация на SNCM.
(311)
В този момент се поставя въпросът за оценката на всички реални разходи, която Франция би била длъжна да поеме като акционер в случай на съдебна ликвидация на SNCM, за да определи дали, предвид възможностите да бъде осъден да поеме тези разходи и предвид техния обем (161), един частен акционер би предпочел да продаде незабавно своя филиал на отрицателната цена от 158 милиона евро, отколкото да се изложи на този риск.
а) За възможно осъждане на държавата да запълни пасива
(312)
Във френското право назначеният ликвидатор на дружество в съдебна ликвидация има възможността да започне процедура по отговорност срещу бившите управители на дружеството, наречена „процедура по запълване на пасива“, в случай на решение за предприемане на план за възстановяване на дружеството или поставянето му под съдебен надзор, както и в случай на съдебна ликвидация (162).
(313)
Започването на процедура по запълване на пасива срещу бившите управители на дружеството във фалит е мотивирано от необходимостта от възстановяване на имуществото на дружеството, което е една от задачите на назначения ликвидатор.
(314)
В множество писма до Комисията френските власти поддържат становището, че хипотезата за осъждане на държавата от национален съдия за запълване на пасива на управляваното от нея дружество представлява възможно най-приемливия сценарий и че тя трябва да бъде отбелязана при изчисляването на действителните разходи по евентуална ликвидация на SNCM.
(315)
В писмените си бележки от 28 февруари 2008 г. SNCM е представила експертен доклад, оценяващ правните последствия от процедура по запълване на пасива, противопоставима на френската държава. Този доклад заключава, че сезираният по делото търговски съд най-вероятно би отбелязал отговорността на държавата и би я осъдил да поеме за своя сметка всички социални задължения на SNCM.
(316)
В конкретния случай Комисията е на мнение, че предвид установения недостиг на активи на SNCM (виж по-горе) и възможното ангажиране на гражданската отговорност на назначения ликвидатор в случай на бездействие по смисъла на закона от 1985 г. и правото на действие за кредиторите от 2005 г., една процедура по запълване на пасива би била, най-вероятно, започната срещу френската държава в случай на съдебна ликвидация на (163).
(317)
Съответното законодателство предвижда, че социалните задължения на дружество в ликвидация могат да бъдат поети от неговите бивши управители от правна и фактическа гледна точка, ако бъдат едновременно спазени четири условия.
i) Признаване на държавата като управител от правна и фактическа гледна точка на дружество в съдебна ликвидация (164)
(318)
В конкретния случай Комисията отбелязва, че експертът на SNCM е представил подробен анализ, водещ до заключението, че френската държава най-вероятно би била определена като фактически управител на SNCM. По същество горепосоченият експертен доклад е доказал, съответно приложимата съдебна практика (165), че държавата е извършила положителни действия при управлението, които не са произтичали от административните проверки, наложени от закона, при това за продължителен период от време. По-конкретно, според доклада на експерта на SNCM, държавата е взимала решения в рамките на пълномощията си за контрол, дадени от самата нея, отклонявайки по този начин своите пълномощия за контрол, за да вземе решения за сметка на дружеството от името на управителите, оправомощени да взимат тези решения. Освен това е станало ясно, че управленските органи на SNCM не са разполагали с никаква независимост по отношение на държавата при управлението на дружеството. Най-накрая държавата е иззела функциите и е заместила управленските органи на SNCM, като е взимала сама стратегически решения, без да ги информира.
(319)
Комисията установява, че френските власти в писмените си бележки от 28 март 2008 г. не са изказали резерви по отношение на определянето на френската държава като фактически управител на SNCM. В писмото си от 20 ноември 2006 г. самите френски власти отбелязват, че съдията не би пропуснал да определи държавата акционер на SNCM като фактически управител на дружеството. При все това, очевидно е, че една такава декларация, направена в рамките на дело за държавна помощ, не е достатъчна сама по себе си, за да даде достатъчно правно основание да се прецени дали един съдия би счел националните власти за фактически управители на дружеството-бенефициер на въпросните мерки и най-вече степента на вероятност на такава възможност.
(320)
При обстоятелствата на конкретния случай Комисията не счита за необходимо да се произнесе по въпроса за оценката на данните, предоставени от френските власти предвид заключението, до което е стигнала в раздел 10.2.2.1 по-горе.
ii) Съществуването на една или повече грешки при управлението от страна на френската държава, фактически управител на дружество в съдебна ликвидация
(321)
В конкретния случай Комисията отбелязва, че докладът на експерта на SNCM е споменал въз основа на списък от фактически данни, който не е изчерпателен, редица данни, за да покаже, че държавата, фактически управител на SNCM, е допуснала грешки при управлението.
(322)
По-конкретно е отбелязано, че френската държава е допуснала грешки при инвестициите […]. Освен това държавата е допуснала и многобройни грешки в управлението по отношение на […].
(323)
В тази връзка, […] (166). В писмото си от 30 април 2007 г., френските власти са оценили като много висок риска от осъждане на държавата по отговорност предвид критериите […] за квалифициране на грешката при управление по смисъла на член L.651-2 от Търговския закон. При все това е очевидно, че една такава декларация, направена в рамките на процедура за държавни помощи, не е достатъчна сама по себе си, за да даде достатъчно правно основание да се допусне, дали един съдия би счел, че националните власти са допуснали фактите, в които ги обвиняват и най-вече степента на вероятност на такава възможност.
iii) Установяване на недостиг на активи
(324)
В конкретния случай Комисията установява, че в писмото си от 16 ноември 2006 г. френските власти са представили оценка на недостига на активи на SNCM на базата на експертните доклади на CGMF и на Oddo-Hastings, посочени по-горе. Комисията отбелязва, че експертизата на SNCM относно процедурата за запълване на пасива, предадена на Комисията през февруари 2008 г. се базира на същите тези доклади, за да констатира съществуването на недостиг на активи в случай на съдебна ликвидация на дружеството. По-конкретно, докладът на Oddo-Hastings показва недостиг на активи в размер на […] милиона евро към 30 септември 2005 г., изчислен като разликата между, от една страна, стойността на актива на SNCM ([…] милиона евро) и, от друга страна, стойността на пасива на дружеството (привилегировани и непривилегировани задължения, оценени съответно на […] милиона евро и на […] милиона евро).
(325)
Комисията отчита факта, че съгласно горепосоченото френско законодателство недостигът на активи е установен от момента, в който назначеният ликвидатор на дружеството не разполага с достатъчно активи за да удовлетвори кредиторите, без значение дали те са привилегировани или не. Що се отнася по-конкретно до социалните вземания на дружеството, социалният пасив на дружеството е a minima съставен от класическите вземания за служителите, т.е. тези, които са директно свързани с трудовия договор, колективния трудов договор или закона, и които са автоматично отнесени от назначения ликвидатор в пасива на дружеството (167).
(326)
Комисията е оценила недостига на активи на SNCM на […] милиона евро към 30 септември 2005 г.
iv) Съществуване на причинно-следствена връзка между грешките и установения недостиг на активи
(327)
Според френските власти, по френското право молителят по процедура за запълване на пасива не е длъжен да определи размера на натрупаните тежести на пасива вследствие на грешка в управлението от страна на управителя. Управителят на юридическо лице може да бъде обявен за отговорен на основание на член L.624-3 от Търговския закон, дори ако грешката в управлението, допусната от него, е само една от причините за недостига на активи и може да бъде осъден да заплати всички или част от социалните задължения, дори ако грешката е причина само за част от тях (168).
(328)
В конкретния случай Комисията отбелязва, че експертът на SNCM квалифицира като очевидна връзката между грешките в управлението и установения недостиг на активи. Въз основа на представените от въпросния експерт оценки, финансовата щета, произтичаща от неизчерпателен списък с грешки в управлението на държавата, посочени в точка 322 от настоящото решение, възлиза на […] милиона евро (169).
(329)
Френските власти […] (170).
(330)
Освен това Комисията констатира, че френските власти в писмените си бележки от 16 ноември 2006 г., от 27 април 2007 г. и от 28 март 2008 г. […] (171). Френските власти […] (172). Френските власти са приели, в писмото си от 16 ноември 2005 г., че „е било ясно, че държавата акционер, която съдията не би пропуснал да назначи като фактически управител на SNCM, дружество с ограничена отговорност, би била, най-вероятно, осъдена съгласно член L.651-2 от Търговския закон да изплати цялата сума от недостига на активи на SNCM“.
(331)
При обстоятелствата на настоящия случай, Комисията не счита за необходимо да се произнесе по въпроса за оценката на данните, предоставени от френските власти, предвид заключението, до което е стигнала в раздел 10.2.2.1 по-горе.
б) За оценка на общите разходи за съдебната ликвидация на SNCM
(332)
В светлината на гореизложеното, в актуалното положение на делото, Комисията не трябва да оценява реалната икономическа стойност на ангажиране на отговорността на акционера.
(333)
В тази връзка Комисията отбелязва, че на основание на член L.624-3 от Търговския закон, правният и фактическият управител на дружество в ликвидация при подобни обстоятелства се осъжда да изплати част или целия установен недостиг на активи.
(334)
Комисията констатира, че горепосоченият член оставя на магистратите пълната свобода да преценят дали следва управителят да бъде осъден да заплати част или всички социални задължения. В светлината на съответното законодателство е видно, че съдилищата са чувствителни към поведението на подведения под отговорност управител и изготвят присъди в зависимост от фактите, които могат да установят.
(335)
Както е посочено по-горе, френските власти смятат, че френската държава ще бъде задължена да заплати една част в размер между […] и […] % от установения недостиг на активите, или между […] милиона евро и […] милиона евро.
(336)
Комисията подчертава че в контекст, близък до този на SNCM, отнасящ се до дружество Les Mines de Salsignes, отделение на филиала на BRGM (публично дружество с промишлен и търговски характер) (173), търговската колегия на Касационния съд е осъдила BRGM и неговите филиали в качеството им на фактически управител солидарно с други управители на дружеството Les Mines de Salsignes да заплати целия недостиг на активите (174). Частта от социалните задължения, поети от дружеството Coframines и от BRGM и следователно in fine - от държавата, е възлизала на 73,6 %. В рамките на това решение Съдът е разкрил, че Управителният съвет е бил поставен в ситуация на зависимост от двете дружества.
(337)
При все това Комисията счита, че френските власти не са показали, в светлината на правилата за държавните помощи, в какво се състоят грешките в управлението на държавата, довели до нанасяне на щети на дружеството и с какво са грешки, които всеки друг частен акционер в условията на пазарна икономика би могъл да допусне. В тази връзка трябва да се подчертае, че само и единствено такива грешки, надлежно установени, биха могли да бъдат взети предвид, за да се определи дали, предвид риска от осъждане за изплащане на разходите и техния размер (т.е. нетната актуализирана стойност на риска от бъдещо осъждане), един частен оператор би предпочел да заплати незабавно отрицателната цена от 158 милиона евро, отколкото да поеме този риск. В действителност не би могло да се счита, че един частен инвеститор би допуснал грешки, мотивирани от цели, несвързани с дружеството, а от общ характер (например социални цели или цели за регионално развитие).
(338)
Комисията не отрича, че в определени изключителни случаи, някои национални законодателства предвиждат възможността за трети страни да се обърнат срещу акционерите на ликвидирано дружество, а именно когато тези акционери могат да бъдат считани като правни и фактически управители и са допуснали грешки в управлението на дружеството, като по този начин са нанесли щети. При все това, въпреки че такава възможност съществува съгласно френското право, Комисията смята, че френските власти не са опровергали ясно съмненията на Комисията за конкретния случай относно аргументите, породени от риска, че в случай на ликвидация на SNCM, френската държава би била осъдена да запълни пасива на това дружество. Не е необходимо да се прави заключение по този аспект в настоящото решение предвид заключението, което Комисията е направила в раздел 10.2.2.1 по-горе.
(339)
Освен недостига на активи, според френските власти, и предвид съответната съдебна практика (175), един съдия със сигурност би осъдил френската държава да изплати допълнителните обезщетения за уволнение (или между […] и […] милиона евро). Според френските власти, всички реални разходи, които френската държава в качеството си на акционер би могла да бъде задължена да заплати, са между […] милиона евро и […] милиона евро.
(340)
Френските власти уточняват, че в последните съдебни решения френските съдилища са осъдили правния и фактически управител да поеме, освен недостига на активите, допълнителните обезщетения за уволнение, изчислени на базата на социалния план, изготвен от дружеството преди ликвидацията.
(341)
Френските власти посочват, че по делото Aspocomp, френското дружество Aspocomp SAS, филиал 99 % на финландското дружество Aspocomp Group Oyj, е сключило споразумение на 18 януари 2002 г., в което се описват условията за обезщетение по социален план за 210 служители от общо 550. Това споразумение посочвало размера на компенсационните и допълнителните обезщетения, както и помощите при доброволно напускане. Вследствие промяна на стратегията на групата, дружеството майка Aspocomp Group Oyj взело решение на 21 февруари 2002 г. да спре финансирането на филиала Aspocomp SAS и по този начин предизвикало обявяването във фалит на този филиал. Това решение de facto го е затруднило да изпълнява задълженията си, поети в рамките на това споразумение, и го е довело до необходимостта от уволнение на целия останал персонал.
(342)
В този контекст, съдебното решение на Апелативния съд на Руан е потвърдило решението на колегията по трудовоправни дела в Еврьо и е осъдило дружеството Aspocomp Group Oyj, което притежава 99 % от управлението на своето дъщерно дружество, да изплати: i) на засегнатите от споразумението служители всички компенсационни и допълнителни обезщетения, предвидени в това единствено споразумение, както и всички обезщетения за пропуснати ползи и загуби за уволнение без реална и сериозна причина и ii) на служителите, уволнени вследствие обявяването на дружество Aspocomp във фалит - еквивалентните обезщетения, като счита, че с неспазването на поетите ангажименти компанията майка е показала нелоялно поведение и сериозно лекомислие.
(343)
В конкретния случай Комисията отбелязва, видно от документите по делото, че един договорен социален план, базиран на социалния план от 2002 г. и приложен през пролетта на 2005 г., е бил прекратен на 25 април 2005 г. от акционера на SNCM без съгласието на дирекцията на дружеството. Освен това Комисията установява, че изготвянето на този социален план предшества решението на държавата за продажба на SNCM.
(344)
Комисията смята, че при хипотезата на ликвидация на SNCM, служителите на дружеството не биха се поколебали да заведат дело срещу разпоредбите на този социален план.
(345)
За да може едно такова действие да бъде уместно в случай, какъвто е настоящият, Комисията трябва да прецени i) дали един съдия би осъдил държава-членка за прекратяване на въпросния социален план, без съгласието на дирекцията на дружеството, ii) размерът, който държавата-членка би била осъдена да заплати в този случай и iii) степента на вероятност за такава възможност (176).
(346)
Комисията отбелязва, че едно решение на търговската колегия на Касационния съд, в което Съдът посочва, че е готов да предприеме дело за отговорността срещу дружеството, чието некоректно поведение е довело до фалита на филиала и вследствие на това - до колективно уволнение на персонала (177), има същия смисъл, както съдебната практика по делото Aspocomp.
(347)
В тази връзка Комисията установява, че принципът на решението на Апелативния съд в Руан не е подкрепен към днешна дата от други подобни решения. Вследствие на това Комисията смята, че френските власти не са опровергали достатъчно ясно съмненията на Комисията, че въз основа на тази съдебна практика е твърде вероятно отговорността на акционера на SNCM и задължението му за изплащане на допълнителни обезщетения за уволнение да бъдат оспорени. При все това, не е необходимо да се правят заключения по този аспект в настоящото решение, предвид заключението, което Комисията е направила в раздел 10.2.2.1 по-горе.
10.2.2.3. Заключение
(348)
Комисията смята, че въз основа на гореизложеното, изборът за продажба на SNCM на отрицателна цена от 158 милиона евро съответства на избора, който би бил направен от частна група в условията на пазарна икономика, предвид социалните разходи, до които би довела една ликвидация.
(349)
Комисията е основала предшестващия анализ единствено върху хипотези, които ѝ изглеждат разумни и достатъчно добре обосновани. Тези оценки водят до заключението, че разликата между сценария, избран от френските власти, и алтернативното решение би била най-малко […] милиона евро, което би било повече от достатъчно, за да компенсира една евентуална грешка по оценките, направени в този анализ.
(350)
Освен това Комисията смята, че отрицателната цена от 158 милиона евро е резултат от търговски преговори между държавата и частните купувачи в края на открита публична процедура за избор, прозрачна, без дискриминационен характер и безусловна. В тази връзка Комисията смята, че тази цена, която е възможно най-малко отрицателната, представлява пазарна цена.
(351)
Въпреки ограниченията, посочени в точка 284 от настоящото решение, Комисията отбелязва, че експертът на Комисията е проверил сценариите за остойностяване на SNCM посредством метода на актуализираните оперативни свободни парични потоци, посочени в доклад на банка HSBC, поръчан от френските власти. Експертът на Комисията смята, че изчисленията на HSBC са били коректно и вярно направени. На базата на тези изчисления може да се заключи, че цената, платена от SNCM, е съвместима със стойността на дружеството, оценена на базата на метода на оперативните свободни парични потоци, актуализирани в момента на операцията.
(352)
Видно от раздел 10.2.2.1 по-горе, без да е необходимо да се прави заключение относно елементите, изложени в раздел 10.2.2.1 по-горе, въпросната мярка не предоставя по-голямо икономическо предимство нито на SNCM, нито на частните купувачи. Следователно, капиталовата вноска от държавата на стойност 158 милиона евро, предшестваща продажбата на дружеството на частни купувачи, т.е. отрицателната продажна цена от 158 милиона евро, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
10.3. Капиталова вноска на CGMF на стойност 8,75 милиона евро
10.3.1. Референтна правна рамка
(353)
Ако намесата на публичните органи по делото е извършена едновременно със сериозна намеса на частни оператори, направена при същите условия, идеята за съществуването на икономическо предимство трябва да бъде отхвърлена (178).
(354)
Практиката на Комисията при вземане на решения, потвърдена от съдията на Общността, автоматично изключва капиталовата вноска от държавата при такива обстоятелства да представлява помощ, стига да са изпълнени три условия:
-
частната намеса трябва да произлиза от икономически оператори. Не е такъв случаят при участие на служителите в капитала на въпросното дружество (179);
-
частната намеса трябва да бъде значителна. Не е такъв случаят, например, на частна намеса, която засяга само 3,3 % от общия разглеждан размер (180);
-
частната намеса трябва също така да бъде извършена едновременно с публична намеса. По този начин Съдът е потвърдил анализа на Комисията, според който публичните апорти могат да представляват държавна помощ, когато частните инвестиции в същото дружество са извършени едва след публичните апорти (181). Въпреки това, Комисията се съгласява да вземе предвид една частна намеса, извършена малко след публичната такава, когато частният инвеститор вече е подписал писмо за намерение в момента на публичната намеса (182).
10.3.2. Приложение в конкретния случай
(355)
Най-напред Комисията установява, че акциите на SNCM са отстъпени на икономическите оператори BCP и VT. След операцията държавата трябва да внесе в дружеството сума в размер на 8,75 милиона евро така че нейното участие от 25 % в SNCM да остане същото съгласно нейните задължения по отношение на персонала.
(356)
След това апортът на френската държава в размер на 8,75 милиона евро трябва да бъде сравнен с вноската на частните купувачи, възлизаща на 26,25 милиона евро. Това разпределение произтича, както е посочено по-горе, от задължението на френските власти да задържат 25 % от участието във въпросното дружество. Частната намеса е 75 % от общия размер, и Комисията смята, че тя е значителна. Освен това Комисията подчертава, че частните партньори притежават солидна финансова структура, закупуването на SNCM се вписва идеално в тяхната предприемаческа стратегия, както и че дружественият план на тези частни купувачи предвижда връщане към рентабилност в края на 2009 година.
(357)
По отношение на едновременността на двете операции на капиталови вноски, експертът на Комисията е проверил, че въпросните капитали са били внесени от всички акционери на SNCM, включително CGMF.
(358)
Беше удостоверено, че на 31 май 2006 г. Управителният съвет на SNCM е установил, че всички горепосочени операции са били извършени. По-конкретно, едновременното увеличаване на капитала от всички акционери в размер на 35 милиона евро е било извършено на 31 май 2006 г. То е било реализирано в два едновременни етапа: i) първо увеличаване на капитала с […] акции е било изцяло записано от купувачите в брой и с номинална стойност ([…] евро), и ii) второ увеличаване на капитала с […] акции (изплатени на четвърт) е било частично записано от купувачите ([…] акции, или в размер на 26,25 милиона евро) и от френската държава чрез CGMF ([…] акции, или в размер на 8,75 милиона евро), при същите условия, а именно записване в брой и с номинална стойност от […] евро.
(359)
Публичните и частните капиталови вноски трябва да бъдат извършени едновременно.
(360)
В светлината на гореизложеното, Комисията смята, че критериите, изготвени от съдебната практика за изключване на характера на помощ на въпросната мярка са изпълнени. Следователно Комисията смята, че капиталовата вноска от френската държава в размер на 8,75 милиона евро не предоставя икономическо предимство на SNCM, доколкото е реализирана паралелно с апорт на частни капитали при едни и същи условия по смисъла на европейската съдебна практика.
(361)
При всички положения Комисията е на мнение, че процентът за възстановяване на апорта на държавата, или […] % годишно, представлява адекватна дългосрочна рентабилност на инвестираните капитали от частен инвеститор.
(362)
По този въпрос Комисията установява, че в действителност фиксираната възвращаемост на инвестицията в капитала на SNCM от държавата, го освобождава от всякакъв риск при изпълнение на бизнес плана, тъй като тази възвращаемост няма никаква връзка с резултатите от дейността (по-добри или по-лоши) на дружеството. По този начин предоставянето на DSP на SNCM не би позволило на държавата да повиши очакваната възвращаемост от своето участие.
(363)
Експертът на Комисията заключава, че по отношението на рисковете, капиталовата вноска от френската държава би могла да бъде оприличена повече на облигация с фиксиран процент, отколкото на вложение в акции. Следва, че процентът на възвръщаемост от […] % трябва да бъде сравнен с процента на облигациите във френския частен сектор в момента на операцията. Според експерта на Комисията, този процент е бил 4,15 % в края на месец май 2006 г.
(364)
Комисията счита, че съществуването на разтрогващата клауза за продажба на SNCM няма характер, който да оспори принципа на равенство на инвеститорите. Тази клауза се отнася до цялата продажба на SNCM на частни купувачи, а не до инвестицията (35 милиона евро), свързваща частните купувачи (26,25 милиона евро) и държавата (8,75 милиона евро) в приватизираното SNCM.
(365)
В светлината на всичко гореизложено, Комисията установява, че въпросната мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
10.4. Мерки за помощ на персонала (38,5 милиона евро)
10.4.1. Референтна правна рамка
(366)
За да се прецени дали дадена мярка дава икономическа облага на едно предприятие „трябва […] да се определи дали предприятието бенефициер има икономическа изгода, която не би получило при нормални пазарни условия“ (183) или обратно, дали то ще избегне „разходите, които нормално би трябвало да бъдат отчислени от собствените му финансови ресурси, като по този начин се попречи на последиците от безпрепятственото действие на пазарните механизми“ (184).
(367)
Съгласно постоянната съдебна практика нормален разход е разходът, който предприятието трябва нормално да поеме в рамките на текущото управление или нормалните си дейности (185). По-специално Съдът е посочил, че намаляването на социалните разходи представлява помощ от държавата, ако тази мярка е „предназначена да освободи частично предприятията в даден промишлен сектор от паричните социални разходи, произтичащи от нормалното прилагане на общата система за социална осигуряване, без това освобождаване да се мотивира от природата или организацията на тази система“ (186).
(368)
На 20 септември 2001 г. Съдът потвърди този подход: „помощта представлява облекчаване на разходите, които нормално са за сметка на бюджета на предприятията предвид естеството или организацията на въпросната система от разходи, докато специален разход обратно е допълнителен разход по отношение на тези нормални разходи“ (187).
(369)
Следователно, за да се идентифицира една облага по смисъла на съдебната практика за понятието държавна помощ, трябва да се определи референтното правило или общия режим на приложение в рамките на даден правен режим, по чийто мащаб ще бъде сравнявана въпросната облага (188). В това отношение Съдът впрочем е преценил, че определянето на референтната рамка приема по-голямо значение при данъчните мерки, защото самото наличие на облага може да се установи единствено във връзка с нормално данъчно облагане, а именно процентът, който е в сила в съответната географска зона (189).
(370)
От друга страна, съгласно постоянната съдебна практика: „За целите на прилагане на чл. 92 от Договора няма значение дали положението на предполагаемия бенефициер на помощта се е подобрило или влошило в сравнение с предишното правно състояние, или обратно, дали не е претърпяло никакво развитие във времето. […]. Трябва само да се определи дали в рамките на даден правен режим една държавна мярка може да облагодетелства някои предприятия и някои производства по смисъла на член 92, параграф 1 от Договора в сравнение с други предприятия, които, като се има предвид целта на въпросната мярка, се намират в подобно фактическо и правно положение“ (190).
10.4.2. Приложение в конкретния случай
(371)
От съдебната практика и постановителната практика (191) на Комисията следва, че за да се изключи възможността въпросната мярка да има същност на помощ, Комисията трябва да провери дали мярката не облекчава SNCM от разходите за текущото му управление, тоест в конкретния случай от разходи, произтичащи от нормалното прилагане на социалното законодателство в сектора при прекъсване на трудовия договор.
(372)
В това отношение Комисията констатира, че съобразно меморандума за разбирателство, подписан между страните, обезпечителният депозит може да се ползва само за финансиране на компенсациите, изплащани на лица, чийто трудов договор със SNCM предварително е бил прекратен. Така че тези мерки нямат за цел, нито за следствие да улеснят напускането на служители, които при отсъствието на тези мерки биха могли да останат на заплата от SNCM.
(373)
Комисията отбелязва също така че отпускането на тези компенсации на лица, освободени след цесията на SNCM, е било одобрено от държавата като публична власт, а не от предприятието.
(374)
Освен това Комисията отбелязва, че тези допълнителни социални мерки надвишават обезщетенията, предвидени от социалното законодателство и прилаганите колективни споразумения. Разходите от прилагането на последните остават изцяло за сметка на SNCM.
(375)
Комисията отбелязва, че тези допълнителни социални мерки ще бъдат осъществени при евентуалната реализация на план за намаляване на числения състав от страна на купувачите след продажбата на SNCM. С други думи тези компенсации не съответстват на изпълнението на плановете за намаляване на числения състав, предвидени в рамките на плана за преструктуриране от 2002 г.
(376)
Следователно Комисията счита, че стойността на допълнителните социални обезщетения не съвпада нито със стойността на социалните планове преди цесията, поети от държавата, нито със социалната цена, разглеждана по-горе в рамките на съдебната ликвидация на SNCM
(377)
От това следва, че допълнителните социални мерки не представляват разходи, свързани с нормалното приложение на социалното законодателство в рамките на прекъсване на трудовия договор.
(378)
Освен това Комисията констатира, че дори ако се добави сумата от 38,5 милиона евро към капиталовата вноска на държавата в размер на 142,5 милиона евро, коригираната отрицателна продажна цена от 195,50 милиона евро остава значително по-ниска от стойността на съдебната ликвидация на SNCM (вж. т. 3 от настоящото решение).
(379)
В светлината на горепосоченото и съгласно постановителната практика (192), Комисията счита, че реализирането с помощта на публични фондове на допълнителни социални мерки в полза на уволнени лица, без те да облекчават работодателя от нормалните му разходи, е част от социалната политика на държавите-членки и не представлява пряка помощ в смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Комисията счита, че то не е и косвена помощ, тъй като засяга работещите само, когато са уволнени.
10.5. Сумата от 22,52 милиона евро, нотифицирана като помощ за преструктуриране
(380)
Въз основа на гореизложеното и съобразно точка 258 от настоящото решение сумата на субсидията, която трябва да се приеме като помощ от държавата, а не като компенсация за обществена услуга, възлиза на 22,52 милиона евро (193) и представлява част от финансовата подкрепа, за която френските власти са уведомили през 2002 г.
(381)
Комисията счита, че тази сума дава на SNCM селективна икономическа облага и следователно тази субсидия представлява помощ от държавата по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
10.5.1. Съвместимостта на мярката с насоките на Общността относно помощите за оздравяване и преструктуриране
(382)
Уведомление за въпросната мярка е било изпратено от френските власти през 2002 г. в съответствие с насоките на Общността относно помощите за оздравяване и преструктуриране от 1999 г. (194).
(383)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт (195) препращат към гореспоменатите насоки при изчисляването на помощите за оздравяване и преструктуриране. Съгласно точка 19 от споменатите насоки „единственото основание, на което помощите за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение могат да бъдат разглеждани като съвместими, е член 87, параграф 3, точка в)“.
(384)
Тъй като става дума за съвместимостта на една държавна помощ за преструктуриране с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО, от съдебната практика произтича, че решението на Комисията трябва да изложи мотивите, поради които тя счита, че помощите са оправдани предвид условията, предвидени от насоките и по-специално наличието на план за преструктуриране, задоволителна демонстрация за дългосрочната жизнеспособност и пропорционалния характер на помощите спрямо приноса на техния бенефициер.
(385)
За да може да получи помощ за преструктуриране, предприятието трябва да е квалифицирано като предприятие в затруднено положение по смисъла на насоките от 1999 г. (196).
(386)
В конкретния случай Комисията напомня, че е констатирала, че този критерий е бил спазен, както в решението на Комисията от 17 юли 2002 г. относно помощта за оздравяване на SNCM (197), така и в това от 19 август 2002 г., откриващо официалната процедура за разследване на проекта за рекапитализация на база годишния баланс на SNCM за 2001 г.
(387)
За целите на настоящото решение Комисията провери дали SNCM отговаря на тези условия на базата на годишния баланс на предприятието за 2002 г. Собственият капитал извън регламентираните провизии (198) остава отрицателен: - 26, милиона евро за 2002 г., след като е бил - 30,7 милиона евро през 2001 г. Подобно ниво показва отсъствие на повече от половината дружествен капитал на предприятието, от който повече от една четвърт е изчезнал през последните дванадесет месеца след уведомлението, като по този начин доказва наличието на достатъчното, но не и необходимо условие, описано в точка 5 а) на насоките.
(388)
Освен динамиката на дружествения капитал, Комисията установи, че:
-
между 2001 и 2002 г. текущият резултат преди данъци се е променил от - 5,1 милиона евро през 2001 г. на - 5,8 милиона евро през 2002 г., като чистите загуби през 2002 г. са били намалени единствено чрез продажба на някои кораби,
-
способността за самофинансиране на SNCM, достигаща 39,2 милиона евро в края на 2001 г., е сведена до 35,7 милиона евро в края на 2002 г.,
-
нетните финансови задължения извън кредитите по договорите са се променили от 135,8 милиона евро на 144, 8 милиона евро между 2000 и 2002 г.,
-
финансовите разходи (лихви и подобни разходи) са се променили от 7,0 милиона евро през 2000 г. на 9,503 милиона евро през 2002 г.
(389)
От друга страна, френските власти са потвърдили пред Комисията, че банките вече отказват да му заемат пари поради задлъжнялостта, въпреки че SNCM е предложило да даде като гаранция последните си кораби, които нямат ипотека или подобни тежести.
(390)
Най-накрая, договорът за DSP не променя с нищо този анализ. Ако този договор трябва нормално да позволи на SNCM, заедно с успеха на плана за преструктуриране, да постигне след време положителни резултати от дейността, не може да се отрече, че острата липса на собствен капитал, нарастващото задлъжняване и стойността на оперативните мерки в плана за преструктуриране ще доведат след известно време до преустановяване на плащането.
(391)
В светлината на гореизложеното Комисията счита, че SNCM отговаря едновременно на условието, предвидено от точка 5, буква а) от насоките от 1999 г., както и на предвиденото в точка 6. Поради това тя констатира, че през 2002 г. SNCM е било предприятие в затруднено положение по смисъла на горепосочените насоки.
(392)
Съгласно насоките от 1999 г., отпускането на помощ зависи от реализирането на план за преструктуриране, който да бъде одобрен от Комисията. Както се посочва в член 79 от решението за разширяване на формалната процедура за преглед от 2006 г., и като се има предвид, че Комисията е сметнала, че мерките след уведомлението от 2002 г. не представляват държавна помощ, Комисията смята, че съвместимостта на капиталовата вноска от 22,52 милиона евро с насоките от 1999 г. трябва да се разгледа в мащаба на плана за преструктуриране от 2002 г. „Налага се да се поставим в контекста на периода, когато мерките за финансова помощ са били взети, за да […] избегнем всяка оценка, базираща се на по-късна ситуация“ (199).
(393)
Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, Комисията констатира, че въпреки факта, че планът за преструктуриране от 2002 г. предвижда връщане на рентабилността още от 2003 г. благодарение на действия, които следват най-вече през 2002 и 2003 г., очевидно SNCM достига до задоволително равнище на собствените фондове едва през 2005-2006 г. Ето защо Комисията определя 31 декември 2006 г. като крайна дата на периода на преструктуриране.
(394)
Възстановяването на рентабилността от обслужването на линията Марсилия - Корсика се предвижда в кратък срок, а Магреб вече е печеливша дейност. Единствено линията с начален пункт Ница остава по-несигурна, но тежестта ѝ намалява, а очакваната амортизация на Liamone през 2001 г. ще улесни връщането към положителни резултати по тази линия. От друга страна, Комисията приема аргумента, според който дори ограничената дейност по линия с начална точка Ница остава необходима за мястото на компанията на пазара като цяло. Разработването на линията към Магреб ще допринесе за намаляване на зависимостта на компанията от историческата ѝ транспортна мисия и би трябвало да способства също така и за възстановяване на жизнеспособността, като се имат предвид… […].
(395)
Колкото до жизнеспособността в дългосрочен план, т.е. след изтичането на настоящия договор за DSP, Комисията смята, че осъществяването на плана трябва да позволи на предприятието да посрещне успешно конкуренцията по време на подновяване на договорите. Тя отбелязва, че дори при сценарий с частична загуба, например на един ферибот, този договор би трябвало да даде възможност на компанията да запази положителните резултати. Ако несключването на този договор предизвика намаление с 40 % или повече на приходите на компанията на историческия ѝ пазар, както се предполага в друг сценарий, Комисията счита, че това ще бъде ситуация, която малко планове за преструктуриране, със или без публична помощ, биха могли да овладеят, и че на този етап е преждевременно да се мисли за нея.
(396)
По отношение на „реалистичните хипотези относно условията за бъдеща дейност“ Комисията смята проучването на пазара за сериозно и че то представлява добра основа за изграждането на сценарии за развитието на предприятието.
(397)
Комисията констатира, че за да се възвърне жизнеспособността на предприятието, планът за преструктуриране предвижда тя да се подобрява в резултат преди всичко на вътрешни мерки като по-добър контрол на производствените разходи и по добра производителност. Освен това ако подобряването на финансовото положение на SNCM преминава чрез пренасочване на дейността ѝ по линията за Магреб, предвид перспективите за растеж на този пазар, планът за преструктуриране от 2002 г. съдържа също мерки за изоставяне на някои дейности и по-специално на италианския филиал Корсика Маритима.
(398)
Комисията преценява, че ефектът от мерките, посочени в представения план и неговият успех не зависят от еволюцията на пазара, с изключение на разширяването към Магреб, което отговаря преди всичко на завръщане към позиция, която SNCM е имало до средата на 90-те години.
(399)
Освен това Комисията взема предвид факта, че планът за преструктуриране отчита ситуацията и предвидимата еволюция на предлагането и търсенето на пазара на съответните продукти със сценарии, представящи оптимистични, песимистични и средни хипотези, както и специфичните силни и слаби страни на SNCM.
(400)
И накрая, Комисията смята, че планът за преструктуриране предлага такава промяна на SNCM, че то да може да покрие след завършването на преструктурирането всичките си разходи, включително разходите за амортизация и финансовите задължения.
(401)
Предвид гореизложеното, Комисията констатира, че въз основа на сведенията, които са били на разположение по времето, когато са били взети мерките за финансова помощ, критерият за жизнеспособността на предприятието е спазен.
(402)
Съгласно точка 35 от споменатите насоки трябва да се вземат мерки, за да се смекчат, доколкото е възможно, неблагоприятните последици от помощта за конкурентите на предприятието. В противен случай помощта ще се смята като противоречаща на общия интерес и следователно несъвместима с общия пазар.
(403)
В конкретния случай това условие трябва да се изпълни чрез ограничаване на присъствието на предприятието върху историческия му пазар, а именно обслужването на линиите до Корсика, която е едновременно и мястото, където то трябва да се справи с конкуренцията на утвърдени в Общността компании. Това не е така при обслужването на линията за Магреб.
(404)
Комисията е на мнение, че пазарът на морските маршрути към Корсика няма свръхкапацитет, като се има предвид сезонния характер и значителното нарастване на трафика. Комисията отбелязва също така че процентът на средната запълняемост на корабите на главния конкурент на SNCM е по нисък от този на публичната компания. Тъй като пазарът няма свръхкапацитет по смисъла на насоките, няма причина да се допринася за неговото оздравяване. Продажбата на кораби е за предпочитане пред тяхното унищожаване и представлява приемливо намаляване на капацитета в светлината на насоките.
(405)
Принудителното ограничаване или намаляване на присъствието на пазара или пазарите, на които предприятието действа, всъщност представлява компенсация за конкурентите, компенсация, чиято големина трябва да бъде в зависимост от последиците от изкривяване на конкуренцията, което помощта за преструктуриране причинява или може да причини.
(406)
Планът за преструктуриране способства видимо за ограничаване на присъствието на предприятието на своя пазар с пряка полза за конкурентите, поради изпълнение на следните елементи:
-
закриване на филиала Корсика Маритима (82 000 пасажери през 2000 г.), който е бил натоварен с осигуряване на връзките между Италия и Корсика и следователно оттегляне на групата SNCM от пазара на транспортните услуги между Италия и Корсика,
-
почти пълно оттегляне на SNCM от връзките между Тулон и Корсика, пазар, който през 2002 г. е наброявал не по-малко от 460 000 пасажери,
-
ограничаване на общия брой предлагани места и броя на ротациите, извършвани ежегодно от SNCM, считано от 2003 и по-специално по линията Ница-Корсика,
-
продажбата на четири кораба.
(407)
В заливите на Генуа и Тулон SNCM намалява предлагането с повече от един милион места годишно в сравнение с 2001 г., тоест с повече от два пъти по малко в полза на конкурентите си, макар че именно тези линии отбелязват най-голям растеж.
(408)
Макар и внушителни по мащаб, тези мерки са допълнени със задължението от страна на SNCM да не финансира през периода на преструктуриране нови инвестиции, освен разходите по разгръщане на дейността по линията към Магреб, включени в плана за преструктуриране.
(409)
Предвид гореизложеното Комисията счита, че критерият за предотвратяване на неоснователното изкривяване на конкуренцията е изпълнен.
(410)
Размерът на помощта трябва да бъде ограничен до стриктния минимум, необходим за преструктуриране в зависимост от финансовите възможности на предприятието, неговите акционери или търговската група, в която участва, без обаче това да попречи на шансовете му да възвърне жизнеспособността си.
(411)
В решението си от 19 август 2002 г. Комисията беше изказала съмнения относно метода за изчисление, предложен от френските власти, за определяне размера на помощта. Въпреки допълнителните обяснения, дадени от Франция, Комисията извърши собствени изчисления.
(412)
Всъщност по отношение на подхода, възприет от френските власти, основаващ се на съотношението между собствения капитал и задлъжнялостта, Комисията смята, че:
-
групата от пет предприятия, използвана от френските власти, не е достатъчно представителна за сектора на крайбрежния морски транспорт,
-
показателят 79 %, получен от тази група предприятия като съотношение между собствения капитал и финансовите задължения, в никакъв случай не е надежден индикатор за доброто здраве на дадено предприятие,
-
френските власти не са обяснили какво точно покрива размерът на финансовите задължения на тези пет компании и следователно не са успели да гарантират, че тези данни са еднородни с размера на задлъжнялост на SNCM, какъвто е записан в плана за преструктуриране,
-
френските власти не са доказали, че тези 79 %, получени при групата от пет предприятия като съотношение между собствения капитал и финансовите задължения, наистина са спазени за периода 2002-2007 г. във финансовия макет, включен в плана за преструктуриране.
(413)
По отношение на другите подходи, предложени от Франция, за да се докаже, че капиталовият принос е бил ограничен до минимум, Комисията критикува тяхната състоятелност (200).
(414)
Всъщност Комисията е на мнение, че първостепенната цел на капиталовата вноска не е да увеличи собствения капитал на предприятието (просто финансово преструктуриране), а да помогне на предприятието да премине от монополно положение, каквото е имало съгласно режима на споразумението от 1976 г., към дейност в конкурентна среда. Ето защо Комисията се въздържа да изчисли помощта въз основа на метода, избран от френските власти, като се има предвид колко трудно е да се определи подходящото ниво на собствения капитал на SNCM. Комисията отбелязва, че като се махнат или добавят някои предприятия в избраната от френските власти група, средното съотношение между собствен капитал и задлъжнялост може да се променя по много показателен начин.
(415)
Комисията счита, че помощта за преструктуриране може да покрие стойността на различните действия, предвидени в плана за преструктуриране (оперативно преструктуриране), необходими поради промяната на юридическия и конкурентен контекст на компанията. Колкото до разходите, свързани с оперативните мерки за преструктуриране, Комисията приема числото 46 милиона евро (вж. точка 55 от настоящото решение) (201).
(416)
По отношение на точното изчисление на потребността от помощ на SNCM, Комисията припомня, че „е необходимо случаят да се постави в контекста на периода, когато са били взети мерките за финансово подпомагане, за да […] се избегне евентуална оценка, основаваща се на по-късна ситуация“ (202).
(417)
В конкретния случай Комисията отбелязва в светлината на точка 40 от насоките, че значими продажби на активи и най-вече на кораби на стойност 26,25 милиона евро нетен продукт от всички финансови задължения (203) са били реализирани между февруари 2002 г., датата на уведомлението от страна на френските власти за помощта за преструктуриране и 9 юли 2003 г., датата, на която Комисията е взела решение за разрешаване на помощта за преструктуриране
(418)
Но тези продажби не са достатъчни, за да възвърнат жизнеспособността на SNCM, чието финансово положение продължава да се характеризира със значителни пасиви (19,75 милиона евро) и след тази операция. След като SNCM не е в състояние да вземе банков заем, дори ако предложи като гаранция ипотекиране на последните си кораби, Комисията счита, че предприятието не може да намери други собствени ресурси, за да финансира преструктурирането си.
(419)
Като се има предвид гореизложеното, Комисията достига до заключението, че сумата от 19,75 милиона евро е оправдана, за да се помогне на предприятието да възвърне в кратък срок своята жизнеспособност.
(420)
Комисията смята, че от сумата, първоначално обявена като помощ за преструктуриране и възлизаща на 22,52 милиона евро, само 19,75 милиона евро могат да бъдат оправдани с нуждите от парични средства на SNCM и с продажбите на активи, реализирани на 9 юли 2003 г., запазвайки си правото да вземе предвид продукта от цесиите (виж по-горе), наложени от Комисията с решението ѝ от 2003 г., и които са станали в допълнение на цесиите, предвидени в плана за преструктуриране.
(421)
В насоките (204) се посочва, че компания, която вече е ползвала в миналото помощ за преструктуриране, не може да получи втора такава десет години след края на периода на преструктуриране. В описа на помощите, ползвани досега от SNCM, не присъства никаква помощ за преструктуриране. Всъщност става дума за първото преструктуриране на SNCM от създаването му през 1976 г.
10.5.2. За запазването на компенсаторните мерки
(422)
Както се внушава от Първоинстанционния съд в решението му от 2005 г. и както е посочено в точка 137 от решението за разширение от 2006 г., предвид намаляването на размера на помощта, одобрена съобразно насоките от 1999 г., се поставя въпросът за запазване на компенсаторните мерки, наложени от Комисията в решението ѝ от 2003 г.
(423)
Трябва да припомним, че с решението си от 2003 г., Комисията е одобрила една финансова инжекция на стойност 76 милиона евро в съответствие с насоките от 1999, като същевременно е наложила следните условия (205):
i)
забрана за закупуване на нови кораби и подписване на договори за построяване, поръчки или наемане на нови или ремонтирани кораби до 31 декември 2006 г.;
ii)
изключително използване само на единадесетте кораба, притежание на SNCM до 31 декември 2006 г.;
iii)
преустановяване на всички преки и косвени участия в Амадеус Франс (Amadeus France), Компанията Корсика Средиземно море (Corse Méditerranée), Гражданско дружество за недвижим и имоти (SCI) Schuman, Средиземноморско дружество за инвестиции и участия (Société méditerranéenne d’investissements et de participations), Someca;
iv)
отказ от всякаква тарифна политика по отношение на публикуваните тарифи, целяща предлагане на по-ниски цени от тези на всеки от конкурентите за равностойни дестинации и услуги и за идентични дати до 31 декември 2006 г.;
v)
ограничение до 31 декември 2006 г. на годишния брой ротации на кораби по различните морски линии с Корсика.
(424)
Експертът на Комисията провери изпълняването на пакета от условия, наложени с решението на Комисията от 2003 г.
(425)
Той потвърди спазването на условията относно придобиването на кораби (условие i) по-горе). В това отношение трябва да се подчертае че корабът Superfast, преименуван на Jean Nicoli, е бил придобит от дружеството VT и е бил отдаден под наем на SNCM от февруари 2007 г., тоест след края на периода, определен от решението от 2003 г. (206).
(426)
Колкото до използването на съществуващия флот на SNCM (условие ii) по-горе), експертът на Комисията потвърди, че SNCM е запазило флота си от 10 кораба, тоест брой по-малък от границата от 11 кораба, определена с решението от 2003 г., след заместването на Aliso с Аsco през 2004 г. (207) и цесията на Asco на 24 май 2005 г.
(427)
Колкото до заместването на Aliso с Asco, Комисията отбелязва на първо място, че корабите Aliso и Аsco са два „sisterships“, тоест два кораба близнаци, построени по едни и същи планове и от едно и също корабостроително предприятие. Те имат абсолютно еднакви размери, една и съща форма и капацитет. Комисията смята, че размяната на двата кораба няма за цел да увеличи капацитета на SNCM. От друга страна, Комисията напомня, че възможността да се промени състава на оторизирания флот на SNCM може да се извърши само по причини, независещи от волята на SNCM. В конкретния случай Комисията е на мнение, че проблемите, с които се е сблъскало SNCM, за да отстъпи кораба Asco, не са зависели от волята на компанията. Комисията смята също така че ако SNCM е намерило купувач за Aliso вместо за Asco, продажбата на Aliso е имала същите последици за капацитета на SNCM, както и продажбата на Asco, и че ангажиментите на френските власти да се придържат към плана за преструктуриране са били изпълнени що се отнася до продажбата на четири кораба от оперативния флот на SNCM.
(428)
От друга страна, експертът е установил въз основа на счетоводните документи, че всички прехвърляния на активи, наложени с решението от 2003 г. (условие iii) по-горе) са били извършени. Нетните резултати от прехвърлянето възлизат на 5,02 милиона евро (208). Комисията подчертава, че освен цесиите, предвидени в плана за преструктуриране от 2002 г. или наложени с решението от 2003 г., SNCM е извършило цесии на активи (209), чиято материализация експертът на Комисията е проверил, с нетен резултат от прехвърлянето, възлизащ на 12,6 милиона евро.
(429)
Относно липсата на „price leadership“ (210), експертът на Комисията е проверил, от една страна, дали в SNCM има процедура за проверка на спазването на въпросното условие. От друга страна, той е разгледал прилагането на това условие от SNCM по различни линии за периода от 16 март 2005 до 31 декември 2006 г. (211). Въз основа на тази проверка експертът на Комисията заключава, че в […] % от случаите билетите, издадени от SNCM, са спазвали условие iv) Комисията отбелязва, че въз основа на сведенията, предоставени от френските власти, SNCM продължава и в този момент да прилага условия iv) и v., макар че решението от 2003 година посочва като крайна дата 31 декември 2006 г.
(430)
За условие v. експертът е установил, че SNCM е спазвало броя на пътуванията за отчетните години 2005 и 2006. В замяна на това то е превишило нормите за максималния брой предоставени места по линията от Марсилия за 2005 и 2006 г., както и в много малка степен тези за максималния брой линейни метри, предлагани за пътуванията от Тулон през 2005 и 2006 г. и от Марсилия през 2006 г.
(431)
По последния пункт Комисията все пак отбелязва, че по въпроса за местата, понятието ексклузивност на кабините само за едно семейство усложнява точното изчисляване на превишаването на нормите. Все пак това единствено обстоятелство не би могло да позволи да се счита, че SNCM не е спазило условията, наложени му с решението от 2003 г.
(432)
Като се има пред вид гореизложеното, Комисията заключава, че SNCM е изпълнило компенсаторните мерки, наложени с решението от 2003 г.
10.5.3. Заключение
(433)
Комисията отбелязва, че компенсаторните мерки от решението от 2003 г. са били спазени почти изцяло. Като се има предвид значителното намаляване на размера на помощта, одобрена съобразно насоките от 1999 г. по отношение на сумата, определена през 2003 г., която накара Комисията да наложи въпросните условия, Комисията не смята за необходимо да налага допълнителни условия и задължения, за да не допусне изкривяване на конкуренцията с мярка, противоречаща на обшия интерес.
(434)
В светлината на гореизложеното и като се има предвид точният размер на нетния резултат от прехвърлянията, определен в момента на приемане на решението от 2005 г., Комисията смята, че държавната помощ под формата на капиталова вноска от 15,81 милиона евро (212) е съвместима с член 87, параграф 3, точка в) от Договора за ЕО.
11. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(435)
В заключение Комисията смята, че мерките, чийто обект е настоящото решение, не представляват помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО или са помощи съвместими с общия пазар.
(436)
Комисията призовава Франция:
-
да уточни пред Комисията в най-кратък срок и най-късно до 15 работни дни от датата на получаване на настоящото решение данните, които тя счита за защитени от професионалната тайна по силата на член 25 от Регламент (ЕО) № 659/1999,
-
да информира бенефициера на помощта, одобрена с настоящото решение в най-кратки срокове, като скрие, ако се наложи, някои от данните, за които е преценила, че представляват професионална тайна и чието съобщаване на бенефициера би могло да навреди на някои от заинтересованите страни, или като му посочи, ако се наложи, в предадената версия другите елементи, които е сметнала за професионална тайна, но не е скрила.
(437)
Комисията напомня на Франция, че по силата на насоките една втора помощ за преструктуриране не може нормално да бъде предвидена за десетте години след края на периода на преструктуриране т.е. в конкретния случай 31 декември 2006 г., освен при изключителни и непредвидими обстоятелства, за които предприятието не носи отговорност,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Компенсацията, изплатена от френската държава на SNCM в размер на 53,48 милиона евро като задължения за извършване на обществена услуга за периода 1991-2001 г., представлява незаконна държава помощ по смисъла на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО, но съвместима с общия пазар според член 86, параграф 2 от въпросния договор.
Отрицателната продажна цена на SNCM от 158 милиона евро, поемането от страна на CGMF на социални мерки по отношение на служителите в размер на 38,5 милиона евро и съвместната и съпътстваща рекапитализация на SNCM от CGMF в размер от 8,75 милиона евро не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
Помощта за преструктуриране в размер на 15,81 милиона евро, които Франция е отпуснала в полза на Националното морско дружество Корсика-Средиземно море (SNCM) представлява незаконна държавна помощ по смисъла на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО, но съвместима с общия пазар според член 86, параграф 2 от въпросния договор.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 8 юли 2008 година.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 8 juli 2008
om de åtgärder C 58/02 (f.d. N 118/02) som Frankrike har genomfört till förmån för Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM)
[delgivet med nr K(2008) 3182]
(Endast den franska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2009/611/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar (1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1)
I en skrivelse av den 18 februari 2002 anmälde Frankrike till kommissionen ett förslag till omstruktureringsstöd till förmån för Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (nedan kallat SNCM) (2), Anmälan kompletterades den 3 juli 2002 (3). Det anmälda omstruktureringsstödet bestod av ett kapitaltillskott på 76 miljoner euro till SNCM via Compagnie Générale Maritime et Financière (nedan kallat CGMF) (4).
(2)
I en skrivelse av den 19 augusti 2002 underrättade kommissionen de franska myndigheterna om sitt beslut att genom tillämpning av artikel 88.2 i EG-fördraget inleda ett formellt granskningsförfarande enligt artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (5).
(3)
Den 8 oktober 2002 (6) översände de franska myndigheterna sina synpunkter på kommissionens beslut av den 19 augusti 2002 (7).
(4)
På de franska myndigheternas begäran hölls arbetsmöten med kommissionen den 24 oktober 2002, 3 december 2002 och 25 februari 2003.
(5)
Inom ramen för inledandet av förfarandet har kommissionen erhållit synpunkter från två företag, nämligen Corsica Ferries France (nedan kallat CFF) den 8 januari 2003 (8) och koncernen Stef-TFE den 7 januari 2003, samt från olika franska lokala och regionala myndigheter den 18 december 2002 och den 9 och 10 januari 2003. I skrivelser av den 13 och 16 januari och den 5 och 21 februari 2003 översände kommissionen dessa synpunkter till Frankrike för kommentarer.
(6)
De franska myndigheterna översände sina kommentarer om synpunkterna från CFF och Stef-TFE till kommissionen den 13 februari 2003 (9) och 27 maj 2003 (10).
(7)
Den 16 januari 2003 översände kommissionen en begäran om kompletterande upplysningar. De franska myndigheterna svarade den 21 februari 2003.
(8)
I en skrivelse av den 10 februari 2003 (11) redogjorde de franska myndigheterna för varför stödprojektet till fullo uppfyllde gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (12) (nedan kallade 1999 års riktlinjer).
(9)
Den 25 februari 2003 (13) översände de franska myndigheterna på kommissionens begäran en kopia av aktieägaravtalet mellan SNCM och koncernen Stef-TFE.
(10)
I sitt beslut 2004/166/EG av den 9 juli 2003 (nedan kallat 2003 års beslut) (14) godkände kommissionen, under vissa villkor, beviljandet av ett omstruktureringsstöd till förmån för SNCM i form av två kapitaltillskott, ett kapitaltillskott på 66 miljoner euro och ett kapitaltillskott på högst 10 miljoner euro beroende på nettobehållningen från den avyttring av anläggningstillgångar som skulle ske efter antagandet av 2003 års beslut.
(11)
Den 13 oktober 2003 väckte CFF talan om ogiltigförklaring av 2003 års beslut vid Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt (nedan kallad förstainstansrätten) (mål T-349/03).
(12)
Den 8 september 2004 beslutade kommissionen att tillåta de ändringar som Frankrike hade begärt den 23 juni 2004, dvs. att byta ut fartyget Aliso mot fartyget Asco i den förteckning över fartyg som SNCM hade tillstånd att använda enligt 2003 års beslut, och att försäljningen av fartyget Aliso i stället för Asco inte innebar att det omstruktureringsstöd som beviljades i 2003 års beslut var oförenligt med den gemensamma marknaden (15).
(13)
I sitt beslut av den 16 mars 2005 (nedan kallat 2005 års beslut) godkände kommissionen en andra utbetalning av omstruktureringsstöd på 3,3 miljoner euro, vilket gjorde att det totala beviljade omstruktureringsstödet uppgick till 69 292 400 euro.
(14)
I sin dom av den 15 juni 2005 i mål T-349/03 ogiltigförklarade förstainstansrätten 2003 års beslut på grund av en felaktig bedömning av vad som ska anses utgöra absolut nödvändigt stöd. Till följd av denna dom fick kommissionen börja om med det formella granskningsförfarande som inleddes genom beslutet av den 19 augusti 2002, och besluten av den 8 september 2004 och 16 mars 2005, som grundades på 2003 års beslut, upphävdes.
(15)
Den 25 oktober 2005 (16) översände de franska myndigheterna upplysningar om företagets finansiella situation efter anmälan om omstruktureringsplanen den 18 februari 2002.
(16)
Den 17 november 2005 (17) översände de franska myndigheterna upplysningar om uppdateringen av 2002 års omstruktureringsplan och rekonstruktionen av SNCM:s egna kapital (18).
(17)
Den 15 mars 2006 översände de franska myndigheterna en marknadsöversikt, affärsplanen (intäktsdelen) och den preliminära resultaträkningen till kommissionen (19). Ytterligare handlingar översändes till kommissionen den 28 mars 2006 och 7 april 2006 (20). I den sistnämnda skrivelsen uppmanade de franska myndigheterna dessutom kommissionen att beakta att en del av 2002 års omstruktureringsstöd, nämligen det belopp på 53,48 miljoner euro som utgjorde ersättning för trafikplikten, inte skulle anses utgöra en åtgärd inom ramen för en omstruktureringsplan utan att det enligt rättspraxisen från domen i målet Altmark (21) över huvud taget inte skulle ses som ett stöd eller som en åtgärd som ska betraktas separat och oberoende av omstruktureringsplanen i enlighet med artikel 86.2 i EG-fördraget.
(18)
Den 21 april 2006 mottog kommissionen en anmälan om en föreslagen koncentration, genom vilken företagen Veolia Transport (nedan kallat VT) (22) och Butler Capital Partners (nedan kallat BCP) skulle få gemensam kontroll över företaget SNCM (23), i enlighet med artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (24). I ett beslut av den 29 maj 2006 godkände kommissionen koncentrationen (25).
(19)
Den 21 juni 2006 (26) översände de franska myndigheterna utlåtandet av den 26 maj 2006 från ministeriet för ekonomi-, finans- och industrifrågor, i vilket företaget CGMF:s ekonomiska verksamhet godkändes, dekret nr 2006-606 av den 26 maj 2006 om överföring av SNCM till den privata sektorn samt utlåtandet av den 26 maj 2006 om godkännande av SNCF:s ekonomiska verksamhet.
(20)
Upplysningarna om den allmänna trafikplikten och socialt stöd till Korsikatrafiken översändes till kommissionen den 7 juni 2006 (27).
(21)
Den 13 september 2006 beslutade kommissionen att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget avseende de nya åtgärder som vidtagits till förmån för SNCM inom ramen för den omstruktureringsplan som anmäldes 2002 (28) (nedan kallat 2006 års beslut).
(22)
Den 16 november 2006 översände Frankrike sina synpunkter på 2006 års beslut (29).
(23)
Eftersom vissa berörda parter begärde en förlängning med en månad av den tidsfrist inom vilken de måste inkomma med sina synpunkter (30) beslutade kommissionen att förlänga denna frist för samtliga berörda parter (31).
(24)
Kommissionen har erhållit synpunkter från CFF (32) och STIM d’Orbigny (nedan kallat STIM) (33), vilka vidarebefordrades till de franska myndigheterna i en skrivelse av den 20 februari 2007. En tredje berörd part har också inkommit med synpunkter, som också vidarebefordrades till de franska myndigheterna, men drogs tillbaka den 28 maj 2008.
(25)
De franska myndigheterna översände sina synpunkter på den tredje berörda partens kommentarer den 30 april 2007 (34).
(26)
Som komplettering till sina upplysningar av den 15 juni 2007 och 30 november 2007 ingav CFF den 20 december 2007 ett klagomål mot det statliga stödet till SNCM. Klagomålet rörde artikel 3 i det nya avtal om allmän trafikplikt som undertecknades i juni 2007 mellan Korsika och företagsgruppen Compagnie Méridionale de Navigation-SNCM för 2007-2013. Enligt CFF skulle denna klausul ge SNCM nya ekonomiska resurser i storleksordningen 10 miljoner euro för 2007. Eftersom kapitaltillskottet till SNCM för att uppfylla trafikplikten inte har anmälts till kommissionen anser CFF dessutom att det utgör ett olagligt statligt stöd.
(27)
Vissa upplysningar översändes till kommissionen efter utgången av den frist som först fastställdes till den 13 februari 2007 (35). Kommissionen underrättade de berörda parterna om sitt beslut att förlänga fristen för synpunkter från tredje part till den 14 mars 2008.
(28)
Den 26 mars 2008 översände kommissionen berörda tredje parters synpunkter till Frankrike som inkom med sina kommentarer den 28 mars 2008, 10 april 2008 och 28 april 2008.
2. IDENTIFIERING AV MOTTAGAREN AV DE ÅTGÄRDER SOM OMFATTAS AV DETTA BESLUT
(29)
Mottagaren av de åtgärder som omfattas av detta beslut är Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM). Företaget består av flera dotterbolag inom sjöfartssektorn och bedriver sjöfartstransport av passagerare, fordon och tungt gods mellan Frankrike och Korsika, Italien (Sardinien) och Nordafrika (Algeriet och Tunisien).
(30)
SNCM är ett aktiebolag som bildades 1969 genom sammanslagningen av Compagnie Générale Transatlantique och Compagnie de Navigation Mixte, vilka båda bildades 1850. När det bildades fick företaget namnet Compagnie Générale Transméditerranéenne, men 1976 bytte det namn det till Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée, efter det att Société Nationale des Chemins de Fer (SNCF) gått in med kapital. Den franska regeringen hade valt ut företaget för att knyta Korsika närmare till fastlandet, vilket innebar att man anpassade sjöfartspriserna till SNCF:s priser för järnvägstrafiken, på grundval av ett avtal som ingicks den 31 mars 1976 för en period på 25 år. Compagnie Générale Transatlantique hade redan, genom ett avtal som ingicks den 23 december 1948, fått i uppdrag att sköta trafiken till och från Korsika.
(31)
När kapitaltillskottet anmäldes 2002 ägdes SNCM till 20 % av SNCF och till 80 % av CGMF. Vid det första kapitaltillskottet till SNCM den 30 maj 2006 (se skäl 18) förfogade BCP och VT över 38 % respektive 28 % av SNCM:s kapital, medan CGMF förfogade över 25 % (9 % av kapitalet har avsatts till löner).
(32)
SNCM:s viktigaste dotterbolag är Compagnie Méridionale de Navigation (nedan kallat CMN) (36), Compagnie Générale de Tourisme et d’Hôtellerie (CGTH) (37), Aliso Voyage (38), Sud-Cargos (39), Société Aubagnaise de Restauration et d’Approvisionnement (SARA) (40), Ferrytour (41) och Les Comptoirs du Sud (42).
(33)
Efter avyttringen av höghastighetsfartygen Aliso i september 2004 och Asco (43) i maj 2005 består SNCM:s flotta av tio fartyg (fem bilfärjor (44), fyra kombinerade last- och passagerarfartyg (45) och ett höghastighetsfartyg som huvudsakligen används på turer från Nice (46)), varav det äger sju (47).
(34)
För att vara uttömmande bör det framhållas att den reguljära sjöfarten mellan det franska fastlandet och Korsika sedan 1948 ombesörjs genom allmän trafikplikt. SNCM och CMN var koncessionshavare av denna tjänst mellan 1976 och slutet av 2001, enligt ett ramavtal som ursprungligen slöts för en period på 25 år. Enligt gällande gemenskapsbestämmelser (48) och efter ett anbudsförfarande på EU-nivå (49), som Korsika (50) tog initiativ till, tog SNCM och CMN tillsammans hem kontraktet, enligt vilket de mot ekonomisk ersättning ska uppfylla den allmänna trafikplikten för trafiken mellan Marseille och Korsika under perioden 2002-2006.
(35)
Eftersom trafikplikten upphörde i slutet av 2006 genomfördes en ny upphandling på EU-nivå av ovanstående allmänna sjöfartstjänster (51). Kontraktet tilldelades konsortiet SNCM-CMN från och med den 1 maj 2007 till och med den 31 december 2013, mot en ersättning på ca 100 miljoner euro per år.
(36)
Samtidigt ålades samtliga företag som trafikerade ön från Toulon och Nice en viss turtäthet. Från 2002 och fram till 2013 omfattas på dessa linjer den korsikanska befolkningen och även andra kategorier passagerare av socialt stöd som har införts i enlighet med kommissionens beslut av den 2 juli 2002 (52) och 24 april 2007 (53).
3. KONKURRENSSITUATIONEN
(37)
SNCM:s huvudsakliga verksamhet är att bedriva passagerar- och godstrafik på två distinkta marknader: mellan franska fastlandet och Korsika och mellan Frankrike och Nordafrika. Därutöver har företaget även viss trafik till Italien och Spanien.
3.1 Förbindelsen med Korsika
(38)
Passagerartrafiken till och från Korsika karakteriseras av att den är starkt säsongsbunden. Turtätheten under högsäsong är tio gånger högre än under den minst trafikerade månaden, vilket kräver att rederierna har en flotta som kan klara sådana toppar. Juli och augusti står för hälften av alla intäkter. Även under högsäsongen råder det obalans när det gäller vilken riktning passagerarna reser i. I juli är avgångarna till kontinenten fulla, men fartygen går nästan tomma tillbaka. Det gör att fartygens genomsnittliga beläggning utslaget på hela året är relativt låg.
(39)
SNCM är den operatör som traditionellt sett har bedrivit trafik mellan Korsika och det franska fastlandet. Två tredjedelar av trafiken sker mellan Marseille och Korsika inom ramen den allmänna trafikplikten, medan den återstående tredjedelen av verksamheten består av trafik från och till andra destinationer (Nice-Korsika, Toulon-Korsika och internationella förbindelser till Sardinien eller Nordafrika).
(40)
SNCM hade länge en monopolställning inom sin huvudverksamhet. Sedan 1996 har det utsatts för en konkurrens som har utvecklats mycket snabbt. Företaget Corsica Ferries France (CFF) är i dag faktiskt den dominerande aktören när det gäller förbindelserna mellan det franska fastlandet och Korsika, och dess marknadsandel fortsätter att växa. Trots att man bara har funnits på marknaden sedan 1996 har CFF:s passagerartrafik ökat med […] (54) per år mellan 2000 och 2005, och denna tillväxt fortsätter. I dag tar nästan […] passagerare som färdas mellan det franska fastlandet och Korsika en av CFF:s färjor, medan endast […] använder en av SNCM:s färjor. Resterande […] passagerare reser med CMN.
(41)
Den ställning på marknaden som CFF har uppnått på bara sju år speglas även av det totala antalet passagerare som varje år transporteras mellan det franska fastlandet och Korsika. I diagrammet nedan framgår det att CFF:s marknadsandel har gått från 45 % 2000 till […] % 2007 och SNCM:s marknadsandel från 53 % till […] % under samma period, vilket motsvarar en skillnad på över en miljon passagerare.
Diagram 1
Antalet transporterade passagerare per säsong (maj-september) mellan det franska fastlandet och Korsika - säsongerna 2000-2007
(42)
Övriga mindre konkurrenter till SNCM som trafikerar Korsika är Compagnie Méridionale de Navigation (CMN), Moby Lines, Happy Lines och TRIS.
(43)
De senaste två åren har SNCM:s utbud och marknadsandel för förbindelserna med Korsika minskat. Utbudet har minskat med […] % (- […] % för avgångarna från Nice och - […] % för avgångarna från Marseille).
(44)
Den fortsatta minskningen av företagets marknadsandel visar emellertid att det går mycket långsamt att återupprätta passagerarnas förtroende, som allvarligt skadades av strejkerna och arbetsmarknadskonflikterna 2004 och 2005, framför allt i samband med privatiseringen av företaget. Detta är en förutsättning för att den sjunkande marknadsandel som SNCM har upplevt de senaste åren ska kunna bromsas. Det förbättrade ekonomiska resultatet 2007 ger hopp om att företaget ska bli lönsamt igen även om det har förlorat en stor del av marknaden till sin enda konkurrent, vars marknadsandel i dag är avsevärt större.
(45)
Marknaden för passagerartrafiken mellan det franska fastlandet och Korsika har ökat med i genomsnitt 4 % de senaste 15 åren och denna tillväxt ser ut att fortsätta. Trafiken spås öka med […] % även under 2008, medan ökningen de följande åren spås bli något lägre. Ändå verkar inga nya aktörer vilja in på marknaden. När Korsikas transportkontor gick ut med sitt anbudsförfarande om tilldelning av den allmänna trafikplikten för förbindelsen med vissa hamnar i Korsika under perioden 2007-2013 kom det inte in anbud från några andra än CFF och SNCM-CMN, trots att det gick att lämna in anbud för en enskild linje.
(46)
SNCM:s huvudsakliga konkurrent, CFF, har kraftigt ökat sitt utbud från 500 000 till […] miljoner platser mellan 1999 och 2007 (varav en ökning med […] % mellan 2006 och 2007), vilket gör det möjligt för bolaget att öka sin trafik (från […] miljoner 2005 till […] miljoner 2007) och sin marknadsandel. Trots detta har CFF strukturellt sett en lägre beläggningsgrad än SNCM, vilket motsvarar en skillnad på […] procentandelar 2007. För SNCM ökade beläggningsgraden 2007 till […] %, vilket är normalt med tanke på hur starkt säsongsbetonad marknaden är (se ovan).
(47)
När det gäller godstrafiken till och från Korsika stod SNCM 2005 för ca […] % av marknaden Marseille/Toulon till Korsika.
(48)
När det gäller godstrafiken i allmänhet (icke beledsagat gods), har SNCM och CMN i praktiken ett monopol. Inom ramen för avtalet om allmän trafikplikt upprätthåller de två företagen frekventa förbindelser mellan Marseille och samtliga korsikanska hamnar.
(49)
När det gäller beledsagade släpvagnar som lastats på färjorna, och som totalt svarar för 24 % av den allmänna godstrafiken mätt i löpmeter, råder konkurrens mellan samtliga företag som bedriver passagerartrafik. SNCM och CMN innehar även majoriteten av denna förarbundna trafik. De andra företagen, särskilt Corsica Ferries, har 10 %, dvs. 2 % av den totala marknaden.
(50)
När det gäller beledsagade lastbilar (55) som lastats på färjorna (cirka 24 % av godstrafiken i allmänhet 2003), har SNCM och CMN också en majoritet av marknaden. Från och med 2002 ingår denna typ av trafik emellertid även i CFF:s utbud och CFF har nu cirka […] % av marknaden.
3.2 Förbindelserna med Nordafrika
(51)
Tunisien och Algeriet utgör en viktig marknad med cirka 5 miljoner passagerare. Flyget dominerar men sjötransporterna står för cirka 15 % av trafiken. Algeriet är med sina 560 000 passagerare en betydelsefull sjöfartsmarknad, medan Tunisien med sina 250 000 passagerare är en betydligt mindre marknad.
(52)
Marknaden för sjötransporter mellan Frankrike och Nordafrika har stadigt växt de senaste åren, och ökningen uppgår till 13 % mellan 2001 och 2005. Med tanke på den ökande turismen i denna region förutspås det att sjötransporterna kommer att ha en årlig ökningstakt på 4 % fram till 2010.
(53)
I Algeriet är SNCM den näst största aktören på marknaden efter det statliga algeriska företaget Entreprise Nationale de Transport Maritime de Voyageurs (ENTMV). SNCM:s andel av marknaden har gått från 24 % 2001 till […] % 2005.
(54)
I Tunisien är SNCM den näst största aktören på marknaden efter Compagnie Tunisienne de Navigation (CTN). Även om SNCM sedan 2001 har förlorat marknadsandelar till CTN, och gått från 44 % till […] % 2004, förbättrades ändå situationen 2005 ([…] %).
4. BESKRIVNING AV DE ÅTGÄRDER SOM OMFATTAS AV DETTA BESLUT
4.1 Kapitaltillskottet till SNCM 2002
4.1.1 Beskrivning
(55)
Efter kommissionens beslut av den 17 juli 2002 om beviljande av undsättningsstöd till SNCM (56) anmälde de franska myndigheterna den 18 februari 2002 ett förslag till omstruktureringsstöd till förmån för SNCM, via dess moderbolag CGMF, på 76 miljoner euro, varav 46 miljoner euro för omstrukturering (57). Syftet med kapitaltillskottet var att öka SNCM:s egna kapital från 30 miljoner euro till 106 miljoner euro.
(56)
I enlighet med 1999 års riktlinjer översände de franska myndigheterna en omstruktureringsplan (58) för SNCM som bestod av fem punkter:
i)
Minskning av antalet överfarter och omställning av företagets fartyg till andra linjer (minskade förbindelser med Korsika och ökade förbindelser med Nordafrika) (59).
ii)
Minskning av företagets flotta med fyra fartyg som skulle ge 21 miljoner euro i likvida medel.
iii)
Avyttring av vissa anläggningstillgångar.
iv)
Personalnedskärningar (60) med cirka 12 %, som tillsammans med en rimlig lönepolitik skulle göra det möjligt att minska kostnaderna för ombordpersonalen från 61,8 miljoner euro 2001 till i genomsnitt […] miljoner euro under perioden 2003-2006, samt minska kostnaderna för landpersonalen från 50,3 miljoner euro 2001 till […] miljoner euro under samma period.
v)
Nedläggning av två av företagets dotterbolag, Compagnie Maritime Toulonnaise och Corsica Marittima, vars kvarvarande verksamhet kommer att övertas av SNCM.
(57)
Efter kommissionens synpunkter i beslutet av den 19 augusti 2002 beskrev de franska myndigheterna i en skrivelse av den 31 januari 2003 hur följande punkter i omstruktureringsplanen hade förbättrats:
-
Fastare åtaganden avseende lönepolitiken.
-
En plan för att minska kostnaderna för insatsförbrukningen.
-
Ett åtagande om att SNCM inte tänker starta ett priskrig med sina konkurrenter om trafiken till Korsika.
(58)
När det gäller den sista punkten preciserade de franska myndigheterna att ”SNCM gör detta åtagande utan förbehåll, eftersom företaget anser att ett priskrig varken skulle vara förenligt med företagets strategiska ställning, ligga i företagets intresse (eftersom det skulle minska dess intäkter), eller överensstämma med företagets normala praxis och know-how”.
(59)
I sin omstruktureringsplan presenterade de franska myndigheterna en mer detaljerad finansiell modell för perioden 2002-2007, grundad på det valda medianscenariot, genom att utgå från en rad olika variabler (61). De finansiella prognoserna indikerar bland annat en återgång till positiva rörelseresultat från och med 2003.
Tabell 1
Finansiell modell för perioden 2002-2007
[miljoner EUR]
2000
2001
2002
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Resultat
Resultat
Plan
Resultat
Plan
Plan
Plan
Plan
Plan
Omsättning
204,9
204,1
178
205,8
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftstöd
85,4
86,7
74,5
77,7
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Rörelseresultat
-14,7
-5,1
1,2
-5,8
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettoresultat
-6,2
-40,4
23
4,2
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Eget kapital
67,5
29,7
119
33,8
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Finansiella nettoskulder (utom leasing)
135,8
134,5
67,7
144,8
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Finansiellt resultat
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Rörelseresultat/omsättning + bidrag
-5 %
-2 %
0 %
-2 %
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Eget kapital/skuld i balansräkningen
50 %
22 %
176 %
23 %
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Siffrorna för 2000 och 2001 har hämtats från SNCM:s årsredovisning 2001.
(60)
Kapitaltillskottet på 76 miljoner euro och den återställning av lönsamheten som förväntas från och med 2003, torde enligt de franska myndigheterna göra det möjligt att på kort sikt (2003) öka det egna kapitalet från nuvarande 30 miljoner euro till 120 miljoner euro, och därefter till […] miljoner euro i slutet av den period som omfattas av planen (2006-2007). Därmed kommer det att vara möjligt att minska den finansiella skulden från 145 miljoner euro 2002 till […] respektive […] miljoner euro mellan 2003 och 2005. Under planens sista år beräknas företagets skuldsättning öka, beroende på att ett eller två självägda fartyg byts ut.
(61)
De franska myndigheterna har även överlämnat en känslighetsanalys av de förväntade resultaten baserat på olika arbetshypoteser för trafiken på de olika linjerna. De olika simuleringarna visar att SNCM i samtliga tre fall bör kunna bli lönsamt igen.
4.1.2 Fastställande av kapitaltillskottets storlek
(62)
Den metod som de franska myndigheterna har använt sig av (62) för att fastställa kapitaltillskottets storlek innebär att finansieringsbehovet beräknas utifrån den genomsnittliga andelen eget kapital i förhållande till de finansiella skulderna för fem europeiska rederier under år 2000. Även om balansräkningarna för dessa företag skiljer sig kraftigt åt, har de franska myndigheterna utgått från ett medelvärde på 79 %. De franska myndigheterna hävdar att den finansiella modellen leder till ett medelvärde på 77 % under perioden 2002-2007 med ett eget kapital som kommer att uppgå till 169 miljoner euro 2007. En sådan nivå på det egna kapitalet bör uppnås genom ett kapitaltillskott på 76 miljoner euro och naturligtvis genom att åtgärderna i omstruktureringsplanen lyckas.
4.2 Åtgärder efter kapitaltillskottet 2002
4.2.1 Preliminära anmärkningar
(63)
Kapitaltillskottet och 2002 års omstruktureringsplan gav inte de förväntade resultaten, och från och med 2004 förvärrades SNCM:s ekonomiska och finansiella situation ytterligare. Till detta bidrog både interna faktorer (konflikter på arbetsmarknaden, produktivitetsmål som inte uppfylldes tillräckligt och för sent, samt förlorade marknadsandelar) och faktorer utom SNCM:s kontroll (att Korsika blev mindre attraktivt som resmål, att CFF tog marknadsandelar, att staten brast i sin styrelse av företaget (63) samt ökade bränslekostnader.
(64)
Således uppgick SNCM:s rörelseresultat till - 32,6 miljoner euro 2004 och - 25,8 miljoner euro 2005. Nettoresultatet uppgick till - 29,7 miljoner euro 2004 och - 28,8 miljoner euro 2005.
(65)
SNCM:s försämrade ekonomiska och finansiella situation tvingade de franska myndigheterna att avyttra fler anläggningstillgångar än vad som angavs i 2002 års omstruktureringsplan eller krävdes i 2003 års beslut samt inleda ett förfarande för att söka privata partner.
Tabell 2
Förteckning över anläggningstillgångar som SNCM har avyttrat sedan 2002 (64)
Nettobehållning
Datum
Avyttringar som föreslogs i anmälan 2002 (i euro)
25 165 000
Aliso (ersätts av Asco, enligt kommissionens beslut av den 8 september 2004)
(…)
30.9.2004
Napoléon
(…)
6.5.2002
Monte Rotondo
(…)
31.7.2002
Liberté
(…)
27.1.2003
Hela fastigheten Schuman
(…)
20.1.2003
Ytterligare avyttringar som kommissionens föreskrev i sitt beslut av den 9 juli 2003 (i euro)
5 022 600
SCI Espace Schuman
(…)
24.6.2003
Southern Trader
(…)
22.7.2003
Someca
(…)
30.4.2004
Amadeus
(…)
12.10.2004
CCM
[…] (65)
-
Ytterligare avyttringar efter beslutet i juli 2003 (i miljoner euro)
12,6
Asco
(…)
24.5.2005
Sud Cargos
(…)
15.9.2005
Försäljning av SNCM:s fastighetsinnehav
(tidigare använt av SNCM:s personal)
(…)
september 2003 till 2006
Totalt (i miljoner euro)
42,385
4.2.2 Åtgärder efter 2002 års kapitaltillskott
(66)
Efter ett öppet och villkorslöst anbudsförfarande (66) ingicks slutligen ett avtal mellan staten, BCP och VT den 13 oktober 2005, under en mycket svår social och ekonomisk period. VT bedriver själva trafiken för SNCM (aktieinnehav på 28 %), medan BCP är referensaktieägare med ett aktieinnehav på 38 %. Staten har åtagit sig att behålla 25 % av aktierna i företaget (67), främst för de anställdas skull. BCP och VT upprättade en affärsplan för SNCM som överlämnades till Europeiska kommissionen den 7 april 2006.
(67)
Den 16 maj 2006 ingicks ett samförståndsavtal mellan parterna (BCP, VT och CGMF), enligt vilket 75 % av SNCM:s kapital skulle överlåtas till privata investerare).
(68)
I avsnitt II i samförståndsavtalet föreskrivs att CGMF åtar sig att godkänna, teckna och helt frigöra en ökning av SNCM:s kapital med totalt 142,5 miljoner euro.
(69)
Efter kapitaltillskottet föreskrivs det att SNCM:s sociala kapital ska minskas genom annullering av alla aktier utöver den andel som ett börsnoterat företag enligt lag måste ha.
(70)
Utöver att öka kapitalet åtar sig CGMF att ställa 38,5 miljoner euro till SNCM:s förfogande i form av ett förskott till företagets löpande konto. Detta förskott till företagets löpande konto, som ska överföras till SNCM via en förvaltare (banken CIC), är avsett att finansiera den del av kostnaderna som bärs av ”av välvilja”, som ett komplement till de lagstadgade och avtalsmässiga beloppen om de privata förvärvarna skulle besluta sig för att upprätta en personalnedskärningsplan (68). Utbetalningen av kompensationen kommer att ske utöver de ersättningar som erhålls till följd av tillämpade lagar och avtal. Den kommer att utbetalas på individuell basis och till ett nominellt värde som motsvarar den personal som har lämnat företaget och vars anställningsavtal har sagts upp.
(71)
Utöver detta anges i avsnitt III i samförståndsavtalet att CGMF till de privata förvärvarna ska avyttra aktier motsvarande 75 % av bolagets totala aktiekapital och […] för att finansiera den del av den sociala åtgärdsplanen som går utöver avtalsmässiga och lagstadgade skyldigheter.
(72)
I avsnitt III i samförståndsavtalet anges dessutom att förvärvarna och CGMF gemensamt och parallellt ska teckna nya aktier till ett värde av totalt 35 miljoner euro och att BCP/VT ska sätta in 8,75 miljoner euro på SNCM:s löpande konto så att företaget kan klara sina likviditetsproblem. I punkt III.2.7 i samförståndsavtalet föreskrivs att värdet på CGMF:s aktier alltid ska vara lika med det initiala nominella värdet ökat med […] % av deras nominella frigjorda värden multiplicerat med J/365, där J är antalet dagar sedan realiseringen, med avdrag för eventuella uttagna belopp (exempelvis utdelningar). Dessa villkor gäller inte om företaget saneras eller tvingas till likvidation.
(73)
Samförståndsavtalet (avsnitt III.5) innehåller en klausul om att häva avyttringen av SNCM, som även förvärvarna kan åberopa, om en av följande händelser gör att man kan ifrågasätta trovärdigheten i deras affärsplan och att de ska kunna återställa lönsamheten för företaget:
-
Inget kontrakt tilldelas för den allmänna trafikplikten för förbindelsen med Korsika från och med den 1 januari 2007 […].
-
Ett negativt beslut från kommissionen eller en dom från förstainstansrätten eller EG-domstolen, exempelvis ett nej till att bedriva verksamheten eller föreskrivandet av villkor med en avgörande inverkan på företagets värde. […].
(74)
I avsnitt VII i samförståndsavtalet anges att CGMF ska överta en del av SNCM:s sociala åtaganden för pensionskostnader med ett belopp som beräknas till 15,5 miljoner euro räknat från övertagandet av företagets egendom.
(75)
Hur företaget ska styras preciseras i avsnitt IV i samförståndsavtalet. Det sätt som SNCM leds på ska ändras så att företaget omvandlas till ett aktiebolag med begränsat personligt ansvar. Bolagsstyrelsen ska bestå av 10, därefter 14 ledamöter. Under en övergångsperiod ska staten tillsätta styrelsens ordförande. Om SNCM tilldelas ansvaret för den allmänna trafikplikten ska styrelsens ordförande bytas ut mot en företrädare för BCP. Vd:n ska ansvara för den operativa ledningen av SNCM.
(76)
Den 26 maj 2006 fastställde den franska regeringen avyttringen av SNCM i enlighet med ovanstående villkor.
(77)
Mot bakgrund av ovanstående innehåller samförståndsavtalet tre typer av statliga åtgärder som motiverar en undersökning av huruvida åtgärderna är förenliga med gemenskapens regler för statligt stöd:
-
Avyttringen av 100 % av SNCM till ett negativt pris på 158 miljoner euro (kapitalinsats på 142,5 miljoner euro och övertagande av socialförsäkringsavgifter på 15,5 miljoner euro).
-
Förskott till företagets löpande konto från CGMF med 38,5 miljoner euro till förmån för personal som sägs upp från SNCM.
-
Ökning av kapitalet med 8,75 miljoner euro som tecknas av CGMF gemensamt och parallellt med en insats på 26,25 miljoner euro från VT och BCP.
5. DETTA BESLUTS RÄCKVIDD
(78)
Detta slutliga beslut omfattar de åtgärder som Frankrike har vidtagit till förmån för SNCM sedan den 18 februari 2002, närmare bestämt följande:
-
CGMF:s kapitaltillskott till SNCM på 76 miljoner euro 2002 (varav 53,48 miljoner euro avsåg åtaganden inom ramen för den allmänna trafikplikten och resterande belopp omstruktureringsstöd).
-
Det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro när CGMF sålde SNCM.
-
CGMF:s kapitalinsats på 8,75 miljoner
-
CGMF:s övertagande av vissa kompletterande sociala åtaganden till ett belopp av 38,5 miljoner euro.
(79)
Detta beslut omfattar inte en undersökning av den ekonomiska ersättning som SNCM har fått eller kommer att få för den allmänna trafikplikten under perioden 2007-2013, vilket är föremål för ett separat förfarande.
6. ORSAKER SOM BIDROG TILL KOMMISSIONENS BESLUT 2002 OCH 2006
6.1 Inledandet av det formella granskningsförfarandet 2002
(80)
I sitt beslut av den 19 augusti 2002 om inledande av det formella granskningsförfarandet uppmärksammade kommissionen att SNCM var ett företag i svårigheter, men uttryckte sina tvivel avseende huruvida den anmälda åtgärden var förenlig med punkt 3.2.2 i 1999 års riktlinjer, som gällde vid det aktuella tillfället.
(81)
Kommissionen uttryckte vissa tvivel om omstruktureringsplanen, däribland avsaknaden av en analys av företagets förluster. Kommissionen frågade sig framför allt vilka kopplingar det fanns mellan förlusterna och den allmänna trafikplikten, inverkan på rörelseresultatet av SNCM:s fartygsförsäljning samt de planerade åtgärderna för att öka företagets produktivitet.
(82)
Kommissionen framhöll vissa luckor i omstruktureringsplanen, framför allt avsaknaden av konkreta åtgärder för att minska insatsförbrukningen och avsaknaden av uppgifter om SNCM:s framtida prispolitik.
(83)
Kommissionen ifrågasatte även lämpligheten hos den beräkningsmetod som de franska myndigheterna använt för att komma fram till kapitaltillskottets storlek och vissa av de hypoteser som använts för att skapa finansiella simuleringar.
6.2 Utvidgning av det formella granskningsförfarandet 2006
(84)
I sitt beslut av den 13 september 2006 beslutade kommissionen att utvidga 2002 års formella granskningsförfarande till de åtgärder som vidtagits inom ramen för avyttringen av SNCM till den privata sektorn.
(85)
Mot bakgrund av uppmaningen den 7 april 2006 till de franska myndigheterna (se punkt 17 i detta beslut) att pröva en del av 2002 års kapitaltillskott i ljuset av rättspraxisen från domen i målet Altmark angav kommissionen att den betvivlade att de villkor som EG-domstolen fastställde i denna dom (särskilt det andra och fjärde villkoret) verkligen hade uppfyllts (69).
(86)
Om detta belopp ska anses utgöra ett stöd som är förenligt med artikel 86.2 i EG-fördraget bedömde kommissionen i sitt beslut från 2006 att det nya stödbeloppet som skulle prövas i ljuset av riktlinjerna för omstruktureringsstöd bör vara beloppet på 15,81 miljoner euro. Om omstruktureringsstödet skulle vara avsevärt lägre än det belopp som anmäldes 2002 och godkändes 2003 angav kommissionen att den tvivlade på att det gick att behålla alla de ersättningar till SNCM som föreskrevs i 2003 års beslut.
(87)
Kommissionen uttryckte även sina tvivel över om villkoren i 2003 års beslut verkligen hade uppfyllts, närmare bestämt principen om att inte vara prisledare samt antalet turer till Korsika.
(88)
När det gäller det negativa priset vid avyttringen av SNCM angav kommissionen att den tvivlade på om statens kapitaltillskott före avyttringen av SNCM var förenligt med principen om en försiktig investerare i en marknadsekonomi. Kommissionen angav att den särskilt tvivlade på beräkningen av de likvidationskostnader som staten skulle tvingas betala vid en likvidation av SNCM.
(89)
Kommissionen betvivlar att de finansiella åtgärderna kan motiveras utifrån riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(90)
Kommissionen betvivlar även att det andra kapitaltillskottet på 8,75 miljoner euro respekterar principerna om parallella privata och offentliga investeringar och de villkor för att teckna ett sådant tillskott som anges i rättspraxisen.
(91)
Kommissionen betvivlar slutligen att de kompletterande sociala åtgärderna på 38,5 miljoner euro till förmån för enskilda personer skulle kunna utgöra en indirekt fördel för företaget. Kommissionen har även framhållit att det kan vara oförenligt med risken att tvingas stå för kompletterande avgångsvederlag, vilket är en av de risker en förnuftig investerare måste räkna med.
7. DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS STÅNDPUNKT
7.1 Kapitaltillskottet 2002
7.1.1 Beloppet på 53,48 miljoner euro i ljuset av domen i målet Altmark
7.1.1.1 Uppfyllandet av de fyra kriterierna i domen i målet Altmark
(92)
Både i sin skrivelse av den 7 april 2006 och i sina kommenterar till 2006 års beslut bad de franska myndigheterna kommissionen att uppmärksamma att på grund av sin karaktär av ”ersättning för offentliga tjänster” för perioden 1991-2001 så utgör en del av kapitalökningen 2002, närmare bestämt 53,48 miljoner euro, inte ett statligt stöd enligt domen i målet Altmark, eftersom de fyra villkoren i denna dom uppfylls i det aktuella fallet.
(93)
Framför allt när det gäller det andra villkoret i domen i målet Altmark betonar de franska myndigheterna att i enlighet med villkoren i domen i målet Altmark ska endast beräkningskriterierna vara fastställda i förväg på ett objektivt och öppet sätt. I det aktuella ärendet preciseras det emellertid att beloppet på 53,48 miljoner euro har överförts 2003 på grundval av beräkningskriterier som fastställdes före den aktuella perioden (1991-2001) (70).
(94)
Enligt Frankrike motsäger det faktum att omprövningen av en eventuell underkompensation skedde i efterhand därför inte Frankrikes slutsats att kriterierna för att beräkna ersättningen på 53,48 miljoner euro helt klart fastställdes på ett öppet och objektivt sätt före utförandet av uppdraget att tillhandahålla de allmänna tjänsterna.
(95)
När det gäller det fjärde villkoret i domen i målet Altmark anser de franska myndigheterna att villkoret anger vad som är karaktäristiskt för ett företag som har fått i uppdrag att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och som uppfyller kravet på ett välskött och genomsnittligt företag, men att det däremot inte finns någon hänvisning till något som helst krav på minimal eller genomsnittlig lönsamhet för det aktuella företaget.
(96)
I detta avseende anser de franska myndigheterna att SNCM kan förmodas vara välskött under perioden 1991-2001 och att ingen förmodan om misskötsel kan riktas mot företaget enbart på grund av dess ekonomiska förluster under perioden 1991-2001. Enligt de franska myndigheterna ska SNCM:s förluster inte skyllas på att man brustit i styrelsen av företaget utan på de rigida avtal som tecknades 1991 och 1996 samt den plötsliga och omvälvande förändringen av detta företags historiska marknadsposition, där man tvingades gå från en monopolsituation till en kraftigt konkurrensutsatt miljö. SNCM skulle alltså ha betett sig som ett genomsnittligt välskött företag.
(97)
Frankrike understryker att bara det företag som redan bedrev allmännyttiga tjänster kunde uppfylla skyldigheterna om drift året runt och turtäthet, trots att det 1996 kom en privat aktör, som dock bara bedrev trafik på vissa linjer och endast under högsäsong. Det fanns därför i strikt mening inget företag vars kostnader kunde fungera som referens för att fastställa om nivån på ersättningen till SNCM översteg eller inte översteg de kostnader som krävdes för att utföra trafikplikten. Enligt de franska myndigheterna är det därför svårt att göra en jämförelse mellan SNCM:s kostnadsstruktur och kostnadsstrukturen för andra rederier, med hänsyn till deras specifika verksamhet och den marknad som de bedriver sin verksamhet på.
(98)
Trots att det i praktiken är omöjligt att hitta ett företag som kan tjäna som referenspunkt för denna period ansåg sig Frankrike i sina kontakter med kommissionen under 2005 och 2006 vara tvunget att lägga fram objektiva och styrkta uppgifter för att kunna visa att SNCM var ett ”ett genomsnittligt och välskött företag som är utrustat med transportmedel som är lämpliga” och konstatera att det fjärde villkoret i domen i målet Altmark uppfyllts (71).
(99)
Franskrike anser dessutom att en jämförelse som grundar sig på tillgängliga uppgifter om CFF:s och SNCM:s kostnadsstrukturer långt ifrån motsäger att SNCM var ett välskött företag, framför allt eftersom det inte går att bortse från den inte obetydliga del av kostnaderna för att uppfylla trafikplikten som utgörs av godstrafiken.
(100)
Frankrike bekräftar också att i en situation som denna måste man se rättspraxisen från domen i målet Altmark (särskilt domen i målet Ferring) som en bekräftelse på att det inte har varit frågan om underkompensation. De franska myndigheterna meddelar i samband med detta att de beviljade bidragen inte översteg SNCM:s faktiska kostnader inom ramen för dess ansvar för trafikplikten, vilket kommissionen konstaterade i sitt beslut av den 30 oktober 2001 (72).
(101)
De franska myndigheterna har slutligen bekräftat att den omständighet att rättspraxisen från domen i målet Altmark kan tillämpas på avtalet om trafikplikt för perioden 2002-2006 borde bidra till att denna rättspraxis inte kan tillämpas på ersättningar för uppfyllandet av trafikplikten under perioden 1991-2001. Enligt Frankrike har de ersättningar som beviljades för perioden 1991-2001 och de som beviljades för perioden 2002-2006 samma karaktär eller samma kriterier i sin definition, dvs. att kravet på en allmän trafikplikt för lastbilar, förekomsten av ett enda företag för att uppfylla denna och schemat att ta hänsyn till vid driftskostnaderna är identiska.
(102)
För att sammanfatta anser Frankrike att trafikplikten, i kombination med avsaknaden av överkompensation under perioden 1991-2001, bekräftar att de fyra villkoren i domen i målet Altmark har uppfyllts.
7.1.1.2 Frågan om huruvida beloppet på 53,48 miljoner euro är förenligt med artikel 86.2 i EG-fördraget
(103)
Medan kommissionen anser att detta ingripande utgör ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget anser de franska myndigheterna att denna självständiga åtgärd, som har vidtagits oberoende av 2002 års omstruktureringsplan, är förenlig med artikel 86.2 i EG-fördraget, eftersom förstainstansrätten inte ifrågasatte denna förenlighetsgrund i sitt beslut från 2005.
(104)
De franska myndigheterna framhåller att i det aktuella ärendet är beloppet i fråga en åtgärd som inte bör betraktas i ljuset av 1999 eller 2004 års riktlinjer om omstruktureringsstöd och framför allt inte något man bör ta hänsyn till vid bedömningen av de villkor som angavs i 2002 års plan. Enligt Frankrike motiverar inte 2004 års riktlinjer om omstruktureringsstöd (punkt 68) att beloppet på 53,48 miljoner euro inkluderas i omstruktureringsstödet.
(105)
Frankrike bekräftar att beloppet på 53,48 miljoner euro som utgör ersättning för trafikplikten under perioden 1991-2001 inte är en åtgärd som beviljades under omstruktureringen, vare sig det handlar om den omstruktureringsplan som anmäldes 2002 eller uppdateringen av denna, utan en åtgärd som föregår de aktuella omstruktureringsplanerna. Dessutom anser Frankrike att en åtgärd som syftar till att kompensera ett företag för att det uppfyller sin trafikplikt inte har karaktären av ett omstruktureringsstöd enligt definitionen i riktlinjerna.
(106)
De franska myndigheterna anser att även om detta belopp anmäldes inom ramen för ett allmänt kapitaltillskott som benämndes omstruktureringsstöd är kommissionen inte bunden av medlemsstaternas klassificeringar. Tvärtom kan den vid behov klassificera om en åtgärd så att den inte längre anses utgöra statligt stöd, eller klassificera en åtgärd som statligt stöd trots att den berörda medlemsstaten inte har presenterat den som ett sådant.
7.1.2 Omstruktureringsstödets storlek
(107)
Mot bakgrund av ovanstående anser Frankrike att om beloppet på 53,48 miljoner euro inte anses utgöra något stöd, eller ett stöd som är förenligt med artikel 86.2 i EG-fördraget, uppgår det stöd som ska betraktas som omstruktureringsstöd enligt anmälan 2002 inte längre till 76 miljoner euro utan till 15, 81 miljoner euro.
7.2 Åtgärderna efter kapitaltillskottet 2002
(108)
Frankrike påpekar till att börja med att svårigheterna på arbetsmarknaden 2004-2005 och SNCM:s försämrade ekonomiska och finansiella situation drev den statliga ägaren till att i januari 2005 inleda ett förfarande för att utse privata investerare och vidta akuta åtgärder (framför allt avyttringen av Asco och sin andel i Sud Cargos (73).
7.2.1 SNCM:s negativa försäljningspris
(109)
Med tillämpning av gällande gemenskapsrättspraxis på området uppmanar de franska myndigheterna kommissionen att inte på något sätt betrakta SNCM:s negativa försäljningspris på 158 miljoner euro som en åtgärd som kan anses utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget, eftersom den franska staten agerade som en privat investerare i en marknadsekonomi.
(110)
Till att börja med konstaterar Frankrike att slutpriset på 158 miljoner euro, vilket är lägre än det negativa försäljningspris som ursprungligen begärdes av förvärvarna efter deras granskning av SNCM, är ett resultat av en kontrollerad förhandling om överlåtelse inom ramen för en öppen, tydlig och icke-diskriminerande konkurrens och därmed utgör ett marknadsmässigt pris.
(111)
Frankrike anser att eftersom detta sökande efter en privat partner till SNCM bedrevs inom ramen en öppen, tydlig och icke-diskriminerande konkurrens, efter vilken det bästa anbudet valdes, ska försäljningspriset anses vara marknadsmässigt.
(112)
Enligt de franska myndigheterna skedde avyttringen till det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro under mycket fördelaktiga villkor för staten och i enlighet med gemenskapsrättspraxisen och kommissionens beslutspraxis. Det innehåller därför inget element av stöd. Franskrike anser att det negativa försäljningspriset är lägre än de likvidationskostnader som staten hade varit tvungen att bidra till om företaget hade tvingats i likvidation.
(113)
Detta blir slutsatsen både vid tillämpning av synsättet i EG-domstolens rättspraxis (nedan kallat rättspraxisen från domen i målet Gröditzer (74)) och vid tillämpning av tillvägagångssättet i samband med analysen av de faktiska kostnaderna för SNCM:s likvidation (beslut ABX (75)).
(114)
När det gäller den första metoden som grundar sig på rättspraxisen från domen i målet Gröditzer har Frankrike meddelat att denna dom bekräftar kommissionens bedömning av den 8 juli 1999 enligt vilken ”endast […] likvidationsvärdet av tillgångarna, […], [kan]beaktas som likvidationskostnader” (76).
(115)
I rapporterna från CGMF (77) och Oddo-Hastings (78) beräknas likvidationsvärdet av tillgångarna till minst […] miljoner den 30 september 2005 (79).
(116)
Eftersom staten som aktieägare i ett företag bara är ansvarigt för detta företags skulder i förhållande till likvidationsvärdet av tillgångarna (rättspraxis från domen i målet Hytasa (80)) bekräftar Frankrike att likvidationsvärdet av företagets tillgångar, som har beräknats till minst […] miljoner, överstiger det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro.
(117)
När det gäller den andra metoden meddelar Frankrike att det följer kommissionens beslut om det statliga stöd som Belgien har genomfört till förmån för ABX Logistics, i vilket kommissionen har undersökt ett negativt försäljningspris, som i likhet med det aktuella ärendet presenterades som ett marknadsmässigt pris, och jämfört det med de faktiska kostnader som den statliga ägaren har haft inom ramen för en frivillig likvidation eller tvångslikvidation enligt ett utlåtande från en tredje part. Enligt Frankrike erkänner kommissionen i detta beslut framför allt giltigheten i att vissa kostnader kan leda till att fordringsägarna kan väcka talan om skuldreglering eller likvidation av andra grenar av den koncern som lägger ned sitt dotterbolag.
(118)
På grundval av ovannämnda rapporter från CGMF och Oddo-Hastings anser de franska myndigheterna att den totala faktiska kostnad som Frankrike som aktieägare hade varit tvungen att stå för uppgick till mellan […] och […] miljoner euro den 30 september 2005.
(119)
Denna metod tar framför allt hänsyn till risken för att det väcks en talan om skuldreglering mot Frankrike om en domstol har funnit att staten de facto ansvarar för styrelsen av SNCM. De franska myndigheterna anser att risken för en talan om skuldreglering inte kan uteslutas, framför allt med hänsyn till en tidigare dom i den franska kassationsdomstolen (81). I flera skrivelser till kommissionen har därför de franska myndigheterna hävdat att en eventuell dom i en nationell domstol om att staten måste reglera skulderna i det företag det leder är ett ytterst troligt scenario och att detta måste ingå i beräkningen av de faktiska kostnaderna vid en eventuell likvidation av SNCM.
(120)
Den 30 september 2005 uppgick restvärdet på SNCM:s tillgångar ([…] miljoner), efter betalning av prioriterade skulder, till […] miljoner euro. De andra kostnader som man tar hänsyn till vid en talan om skuldreglering mot företaget omfattar bland annat kostnaderna för att säga upp de viktigaste trafikavtalen, kostnader kopplade till uppsägningen av de leasade fartygen och betalningen av oprioriterade skulder. Detta skulle ge ett tillgångsunderskott på […] miljoner euro. De franska myndigheterna anser att staten, om den hade ålagts att stå för kostnaderna, hade varit tvungen att stå för mellan […] och […] % av detta belopp.
(121)
Beroende på dess beroendeband till SNCM och i enlighet med annan fransk rättspraxis (82) anser de franska myndigheterna dessutom att en likvidation av företaget skulle ha kunnat leda till att det hade utdömts ett skadestånd till de anställda. Med stöd av denna rättspraxis anser de franska myndigheterna att det är ytterst troligt att en domstol skulle ha fastställt kompletterande ersättningar på grundval av de ersättningar som redan hade betalats ut inom ramen för en social åtgärdsplan som lagts fram före likvidationen.
(122)
Genom att tillämpa rättspraxisen från domen i målet Aspocomp på det aktuella ärendet anser Frankrike att staten skulle ha varit tvungen att betala ut avgångsvederlag på totalt mellan […] och […] miljoner euro. Detta skulle ha medfört att statens sammanlagda kostnader för likvidationen skulle ha slutat på mellan […] och […] miljoner euro.
(123)
Enligt detta synsätt visar analysen av de faktiska kostnader som den statliga ägaren hade varit tvungen att stå för, att statens kostnader för att sälja SNCM för 158 miljoner euro är lägre än de faktiska kostnader staten hade varit tvungen att stå för om företaget hade tvingats till likvidation.
(124)
Sammanfattningsvis anser de franska myndigheterna att detta belopp inte ska betraktas som statligt stöd.
7.2.2 Aktieägarnas gemensamma kapitaltillskott
(125)
Frankrike anser att det under hela förfarandet har agerat som en klok investerare eftersom det dels har ingripit samtidigt som och i mindre grad än BCP och VT, dels ökat det fasta kapitalet med […]% per år, vilket befriar staten från risken med att utföra affärsplanen. Frankrike konstaterar att denna lönsamhetsgrad är mycket tillfredsställande för en privat investerare (83). Frankrike anger dessutom att ingen ersättning skulle ha utgått om SNCM hade rekonstruerats eller tvångslikviderats eller om förvärvarna hade åberopat uppsägningsklausulen.
7.2.3 Kompletterande sociala åtgärder (stöd till enskilda personer)
(126)
Med stöd av kommissionens beslutspraxis, bland annat i ärendet SFP, Société Française de Production (84), anser Frankrike att denna finansiering utgör ett stöd till enskilda personer och inte gynnar företaget. Att med hjälp av offentliga medel genomföra kompletterande sociala åtgärder till förmån för uppsagda personer, utan att detta fråntar arbetsgivaren dennes sedvanliga skyldigheter, faller inom ramen för medlemsstaternas socialpolitik och utgör följaktligen inte något statligt stöd.
7.2.4 Slutsatser
(127)
Om kommissionen ändå skulle anse att en del av eller samtliga nya åtgärder utgör statligt stöd uppmärksammar Frankrike kommissionen på att de nya åtgärderna, genom att de åter gör SNCM lönsamt, behåller konkurrensen på de aktuella marknaderna, särskilt på marknaden för förbindelsen med Korsika. Detta är enligt Frankrike en av principerna i riktlinjerna för undsättning av ett företag i svårigheter, vilket även har påpekats i föreliggande ärende av kommissionen (punkt 283 i dess upphävda beslut) och av förstainstansrätten i dess dom av den 15 juni 2005. Särskilt i sistnämnda dom påpekas det att kommissionen, inom ramen för utövandet av sina omfattande granskningsbefogenheter, kan anse att förekomsten av ett visst företag var nödvändig för att undvika tendenser till oligopol på de aktuella marknaderna.
(128)
När det gäller att fastställa vilka uppvägande åtgärder SNCM eventuellt ska vidta föreslår Frankrike att kommissionen tar hänsyn till hur marknaden ser ut. Om SNCM:s kapacitet minskas leder detta därför till en förstärkning av CFF:s framdeles dominerande ställning på marknaden för trafiken till och från Korsika (85).
(129)
Enligt de franska myndigheterna uppfyller den uppdaterade omstruktureringsplanen de kriterier för förenlighet som kommissionen angav i sina riktlinjer från 1999 och 2004. Samtliga åtgärder som har presenterats inom ramen för privatiseringen av SNCM gör det också möjligt att från och med slutet av 2009 återställa SNCM:s långsiktiga lönsamhet och åtgärderna begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att återupprätta denna lönsamhet.
7.3 Avlägsnandet av de restriktioner som infördes genom 2003 års upphävda beslut
(130)
De franska myndigheterna framhåller att alla de villkor som infördes i och med 2003 års beslut har genomförts och uppfyllts under perioden 2003-2006. Dessutom anser de franska myndigheterna att dessa åtgärder inte längre behövs för att förhindra en snedvridning av konkurrensen och att ett behållande av dem skulle strida mot proportionalitetsprincipen när det gäller begränsningen av omstruktureringsstödets storlek, hädanefter minskat till 15,81 miljoner euro. De franska myndigheterna anser framför allt att man måste ta bort de villkor som fortfarande gäller, närmare bestämt de villkor som rör förbudet mot att modernisera SNCM:s flotta, principen om att SNCM inte får vara prisledare på biljettområdet och bevarandet av en viss turtäthet.
8. SYNPUNKTER FRÅN DE BERÖRDA PARTERNA
8.1 2002 års beslut att inleda det formella granskningsförfarandet
8.1.1 Synpunkter från Corsica Ferries (CFF)
(131)
För det första förnekar CFF att SNCM är ett företag i svårigheter enligt den betydelse som ges i riktlinjerna (86). CFF ifrågasätter SNCM:s förmåga att uppnå lönsamhet på sina icke-subventionerade linjer. CFF konstaterar att tvärtemot vad som meddelats i omstruktureringsplanen trafikeras fortfarande Livorno (87).
(132)
När det gäller frågan om sänkta kostnader beklagar Corsica Ferries att man inte har tillgång till vissa delar av omstruktureringsplanen, vilket deras företrädare har kritiserat (88).
(133)
Enligt Corsica Ferries är den beräkning som kommer fram till beloppet 76 miljoner euro helt och hållet fiktiv (89) eftersom andelen eget kapital i förhållande till de finansiella skulderna på 79 %, som beslutats av de franska myndigheterna, verkar överdriven (90). När det gäller SNCM:s aktier framhåller Corsica Ferries att vissa av dotterbolagen inte lämpar sig för rederiet (91).
(134)
Sammanfattningsvis anser CFF att stödprojektets syfte är att kringgå reglerna för kustfart och att urholka den anbudsinfordran som inletts för förbindelsen Korsika-Marseille. CFF betonar att det planerade stödet inte får möjliggöra mer aggressiva kommersiella erbjudanden från SNCM:s sida. Man föreslår att omstruktureringsstödet ska beviljas först 2007 och endast om SNCM förlorar anbudsinfordran 2006, vilket är den enda situation där företaget verkligen skulle hamna i svårigheter.
8.1.2 Synpunkter från Stef-TFE (92)
(135)
Enligt koncernen Stef-TFE ska SNCM:s aktier i CMN klassas som rena ekonomiska tillgångar. Enligt Stef-TFE är CMN och SNCM oberoende av varandra och konkurrerar på andra linjer än de som utgår från Marseille, även om bägge har ingått avtal om allmän trafikplikt.
(136)
I skrivelsen anges att Stef-TFE åtar sig att helt eller delvis, företrädelsevis helt, återköpa SNCM:s aktier i CMN, vars värde uppskattas till mellan 15 och 17 miljoner euro, om kommissionen skulle bedöma att detta, på de villkor som ingår i det slutliga beslutet, är nödvändigt för en god balans i omstruktureringsplanen.
8.1.3 Synpunkter från företrädare för lokala organisationer
(137)
Borgmästaren i Marseille, ordföranden i regionala rådet för Bouches-du-Rhône och ordföranden för regionala rådet Provence-Alpes-Côte d’Azur framhåller den betydelse som SNCM har för den regionala ekonomin.
(138)
Ordföranden för regionala rådet Provence-Alpes-Côte d’Azur tillägger att villkoren för att planen ska kunna garantera lönsamhet tycks vara uppfyllda.
(139)
Ordföranden för verkställande rådet för Korsikas folkvalda församling har översänt ett protokoll från den folkvalda församlingen från den 18 december 2002, där den yttrar sig positivt över förslaget till kapitaltillskott till SNCM.
8.1.4 Synpunkter från Korsikas transportkontor
(140)
Korsikas transportkontor (OTC) (93) understryker att i den anbudsinfordran som inletts för avtalet om allmän trafikplikt hade endast ett enda anbud inkommit, nämligen från företagsgruppen CMN och SNCM. De regionala korsikanska myndigheterna, som är måna om att bibehålla en kvalitetsförbindelse, har i sitt kontrakt infört ekonomiska mekanismer för kompensation eller korrigering som är avhängiga av hur effektivt och pålitligt tjänsten genomförs. Slutligen framhålls att de regionala korsikanska myndigheterna har beaktat utbudets utveckling sedan 1996 när det gäller förbindelserna från det franska fastlandet, för att inte begränsa kraven på den allmänna trafikplikten till förbindelserna från Marseille.
(141)
Transportkontoret uppgav dessutom att eftersom SNCM i dag är det enda företag som kan uppfylla kontraktets krav avseende persontrafik, skulle trafiken minska avsevärt om SNCM inte längre fanns kvar. Man underströk också SNCM:s betydelse för Korsikas ekonomi.
8.2 2006 års beslut om att utvidga förfarandet
8.2.1 Synpunkter från Corsica Ferries (CFF)
(142)
CFF framhåller betydelsen av de aktuella beloppen, deras oproportionerliga karaktär i jämförelse med SNCM:s lönsamhetssiffror och att de har betalats ut till SNCM innan kommissionen har yttrat sig över om kapitaltillskottet uppfyller villkoren i artikel 87.1 i EG-fördraget.
(143)
CFF uppmärksammar kommissionen på att den franska statens stöd till SNCM är en medveten strategi för att hämma CFF:s utveckling. Dessa otillåtna åtgärder gör det möjligt för SNCM att föra en betydligt aggressivare prispolitik på de linjer som CFF sedan 10 år tillbaka trafikerar och där företaget för första gången sedan det startade sin trafik skulle förlora marknadsandelar.
(144)
CFF anser att det finns alternativ till att SNCM ska trafikera samtliga berörda linjer, både inom och utanför trafikplikten, som skulle vara mycket fördelaktigare både för SNCM och för konkurrensen i allmänhet. När det gäller trafikplikten (94) anser CFF att SNCM måste minska sitt utbud på de förbindelser som trafikeras inom ramen för trafikplikten för att undvika att missbruka sin dominerande ställning på denna marknad, för att undvika nyinvesteringar och för att upprätta en social åtgärdsplan som begränsas till 120 säsongsarbetstjänster utan att man behöver säga upp de mer kostsamma visstidskontrakten. När det gäller de linjer som inte omfattas av trafikplikten föreslår CFF att SNCM återgår till ett säsongsfartyg.
8.2.1.1 Kapitaltillskottet 2002
(145)
När det gäller beloppet på 53,48 miljoner euro frågar sig CFF om man eventuellt har gjort en dubbelräkning vid beräkningen av den ersättning på 787 miljoner euro som kommissionen godkände i sitt beslut 2001.
(146)
CFF anser att även om domen i målet Altmark kom efter det att avtalet om trafikplikt undertecknades bör de ersättningar som betalas ut inom ramen för denna prövas i ljuset av de kriterier som fastställdes i denna dom. Med undantag för det första kriteriet anser CFF att kriterierna i domen i målet Altmark inte har uppfyllts.
(147)
CFF ifrågasätter framför allt om det fjärde kriteriet i domen i målet Altmark har uppfyllts och anser inte att SNCM kan betraktas som ett välskött företag med den utrustning som krävs. CFF uppmärksammar kommissionen på att nästan 50 % av SNCM:s förluster är koncentrerade till åren 2000 och 2001, vilket gör det troligt att SNCM:s förluster inte enbart beror på trafikplikten.
(148)
När det gäller möjligheten att bedöma detta belopp i ljuset av artikel 86.2 i EG-fördraget anser CFF att förstainstansrätten har uppmanat kommissionen att göra en bedömning som begränsas till att fastställa om detta belopp utgör statligt stöd och inte huruvida stödet kan motiveras enligt ovannämnda artikel. Kommissionen hade varit tvungen att bekräfta att beloppet inte är för högt i förhållande till de ökade kostnader som trafikplikten innebär.
8.2.1.2 Åtgärderna efter kapitaltillskottet 2002
(149)
När det gäller konkurrensförfarandet vid avyttringen av företaget anser CFF att förfarandet inte varit helt klart eftersom det utvalda företaget, dvs. BCP, har lämnat sin plats i företagsgruppen VT och inte längre har någon kontroll över SNCM. Dessutom frågar sig CFF om de finansiella villkor som har tagits fram för att göra företaget attraktivare för köpare är förenlig med den princip om lika behandling av investerare som måste genomsyra förfarandet.
(150)
När det gäller det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro ifrågasätter CFF tillämpningen i det aktuella ärendet av kriteriet om en klok investerare i en marknadsekonomi. Dels frågar sig CFF om man kan anse att den aktuella operationen bedrivs av staten parallellt med en betydande och samtidig intervention av berörda privata aktörer under jämförbara villkor/förhållanden, då staten har gett företaget ett kapitaltillskott före aktieägarnas gemensamma kapitaltillskott och den nya omstruktureringsplanen, dels anser CFF att mot bakgrund av SNCM:s finansiella svårigheter skulle en klok investerare ingripa mycket tidigare för att hindra sin investering från att minska i värde (95).
(151)
CFF anser att hänvisningen till domen i målet ABX Logistics inte är relevant. Utöver att omständigheterna i detta mål inte kan överföras på det aktuella ärendet framhåller CFF att stödmottagaren i målet ABX Logistics själv stod för ett betydande bidrag, vilket inte tycks vara fallet med SNCM. Enligt CFF tar man i kommissionens beslut från 2006 dessutom inte hänsyn till de kostnader som är förknippade med de rättsliga riskerna vid en likvidation av det berörda företaget. CFF anser att den nationella rättspraxis som Frankrike åberopar för att motivera de kostnader som är kopplade till SNCM:s likvidation inte är tillämplig i det aktuella fallet (96).
(152)
CFF anser att tillämpningen av EG-domstolens rättspraxis med stöd av domen i målen Gröditzer och Hytasa i föreliggande fall bara kan leda till slutsatsen att staten inte har agerat som en privat investerare i den mening som aves i denna rättspraxis. Statens kapitaltillskott har kopplats till försäljningen av 75 % av dess ägarandel i SNCM och chansen till avkastning har minskat i motsvarande grad.
(153)
CFF anser slutligen att man i jämförelsen mellan likviditetskostnaderna och kostnaderna för ett kapitaltillskott måste ta hänsyn till värdet på tillgångarna, vilka i bägge fallen övergår till förvärvarna. CFF beräknar att värdet på de övertagna tillgångarna uppgår till mellan 640 och 755 miljoner euro (97), med hänsyn till marknadsvärdet på SNCM:s flotta, som CFF beräknar till mellan 644 och 664 miljoner euro i augusti 2006.
(154)
När det gäller bedömningen av de åtgärder som har vidtagits efter 2002 års kapitaltillskott i form av omstruktureringsstöd anser CFF att om SNCM uppfyllde villkoren för ett företag i svårigheter i 2004 års riktlinjer under den period som föregick kapitaltillskottet på 142,5 miljoner euro, är det ytterst tveksamt om detta villor uppfylldes under den period som föregick det andra kapitaltillskottet på 8,75 miljoner euro där företagets egna kapital rekonstruerades.
(155)
När det gäller företagets lönsamhet understryker CFF att avyttringen av SNCM endast är partiell och inte oåterkallelig, eftersom man har avtalat med förvärvarna att avyttringen ska omfattas av en uppsägningsklausul. Detta innebär en viktig osäkerhetsfaktor när det gäller förvärvarnas vilja och förmåga att rekonstruera SNCM och följaktligen företagets eventuella långsiktiga lönsamhet. Dessutom anger CFF att de franska myndigheterna i strid med kraven i riktlinjerna från 2004 inte ens efter rekonstruktionen planerar att upphöra med de olönsamma verksamheterna (98). CFF är dessutom skeptiskt till planen för att minska kostnaderna, samtidigt som SNCM:s flotta skulle växa (99), och planen för att minska personalstyrkan, framför allt i ljuset av den misslyckade sociala åtgärdsplanen från 2002.
(156)
CFF betvivlar att de nya stöden kommer att begränsas till vad som är absolut nödvändigt, dels för att det inte framgår vem som ska stå för de sociala kostnaderna, dels på grund av innehållet i protokollet från SNCM:s bolagsstämma den 28 april 2006, där det framgår att en del av detta stöd kommer att användas för att täcka företagets förluster under 2006 och 2007. CFF anser dessutom att förvärvarna av SNCM inte på något avgörande sätt bidrar till omstruktureringen av SNCM.
(157)
För att undvika att konkurrensen snedvrids anser CFF att det är nödvändigt att förlänga och precisera de uppvägande åtgärder som SNCM ålades att vidta 2003 samt lägga till nya åtgärder för att minska SNCM:s närvaro på marknaden (100). CFF anser dessutom att vissa av de åtgärder som vidtogs gentemot SNCM i 2003 års beslut inte har respekterats (101).
(158)
När det gäller det andra kapitaltillskottet på 8,75 miljoner euro anser CFF att det utöver att de offentliga och privata investeringar måste ske parallellt måste röra sig om en betydande privat intervention på liknande villkor som de som gäller vid statlig intervention. I det aktuella fallet uppfylls inte dessa två villkor. Dels är förvärvarnas aktieinnehav, strikt kopplat till det första kapitaltillskottet på 142,5 miljoner euro, inte betydande, dels har förvärvarnas intervention inte skett på ett sätt som kan liknas vid en statlig intervention, framför allt genom uppsägningsklausulerna och den förväntade lönsamheten från CGMF:s minoritetsinnehav.
(159)
När det gäller de sociala åtgärderna på 38,5 miljoner euro motsätter sig CFF att detta belopp ska räknas som stöd till enskilda personer. Även om det är sant att detta belopp riktar sig till direkt till SNCM:s anställda betonar CFF att denna åtgärd kan skapa positiva indirekta effekter för SNCM, framför allt när det gäller att lugna ned det sociala klimatet.
8.2.2 Synpunkter från STIM d’Orbigny (koncernen Stef-TFE)
8.2.2.1 Kapitaltillskottet 2002
(160)
STIM understryker att staten genom utbetalningen av 53,48 miljoner euro som ersättning för trafikplikten kompenserar SNCM två gånger för samma trafikplikt. Dessutom anser STIM att utbetalningen inte uppfyller kriterierna i rättspraxisen från domen i målet Altmark.
(161)
Framför allt när det gäller det andra och fjärde kriteriet i domen i målet Altmark bestrider STIM dels att kriterierna har fastställts på ett objektivt och öppet sätt, dels att man kan jämföra SNCM:s och CMN:s andelar för perioden 1991-2001 (102). STIM anser därför att de uppgifter som överlämnats till kommissionen har varit klart vinklade (103).
8.2.2.2 Åtgärderna efter kapitaltillskottet 2002
(162)
När det gäller det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro anser STIM att detta pris inte är ett marknadsmässigt pris vid ett öppet och villkorslöst anbudsförfarande eftersom kapitaltillskottet har skett på andra villkor än dem som normalt vägleder en privat investerare. STIM anser att de omvärderade nettotillgångarna i värsta fall möjliggör en likvidation utan kostnad för staten, vilket skulle ge en realisationsvinst, att försäljningspriset är för lågt i förhållande till företagets värde (beräknat av STIM till 350 miljoner euro) och att stödet är oproportionerligt i förhållande till företagets behov.
(163)
STIM uppmärksammar även kommissionen på uppsägningsklausulens överdrivna karaktär när det gäller överföringen till den privata sektorn.
(164)
Slutligen bestrider STIM den motivering till försäljningen till ett negativt pris som vilar på antagandet att en likvidation skulle ge stora sociala problem, vilket inte verkar särskilt realistiskt.
(165)
När det gäller det andra kapitaltillskottet på 8,75 miljoner euro anser STIM att detta kapitaltillskott inte respekterar de principer som gäller för en privat investerare i en marknadsekonomi med tanke på att det saknas garantier för att investeringen ska ge avkastning. STIM bestrider påståendet om att den privata och offentliga investeringen har skett parallellt och bestrider således att rör sig om statligt stöd. Även om det går att fastställa att investeringarna har skett parallellt utgör detta bara ett indicium och kan inte i sig vara ett kvalifikationskriterium (104). STIM bekräftar slutligen att detta tillskott utgör en garanti från de franska myndigheterna till förvärvarna om att SNCM är väl lämpat att utföra trafikplikten för förbindelsen med Korsika.
(166)
När det gäller stödet på 38,5 miljoner euro till enskilda personer anser STIM att detta belopp i verkligheten har till syfte att ge SNCM medel till att uppfylla vissa grundläggande aspekter i den rekonstruktionsplan som har överlämnats till kommissionen men som ännu inte genomförts, framför allt personalnedskärningarna.
8.2.2.3 Förenlighet med riktlinjerna från 2004
(167)
STIM anser att det stöd som SNCM har erhållit inte har begränsats till vad som är absolut nödvändigt. SNCM:s och förvärvarnas bidrag till omstruktureringsplanen uppfyller inte villkoren i riktlinjerna från 2004 och visar inte att SNCM har befunnit sig i en sådan exceptionell situation att det var motiverat med ett lägre eget bidrag. STIM betonar vidare hur oproportionerligt det stöd som beviljades 2006 är eftersom det gör det möjligt för SNCM att upprätta en reserv för att täcka framtida förluster. Att SNCM inte tänker avyttra de av sina tillgångar som inte är nödvändiga för företagets överlevnad strider slutligen mot kraven i 2004 års riktlinjer.
(168)
STIM beräknar att det utbetalade beloppet strider mot den enhetsprincip som fastställs i riktlinjerna från 2004. Företagets försämrade finansiella situation och konflikterna på arbetsmarknaden kan inte betraktas som exceptionella och oförutsebara förhållanden som företaget inte ansvarar för.
(169)
Följaktligen kräver STIM tilläggsersättning uppgående till halva stödet, dvs. 98,25 miljoner euro genom avyttring av ett extra fartyg och SNCM:s direkta och indirekta aktieinnehav i CMN. STIM bekräftar att detta aktieinnehav inte är strategiskt i den mening som avses i riktlinjerna om omstruktureringsstöd eftersom det varken är ”oundgängligt för företagets överlevnad” eller kan anses vara en oförenlig tillgång.
(170)
STIM påtalar också att de påstådda synergieffekterna mellan SNCM och CMN inte existerar eftersom SNCM inte spelar någon reell roll i ledningen och utvecklingen av CMN. STIM understryker slutligen att det aktieägaravtal som förbinder de båda företagen slutade gälla den 15 mars 2006, då det sades upp av CMN och uppsägningen fastställdes av appellationsdomstolen i Paris.
8.2.3 SNCM:s synpunkter
(171)
SNCM har översänt material till kommissionen i vilket man redogör för företagets ekonomiska situation och konkurrenssituationen, åtföljt av ett juridiskt utlåtande som inom ramen för ett likvidationsförfarande bedömer risken för att staten ska tvingas gå in och de facto ta över styrelsen av företaget under perioden före privatiseringen.
(172)
Efter samråd med SNCM kom regeringen […] fram till slutsatsen att på grundval av de sociala dokument som företaget färdigställde under skriftväxlingen, interventionerna och kontrollorganens protokoll har den franska staten […] (105) (106) (107). I rapporten understryks dessutom att […] (108). Det påtalas slutligen […].
(173)
På grundval av detta kom SNCM:s expert fram till att det är ytterst troligt att handelsdomstolen i Marseille skulle ha funnit att den franska staten de facto styrde företaget.
(174)
Framför allt av de uppgifter som anges i revisionsrättens rapporter framgår det dessutom att de brister i styrelsen av företaget som den franska staten bär ansvaret för (109), eftersom staten de facto styrde SNCM, kan tillskrivas SNCM:s konstaterade brist på tillgångar. Skadorna på grund av att staten brustit i styrelsen av företaget uppgår till […].
(175)
SNCM:s expert anser att det inte råder någon tvekan om att den franska staten var tvungen att helt eller delvis stödja bristen på tillgångar inom ramen för en talan om skuldreglering, med tanke på den mycket starka roll som staten hade i ledningen av SNCM, de allvarliga bristerna i ledningen av företaget och dess knappa finansiella resurser.
(176)
På grundval av relevant rättspraxis kom SNCM:s expert fram till att om SNCM hade tvingats i likvidation hade staten utan tvekan varit tvungen att ta på sig SNCM:s sociala skulder. Det skulle ha inneburit att det statliga bolaget skulle ha varit tvungen att stå för mellan […] och […] % av det konstaterade tillgångsunderskottet (mellan […] och […] miljoner). Genom beslutet att privatisera SNCM och samtidigt stärka det egna kapitalet med 158 miljoner agerade den franska staten följaktligen som en klok privat investerare.
9. FRANKRIKES KOMMENTARER TILL DE BERÖRDA PARTERNAS SYNPUNKTER
9.1 Frankrikes kommentarer till de berörda parternas synpunkter om beslutet att inleda det formella granskningsförfarandet 2002
9.1.1 Corsica Ferries synpunkter
(177)
De franska myndigheterna anser att vissa av de uppgifter som CFF har lagt fram om SNCM:s utbud inte stämmer.
(178)
Den franska staten anser till skillnad från CFF att omstruktureringsplanen har konstruerats för att göra det möjligt att så snabbt som möjligt återetablera SNCM och skapa förutsättningar för dess lönsamhet på medellång och lång sikt. De franska myndigheterna påpekar att en viktig del av programmet för att minska kostnaderna redan har genomförts (110). År 2002 avsatte SNCM dessutom 21,3 miljoner euro för att finansiera omstruktureringsåtgärder, särskilt planen för att rädda arbetstillfällen.
(179)
När det gäller fastställandet av stödets storlek bekräftar de franska myndigheterna att en andel eget kapital på 0,79 av det totala skuldbeloppet är normalt för de flesta rederiers balansräkningar, utom i speciella situationer (111).
9.1.2 Stef-TFE:s synpunkter
(180)
De franska myndigheterna anser att Stef-TFE:s beskrivning av förhållandet mellan SNCM och CMN inom ramen för uppfyllandet av avtalet om trafikplikt inte motsvarar det verkliga förhållandet.
(181)
Till skillnad från Stef-TFE anser de franska myndigheterna att valet av en tillfällig företagsgrupp, i vilken SNCM och CMN är gemensamt och inte individuellt ansvariga, inte på något sätt är obligatoriskt till följd av uppdragets övergripande karaktär. Man valde att upprätta gruppen SNCM-CMN till följd av en analys som gjordes av de båda företagen som visade att den typen av samarbete skulle innebära flest fördelar - särskilt när det gäller konkurrenskraft - i samband med anbudsinfordringar. CMN gick således in i gruppen av eget val och i eget intresse, och inte till följd av något krav inom ramen för anbudet.
(182)
Till skillnad från Stef-TFE gör de franska myndigheterna klart att de båda företagen SNCM och CMN varken är oberoende eller i direkt konkurrens. En sådan situation skulle stå i strid med själva principen för det avtal om allmän trafikplikt som de båda har undertecknat.
(183)
De franska myndigheterna vidhåller att SNCM:s del i CMN:s tillgångar inte kan anses vara rena finansiella tillgångar, som Stef-TFE vill hävda. Frankrike försvarar åsikten att SNCM:s andelar i CMN i allra högsta grad är av strategisk karaktär. En överlåtelse av dessa skulle inte bara vara oförnuftig ur industriellt hänseende, utan också utgöra ett stort strategiskt misstag.
9.1.3 Frankrikes kommentarer till synpunkterna från företrädare för de lokala myndigheterna
(184)
Även om Frankrike godkänner innehållet i skrivelsen från ordföranden för regionen Provence-Alpes-Côte d’Azur i dess helhet, anser man, tvärtemot vad som hävdas i punkt 2 i skrivelsen (112), att utbudet på linjen mellan franska fastlandet och Korsika inte är överdimensionerat jämfört med efterfrågan och att SNCM:s prispolitik följer de åtaganden som företaget har gjort om att inte starta ett priskrig och inte vara någon prisledare.
9.2 Frankrikes kommentarer till de berörda parternas synpunkter om beslutet från 2006
(185)
Rent allmänt konstaterar Frankrike att ett stort antal av STIM:s och CFF:s synpunkter är identiska med de kommentarer som de lämnade in till kommissionen 2003. De betonar särskilt att CFF:s kommentarer har lagts fram inför förstainstansrätten inom ramen för ett överklagande och upphävande av kommissionens beslut av den 9 juli 2003, och redan till största delen avvisats av såväl kommissionen som förstainstansrätten.
(186)
När det gäller den allmänna trafikplikten för förbindelsen Marseille-Korsika bestrider Frankrike varje påstående som syftar till att visa att avtalet om allmän trafikplikt har ingåtts på ett otillbörligt sätt. Enligt Frankrike innebär existensen av nationella rättsprocesser vid behöriga nationella domstolar och vid EG-domstolen att det inte finns något gemenskapsintresse som gör att kommissionen måste behandla ingåendet av avtalet om allmän trafikplikt.
9.2.1 Det förtida genomförandet av de åtgärder som angavs i den första omstruktureringsplanen och ändringarna av dessa
(187)
På den allmänna kommentaren om det förtida genomförandet av de åtgärder som Frankrike benämner stöd svarar de franska myndigheterna att genomförandet motiveras av förfarandets speciella särdrag, dvs. 2005 års upphävande av kommissionens godkännandebeslut av den 9 juli 2003, och inte av de franska myndigheternas vilja att inte vilja kännas vid sina skyldigheter enligt EG-fördraget. För övrigt anger Frankrike att man alltid har hållit kommissionen underrättad om ärendets gång och de olika åtgärder som har vidtagits sedan januari 2005, i enlighet med principen om lojalt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen.
(188)
När det gäller de sistnämnda åtgärderna anser de franska myndigheterna att eftersom ingen av dessa utgör stöd är artikel 88.3 i EG-fördraget över huvud taget inte tillämplig och följaktligen finns det inte någon skyldighet att skjuta upp genomförandet av dessa åtgärder.
9.2.2 Kapitaltillskottet 2002
(189)
För det första anger de franska myndigheterna att de inte ifrågasätter att relevanta delar av domen i målet Altmark kan tillämpas i det aktuella fallet. Däremot ifrågasätter de vissa svårigheter att genomföra det test som anges i domen i detta mål, eftersom det aktuella beloppet föregick domen och man därför inte har kunnat ta hänsyn till dessa nya kriterier.
(190)
Frankrike anger att de 53,48 miljoner euro det rör sig om utgör en del av de 69,3 miljoner euro som kommissionen förklarade förenliga med gemenskapsrätten 2003. De tvivel som kommissionen gav uttryck för i sitt beslut om inledande av det formella granskningsförfarandet 2006 handlar därför inte så mycket om huruvida dessa åtgärder är förenliga med gemenskapsrätten, vilket inte ifrågasätts och som STIM tycks bekräfta i sina synpunkter, utan om vilken karaktär det stöd har som har beviljats som ersättning för att utföra den allmänna trafikplikten.
(191)
Enligt Frankrike ifrågasätter CFF och STIM i sina synpunkter inte att det första och andra villkoret i domen i målet Altmark kan tillämpas i det aktuella fallet.
(192)
När det gäller det tredje kriteriet i domen i målet Altmark bestrider de franska myndigheterna CFF:s och STIM:s påstående om att utbetalningen av detta belopp av nödvändighet skulle medföra en överkompensation, eftersom kommissionen i sitt beslut av den 30 oktober 2001 har beviljat en utbetalning på 787 miljoner euro som ersättning för fullgörandet av den allmänna trafikplikten. Frankrike anger att kommissionen i sitt beslut från 2003 faktiskt konstaterade att det inte utgått tillräckligt stor ersättning för dessa skyldigheter och att beloppet 53,48 miljoner euro var motiverat som ersättning för trafikplikten.
(193)
När det gäller det fjärde villkoret i domen i målet Altmark understryker de franska myndigheterna att de, trots att det inte finns något referensföretag och därför inte går att göra en övergripande jämförelse mellan SNCM och de övriga företagen, vilket även CFF konstaterade, har vinnlagt sig om att tillhandahålla uppgifter som gör det möjligt att göra en så exakt jämförelse som möjligt med liknande företag, huvudsakligen CMN. Frankrike ifrågasätter också STIM:s och CFF:s påstående om att SNCM har en tyngre struktur än CMN. Även om detta vore fallet anser de franska myndigheterna att SNCM:s produktivitet ligger mycket nära CMN:s. För att sammanfatta styrs SNCM lika bra som CMN, som STIM inte vid någon tidpunkt har betraktat som ett dåligt styrt företag.
(194)
Frankrike anger att förlusterna mellan 1991 och 2001 inte berodde på den allmänna trafikplikten, vilket CFF verkar vilja slå fast, utan på att skyldigheterna enligt den allmänna trafikplikten förhindrade SNCM att anpassa sig till konkurrensen. De franska myndigheterna gör även klart att förlusterna inte är koncentrerade till perioden 2000-2001, men att de snabbt ökade under denna period på grund av att CFF ökade sin turtäthet.
(195)
När det gäller huruvida det belopp på 53,48 miljoner euro som har betalats ut som ersättning för fullgörandet av trafikplikten är förenligt med tillämpningen av artikel 86.2 i EG-fördraget framhåller de franska myndigheterna dels att kommissionen i sitt beslut från 2003 redan har förklarat att detta belopp är förenligt med artikeln i fråga, dels att förstainstansrätten inte ifrågasatte detta i sin dom av den 15 juni 2005.
9.2.3 Åtgärderna efter kapitaltillskottet 2002
(196)
När det gäller avyttringsprocessen gör Frankrike klart att man redan från början utgick ifrån traditionella urvalskriterier, som huvudsakligen baserades på det föreslagna priset för SNCM:s värdepapper, och i andra hand på andra parametrar (det industriella projektet, det sociala projektet etc.), däribland det belopp som kandidaterna var beredda att investera i företaget i form av ett kapitaltillskott. Frankrike bestrider starkt påståendet från tredje part om att försäljningsprocessen inte har präglats av öppenhet och påpekar att i det aktuella fallet har staten till och med gått längre än sina lagstadgade och avtalsmässiga skyldigheter, som gäller vid avyttring av statligt aktieinnehav och som är både starka och tvingande. Frankrike påpekar att utvecklingen efter BCP:s erbjudande om att ta över 100 % av aktierna i SNCM utspelade sig under mycket besvärliga ekonomiska och sociala omständigheter och att VT:s deltagande i BCP:s anbud inte har ändrat affärens handelsmässiga och finansiella villkor (förutom fördelningen av kapital).
(197)
När det gäller det negativa priset på 158 miljoner euro påpekar de franska myndigheterna att med hänsyn till SNCM:s finansiella situation den 30 september 2005 såldes företaget till ett marknadsmässigt pris och att försäljningen av företaget var ekonomiskt fördelaktigare än en likvidation. I detta sammanhang gör de franska myndigheterna klart att tillämpningen av samma kriterier som för privata investerare vid avyttringen av ett företag som håller på att försättas i likvidation inte bör betraktas som ett sätt att försöka göra en statlig intervention lönsam utan som ett sätt att undvika stora förluster för aktieägarna vid en kostsam likvidation.
(198)
När det gäller det pris som betalades bestrider Frankrike att SNCM avyttrades till ett pris som inte motsvarar dess verkliga värde (113).
(199)
De franska myndigheterna bestrider även CFF:s påstående om att de har underskattat marknadsvärdet på SNCM:s flotta, som CFF har beräknat till mellan 406,5 och 426,5 miljoner euro. De franska myndigheterna meddelar att de fartyg som ingick i CFF:s beräkningar inte motsvarar de fartyg som SNCM verkligen förfogade över den 30 september 2005. Avsaknaden av värdeminskningen på marknadsvärdet tog inte hänsyn till en eventuell obligatorisk avveckling av dessa anläggningstillgångar och slutligen är det datum som användes för att beräkna marknadsvärdet, dvs. augusti 2006, inte SNCM:s potentiella likvidationsdatum, som i stället är den 20 september 2005. Frankrike konstaterar för övrigt att om man använder den beräkning som CFF föreslår skulle det negativa priset bli tre gånger lägre än det likvidationsvärde av tillgångarna som krävs enligt domen i målet Gröditzer, vilket skulle vara mycket fördelaktigare än de antaganden som de franska myndigheterna har lagt fram för kommissionen.
(200)
För att bemöta CFF:s ifrågasättande av tillämpningen av rättspraxisen från domen i målet Gröditzer hänvisas till att statens kapitaltillskott till SNCM kopplades till försäljningen av 75 % av dess aktieinnehav, vilket i motsvarande grad minskade avkastningsmöjligheterna. De franska myndigheterna påpekar att det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro mycket väl motsvarar överlåtelsen av hela SNCM:s kapital, följt av en nyinvestering från statens sida på 25 % med en avkastning på […] % om året. Frankrike anser följaktligen att avkastningen på investeringen garanteras av dess innehav av 25 % av aktierna i företaget eftersom detta aktieinnehav garanterar en mycket hög avkastning.
(201)
Frankrike ifrågasätter dessutom CFF:s påstående om att man i det aktuella fallet inte kan tillämpa samma synsätt som i ärendet ABX. CFF framhåller särskilt analysen av de faktiska kostnaderna för SNCM:s likvidation och risken för att staten kan komma att bli ansvarig för företagets skulder i form av en talan om skuldreglering, i enlighet med de förfaranden som gäller för franska myndigheter och som har bekräftats av nationell rättspraxis (domen vid appellationsdomstolen i Rouen av den 22 mars 2005). Även om de franska myndigheterna anser att de inte har brustit i styrelsen av SNCM inom ramen för en sådan talan framhåller de att staten löper en betydlig högre risk att dömas i en nationell domstol för att SNCM saknar tillräckliga tillgångar, i enlighet med de flexibla kriterierna för misskötsel i artikel L.651-2 i den franska handelslagen och med stöd av ovannämnda rättspraxis, som skulle kunna tillämpas i det aktuella fallet.
(202)
När det gäller kapitaltillskottet på 8,75 miljoner euro påpekar Frankrike att tvärtemot CFF:s och STIM:s påståenden utgör detta tillskott inte ett statligt stöd eftersom det sker parallellt med, under liknande villkor som och till ett högre belopp än statens belopp via CGMF.
(203)
De franska myndigheterna gör framför allt klart att principen om investerarnas jämlikhet inte ifrågasätts av uppsägningsklausulen eftersom denna har införts inom ramen för avyttringen av 100 % av SNCM och inte inom ramen för kapitaltillskottet på 35 miljoner euro som följde på detta.
(204)
Frankrike påpekar dessutom att dess investering är klart lägre än förvärvarnas eftersom det endast är beloppet 8,75 miljoner euro som kan jämföras med förvärvarnas investering (26,25 miljoner euro). Vid undersökningen av det första kapitaltillskottet på 142,5 miljoner euro borde man egentligen bara jämföra med likvidationspriset.
(205)
Frankrike ifrågasätter slutligen STIM:s påstående om att detta tillskott utgör en garanti till de privata förvärvarna om att SNCM verkligen kommer att tilldelas den allmänna trafikplikten för förbindelsen med Korsika. De franska myndigheterna påtalar att kapitaltillskottet är förnuftigt och oberoende av företagets resultat och att tilldelningen av den allmänna trafikplikten till SNCM inte skulle göra det möjligt att öka avkastningen från denna investering.
(206)
När det gäller den sociala åtgärdsplanen på 38,5 miljoner euro upprepar Frankrike att dessa åtgärder är stöd till enskilda personer och att den omständighet att staten tar hand om dem inte kan betraktas som att staten ger företaget en indirekt fördel, eftersom det tillkommer rättsliga och avtalsmässiga skyldigheter som SNCM ansvarar för. Dessutom påpekar Frankrike att avsaknaden av dessa åtgärder inte skulle göra det möjligt att överlåta ansvaret för kvarvarande personal på SNCM.
(207)
Tvärtemot CFF:s påstående gör de franska myndigheterna klart att beloppet på 38,5 miljoner euro inte motsvarar genomförandet av den minskning av personalstyrkan som anges inom ramen för den sociala åtgärdsplanen från 2003 eftersom dessa nedskärningar, tyvärr för sent, redan har ägt rum. Den nya sociala åtgärdsplanen kompletterar därför de första sociala åtgärder som vidtogs 2003.
9.2.4 Förenlighet med riktlinjerna
(208)
Mot bakgrund av ovanstående anser Frankrike att stödbeloppet ska bedömas i ljuset av riktlinjerna och beloppet på 15,81 miljoner euro.
(209)
När det gäller punkt 11 i riktlinjerna från 2004 anser de franska myndigheterna till skillnad från CFF att det första kapitaltillskottet, samtidigt som det gav SNCM möjlighet att rekonstruera sitt eget kapital, inte gjorde att företaget förlorade sin ställning som ett företag i svårigheter eftersom kapitaltillskottet hade som mål att bibehålla företagets verksamhet.
(210)
Frankrike bestrider CFF:s anklagelser om att man inte hade behövt tillföra finansiella medel till företaget eftersom SNCM hade kunnat få en bankkredit. I detta sammanhang påpekar de franska myndigheterna att den 24 augusti 2005 nekade bankerna att skjuta till nya medel till SNCM, och de enda alternativ som kvarstod var följaktligen privatisering eller likvidation av företaget.
(211)
Frankrike ifrågasätter CFF:s och STIM:s påståenden om att omstruktureringsplanen från 2002 misslyckades eftersom denna, tyvärr med viss försening, genomfördes och gjorde det möjligt att nå målen 2005. Det försämrade ekonomiska och finansiella läget för SNCM på grund av faktorer som företaget inte råder över tvingade senare företaget att förlänga den anmälda planen 2002 och införa nya åtgärder.
(212)
Frankrike anser att SNCM har goda utsikter att rekonstrueras och att de åtgärder som de nya aktieägarna planerar, framför allt genomförandet av den sociala åtgärdsplanen, omläggningen av linjerna och förnyandet av vissa fartyg, kommer att göra företaget lönsamt igen. Frankrike konstaterar i detta sammanhang att med tanke på intäkterna från den allmänna trafikplikten (ca […] av SNCM:s omsättning), och med beaktande av de betydande fasta kostnaderna och svårigheterna att ställa om de sex fartyg som används på rutten Marseille-Korsika, så utgör den allmänna trafikplikten en viktig komponent i företagets strategi och dess lönsamhet.
(213)
När det gäller att begränsa stödet till vad som är absolut nödvändigt anser Frankrike att man begränsat de omstruktureringskostnader som krävs för att göra det möjligt att genomföra omstruktureringen till vad som är absolut nödvändigt. De franska myndigheterna påpekar därför, vilket kommissionen uppmärksammade i sitt beslut från 2003, att företaget självt har bidragit tillräckligt mycket till planen för att rekonstruera sitt eget kapital på grund av avyttringen av anläggningstillgångar till ett värde av 30,2 miljoner euro. Tar man dessutom hänsyn till andra avyttringar som SNCM har gjort till ett värde av 12,2 miljoner euro, uppgår det totala tillskottet till företaget till 42,4 miljoner euro. Frankrike anser att detta belopp är klart högre än de bidrag som krävs för att godkänna stödet till omstruktureringen, som till slut uppgick till 15,81 miljoner euro eftersom de övriga åtgärderna inte ansågs vara statligt stöd.
9.2.5 Villkoren i kommissionens beslut från 2003 och eventuella nya uppvägande åtgärder
(214)
Tvärtemot vad CFF och STIM påstår bekräftar de franska myndigheterna att de har uppfyllt alla villkor som angavs i beslutet från 2003 och som de måste respektera fram till slutet av 2006, särskilt behållandet av en flotta på 11 fartyg och tillämpningen av lägre priser än konkurrenterna.
(215)
Dessutom anser Frankrike att man måste anpassa nivån på de uppvägande åtgärder som fastställts till förmån för SNCM inom ramen för det nya slutgiltiga beslutet, eftersom omstruktureringsstödet hädanefter kommer att bli 15,81 miljoner euro i stället för 69,3 miljoner euro.
(216)
Frankrike ifrågasätter STIM:s synpunkter om att kommissionen som uppvägande åtgärder kan fastställa att SNCM måste avyttra sitt aktieinnehav i CMN. Frankrike ifrågasätter STIM:s påstående om att definitionen av strategiska tillgångar skulle ha ifrågasatts i riktlinjerna från 2004, till skillnad från i riktlinjerna från 1999.
(217)
När det gäller de åtgärder som CFF föreslår för att minska SNCM:s närvaro på marknaden påpekar de franska myndigheterna att det inte finns någon överkapacitet på de berörda marknaderna (Frankrike-Korsika och Frankrike-Nordafrika) och att en omstrukturering av de linjer som trafikerar Koriska inom och utanför den allmänna trafikplikten hotar företagets lönsamhet, vilket kommissionen också konstaterade i sitt beslut från 2003 (punkt 87).
(218)
På CFF:s påstående om att genomförandet av ovanstående åtgärder till förmån för SNCM innebär en allvarlig risk för att dess svåraste konkurrent på linjen mellan det franska fastlandet och Korsika, dvs. CFF, ska försvinna svarar de franska myndigheterna att när det gäller den aktuella uppdelningen av denna marknad, som CFF hädanefter innehar största delen av, beror en fortsatt konkurrens på beviljandet av omstruktureringsplanen till förmån för SNCM och detta företags närvaro på den aktuella marknaden.
10. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA
(219)
I artikel 87 i EG-fördraget anges att ”om inte annat föreskrivs i detta fördrag, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.
(220)
För att ett stöd ska betecknas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget måste samtliga följande krav vara uppfyllda: 1) åtgärden ger en selektiv ekonomisk fördel, 2) fördelen finansieras med statliga medel, 3) fördelen snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen, och slutligen 4) fördelen påverkar handeln mellan medlemsstaterna (114).
(221)
Kommissionen konstaterar att SNCM har erhållit statliga medel på totalt 274,54 miljoner euro via CGMF, som till 100 % ägs av den franska staten.
(222)
Eftersom SNCM är verksamt inom sjöfartssektorn, som är öppen för konkurrens mellan medlemsstaterna, hotar den eventuella ekonomiska fördel som företaget har fått att snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(223)
Den omständighet att marknaden för kustfart med öarna i Medelhavet fram till den 1 januari 1999 tillfälligt undantogs från tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av den 7 december 1992 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage) (115) gör inte att man på förhand kan utesluta att det stöd som har betalats ut för kusttrafiken med öarna i Medelhavet inom ramen för den allmänna trafikplikten har kunnat påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(224)
Under alla omständigheter, även om det beviljade stödet till kustfarten inte skulle ha kunnat påverka handeln mellan medlemsstaterna och inte snedvridit konkurrensen före den 1 januari 1999, har läget ändrats sedan dess eftersom kustfarten, i enlighet med förordning (EEG) nr 3577/92, hädanefter är öppen för alla gemenskapsoperatörer. Det bör dessutom understrykas att SNCM inte endast ägnar sig åt kustfart utan även är verksamt på den internationella sjöfartsmarknaden, som avreglerades genom rådets förordning (EEG) nr 4055/86 av den 22 december 1986 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet mellan medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredje land (116).
(225)
I föreliggande fall anser kommissionen anser därför att de tre sista kriterierna i artikel 87.1, vilka anges i punkt 220 i detta beslut, är uppfyllda. I följande avsnitt undersöks för varje åtgärd huruvida det finns en selektiv ekonomisk fördel och i förekommande fall om de åtgärder som förklaras utgöra statligt stöd är förenliga med den gemensamma marknaden.
10.1 Kapitaltillskottet på 53,48 miljoner euro som ersättning för den allmänna trafikplikten
(226)
Även om kommissionen i sitt beslut från 2003 betraktade en del av beloppet på 76 miljoner euro, nämligen 53,48 miljoner euro, som ersättning för trafikplikten på linjen till Korsika mellan 1991 och 2001, har kommissionen bedömt hela kapitaltillskottet, dvs. 76 miljoner euro, som omstruktureringsstöd eftersom de franska myndigheterna anmälde detta belopp som sådant. I sitt beslut av den 15 juni 2005, som upphävde kommissionens beslut från 2003, uppmanade domstolen kommissionen att betrakta beloppet på 53,48 miljoner euro i ljuset av domstolens dom av den 24 juli 2003 i målet Altmark.
(227)
De franska myndigheterna ber dessutom kommissionen att ta hänsyn till att på grund av sin karaktär som ”ersättning för allmän trafikplikt” bör en del av 2002 års omstruktureringsstöd inte anses utgöra ett stöd i ljuset av domen i målet Altmark.
(228)
Eftersom de franska myndigheterna har åberopat att rättspraxisen från domen i målet Altmark ska tillämpas i det aktuella ärendet, och vid behov det undantag som anges i artikel 86.2 i EG-fördraget, är kommissionen tvungen att uttala sig i frågan eftersom dessa påståenden spelar en viktig roll i Frankrikes argumentation (117).
10.1.1 Preliminära kommentarer
(229)
Trots att domen i målet Altmark kom efter genomförandet av ovannämnda åtgärd påpekar kommissionen att de kriterier som EG-domstolen fastställde i denna dom kan tillämpas i det aktuella fallet.
(230)
Som förstainstansrätten nyligen framhöll (118) gjorde domstolen ingen tidsbegränsning för de slutsatser den kom fram till i domen i målet Altmark. I avsaknad av en sådan tidsbegränsning är dessa slutsatser, baserade på en tolkning av artikel 87.1 i EG-fördraget, fullt tillämpliga på sakförhållandena och rättsläget i det aktuella ärendet.
(231)
Det bör först och främst påpekas att SNCM drogs med stora underskott mellan 1991 och 2001, för alla de linjer till Korsika som omfattades av den allmänna trafikplikten, trots det statliga stöd som godkändes genom kommissionens beslut från 2001 (119). I punkt 105 i det beslutet konstaterade kommissionen faktiskt att den totala förlusten före skatt för perioden 1991-1999 på linjen till Korsika (120), såsom denna beräknas i rapporten från kommissionens expert, och inklusive det stöd som mottagits, uppgick till 217 miljoner franska franc, dvs. 33,08 miljoner euro.
(232)
När det gäller åren 2000 och 2001 (121) har kommissionen följt samma strategi som i ovannämnda expertrapport och, baserat på de resultaträkningar som överlämnats, räknat om resultatet före skatt och med avdrag för de anslag till omstrukturering som redan ingår i de anmälda omstruktureringskostnaderna. Kommissionen har dessutom kunnat verifiera, i enlighet med företagets årsbokslut, att det inte har skett någon avyttring av sjöfartsmaterial under dessa två år.
(233)
Kommissionen anser att förlusten 2002 på linjen Marseille-Korsika inte borde ha tagits upp eftersom avgifterna för trafikerandet av linjen Marseille-Korsika och den finansiella ersättningen sedan den 1 januari 2002 anges av de offentliga myndigheterna och SNCM via separata avtal, till skillnad från i avtalen från 1991 och 1996.
(234)
I enlighet med detta synsätt och på grundval av sitt beslut från 2001 har kommissionen följaktligen kommit fram till följande slutsatser:
Tabell 3
Resultaträkning för perioden 1991-2001
Linjen Korsika
2001
2000
1991-1999 (122)
Totalt 1991-2001
Miljoner FRF
Miljoner euro
Miljoner FRF
Miljoner euro
Miljoner FRF
Miljoner euro
Miljoner FRF
Miljoner euro
Resultat före skatt
- 302,575
-46,127
-40,256
-6,137
- 216,98
-33,078
- 559,811
-85,343
Anslagna medel/nedskrivning Liamone (123)
96,895
14,771
0,000
0,000
0,000
0,000
96,895
14,771
Anslagna medel/sociala åtgärdsplanen
112,110
17,091
0,000
0,000
0,000
0,000
112,110
17,091
Korrigering för realisationsvinst för fartyg
0,000
0,000
0,000
0,000
182,100
27,761
182,100
27,761
Resultat före skatt och exklusive realisationsvinst och omstrukturering
-93,571
-14,265
-40,256
-6,137
- 216,980
-33,078
- 350,807
-53,480
(235)
SNCM:s sammanlagda förlust på linjen Marseille-Korsika, utöver det statliga stöd som beviljades genom beslutet från 2001 och med korrigeringar för realisationsvinster för de fartyg som har sålts under denna period och omstruktureringskostnaderna, uppgår till 53,48 miljoner euro för hela perioden 1991-2001.
(236)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att av det kapitaltillskott på 76 miljoner euro som anmäldes 2002 (124) kan 53,48 miljoner betraktas som ersättning för trafikplikten.
10.1.2 Förekomst av en ekonomisk fördel i ljuset av rättspraxisen från domen i målet Altmark
(237)
Eftersom en statlig intervention enligt domstolen måste betraktas som en ersättning för det stödmottagande företagets fullgörande av den allmänna trafikplikten, vilket gör att företaget i realiteten inte får någon ekonomisk fördel och att interventionen därför inte får till följd att företaget ges en mer gynnad konkurrensställning i förhållande till sina konkurrenter, anser kommissionen att en sådan intervention inte faller inom tillämpningsområdet för artikel 87.1 i EG-fördraget.
(238)
För att en sådan ersättning inte ska betraktas som statligt stöd måste emellertid ett visst antal kumulativa villkor vara uppfyllda (se fotnot 68 i detta beslut).
(239)
Framför allt när det gäller det fjärde kriteriet i domen i målet Altmark kan det konstateras att SNCM har valt att inte genomföra en offentlig upphandling för att välja en kandidat som kan tillhandahålla dessa tjänster till ett lägre pris för myndigheterna.
(240)
I avsaknad av en offentlig upphandling anser kommissionen att det är upp till medlemsstaten att visa att nivån på den ersättning som har betalats ut till SNCM inte överstiger de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag, som är utrustat med transportmedel som är lämpliga för att fullgöra den allmänna trafikplikt som ålagts det, skulle ha åsamkats vid fullgörandet av trafikplikten, i enlighet med kraven i domstolens rättspraxis.
(241)
I det aktuella ärendet erkänner de franska myndigheterna själva, i sin skrivelse av den 16 november 2006, att det i praktiken är omöjligt att hitta ett företag som kan utgöra referenspunkt för perioden 1991-2001. SNCM hade tilldelats ansvaret för trafikplikten eftersom detta var det enda företag som kunde åta sig dessa skyldigheter. De franska myndigheterna måste därför vinnlägga sig om att tillhandahålla uppgifter som möjliggör en så exakt jämförelse som möjligt med liknande företag, framför allt med CMN. Samtidigt måste det understrykas att detta företag inte befann sig i samma driftssituation som SNCM i och med att SNCM mellan 1991 och 2001 omfattades av avtalet om trafikplikt.
(242)
Kommissionen anser inte att det av de franska myndigheternas argumentation framgår på vilket sätt de företag som de själva har bedömt vara likvärdiga utgör en referenspunkt i enlighet med kraven i gemenskapens rättspraxis. Kommissionen konstaterar därför att det utifrån de franska myndigheternas uppgifter om dessa företag varken går att bedöma den grad av likhet som åberopas eller analysera effekterna av de olika driftsförhållanden som har anförts för den obligatoriska jämförelse som måste utföras för att uppfylla det fjärde kriteriet ovan.
(243)
På grundval av de uppgifter som de franska myndigheterna har överlämnat inom ramen för det aktuella förfarandet anser kommissionen därför att det fortfarande inte går att fastställa att det fjärde kriteriet i domen i målet Altmark har uppfyllts.
(244)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att den aktuella åtgärden är ekonomiskt fördelaktig för SNCM. Eftersom åtgärden endast gynnar SNCM rör det sig om en selektiv ekonomisk fördel. Följaktligen utgör ersättningen på 53,48 miljoner euro till SNCM inom ramen för avtalen från 1991 och 1996 ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
10.1.3 Den aktuella åtgärdens förenlighet med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i EG-fördraget
(245)
Eftersom de franska myndigheterna har åberopat undantaget i artikel 86.2 i EG-fördraget använder sig kommissionen av samma strategi och samma motivering som i beslutet från 2001 för att bedöma den aktuella åtgärden.
(246)
Enligt denna artikel ska genomförandet av statligt stöd vara undantaget från förbudet i artikel 87 i EG-fördraget om stödet i fråga endast syftar till att kompensera merkostnader i samband med fullgörandet av det specifika uppdrag som åligger det företag som har anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och om beviljandet av stödet är nödvändigt för att detta företag ska kunna fullgöra sin allmänna trafikplikt under balanserade ekonomiska villkor.
(247)
Med beaktande av den rättspraxis som gällde under perioden 1991-2001 (125) ska kommissionen, liksom i sitt beslut från 2001, göra följande:
-
Bekräfta att de tjänster vars förvaltning anförtrotts SNCM uppfyller kraven på en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.
-
Undersöka om det stödbelopp som beviljats SNCM inom ramen för dess allmänna trafikplikt till Korsika står i proportion till de extrakostnader som SNCM ådrar sig när det gäller att uppfylla de grundläggande kraven i avtalet om allmän trafikplikt.
(248)
Det aktuella ärendet rör ersättningar som betalades ut under perioden 1991-2001. Som kommissionen konstaterade i sitt beslut från 2001 baseras SNCM:s och CMN:s allmänna trafikplikt på två femåriga avtal som ingåtts mellan dessa företag och Korsikas transportkontor (OTC). I avtalen, vars rättsliga grund utgörs av ramavtalet för perioden 1976-2001, anges formerna för att genomföra den allmänna trafikplikten under perioderna 1991-1996 respektive 1996-2001. I avtalen anges också principerna för utbetalning av det schablonmässiga stödet, som tas ur anslaget till territoriell kontinuitet, som motprestation för de skyldigheter som avtalen medför.
(249)
Vad gäller frågan om huruvida dessa skyldigheter svarar mot ett verkligt behov av allmänna tjänster konstaterar kommissionen i ovannämnda beslut från 2001 att ramavtalet och de femåriga avtalen svarar mot den princip om fortlöpande förbindelser som syftar till att begränsa de nackdelar som är förknippade med att Korsika är en ö och att säkra trafiken till ön på ett sätt som så långt som möjligt liknar rena landförbindelser. Kommissionen konstaterar vidare att detta mål, som är av berättigat allmänt intresse, historiskt sett inte har uppfyllts av marknadskrafterna (126).
(250)
Följaktligen anser kommissionen att det trafiksystem som föreskrivs i ramavtalet och de femåriga avtalen svarar mot ett verkligt behov av allmän trafikplikt.
(251)
Som kommissionen konstaterar i sitt beslut från 2001 har SNCM med stöd av det regelverk som beskrivs ovan under perioden 1991-2001 varje år fått ett schablonmässigt stöd vars belopp fastställts för fem år i taget. Detta belopp har reviderats varje år baserat på utvecklingen av BNP och SNCM:s upplysningar och analytiska bokföring.
(252)
I punkt 30 i beslutet från 2001 konstaterar kommissionen att ”enligt artikel 4 i 1976 års avtal (127) skall det årliga stödbeloppet betalas ut i 12 lika stora månadsförskott. För att möjliggöra den slutgiltiga utbetalningen av stödet skall SNCM senast den 1 juli varje år lägga fram resultaten från föregående räkenskapsår för granskning av en statlig revisor. Om stödet till SNCM varit för stort återvinns detta belopp genom avdrag från innevarande räkenskapsårs förskottsbetalningar. Om stödet till SNCM tvärtom varit för litet kompletteras innevarande räkenskapsårs förskottsbetalningar med detta belopp. I senare avtal föreskrivs också böter om antalet förbindelser som SNCM inte lyckas upprätthålla överstiger 2 procent av det antal förbindelser som anges i avtalet. Koncessionsgivaren kan också underrätta SNCM om en minskning av det schablonmässiga anslaget för territoriell kontinuitet vid betydande incidenter som medför att den allmänna trafikplikten inte uppfylls”.
(253)
I punkt 82 i samma beslut anger kommissionen att det i den andra delen av punkt IV föreskrivs att ”om de ekonomiska villkoren och särskilt driftskostnaderna och den trafikvolym som ligger till grund för beräkningen av stödet skulle försämras avsevärt skall SNCM och OTC gemensamt undersöka vilka åtgärder som bör vidtas i fråga om trafik och priser eller justera upp stödbeloppet för att återskapa företagets ekonomiska jämvikt.”
(254)
Mot bakgrund av ovanstående, och som den angav i sitt beslut från 2001, anser kommissionen att den ersättning på 53,48 miljoner euro som staten har betalat ut inte är schablonmässig på grund av den mekanism som gör det möjligt att bemöta en ekonomisk obalans till följd av att de verkliga driftskostnaderna inte stämmer överens med de kostnader som legat till grund för beräkningen av stödet.
(255)
Som kommissionen konstaterar i sitt beslut från 2001 (128) har de finansiella ersättningar som betalats ut under den tiden de femåriga avtalen från 1991 och 1996 gällde inte gjort det möjligt för SNCM att helt och hållet täcka förlusterna i samband med fullgörandet av den allmänna trafikplikten. Kommissionen beräknar att denna underkompensation uppgår till 53,48 miljoner euro.
(256)
Kommissionen konstaterar att det belopp på 53,48 miljoner som har betalats ut av staten är identiskt med underkompensationen för perioden 1991-2001 och följaktligen står i proportion till nettokostnaderna för att fullgöra den allmänna trafikplikt som SNCM omfattas av.
10.1.4 Slutsats
(257)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att den aktuella åtgärden utgör ett statligt stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i EG-fördraget. När det gäller den åtgärd som genomfördes den 14 november 2003 konstaterar kommissionen att detta statliga stöd är olagligt.
(258)
Det stödbelopp som ska bedömas som omstruktureringsstöd enligt anmälan från 2002 uppgår till 22,52 miljoner euro (129). Detta belopp kommer att påföras de åtgärder som anmäldes 2006 eftersom dessa omfattar omstruktureringsstöd (se avsnitt 10.5 i detta beslut).
10.2 Avyttringen av SNCM till ett negativt försäljningspris på 158 miljoner euro
(259)
I det aktuella ärendet ska kommissionen undersöka om kapitaltillskottet från staten på 158 miljoner euro före avyttringen av SNCM till privata köpare, dvs. hela det negativa priset av försäljningen av företaget till motsvarande belopp, innehåller inslag av statligt stöd.
(260)
Ett villkorslöst och öppet anbudsförfarande där staten säljer företaget efter att först ha gett det ett kapitaltillskott (med ett belopp högre än försäljningspriset) behöver inte nödvändigtvis utesluta förekomsten av ett stöd som både gynnar det privatiserade företaget och dess köpare (130).
10.2.1 Referensregelverk
(261)
För att avgöra om ett företag får en ekonomisk fördel av ett kapitaltillskott från staten tillämpar kommissionen i princip kriteriet ”en privat investerare i en marknadsekonomi” (nedan kallat kriteriet avseende en privat investerare). Kriteriet avseende en privat investerare härleds ur den princip om lika behandling av den offentliga och privata sektorn som följer av artikel 295 i EG-fördraget. Enligt denna princip ska det kapital som en stat direkt eller indirekt ställer till ett företags förfogande under omständigheter som motsvarar normala marknadsförhållanden inte anses utgöra ett statligt stöd. (131).
(262)
I detta syfte kan kommissionen framför allt bedöma om tillhandahållaren av medel uppträder som en privat investerare som försöker genomföra en strukturpolitik - globalt eller inom en bransch - och som styrs av en långsiktig avkastning på det investerade kapitalet. EG-domstolen har i flera mål bekräftat att detta är ett riktigt tillvägagångssätt (132).
(263)
Enligt fast rättspraxis utgör ett kapitaltillskott från en privat investerare utan några utsikter till vinst, inte ens på lång sikt, ett statligt stöd (133).
(264)
EG-domstolen har även fastställt att en privat investerare som försöker genomföra en strukturpolitik - globalt eller inom en bransch - och som styrs av möjligheterna att uppnå vinst på lång sikt inte förnuftigt kan tillåta sig att, efter flera års oavbrutna förluster i företaget, göra ett kapitaltillskott som i ekonomiskt hänseende inte bara kostar mer än en likvidation utan dessutom är avhängigt av att företaget säljs, vilket avlägsnar varje utsikt till vinst, även på lång sikt (134).
(265)
I sin dom i målet Gröditzer har EG-domstolen angett att för att fastställa huruvida privatiseringen av ett företag till ett negativt försäljningspris bär drag av statligt stöd ”skall det bedömas huruvida, under liknande omständigheter, en privat investerare som till sin storlek kan jämföras med de organ som förvaltar den offentliga sektorn skulle ha gjort lika stora kapitaltillskott i samband med försäljningen av företaget eller om denne skulle ha valt att likvidera företaget” (135).
10.2.2 Tillämpning i det aktuella ärendet
(266)
Mot bakgrund av ovanstående måste kommissionen, för fastställa den aktuella stödåtgärdens karaktär, ”bedöma om den lösning som staten valt i sig och jämfört med varje annan lösning, inklusive alternativet att inte alls intervenera, är den minst kostsamma, vilket om så var fallet skulle leda till slutsatsen att staten har agerat som en privat investerare” (136).
10.2.2.1 Respekten för principen om en privat aktieägare i en marknadsekonomi
(267)
I detta sammanhang kan det konstateras att storföretag i dag, när de är i färd med att lägga ned anläggningar eller likvidera dotterbolag, inte alls är ointresserade av de sociala konsekvenser sådana nedläggningar eller likvidationer kan få.
(268)
Följaktligen genomför de allt oftare sociala åtgärdsplaner som kan innehålla åtgärder för att skola om personalen, hjälp att leta efter ett nytt arbete eller avgångsvederlag, dvs. åtgärder på lokal ekonomisk nivå som går längre än vad som föreskrivs i lagen eller kollektivavtal.
(269)
I det aktuella ärendet konstaterar kommissionen att SNCM är ett företag som kontrolleras av staten genom koncernen CGMF (Compagnie Maritime Générale et Financière).
(270)
Kommissionen anser att vid en likvidation av SNCM (137) skulle man utöver de lagstadgade skyldigheterna ha vidtagit åtgärder för att inte skada holdingbolagets och dess ägares goda namn (138).
(271)
Kommissionen påpekar att hotet om likvidation av företaget 2004 gav upphov till flera och allvarliga sociala problem. På grund av konflikten på arbetsmarknaden i september 2004 blockerades exempelvis SNCM:s flotta i 16 dagar. Kommissionen tillägger att de franska myndigheterna med hjälp av statistik har visat att konflikten på arbetsmarknaden 2004 har skadat bilden av varumärket bland kunderna, inverkat negativt på antalet passagerare som SNCM transporterar och följaktligen företagets omsättning. Kommissionen understryker dessutom att till följd av att det försämrade sociala klimatet sommaren 2004 inverkade negativt på SNCM:s ekonomiska situation lanserade företagets ägare tillsammans med fackförbunden en social åtgärdsplan våren 2005. I april 2005 sköts dock denna upp. Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att det framgår att om SNCM hade likviderats och CGMF inte hade betalat ut kompletterande avgångsvederlag skulle detta helt säkert ha skadat bilden av varumärket och dess huvudägare.
(272)
Kommissionen anser följaktligen att kostnaderna för dessa åtgärder måste inkluderas i kostnaderna för en likvidation. Kostnaderna skulle därför ha påförts SNCM:s likvidationsvärde i den mån det hade varit positivt och/eller direkt bekostats av CGMF/staten som aktieägare. Kommissionen anser att varje annan lösning bortser från den sociala verklighet som de stora företagskoncernerna lever under i dag (139).
(273)
För att beräkna aktieägarens kostnad för en likvidation utgår kommissionen från ett minimiscenario som endast består av kompletterande avgångsvederlag.
(274)
I detta sammanhang anser de franska myndigheterna att på grundval av den sociala åtgärdsplanen från 2005, som i sin tur är baserad på den sociala åtgärdsplanen från 2002, bör spannet ligga på […] till […] euro per anställd, vilket ger ett totalbelopp på mellan […] och […] miljoner euro. De franska myndigheterna anger att riktmärket i ovannämnda spann tar hänsyn till att den aktuella sociala åtgärdsplanen har ökats på grund av den betydande andel anställda som närmar sig pensionsåldern och vars avgång sker under särskilt förmånliga villkor. Dessutom tar man hänsyn till att likvidationen av företaget och uppsägningen av hela personalen inte kan jämföras med en justering av personalstyrkan för att fortsätta verksamheten, vilket är fallet i den aktuella sociala åtgärdsplanen.
(275)
Kommissionens expert har jämfört de franska myndigheternas siffror med de sociala åtgärdsplaner som nyligen har genomförts i Frankrike. Hewlett Packards sociala åtgärdsplan kostade 214 000 euro per person 2003 och mellan 50 000 och 400 000 euro 2005. Den sociala åtgärdsplan som Péchiney lade fram 2004, efter samgåendet med Alcan, kostade 128 000 euro per person. Vid tidpunkten för den sociala åtgärdsplanen från Giat Industries 2004, var totalkostnaden per anställd 162 000 euro jämfört med 71 000 euro för Gemplus 2002 och 69 000 euro för Danone (kakverksamheten) 2001. År 2002 tillkännagav Yves Saint Laurent Haute Couture en social åtgärdsplan på 115 000 euro per anställd. I planen Power 8, som Airbus France tillkännagav i februari 2007, räknade man med en kostnad per anställd på 68 000 euro (140). Kostnaderna för Michelins sociala åtgärdsplan 2008 uppgår till 157 400 euro per person.
(276)
När det gäller hamnarbetarna anger kommissionen att revisionsrätten i sin offentliga temarapport från juli 2006 om de franska hamnarna, förändringarna inom sjöfartssektorn och behovet av akuta åtgärder erinrar om totalkostnaden per person i den sociala åtgärdsplanen från 2004, dvs. 145 000 euro per uppsagd från de oberoende hamnarna och 209 000 euro per uppsagd från hamnen i Marseille.
(277)
Kommissionen påpekar att dess beslut av den 17 juli 2002 om Société Française de Production är en bra illustration av hur generöst tilltagna kostnaderna kan vara vid en privatisering av ett företag i svårigheter. Generositeten kostade således staten 43,1 miljoner euro (dvs. 151 000 euro per anställd - i planen räknade man med att 285 anställda skulle sägas upp) som ska läggas till kostnaden på 5,3 miljoner euro för de lagstadgade och avtalsmässiga skyldigheterna (dvs. en totalkostnad på 169 000 euro per anställd).
(278)
Mot bakgrund av denna jämförande analys anser kommissionen att antagandet om att […] euro skulle ha betalats ut till varje anställd som avgångsvederlag ligger i linje med kostnaden per uppsagd anställd i de sociala åtgärdsplaner som privata aktieägare genomförde under samma period.
(279)
Kommissionen anser slutligen att antagandet om att hela SNCM:s personal skulle ha sagts upp vid en likvidation av företaget är det troligaste antagandet, framför allt eftersom tilldelningen av den allmänna trafikplikten för perioden 2007-2013 ännu inte hade varit föremål för något anbudsförfarande och därmed inte något definitivt beslut. Med tanke på SNCM:s finansiella situation är det dessutom osannolikt att en plan för att fortsätta verksamheten skulle ha utarbetats på ett sådant sätt att företaget skulle ha tvångsomstrukturerats och att uppsägningarna skulle ha kunnat undvikas.
(280)
Mot bakgrund av ovanstående godtar kommissionen det totalbelopp på […] miljoner euro som CGMF (staten) skulle ha varit tvunget att avsätta för kompletterande avgångsvederlag.
(281)
I detta skede av analysen måste kommissionen fastställa SNCM:s likvidationsvärde utan extra avgångsvederlag. Det är skillnaden mellan detta likvidationsvärde, i den mån det är positivt, och de extra avgångsvederlagen som måste jämföras med det negativa försäljningspriset för att bekräfta om staten uppträder som en förnuftig investerare i en markandsekonomi. För att göra detta baserar kommissionen sin beräkning på de uppskrivna nettotillgångarna. Enligt metoden med uppskrivna nettotillgångar anses det finnas otillräckliga tillgångar om de verkliga tillgångarnas ekonomiska värde (i allmänhet högre än nettovärdet) inte täcker det ekonomiska värdet av de verkliga skulderna.
(282)
För att konstatera om det i det aktuella ärendet rör sig om otillräckliga tillgångar har kommissionen, med hjälp av sin expert (141), i enlighet med nedanstående förklaringar, bekräftat att värdet på SNCM:s tillgångar den 30 september 2005 inte var tillräckligt för att hålla de prioriterade och oprioriterade fordringsägarna skadelösa (inklusive de anställdas traditionella fordringar).
(283)
Kommissionen anser att värderingen av nettotillgångarna är en metod som för närvarande används för att värdera rederier. Den anger dessutom att denna metod är särskilt lämpad i SNCM:s situation eftersom dess referensaktieägare som alternativ till att avyttra företaget bara kan välja att inge en konkursansökan för företaget, som således skulle likvideras.
(284)
När det gäller andra värderingsmetoder, framför allt metoden med fria kassaflöden, anser kommissionen att eftersom detta förutsätter fortsatt verksamhet i företaget, vilket inte är fallet för SNCM, är denna metod inte relevant i det aktuella ärendet.
(285)
Kommissionen vidhåller den 30 september 2005 som referensdatum för bedömningen av SNCM eftersom det är från detta datum det fanns ett faktiskt val mellan att godta förslaget till omorganisation eller likvidera företaget, eftersom valet av BCP hade fastställts den 27 september 2005.
(286)
Kommissionen noterar särskilt att SNCM:s ägare i samarbete med medarbetarna på Ernst & Young började räkna på kostnaderna för en likvidation av företaget (CGMF:s rapport ovan) den 30 september 2005, vilket Oddo Corporate Finance och medarbetarna på Paul Hastings hade avrått ifrån. Kommissionen påpekar att den rapport från Oddo-Hastings som nämns ovan värderade SNCM:s tillgångar till […] miljoner euro.
(287)
När det gäller värderingen av den egna flottan (142) värderades bruttomarknadsvärdet på SNCM:s fartyg av den specialiserade fartygsmäklaren BRS till […] miljoner euro den 30 september 2005, medan SNCM:s flotta i Oddos rapport värderades till […] miljoner euro efter värdeminskning (143), mäklararvode (144) och rättslig risk (145).
Tabell 4
Scenarier för värderingen av SNCM:s tillgångar den 30 september 2005
(i miljoner euro)
Tillgångarnas värde
enl. Oddos rapport
Tillgångarnas värde enl.
kommissionens expert
Materiella anläggningstillgångar
-
-
-
Egenägda fartyg
(…)
(…)
-
Fastigheter (146)
(…)
(…)
Finansiella anläggningstillgångar (147)
(…)
(…)
Anläggningstillgångar
(…)
(…)
Varulager
-
-
Förskotts- och delbetalningar
-
-
Kundfordringar
(…)
(…)
Övriga fordringar (148)
(…)
(…)
Nettokassaflöde
(…)
-
Förutbetalda kostnader och upplupna intäkter
-
-
Övriga tillgångar
(…)
(…)
Totalt tillgångar
(…)
(…)
Källa: rapport från Oddo-Hastings, rapport från kommissionens expert.
(288)
Vid läsningen av tabellen ovan konstaterar kommissionen att fartygsflottan utgör den viktigaste delen för värderingen av företagets tillgångar. Kommissionens expert har därför, efter att så långt som möjligt ha gjort en jämförande analys, funnit att den värdeminskning som tillämpas på fartygens bruttomarknadsvärde och den rättsliga risken hänger samman. På grundval av detta konstaterade experten att det inte fanns något som talade för att den värdering av flottan som den franska staten hade upprättat borde avvisas.
(289)
När det gäller värdeminskningen anser kommissionen att nivån är i linje med de värdeminskningar som har observerats vid försäljningen av fartyg vid tvångslikvidationer. Enligt kommissionens expert avyttrade exempelvis Selon Régie des Transports Maritimes, det statliga belgiska bolag som trafikerar linjerna Oostende-Ramsgate, två bilfärjor 1997 med en värdeminskning beräknad till 35 respektive 45 %. Mer nyligen avyttrade företaget Festival Cruises tre kryssningsfartyg med en värdeminskning på i genomsnitt 20 %. De värdeminskningar som har observerats i liknande fall ligger således i linje med de värdeminskningar som de franska myndigheterna har tillämpat i det aktuella ärendet.
(290)
När det gäller den rättsliga risken anser kommissionen, eftersom det inte har skett någon jämförbar transaktion på marknaden, att de argument som förs fram som motivering till att tillämpa den rättsliga risken är i linje med den smala marknaden för denna typ av fartyg som har konstruerats för en tämligen specifik trafik.
(291)
Kommissionen konstaterar för övrigt att dess oberoende expert har granskat det höjda värdet av de finansiella anläggningstillgångarna, särskilt SNCM:s aktieinnehav i CMN (från […] miljoner euro till […] miljoner). Med tanke på det förslag från Stef-TFE om att förvärva detta aktieinnehav för […] miljoner euro som översändes till kommissionen inom ramen för denna utredning anser kommissionen att värderingen av SNCM:s aktieinnehav i CMN till […] miljoner euro är rimlig vid en likvidation av företaget.
(292)
När det gäller värderingen av de övriga tillgångarna har kommissionens expert inga särskilda invändningar. Han hade inte behållit posten ”nettokassaflöde” eftersom den uppvisar ett underskott. Kommissionen anser att denna post egentligen borde klassificeras om och tas upp under SNCM:s skulder.
(293)
Med förbehåll för justeringar värderar kommissionen SNCM:s tillgångar till […] miljoner euro den 30 september 2005.
(294)
Kommissionen konstaterar att de franska myndigheterna beräknar det belopp som är avsett för prioriterade fordringsägare till […] miljoner euro och det belopp som är avsett för oprioriterade fordringsägare till (utöver extra avgångsvederlag) till […] miljoner euro.
(295)
Särskilt när det gäller de sociala skulderna uppskattar de franska myndigheterna kostnaden för den avtalsbaserade sociala åtgärdsplanen till […] miljoner euro. Kostnaderna för åtgärdsplanen har fastställts på individuell basis och tar hänsyn till typen av kontrakt (tillsvidareanställning och visstidskontrakt), gällande tjänsteföreskrifter och kollektivavtal (personal som arbetar till sjöss, markpersonal och personal i ledande befattningar), anciennitet, lönegrad och lön för varje anställd. Beloppet täcker ersättning under uppsägningstiden ([…] miljoner euro), semesterersättning under uppsägningstiden ([…] miljoner euro), och avtalsmässiga avgångsvederlag ([…] miljoner euro) samt Delalandeskatten ([…] miljoner euro) (149).
(296)
De kostnader för den sociala åtgärdsplanen som går utöver avtalen uppskattar de franska myndigheterna till […] miljoner euro. Den sociala åtgärdsplanen samlar alla åtgärder kopplade till SNCM:s lagstadgade och avtalsmässiga skyldigheter vid uppsägningar (150) och de kostnader som är indirekt kopplade till den avtalsbaserade sociala åtgärdsplanen (151).
(297)
Kostnaden för att säga upp de viktigaste driftsavtalen innebär framför allt att bankgarantin på […] miljoner för att garantera att SNCM fullgör den allmänna trafikplikten riskerar att gå förlorad. Till detta kommer de böter som anges i avtalet, motsvarande […] % av den finansiella referensersättningen på […] miljoner euro 2005, dvs. […] miljoner euro om den som ansvarar för trafikplikten försätts i konkurs.
(298)
När det gäller skulder i samband med de fartyg som leasas (152) framhåller de franska myndigheterna att utifrån vissa antaganden (153) värderade den specialiserade fartygsmäklaren BRS avyttringens nettobehållning till […] miljoner euro den 30 september 2005 efter värdeminskning, mäklararvode och uppläggningskostnader. Då skattenedsättningar och bankskulder uppgick till […] miljoner euro kvarstår ett saldo på […] miljoner euro för bankskulder i samband med de leasade fartygen, som ska återbetalas.
Tabell 5
Värdering av SNCM:s skulder den 30 september 2005
(i miljoner euro)
Värdet på skulderna
enligt Oddos rapport
Värdet på skulderna
enligt kommissionens expert
Prioriterade skulder:
-
Sociala skulder och skatteskulder
(…)
(…)
-
Finansiella skulder med tillgångarna som säkerhet (154)
(…)
(…)
Kostnader för den avtalsbaserade sociala åtgärdsplanen
(…)
(…)
Pensionsinbetalningar (155)
(…)
(…)
Likvidationskostnader
(…)
(…)
Tillfälliga driftsförluster (156)
(…)
(…)
Ersättning till prioriterade fordringsägare
(…)
(…)
Skulder utan säkerhet (157)
(…)
(…)
Kostnader för extra sociala åtgärder
(…)
(…)
Uppsägning av de viktigaste driftsavtalen
(…)
(…)
Kostnader i samband med avyttringen av de leasade fartygen
(…)
(…)
Ersättning till oprioriterade fordringsägare
(…)
(…)
Källa: Rapport från Oddo-Hastings, rapport från kommissionens expert.
(299)
Kommissionen konstaterar att de sociala skulderna utgör en grundläggande del av SNCM:s skulder. När det gäller de prioriterade sociala skulderna, dvs. kostnaden för de avtalsbaserade sociala åtgärderna, har kommissionens expert bekräftat metoden för att beräkna alla kostnader som ingår i den sociala åtgärdsplanen och inte konstaterat några konstigheter eller fel. Mot bakgrund av detta anser kommissionen att det belopp på […] miljoner euro som de franska myndigheterna tar upp som kostnader för avtalsbaserade sociala åtgärder är rimligt.
(300)
När det gäller de tillfälliga driftsförlusterna anser kommissionen att uppskattningen är försiktig i förhållande till lagstiftningen, särskilt artiklarna L.622-10 i handelslagen och 119-2 i dekret nr 85-1388 av den 27 december 1985, enligt vilka SNCM efter beslut av den behöriga handelsdomstolen skulle kunna bli tvungen att fortsätta trafiken under två månader, en period som på den allmänna åklagarmyndighetens begäran kan förlängas för att uppfylla trafikplikten.
(301)
När det gäller skulderna utan säkerhet hade kommissionens expert inga särskilda invändningar. Han korrigerade emellertid beloppet på […] miljoner euro till […] miljoner på grund av överföringen av posten ”nettokassaflöde”. Kommissionen anser att denna flytt är i linje med den ändrade värderingen av SNCM:s tillgångar.
(302)
När det gäller kostnaderna för de delar av den sociala åtgärdsplanen som faller utanför avtalen (extra avgångsvederlag) anser kommissionens expert att kostnaden för rättsliga tvister bör minskas till […] miljoner euro i stället för det belopp på […] som de franska myndigheterna har angett. Om kommissionen är säker på att fackföreningarna kommer att kräva en omförhandling av kontrakten för tillsvidareanställda och visstidsanställda (158) anser experten däremot att beloppet bara ska avse tillsvidareanställd personal, där denna risk är mer eller mindre säker ([…] tillsvidareanställda). Med en bruttomånadslön på […] euro och ett avgångsvederlag på 9 månaders lön för de […] första tillsvidareanställda och 6 månader för de […] följande skulle beloppet uppgå till […] miljoner euro.
(303)
När det gäller nettoskulderna i samband med avyttringen av de leasade fartygen anser kommissionen att de antaganden som beräkningen baseras på framför allt är motiverade utifrån GIE:s kontraktsformer, som begränsar varje möjlighet till stöd från tredje part till SNCM och fastställer skattelättnader för fartygstrafik under fransk flagg. De är dessutom motiverade eftersom den rättsliga risken inte gäller för de leasade fartygen då dessa avyttrades av GIE:s långivande banker. Kommissionen anser därför att det är motiverat att ta upp uppläggningskostnader för perioden mellan den 30 september 2005 och datumet för den faktiska avyttringen av fartygen.
(304)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att den 30 september 2005 uppgick SNCM:s prioriterade skulder till […] miljoner euro och de oprioriterade skulderna till […] miljoner euro.
(305)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att värdet på SNCM:s tillgångar den 30 september 2005 ([…] miljoner euro) inte var tillräckligt för att ersätta de prioriterade fordringsägarna ([…] miljoner euro) och de oprioriterade fordringsägarna ([…] miljoner).
(306)
Eftersom det saknas åtgärder för att öka tillgångarna (se nedan), och med hänsyn till punkt 273 i detta beslut och de otillräckliga tillgångarna, skulle kostnaden för CGMF:s likvidation av SNCM ha inskränkt sig till kostnaderna för de kompletterande avgångsvederlagen, dvs. […] miljoner euro.
(307)
Av detta följer att de franska myndigheternas val att avyttra SNCM till ett negativt försäljningspris på 158 miljoner euro - att jämföra med minimikostnaderna för en likvidation på […] miljoner euro - kan anses överensstämma med det val som en grupp privata företag i en marknadsekonomi skulle ha gjort.
10.2.2.2 Följderna av en tvångslikvidation av SNCM
(308)
Kommissionen har även undersökt de franska myndigheternas påstående om att staten, som majoritetsägare, skulle ha ombetts att reglera skulderna vid en likvidation av företaget (se nedan). Enligt de franska myndigheterna måste i så fall beräkningen av statens kostnader för likvidationen ta hänsyn till nationell rätt, vilket kommissionen har medgett i sitt beslut om ABX Logistics (159), och bedömas från fall till fall, med hänsyn till sektorns särdrag (160) och omständigheterna i det aktuella fallet.
(309)
I föreliggande fall konstaterar kommissionen att de franska myndigheterna den 28 mars 2006 översände handlingar som bekräftade att SNCM:s ägare hade försökt hitta billigare lösningar och inledningsvis hade undersökt två framkomliga vägar, dvs. likvidation av företaget och försäljning av företaget till ett negativt pris.
(310)
På grundval av ovannämnda expertutlåtanden ansåg de franska myndigheterna att de faktiska totalkostnader som Frankrike i egenskap av aktieägare skulle ha fått stå för gentemot CGMF den 30 september 2005 skulle ha uppgått till mellan […] och […] miljoner euro. Denna beräkning tar särskilt hänsyn till den franska statens risk att tvingas ”reglera skulderna” om en domstol hade funnit att staten de facto styrde SNCM, samt risken för att staten skulle ha dömts att betala kompletterande avgångsvederlag till den uppsagda personalen. De franska myndigheterna anser att dessa risker måste ingå i beräkningen av de faktiska kostnaderna vid en eventuell likvidation av SNCM.
(311)
Frågan är därför hur man ska beräkna de faktiska kostnader som Frankrike som ägare troligtvis skulle ha behövt betala vid en likvidation av SNCM för att, med beaktande av möjligheten att åläggas att betala dessa kostnader och med beaktande av dessa kostnaders omfattning (161), avgöra om en förnuftig privat aktieägare hellre skulle ha föredragit att genast sälja sitt dotterbolag till ett negativt försäljningspris på 158 miljoner euro snarare än att löpa denna risk.
a) Risken för att staten skulle åläggas att reglera skulderna
(312)
Enligt fransk rätt har konkursförvaltaren för ett företag som tvingas till likvidation möjlighet att i samband med en plan för att rädda eller rekonstruera företaget eller en likvidation inleda en ansvarstalan mot de tidigare företagsledarna för att tvinga dessa att reglera skulderna (162).
(313)
Väckandet av en talan om skuldreglering mot de tidigare företagsledarna för det företag som har försatts i konkurs motiveras av nödvändigheten av att rekonstruera företagets tillgångar, vilket är en av konkursförvaltarens uppgifter.
(314)
I flera skrivelser till kommissionen har de franska myndigheterna framhållit att antagandet att en nationell domstol skulle kunna ha ålagt staten att reglera skulderna i det företag det styrde utgör ett ytterst troligt scenario och att detta måste beaktas vid beräkningen av de faktiska kostnaderna vid en eventuell likvidation av SNCM.
(315)
I sin korrespondens av den 28 februari 2008 översände SNCM en expertrapport som bedömer de rättsliga konsekvenserna av en talan om skuldreglering mot den franska staten. Rapportens slutsats är att om ärendet hade hänskjutits till en handelsdomstol skulle denna troligtvis ha betraktat staten som ansvarig och ålagt denna att stå för alla SNCM:s sociala skulder.
(316)
Eftersom det har konstaterats att SNCM hade otillräckliga tillgångar (se ovan) och eftersom det eventuella åtagandet enligt konkursförvaltarens civila ansvar vid underlåtenhet att agera enligt lagen från 1985 och fordringsägarnas rätt att väcka talan sedan 2005, anser kommissionen att det i det aktuella fallet är mycket troligt att det hade väckts en talan om skuldreglering mot Frankrike om SNCM hade tvångslikviderats (163).
(317)
I den relevanta lagstiftningen anges att den tidigare ledningen för det företag som har likviderats enligt lag, eller om fyra kumulativa villkor är uppfyllda, kan åläggas att betala företagets sociala skulder.
i) Erkännande av staten som den som de jure eller de facto styr det tvångslikviderade företaget (164)
(318)
I det aktuella ärendet konstaterar kommissionen att SNCM:s expert har tillhandahållit en detaljerad analys som kommer fram till att den franska staten troligtvis skulle ha ansetts utgöra den som de facto styrde SNCM. I sak visade ovannämnda expertrapport, i enlighet med relevant rättspraxis (165), att staten hade visat prov på aktivt styre som uppenbarligen inte överensstämde med lagstadgade administrativa kontroller, och detta under lång tid. I rapporten framhöll SNCM:s expert särskilt att staten hade fattat beslut inom ramen för de kontrollbefogenheter som den själv hade instiftat, och på så sätt hade kringgått sina kontrollbefogenheter för att fatta beslut om företagets räkenskaper i stället för de chefer vars uppgift det var att fatta sådana beslut. Dessutom verkar det som om SNCM:s företagsledning helt saknade oberoende gentemot staten i frågor som rörde företagets ledning. Slutligen gick staten in i företagsledningens ställe och fattade själv strategiska beslut utan att informera ovannämnda chefer.
(319)
Kommissionen konstaterar att de franska myndigheterna i sin korrespondens av den 28 mars 2008 inte har bestridit beskrivningen av den franska staten som den som de facto styrde SNCM. I sin skrivelse av den 20 november 2006 anger de franska myndigheterna själva att domstolen inte kan undgå att betrakta SNCM:s statliga aktieägare som den som de facto styrde företaget. Det är emellertid uppenbart att en sådan förklaring, avgiven inom ramen för ett förfarande om statligt stöd, inte räcker för att med säkerhet fastställa att en domstol skulle ha betraktat de nationella myndigheterna som de som de facto styrde det företag som omfattas av de berörda åtgärderna, och framför allt hur troligt detta skulle vara.
(320)
Med hänsyn till kommissionens slutsats i avsnitt 10.2.2.1 ovan är det i det aktuella fallet inte nödvändigt för kommissionen att uttala sig om bedömningen av de skäl som de franska myndigheterna anför.
ii) Ett eller flera exempel på att den statliga franska ägaren, som de facto styrde det företag som hotades av tvångslikvidation, har misskött företaget
(321)
I det aktuella ärendet konstaterar kommissionen att det i rapporten från SNCM:s expert, som baseras på en icke-uttömmande förteckning med faktauppgifter, anförs en rad uppgifter för att visa att staten, som de facto styrde SNCM, har misskött företaget.
(322)
Det anges framför allt att den franska staten skulle ha begått fel på investeringsområdet […]. Staten ska även ha gjort sig skyldig till flera fall av misskötsel på området […].
(323)
I detta avseende […] (166). I sin skrivelse av den 30 april 2007 bedömde de franska myndigheterna risken för att staten ska hållas ansvarig som mycket hög med tanke på kriterierna […] på misskötsel enligt artikel L.651-2 i handelslagen. Det är emellertid uppenbart att en sådan förklaring, avgiven inom ramen för ett förfarande om statligt stöd, inte räcker för att med säkerhet fastställa att en domstol skulle ha betraktat de nationella myndigheterna som de som de facto styrde det företag som omfattas av de berörda åtgärderna, och framför allt hur troligt detta skulle vara.
iii) Konstaterandet av otillräckliga tillgångar
(324)
I det aktuella ärendet konstaterar kommissionen att de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 16 november 2006 tillhandahöll en bedömning av SNCM:s otillräckliga tillgångar som grundade sig på de ovannämnda expertrapporterna från CGMF och Oddo-Hastings. Kommissionen noterar att det expertutlåtande från SNCM om talan om skuldreglering, som översändes till kommissionen i februari 2008, bygger på samma rapporter och att man i detta konstaterar att det vid en likvidation av företaget skulle saknas tillgångar. I rapporten från Oddo-Hastings anges det framför allt att bristen på tillgångar uppgick till […] miljoner euro den 30 september 2005, beräknat som skillnaden mellan dels värdet på SNCM:s tillgångar ([…] miljoner), dels värdet på företagets skulder (skulder till prioriterade och oprioriterade fordringsägare, vilka beräknades uppgå till […] miljoner euro respektive […] miljoner euro).
(325)
Kommissionen konstaterar att i enlighet med ovannämnda franska lagstiftning fastställs det att det råder brist på tillgångar när företagets konkursförvaltare inte har tillräckliga medel för att betala de prioriterade eller oprioriterade fordringsägarna. Det rör sig särskilt om sociala kostnader som företaget är skyldigt, och företagets sociala skulder utgörs som lägst av traditionella lönefordringar, dvs. sådana som baseras direkt på anställningsavtal, kollektivavtal eller lagstiftningen och som konkursförvaltaren automatiskt för upp som företagsskulder (167).
(326)
Kommissionen har tidigare beräknat att SNCM saknade tillgångar på […] miljoner euro den 30 september 2005.
iv) Koppling mellan exemplen på misskötsel och den brist på tillgångar som har konstaterats
(327)
Enligt de franska myndigheterna behöver den som väcker en talan om skuldreglering enligt fransk rätt inte fastställa den skuld som har uppkommit på grund av att företagsledningen brustit vid styrelsen av företaget. En fysisk person kan förklaras ansvarig, i enlighet med artikel L. 624-3 i handelslagen, även om misskötseln bara är en av orsakerna till att det saknas tillgångar, och denne kan åläggas att betala hela eller delar av bolagets skulder, även om de fel personen har begått bara ligger bakom en del av skulderna (168).
(328)
I det aktuella ärendet noterar kommissionen att SNCM:s expert identifierar en tydlig koppling mellan den misskötsel av företaget och den brist på tillgångar som har konstaterats. På grundval av de beräkningar som experten lägger fram uppgår detta underskott enligt den icke-uttömmande förteckning över exempel på att staten har brustit vid styrelsen av företaget, som anges i skäl 322 i detta beslut, till […] miljoner euro (169).
(329)
De franska myndigheterna […] (170).
(330)
Kommissionen har dessutom konstaterat att de franska myndigheterna i sina skrivelser av den 16 november 2006, 27 april 2007 och 28 mars 2008 […] (171). De franska myndigheterna […] (172). De franska myndigheterna har i sin skrivelse av den 16 november 2005 själva medgett att det är uppenbart att domstolen inte skulle ha kunnat undgå att betrakta den statliga ägaren som den som de facto styrde SNCM, som är ett aktiebolag med begränsat personligt ansvar, och att ägaren i enlighet med artikel L651-2 i handelslagen troligtvis skulle ha ålagts att täcka hela bristen på tillgångar i SNCM.
(331)
Med hänsyn till kommissionens slutsats i avsnitt 10.2.2.1 ovan är det i det aktuella ärendet inte nödvändigt för kommissionen att uttala sig om bedömningen av de skäl som de franska myndigheterna anför.
b) Beräkningen av de totala kostnaderna för SNCM:s likvidation
(332)
Mot bakgrund av ovanstående har kommissionen inte fastställt den faktiska ekonomiska kostnaden för aktieägarens ansvar.
(333)
Kommissionen konstaterar att den som de jure eller de facto styr ett företag som har tvingats till likvidation i enlighet med artikel L624-3 i handelslagen åläggs att under sådana omständigheter betala hela eller av den brist på tillgångar som har konstaterats.
(334)
Kommissionen konstaterar att ovannämnda artikel helt och hållet överlåter åt domarna att bedöma om man bör ålägga företagsledningen att betala hela eller delar av de sociala skulderna. I ljuset av relevant rättspraxis verkar det som om domstolarna är känsliga för hur företagsledningen har uppträtt och anpassar sina beslut utifrån de fakta som de kan fastställa.
(335)
Som anges ovan anser de franska myndigheterna att den franska staten skulle ha varit tvungen att ett betala en del beräknad till mellan […] och […] % av de bristande tillgångar som har konstaterats, dvs. ett spann på mellan […] och […] miljoner.
(336)
Kommissionen understryker att i ett liknande ärende, som rörde företaget Les Mines de Salsignes, dotterbolag till BRGM (ett offentligt industri- och handelsföretag), (173), ålade kassationsdomstolens handelsavdelning BRGM och dess dotterbolag, som de facto styrde företaget, att tillsammans med Les Mines de Salsignes övriga företagsledning stå för hela bristen på tillgångar (174). Den andel av bolagets skulder som företaget Coframines och BRGM, och i slutändan staten, fick stå för uppgick till 73,6 %. I besluten konstaterade domstolen att bolagsstyrelsen stod i ett beroendeförhållande till de två enheterna i fråga.
(337)
Kommissionen anser emellertid inte att de franska myndigheterna, i ljuset av reglerna för statligt stöd, har visat vad som gör att statens misskötsel av företaget är samma typ av fel som varje annan privat aktieägare i en marknadsekonomi skulle kunna göra. Det bör därför understrykas att endast sådana exempel på misskötsel som vederbörligen har fastställts kan användas för att, med beaktande av risken att åläggas att betala dessa kostnader och omfattningen av dessa (dvs. det aktuella nettovärdet för risken för en framtida dom), fastställa om en förnuftig privat aktör skulle ha föredragit att omgående betala ett negativt pris på 158 miljoner euro hellre än att löpa denna risk. Det går faktiskt inte att veta om en privat investerare skulle ha varit tvungen att begå dessa fel på icke-företagsmässiga men allmänna grunder (exempelvis av sociala skäl eller till förmån för den regionala utvecklingen).
(338)
Kommissionen förnekar inte att viss nationell lagstiftning i vissa undantagsfall anger en möjlighet för en tredje part att förena sig mot aktieägaren till ett företag som har likviderats, framför allt om de aktieägare som de jure eller de facto kan betraktas som de som styrde företaget har gjort sig skyldiga till misskötsel av företaget. Även om det emellertid finns en sådan möjlighet enligt fransk rätt anser kommissionen att de franska myndigheterna inte i tillräckligt hög grad har skingrat kommissionens tvivel i det aktuella ärendet, när det gäller de påståenden som har anförts om risken för att den franska staten vid en likvidation av SNCM skulle åläggas att stå för företagets skulder. Med tanke på kommissionens slutsats i avsnitt 10.2.2.1 i detta beslut är det emellertid inte nödvändigt att komma fram till en slutsats i denna fråga.
(339)
Utöver bristen på tillgångar skulle en domstol, enligt de franska myndigheterna, med hänsyn till rättspraxis på området (175), med säkerhet ha varit tvungen att ålägga den franska staten att stå för kompletterande avgångsvederlag (mellan […] och […] miljoner euro). Enligt de franska myndigheterna skulle det totalbelopp som den franska staten som aktieägare skulle ha varit tvungen att betala uppgå till mellan […] och […] miljoner euro.
(340)
De franska myndigheterna anger att i sina senaste domar har de franska domstolarna ålagt den som de jure eller de facto styr ett företag att, utöver de bristande tillgångarna, stå för de avgångsvederlag som har beräknats på grundval av en social åtgärdsplan som företaget upprättade före likvidationen.
(341)
De franska myndigheterna anger särskilt att i målet Aspocomp undertecknade det franska företaget Aspocomp SAS, till 99 % ägt av det finländska företaget Aspocomp Group Oyj, den 18 januari 2002 ett avtal om villkoren för ersättning på grundval av en social åtgärdsplan som rörde 210 av totalt 550 anställda. I avtalet beskrevs särskilt beloppen för kompensationsersättningen och den kompletterande ersättningen samt stöd till frivillig avgång. Till följd av en förändring av koncernens strategi beslutade moderbolaget Aspocomp Group Oyj den 21 februari 2002 att inte längre finansiera sitt dotterbolag Aspocomp SAS, vilket gjorde att detta var tvungen att ansöka om konkurs. Detta beslut hindrade de facto dotterbolaget från att uppfylla sina åtaganden inom ramen för företagets avtal och tvingade det att säga upp alla övriga anställda.
(342)
Appellationsdomstolen i Rouen har bekräftat domen från arbetsdomstolen i Evreux och ålagt företaget Aspocomp Group Oyj, som kontrollerade 99 % av aktierna i sitt dotterbolag, att betala i) till de anställda som berörs av företagsavtalet, hela den kompensationsersättning och kompletterande ersättning som anges i detta enda företagsavtal, plus skadeståndsränta för uppsägning utan giltigt skäl, och ii) till de anställda som sades upp inom ramen för Aspocomps konkursansökan, motsvarande ersättningar eftersom moderbolaget genom att inte uppfylla sina åtaganden visade visat prov på ett illojalt uppträdande och oaktsamhet.
(343)
I det aktuella fallet noterar kommissionen att det av handlingarna i ärendet framgår att en framförhandlad social åtgärdsplan, som baserades på den sociala åtgärdsplanen från 2002, den 25 april 2005 sköts upp av SNCM:s aktieägare utan samråd med företagsledningen. Kommissionen konstaterar dessutom att denna sociala åtgärdsplan utarbetades före statens beslut att sälja SNCM.
(344)
Kommissionen anser att om SNCM skulle ha likviderats skulle de anställda inte ha kunnat undgå att göra bestämmelserna i denna sociala åtgärdsplan gällande inför domstol.
(345)
För att en sådan strategi ska vara relevant i ett fall som detta måste kommissionen bedöma i) om en domstol skulle ha dömt medlemsstaten för att ha skjutit upp den berörda sociala åtgärdsplanen utan att samråda med företagsledningen, ii) det belopp som medlemsstaten skulle ha kunnat åläggas att betala, och iii) hur trolig en sådan omständighet skulle ha varit (176).
(346)
Kommissionen konstaterar att en dom från kassationsdomstolens handelsavdelning, i vilken domstolen anger att den är beredd att pröva en ansvarstalan mot ett moderbolag vars dåliga uppträdande har lett till att dess dotterbolag har ruinerats och alla anställda till följd av detta har sagts upp (177), går i samma riktning som rättspraxisen från domen i målet Aspocomp.
(347)
Kommissionen konstaterar emellertid att den princip som appellationsdomstolen i Rouen har använt sig av än så länge inte har styrkts av andra domar av samma karaktär. Följaktligen anser kommissionen att de franska myndigheterna inte i tillräckligt hög grad har skingrat kommissionen tvivel om att SNCM:s aktieägare mer eller mindre säkert skulle ha fått ta sitt ansvar och fått betala avgångsvederlag på grundval av denna rättspraxis. Med tanke på kommissionens slutsats i avsnitt 10.2.2.1 i detta beslut är det emellertid inte nödvändigt att komma fram till en slutsats i frågan.
10.2.2.3 Slutsats
(348)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att valet att avyttra SNCM till ett negativt försäljningspris på 158 miljoner euro är förenligt med det val som en privat grupp i en marknadsekonomi skulle ha gjort, med tanke på de sociala kostnader som en likvidation av företaget skulle ha inneburit.
(349)
Kommissionen har baserat ovanstående analys endast på de antaganden som den anser rimliga och tillräckligt motiverade. Dessa beräkningar bidrar till att kommissionen anser att skillnaden mellan det scenario som de franska myndigheterna valde och den alternativa lösningen uppgår till minst […] miljoner euro, vilket bör ge gott om utrymme för att täcka in eventuella fel i beräkningarna efter analysen.
(350)
Kommissionen anser dessutom att det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro är ett resultat av en kommersiell förhandling mellan staten och de privata köparna som fördes inom ramen för ett offentligt, öppet och villkorslöst anbudsförfarande. Kommissionen anser att priset, som är så lite negativt som möjligt, utgör ett marknadsmässigt pris.
(351)
Trots de begränsningar som nämns i skäl 284 i detta beslut anger kommissionen att kommissionens expert har bekräftat de olika scenarier som används för att värdera SNCM på grundval av den kassaflödesmetod som lades fram i en rapport som de franska myndigheterna gav banken HSBC i uppdrag att utarbeta. Kommissionens expert anser att HSBC:s beräkningar är korrekta. På grundval av resultatet av dessa simuleringar går det att sluta sig till att det pris som betalades för SNCM ligger i linje med värdet på företaget enligt kassaflödesmetoden vid den aktuella tidpunkten.
(352)
Av avsnitt 10.2.2.1 framgår det, utan att det finns behov av att komma fram till en slutsats om de aspekter som tas upp i avsnitt 10.2.2.2 att denna åtgärd varken är ekonomiskt fördelaktig för SNCM eller de privata förvärvarna. Följaktligen utgör statens kapitaltillskott på 158 miljoner euro till företaget innan avyttringen av detsamma till de privata förvärvarna, dvs. det negativa försäljningspriset på 158 miljoner euro, inte ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
10.3 CGMF:s kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro
10.3.1 Referensregelverk
(353)
Om de offentliga myndigheternas intervention sker parallellt med en betydande intervention från privata aktörer, på jämförbara villkor, går det utan svårighet att urskilja en ekonomisk fördel (178).
(354)
Enligt kommissionens beslutspraxis, bekräftad av EG-domstolen, anses ett kapitaltillskott inte utgöra statligt stöd om följande tre villkor uppfylls:
-
Den privata interventionen måste komma från ekonomiska aktörer. Detta är inte fallet om de anställda står för en del av kapitalet i det berörda företaget (179).
-
Den privata interventionen måste vara betydande. Detta är inte fallet vid exempelvis en privat intervention som bara utgör 3,3 % av totalbeloppet i fråga (180).
-
Den privata interventionen måste dessutom ske parallellt med den offentliga interventionen. Domstolen har således bekräftat kommissionens analys om att kapitaltillskott kan utgöra statligt stöd när de privata investeringarna i samma företag endast sker efter utbetalningen av de offentliga kapitaltillskotten (181). Kommissionen accepterar emellertid att ibland pröva en privat intervention som har skett en kort tid efter en offentlig intervention, framför allt när den privata investeraren vid tidpunkten för den offentliga interventionen redan har undertecknat en avsiktsförklaring (182).
10.3.2 Tillämpning i det aktuella fallet
(355)
För det första konstaterar kommissionen att SNCM:s aktier avyttrades till de ekonomiska aktörerna BCP och VT. I slutet av operationen var staten tvungen att samtidigt skjuta till 8,75 miljoner euro för att behålla sin ägarandel på 25 % i SNCM, i enlighet med sitt åtagande gentemot de anställda.
(356)
Därefter ska den franska statens kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro jämföras med de privata förvärvarnas kapitaltillskott på 26,25 miljoner euro. Denna fördelning kommer, som angavs ovan, från de franska myndigheternas åtagande om att behålla 25 % av aktierna i det berörda företaget. Den privata investeringen utgör 75 % av totalbeloppet, vilket kommissionen anser vara en betydande andel. Utöver detta understryker kommissionen bland annat att de privata partnerna har en solid finansiell struktur, att förvärvet av SNCM passar perfekt i deras företagsstrategi samt att det i förvärvarnas affärsplan förutses att företaget åter ska bli lönsamt i slutet av 2009.
(357)
När det avslutningsvis handlar om huruvida de båda kapitaltillskotten har skett parallellt har kommissionens expert kontrollerat att tillskotten betalades av alla SNCM:s aktieägare, inklusive CGMF.
(358)
Det har bekräftats att SNCM:s bolagsstyrelse den 31 maj 2006 konstaterade att samtliga ovanstående transaktioner hade slutförts. Framför allt hade det gemensamma och parallella kapitaltillskottet från samtliga aktieägare på 35 miljoner euro ägt rum den 31 maj 2006. Tillskottet betalades ut i två parallella etapper: i) ett första kapitaltillskott på […] aktier tecknades helt och hållet av förvärvarna, ett visst antal och till ett nominellt värde av ([…] euro), och (ii) ett andra kapitaltillskott på […] aktier (varav en fjärdedel frigjordes) tecknades av förvärvarna ([…] aktier till ett värde av 26,25 miljoner euro) och av den franska staten via CGMF ([…] aktier till ett värde av 8,75 miljoner euro), på samma villkor, dvs. tecknandet av ett visst antal aktier till ett nominellt värde av […] euro.
(359)
De offentliga och privata kapitaltillskotten är följaktligen parallella.
(360)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att rättspraxisens kriterier för att utan vidare prövning undanta de berörda åtgärderna från att betraktas som statligt stöd har uppfyllts. Kommissionen anser följaktligen att den franska statens kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro inte ger SNCM några ekonomiska fördelar och att detta kapitaltillskott har genomförts parallellt med ett kapitaltillskott från de privata förvärvarna under jämförbara förhållanden i enlighet med EG-domstolens rättspraxis.
(361)
Under alla omständigheter anser kommissionen att avkastningsnivån på statens kapitaltillskott, dvs. […] % per år, utgör en adekvat långsiktig avkastning för det kapital som en privat investerar har investerat.
(362)
I denna fråga konstaterar kommissionen att den fasta avkastningen på det kapital som staten har investerat i SNCM befriar detta företag från alla risker vid utförandet av sin affärsplan eftersom avkastningen helt och hållet är skild från företagets resultat (både uppåt och nedåt). Tilldelningen av den allmänna trafikplikten till SNCM innebär därför inte att staten kan förvänta sig högre avkastning på sin andel.
(363)
Kommissionens expert har kommit fram till att när det gäller riskerna framstår den franska statens kapitaltillskott mer som en obligation med en fast avkastning än som en aktieplacering. Härav följer att avkastningsnivån på […] % ska jämföras med avkastningsnivån på obligationer från den franska privata sektorn vid tidpunkten för transaktionen. Enligt kommissionens expert var denna nivå 4,15 % i slutet av maj 2006.
(364)
Kommissionen anser slutligen att förekomsten av uppsägningsklausulen i samband med avyttringen av SNCM inte är av en sådan karaktär att den står i strid med principen om lika behandling av investerare. Denna klausul avser den totala avyttringen av SNCM till privata förvärvare och inte parallella investeringar (35 miljoner euro) från de privata förvärvarna (26,25 miljoner euro) och staten (8,75 miljoner euro) i det privatiserade SNCM.
(365)
Mot bakgrund av ovanstående konstaterar kommissionen att den berörda åtgärden inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
10.4 Stödåtgärderna till enskilda personer (38,5 miljoner euro)
10.4.1 Referensregelverk
(366)
För att bedöma om en åtgärd ger ett företag en ekonomisk fördel ”måste det […] avgöras om det mottagande företaget får ekonomiska fördelar som det inte skulle ha erhållit enligt normala marknadsvillkor” (183) eller omvänt om det slipper undan de ”kostnader som under normala förhållanden skulle ha belastat det egna företaget och detta [således] förhindrade […] att marknadskrafterna fick verka fullt ut” (184).
(367)
Enligt gällande rättspraxis är normala kostnader de kostnader som följer av företagets löpande och normala verksamhet (185). Domstolen har preciserat att nedsättning av sociala avgifter utgör ett statligt stöd om denna åtgärd syftar till ”att delvis befria företagen i en särskild industrisektor från de ekonomiska bördorna som följer av normal användning av det allmänna socialförsäkringssystemet utan att denna befrielse är berättigad genom detta systems karaktär eller struktur” (186). Genom denna dom visar domstolen tydligt att förekomsten av en ekonomisk fördel måste fastställas i förhållande till det allmänna socialförsäkringssystemet, och den tillämpar ett liknande resonemang som på skatteområdet.
(368)
Den 20 september 2001 bekräftade domstolen detta synsätt: ”Stöd […] består således i en minskning av sådana kostnader som normalt belastar företagets budget, med hänsyn till pålagesystemets art och systematik […], medan en särskild pålaga däremot är en extra kostnad i förhållande till vad som är normalt” (187).
(369)
För att identifiera vad som utgör en förmån, i den mening som avses i rättspraxis avseende begreppet statligt stöd, är det följaktligen nödvändigt att fastställa den referensregel eller tillämpliga gemenskapsordning, i en viss rättsordning, som ska utgöra måttstock vid jämförelsen av förmånen (188). I detta avseende har domstolen även funnit att definitionen av referensramen har större betydelse när det gäller skatteåtgärder eftersom själva förekomsten av en fördel bara kan fastställas i förhållande till en beskattning som definieras som ”normal”. Den normala skattesatsen är den skattesats som gäller inom det geografiska område som utgör referensramen (189).
(370)
Enligt gällande rättspraxis anges dessutom att ”För tillämpningen av artikel 92 i fördraget saknar det betydelse om den som förmodas ha åtnjutit en fördel genom åtgärden har försatts i en situation som är mer fördelaktig eller svårare än den som han befann sig i enligt det tidigare rättsläget, eller om hans situation inte alls har förändrats […]. Det enda som skall fastställas är huruvida en statlig åtgärd, inom ramen för en viss rättsordning, kan gynna ’vissa företag eller viss produktion’, i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget, i jämförelse med andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation, med hänsyn till den målsättning som skall uppfyllas genom den berörda åtgärden” (190).
10.4.2 Tillämpning i det aktuella fallet
(371)
Det följer av rättspraxis och kommissionens beslutspraxis (191) att för att utesluta att det i den berörda åtgärdens fall rör sig om ett statligt stöd måste kommissionen bekräfta att åtgärden inte underlättar SNCM:s löpande verksamhet, dvs. i det aktuella fallet de uppgifter som följer av normal tillämpning av gällande sociallagstiftning inom sektorn vid uppsägning av ett anställningsavtal.
(372)
Kommissionen konstaterar att i överensstämmelse med det samförståndsavtal som parterna har undertecknat får det spärrade kontot bara användas för att finansiera ersättningar till enskilda personer vars anställningsavtal med SNCM har sagts upp i förtid. Åtgärderna syftar alltså inte, och leder heller inte, till att det blir möjligt att säga upp de anställda som, i avsaknad av dessa åtgärder, fortfarande skulle ha kunnat ligga SNCM till last.
(373)
Kommissionen påpekar dessutom att beviljandet av ersättningarna till personer som har sagts upp efter avyttringen av SNCM godkändes av statsmakten och inte av företaget.
(374)
Kommissionen noterar dessutom att dessa kompletterande sociala åtgärder går utöver de ersättningar som föreskrivs i gällande sociallagstiftning och kollektivavtal. SNCM måste därför stå för alla kostnader som följer av tillämpningen av sistnämnda avtal.
(375)
Kommissionen noterar slutligen att dessa kompletterande sociala åtgärder skulle ha genomförts för det fall att köparna planerade personalnedskärningar när SNCM väl hade sålts. Med andra ord motsvarar dessa ersättningar inte de personalnedskärningsplaner som anges i omstruktureringsplanen från 2002.
(376)
Kommissionen anser följaktligen att kostnaderna för de kompletterande sociala ersättningarna varken sammanfaller med kostnaden i de sociala åtgärdsplanerna före avyttringen eller den beräknade sociala kostnaden ovan vid en likvidation av SNCM.
(377)
Av detta följer att de kompletterande sociala ersättningarna inte utgör några åtaganden som följer av den normala tillämpningen av gällande sociallagstiftning vid uppsägning av anställningsavtal.
(378)
För fullständighetens skull konstaterar kommissionen att även om ett belopp på 38,5 miljoner euro har påförts statens kapitaltillskott på 142,5 miljoner euro är det justerade negativa försäljningspriset, 196,50 miljoner euro, fortfarande betydligt lägre än kostnaden för en likvidation av SNCM (se punkt 3 i detta beslut).
(379)
Mot bakgrund av ovanstående, och i överensstämmelse med sin beslutspraxis (192), anser kommissionen att genomförandet av sociala åtgärder med offentliga medel till förmån för uppsagda personer, utan att dessa åtgärder underlättar arbetsgivarens normala verksamhet, lyder under medlemsstaternas socialpolitik och inte utgör ett direkt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Kommissionen anser att den inte heller ger någon fördel i form av indirekt stöd eftersom den avser personal som redan har sagts upp.
10.5 De återstående 22,52 miljoner euro som anmälts som omstruktureringsstöd
(380)
Mot bakgrund av ovanstående, och i överensstämmelse med skäl 258 i detta beslut, uppgår det stödbelopp som ska bedömas som statligt stöd utanför ersättningen för trafikplikten till 22,52 miljoner euro (193). Detta belopp utgör en del av det kapitaltillskott som de franska myndigheterna anmälde 2002.
(381)
Kommissionen anser att detta belopp ger SNCM en selektiv ekonomisk fördel och att detta stöd följaktligen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
10.5.1 Åtgärdens förenlighet med gemenskapens riktlinjer för stöd till undsättning och omstrukturering
(382)
Den aktuella åtgärden anmäldes av de franska myndigheterna 2002 inom ramen för gemenskapens riktlinjer för stöd till undsättning och omstrukturering från 1999 (194).
(383)
I gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport (195) hänvisas det till ovannämnda riktlinjer för bedömningen av omstruktureringsstöd till rederier. Enligt punkt 19 i riktlinjerna ”är artikel 87.3 c den enda grunden för förenlighet med den gemensamma marknaden för stöd till företag i svårigheter”.
(384)
På frågan om ett statligt stöd är förenligt med artikel 87.3 c i EG-fördraget framgår det av rättspraxis att kommissionen ska tillkännage skälen till varför den anser att ett stöd är motiverat enligt villkoren i riktlinjerna, framför allt att det finns en omstruktureringsplan, bevis på långsiktig lönsamhet och att stödet står i proportion till stödmottagarens bidrag.
(385)
För att kunna komma i fråga för ett omstruktureringsstöd måste företaget anses befinna sig i svårigheter på detta sätt som anges i riktlinjerna från 1999 (196).
(386)
I det aktuella fallet påpekar kommissionen att den har konstaterat att dessa kriterier var uppfyllda, både i sitt beslut av den 17 juli 2002 om undsättningsstöd till förmån för SNCM (197) och i sitt beslut av den 19 augusti 2002 om att inleda det formella granskningsförfarandet avseende förslaget till kapitaltillskott, på grundval av SNCM:s årsredovisning för 2001.
(387)
För att uppfylla målen i detta beslut har kommissionen bekräftat att SNCM på grundval av företagets årsredovisning för räkenskapsåret 2002 uppfyllde detta villkor. Det egna kapitalet utanför reglerade bestämmelser (198) är fortfarande negativt, - 26,5 miljoner euro 2002, jämfört med - 30,7 miljoner euro 2001. Att mer än hälften av företagets sociala kapital har försvunnit, varav mer än en fjärdedel har försvunnit under de senaste 12 månaderna efter anmälan, bekräftar följaktligen att det villkor som anges i punkt 5 a i riktlinjerna är tillräckligt och inte nödvändigt.
(388)
Utöver utvecklingen av det sociala kapitalet konstaterar kommissionen bland annat följande:
-
Mellan 2001 och 2002 sjönk rörelseresultatet före skatt från - 5,1 miljoner euro 2001 till - 5,8 miljoner euro 2002 (nettoförlusten 2002 hade bara kunnat minskas genom försäljning av vissa fartyg).
-
SNCM:s förmåga till självfinansiering, som uppgick till 39,2 miljoner euro i slutet av 2001, sjönk till 35,7 miljoner euro i slutet av 2002.
-
De finansiella skulderna utom leasing ökade från 135,8 miljoner euro till 144,8 miljoner euro mellan 2000 och 2002.
-
De finansiella kostnaderna (räntor och liknande kostnader) ökade från 7,0 miljoner euro 2000 till 9,503 miljoner euro 2002.
(389)
De franska myndigheterna har dessutom bekräftat för kommissionen att bankerna hädanefter vägrar att låna ut några pengar till företaget på grund av dess skulder, trots att SNCM som säkerhet erbjudit sina senaste fartyg, där inteckningar och andra liknande servitut saknas.
(390)
Avtalet om trafikplikt förändrar slutligen inte på något sätt denna analys. Även om detta avtal visserligen gör det möjligt för SNCM att, tillsammans med en framgångsrik omstruktureringsplan, på sikt uppnå ett positivt driftsresultat, hindrar detta inte mer än i mindre omfattning att dess akuta brist på egna medel, dess stigande skulder och kostnaden för att verkställa åtgärderna i omstruktureringsplanen kommer att medföra att företaget så småningom kommer att få ställa in betalningarna.
(391)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att SNCM både uppfyller kraven i punkt 5 a och punkt 6 i riktlinjerna från 1999. Kommissionen konstaterar följaktligen att SNCM 2002 var ett företag i svårigheter i den mening som avses i ovannämnda riktlinjer.
(392)
I enlighet med riktlinjerna från 1999 är en förutsättning för att bevilja statligt stöd att det genomförs en omstruktureringsplan som har godkänts av kommissionen. Som anges i punkt 79 i beslutet att utvidga det formella granskningsförfarandet från 2006, och eftersom kommissionen har konstaterat att åtgärderna efter anmälan 2002 inte utgjorde statligt stöd, anser kommissionen att frågan om huruvida kapitaltillskottet på 22,52 miljoner euro är förenligt med riktlinjerna från 1999 måste prövas i ljuset av omstruktureringsplanen från 2002. ”Det är mot bakgrund av förhållandena vid tidpunkten då stödåtgärderna vidtogs som det skall bedömas huruvida […] dess agerande var ekonomiskt förnuftigt. All bedömning som grundar sig på senare förhållanden skall undvikas” (199).
(393)
På grundval av de upplysningar som de franska myndigheterna har lämnat konstaterar kommissionen att trots att det i omstruktureringsplanen från 2002 angavs att lönsamheten skulle återställas 2003, tack vare de åtgärder som i huvudsak spreds över åren 2002 och 2003, kommer SNCM inte desto mindre inte att få tillbaka en ”tillräckligt” hög nivå eget kapital förrän omkring 2005-2006. Kommissionen fastställer därför slutet av omstruktureringsperioden till den 31 december 2006.
(394)
Lönsamheten förväntas snart vara återställd på linjen Marseille-Korsika och trafiken till Nordafrika är redan en lönsam verksamhet. Endast verksamheten från Nice är fortfarande mer osäker, men dess betydelse minskar och den förtida nedskrivningen av Liamone 2001 underlättar en återgång till positiva resultat på denna linje. Kommissionen godtar dessutom argumentet om att en avgång, om än i minskad skala, från Nice fortfarande behövs för att ge företaget en bra position på marknaden. Återupptagandet av trafiken till Nordafrika bidrar till att minska företagets beroende av den traditionella förbindelsen och bör även bidra till att lönsamheten återställs med hänsyn till […].
(395)
När det gäller långsiktig lönsamhet, dvs. efter det att det aktuella avtalet om trafikplikt löper ut, anser kommissionen att genomförandet av planen måste göra det möjligt för företaget att möta konkurrensen på ett effektivt när avtalen ska förnyas. Kommissionen noterar slutligen att även med ett scenario som innebär en viss förlust, nämligen en bilfärja, skulle detta avtal göra det möjligt för företaget att behålla sitt positiva resultat. Eftersom förlusten av kontraktet skulle medföra att intäkterna från företagets traditionella marknad skulle sjunka med 40 % eller mer, vilket man räknar med i ett annat scenario, anser kommissionen att man då når en situation som få omstruktureringsplaner, med eller utan statligt stöd, kommer att kunna hejda och att det är för tidigt att redan nu planera för detta.
(396)
När det gäller ”realistiska antaganden om de framtida villkoren för verksamheten” betraktar kommissionen marknadsundersökningen som seriös och anser att den utgör en god grund för att fastställa scenarier om företagets utveckling.
(397)
Kommissionen konstaterar att för att garantera att företaget återställer sin lönsamhet anges det i omstruktureringsplanen att den förbättrade lönsamheten i huvudsak kommer från interna åtgärder såsom bättre kontroll över produktionskostnaderna och en högre produktivitet. Även om SNCM:s förbättrade ekonomiska situation gör att företaget kan återuppta förbindelsen med Nordafrika, tack vare att denna marknad har växt, består omstruktureringsplanen från 2002 även av åtgärder för att lägga ned viss verksamhet, framför allt det italienska dotterbolaget Corsica Marittima.
(398)
Kommissionen anser att effekterna av de åtgärder som ingår i den anmälda planen och deras framgång inte kan tillskrivas marknadsutvecklingen, med undantag för den ökande trafiken till Nordafrika som framför allt motsvarar en återgång till den position som SNCM hade i mitten av 1990-talet.
(399)
Dessutom uppmärksammar kommissionen att omstruktureringsplanen tar hänsyn till situationen och den förväntade utvecklingen för utbud och efterfrågan på produkterna på marknaden, med ett optimistiskt scenario, ett pessimistiskt scenario och ett scenario som ligger mittemellan dessa två samt SNCM:s särskilda starka och svaga sidor.
(400)
Kommissionen anser slutligen att omstruktureringsplanen föreslår att SNCM ändras på ett sådant sätt att man efter omstruktureringen kan täcka alla kostnader, inklusive avskrivningar och finansiella kostnader.
(401)
På grundval av den information som fanns att tillgå när de finansiella stödåtgärderna vidtogs konstaterar kommissionen mot bakgrund av ovanstående att kriteriet om att återställa företagets lönsamhet har uppfyllts.
(402)
Enligt punkt 35 i ovannämnda riktlinjer måste åtgärder vidtas för att i största möjliga mån mildra de negativa följderna av stödet för konkurrenterna. I annat fall måste stödet anses strida mot det gemensamma intresset och därmed oförenligt med den gemensamma marknaden.
(403)
I det aktuella fallet måste detta villkor uppfyllas genom att företaget begränsar verksamheten på sin traditionella marknad, dvs. Korsikatrafiken, som också - i motsats till Nordafrikatrafiken - är den förbindelse där SNCM konkurrerar med företag från gemenskapen.
(404)
Kommissionen anser att det inte råder överkapacitet på marknaden för sjöfartsförbindelser till Korsika, med tanke på att trafiken är mycket säsongsbetonad och ökar i snabb takt. Kommissionen noterar också att fartygens genomsnittliga beläggningsgrad är lägre hos SNCM:s viktigaste konkurrent än hos SNCM. Eftersom det inte råder överkapacitet på marknaden i den mening som avses i riktlinjerna, behöver man heller inte bidra till marknadens sanering. En försäljning av fartyg, som är att föredra framför skrotning, skulle vara en kapacitetsminskning som uppfyller kraven i riktlinjerna.
(405)
Den påtvingade begränsningen eller minskningen av närvaron på de relevanta marknader där företaget är verksamt utgör en uppvägande åtgärd till fördel för konkurrenterna. Åtgärdens omfattning bör stå i proportion till de snedvridande verkningar som omstruktureringsstödet kan komma att få.
(406)
Omstruktureringsplanen bidrar på ett betydande sätt till att minska företagets närvaro på den relevanta marknaden till omedelbar fördel för konkurrenterna genom följande:
-
Nedläggning av dotterbolaget Corsica Marittima (82 000 passagerare år 2000), som ansvarade för förbindelserna mellan Italien och Korsika, vilket innebär att SNCM-gruppen lämnar marknaden för trafik mellan Italien och Korsika.
-
Nedläggning (i praktiken) av förbindelserna mellan Toulon och Korsika, en marknad som 2002 motsvarade 460 000 passagerare.
-
Begränsning av det totala antalet platser och turer per år från och med 2003, särskilt på förbindelsen mellan Nice och Korsika.
-
Försäljning av fyra fartyg.
(407)
I hela Genua- och Toulonbukten kommer SNCM att erbjuda över en miljon färre platser än 2001, dvs. mer än halvera sitt utbud, trots att dessa förbindelser är de som ökar mest, till omedelbar fördel för konkurrenterna.
(408)
Åtgärderna, trots att de är betydande, måste kompletteras med villkor om att SNCM under omstruktureringsperioden inte får finansiera några andra nyinvesteringar än omstruktureringsplanens kostnader för omläggningen av trafiken till Nordafrika.
(409)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att kriteriet om att förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrensen har uppfyllts.
(410)
Stödbeloppet bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att möjliggöra en omstrukturering med hänsyn till de finansiella resurser som företaget, aktieägarna eller den koncern företaget tillhör har, utan att försämra företagets möjligheter att återställa lönsamheten.
(411)
I sitt beslut av den 19 augusti 2002 ger kommissionen uttryck för sina tvivel på att de franska myndigheternas beräkningsmetod verkligen lämpar sig för att fastställa stödbeloppet. Trots att Frankrike lämnat ytterligare förklaringar har kommissionen gjort en egen utvärdering.
(412)
Kommissionen har följande synpunkter på de franska myndigheternas metod, som bygger på förhållandet mellan eget kapital och skuldsättning:
-
De fem företag som de franska myndigheterna har valt ut är inte tillräckligt representativa för sjöfartssektorn.
-
De fem företagens kvot på 79 % för förhållandet mellan eget kapital och finansiella skulder är absolut ingen tillförlitlig indikator för ett företags sundhet.
-
De franska myndigheterna har inte förklarat vad som egentligen ingår i de fem företagens finansiella skulder och har därför inte heller kunnat garantera att de kan jämföras med SNCM:s skulder enligt omstruktureringsplanen.
-
De franska myndigheterna har inte visat att omstruktureringsplanens finansieringsmodell verkligen uppfyller ovannämnda kvot på 79 % under perioden 2002-2007.
(413)
Kommissionen ifrågasätter också relevansen hos de övriga metoder som Frankrike föreslår för att visa att kapitaltillskottet begränsades till vad som var absolut nödvändigt (200).
(414)
Kommissionen anser att kapitaltillskottet i realiteten inte i första hand bör syfta till att öka företagets egna kapital (enkel finansiell omstrukturering) utan till att hjälpa företaget att klara steget från monopolställning enligt 1976 års avtal till en konkurrensutsatt marknad. Med tanke på hur svårt det är att fastställa en lämplig nivå på SNCM:s egna kapital, är kommissionen därför tveksam till att använda de franska myndigheternas metod för att beräkna stödets storlek. Kommissionen vill dessutom påpeka att man kan få förhållandet mellan eget kapital och skulder att variera avsevärt genom att lägga till eller ta bort något av de fem företag som de franska myndigheterna har valt ut.
(415)
Kommissionen anser att omstruktureringsstödet får täcka kostnaderna för de av omstruktureringsplanens olika åtgärder (omstrukturering av verksamheten) som krävs för att förändra företagets rättsliga ställning och konkurrensställning. Kostnaderna för omstruktureringens driftsåtgärder beräknar kommissionen till 46 miljoner euro (se skäl 55 i detta beslut) (201).
(416)
När det gäller den exakta beräkningen av SNCM:s behov av stöd påpekar kommissionen att ”det är mot bakgrund av förhållandena vid tidpunkten då stödåtgärderna vidtogs som det skall bedömas huruvida […] dess agerande var ekonomiskt förnuftigt. All bedömning som grundar sig på senare förhållanden skall undvikas.” (202)
(417)
I det aktuella fallet noterar kommissionen i ljuset av punkt 40 i riktlinjerna att den betydande försäljningen av anläggningstillgångar, i huvudsak fartyg, till ett belopp på 26,25 miljoner euro i nettobehållning till förmån för tillhörande finansiella skulder (203) ägde rum den 18 februari 2002, samma dag som de franska myndigheterna anmälde omstruktureringsstödet, och den 9 juli 2003, samma dag som kommissionen fattade sitt beslut om att godkänna omstruktureringsstödet.
(418)
Denna försäljning räcker emellertid inte för att återställa lönsamheten för SNCM, vars finansiella situation även efter försäljningen präglas av betydande skulder (19,75 miljoner euro). Eftersom SNCM inte beviljas banklån, trots att man föreslår sina sista helägda fartyg, där inteckningar och andra servitut saknas, som säkerhet anser kommissionen att företaget inte kan hitta andra egna medel för att finansiera sin rekonstruktion.
(419)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen därför att beloppet på 19,75 miljoner euro är rimligt för att göra det möjligt för företaget att snabbt hitta ett sätt att bli lönsamt på.
(420)
Kommissionen anser därför att av det belopp som ursprungligen anmäldes som omstruktureringsstöd, dvs. 22,52 miljoner euro, kan endast 19,75 miljoner euro motiveras på grundval av SNCM:s likviditet och försäljningen av anläggningstillgångar den 9 juli 2003, med förbehåll för den hänsyn till intäkterna från avyttringarna (se nedan) som kommissionen fastställde i sitt beslut från 2003 och som kompletterar de avyttringar som förutsågs i omstruktureringsplanen.
(421)
I riktlinjerna (204) föreskrivs att ett företag som redan har mottagit omstruktureringsstöd i allmänhet inte får motta ett andra omstruktureringsstöd om det har gått mindre än 10 år sedan omstruktureringsstödet löpte ut. I förteckningen över de stöd som SNCM redan har mottagit nämns inget omstruktureringsstöd. Det rör sig om SNCM:s första omstruktureringsstöd sedan företaget bildades 1976.
10.5.2 Att behålla utjämningsåtgärder
(422)
Som framgår av förstainstansrättens dom från 2005 och punkt 137 i beslutet om utvidgning från 2006, och med tanke på revideringen av det minskade stödbeloppet enligt riktlinjerna från 1999, handlar det om att behålla de utjämningsåtgärder som kommissionen föreskrev i sitt beslut från 2003.
(423)
Det bör framhållas att kommissionen genom sitt beslut från 2003 godkände ett kapitaltillskott på 76 miljoner euro enligt riktlinjerna från 1999 under förutsättning att följande villkor uppfylldes (205):
i)
SNCM får fram till den 31 december 2006 inte förvärva nya fartyg eller teckna avtal om byggande, beställning eller chartring av nya eller renoverade fartyg.
ii)
SNCM får bara bedriva trafik med de 11 fartyg som SNCM redan ägde den 31 december 2006.
iii)
SNCM ska avyttra samtliga direkta och indirekta aktieinnehav respektive andelar i Amadeus France, Compagnie Corse Méditerranée, fastighetsbolaget Schuman, Société Méditerranéenne d’Investissements et de Participations och Someca.
iv)
SNCM får fram till den 31 december 2006 i trafiken till och från Korsika inte föra någon prispolitik som medför lägre priser än vad konkurrenterna tar ut för likvärdiga resmål och tjänster samma dagar.
v)
Antalet turer med fartyg på de olika sjöfartsförbindelserna till och från Korsika fram till den 31 december 2006 begränsas.
(424)
Kommissionens expert har bekräftat att samtliga villkor som angavs i kommissionens beslut från 2003 har genomförts.
(425)
Experten har bekräftat att villkoret om att SNCM inte fick förvärva fartyg (villkor i ovan) har uppfyllts. I detta sammanhang bör det betonas att fartyget Superfast, omdöpt till Jean Nicoli, har förvärvats av företaget VT och från och med februari 2007 hyrs ut till SNCM, men att detta infaller efter den period som fastställdes i 2003 års beslut (206).
(426)
När det gäller villkoret att SNCM bara får bedriva trafik med sin nuvarande flotta (villkor ii ovan) har kommissionens expert bekräftat att SNCM behöll sin flotta på 10 fartyg, dvs. ett fartyg färre än den gräns på 11 fartyg som angavs i 2003 års beslut, efter att ha ersatt Aliso med Asco 2004 (207) och avyttrat Asco den 24 maj 2005.
(427)
När det gäller ersättningen av Aliso med Asco noterar kommissionen för det första att fartygen Asco och Aliso är ”systerfartyg”, dvs. två tvillingfartyg som är byggda enligt samma ritningar på samma fartygsvarv. De har exakt samma dimensioner, samma form och samma kapacitet. Kommissionen anser att bytet av de två fartygen inte syftade till att öka SNCM:s kapacitet. Dessutom påpekar kommissionen att SNCM:s tillåtelse att ändra flottans sammansättning bara får ske av skäl som företaget inte ansvarar för. I det aktuella fallet anser kommissionen att SNCM:s problem med att avyttra fartyget låg utom företagets ansvar. Kommissionen anser även att om SNCM hade hittat en köpare till Aliso i stället för till Asco, skulle försäljningen av Aliso ha haft samma effekt på SNCM:s kapacitet som försäljningen av Asco, och att de franska myndigheterna har uppfyllt sina åtaganden enligt omstruktureringsplanen när det gäller försäljningen av fyra fartyg ur SNCM:s flotta.
(428)
Utifrån räkenskapshandlingarna konstaterar experten dessutom att all avyttring av anläggningstillgångar som föreskrevs i 2003 års beslut (villkor iii ovan) har utförts. Avyttringarnas nettobehållning uppgår 5,02 miljoner euro (208). Kommissionen understryker att dess expert bekräftar att SNCM utöver de avyttringar som föreskrivs i 2003 års beslut även avyttrat andra anläggningstillgångar (209), till ett värde av 12,6 miljoner euro.
(429)
När det gäller villkoret om att SNCM inte får vara prisledare (210) bekräftar kommissionens expert att SNCM har ett förfarande för att se till att detta villkor respekteras. Han har också undersökt SNCM:s tillämpning av detta villkor på de olika linjerna under perioden 16 mars 2005-31 december 2006 (211). På grundval av detta anser kommissionens expert att i […] % av fallen har de biljetter som SNCM utfärdat respekterat villkor iv. På grundval av de upplysningar som de franska myndigheterna har lämnat noterar kommissionen att SNCM fortfarande tillämpar villkoren iv och v trots att det i 2003 års beslut angavs att dessa villkor gällde till den 31 december 2006.
(430)
När det gäller villkor v konstaterar experten att SNCM har respekterat antalet turer under räkenskapsåren 2005 och 2006. Däremot har företaget överskridit reglerna för antalet passagerare på turerna från Marseille 2005 och 2006 liksom, i mycket begränsad skala, reglerna för det maximala antalet löpmeter på turerna från Toulon 2005 och 2006 och Marseille 2006.
(431)
När det gäller denna sista punkt noterar kommissionen emellertid att förekomsten av familjehytter gör det svårt att beräkna exakt hur mycket passagerarantalet har överskridits. Denna omständighet innebär dock inte att man kan anse att SNCM har misslyckats med att uppfylla de villkor som angavs i 2003 års beslut.
(432)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att SNCM har genomfört de utjämningsåtgärder som angavs i 2003 års beslut.
10.5.3 Slutsats
(433)
Kommissionen konstaterar att utjämningsåtgärderna i 2003 års beslut så gott som helt har uppfyllts. Med hänsyn till den betydande sänkningen av det godkända stödbeloppet enligt riktlinjerna från 1999 jämfört med det belopp som godkändes 2003, som fick kommissionen att föreskriva ovanstående villkor, bedömer kommissionen att det inte är nödvändigt att fastställa ytterligare villkor eller skyldigheter för att undvika att konkurrensen snedvrids på ett sätt som strider mot det gemensamma intresset.
(434)
Mot bakgrund av ovanstående och med hänsyn till den exakta nettobehållningen från de avyttringar som hade fastställts vid antagandet av 2005 års beslut anser kommissionen att det statliga stödet i form av ett kapitaltillskott på 15,81 miljoner euro (212) är förenligt med artikel 87.3 c i EG-fördraget.
11. SLUTSATSER
(435)
Kommissionens slutsats är att de åtgärder som avses i detta beslut varken utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget eller är förenligt med den gemensamma marknaden.
(436)
Kommissionen uppmanar Frankrike
-
att utan dröjsmål, dock senast 15 arbetsdagar från och med mottagandet av detta beslut, meddela kommissionen vilka upplysningar landet anser ska omfattas av tystnadsplikt enligt artikel 25 i förordning (EG) nr 659/1999,
-
att snarast möjligt underrätta stödmottagaren om detta beslut, utan att i förekommande fall avslöja några upplysningar som landet anser ska omfattas av tystnadsplikt och som i fel händer kan skada vissa berörda parter, och att vid behov ange vilka upplysningar i meddelandet till stödmottagaren som landet anser ska omfattas av tystnadsplikt.
(437)
Kommissionen påminner Frankrike om att utom vid sådana exceptionella och oförutsebara förhållanden som företaget inte ansvarar för kan det normalt beviljas ytterligare omstruktureringsstöd enligt riktlinjerna, under förutsättning att det är mindre än tio år sedan omstruktureringsperioden löpte ut, dvs. i föreliggande fall den 31 december 2006.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den franska statens utbetalning av 53,48 miljoner euro som ersättning för den allmänna trafikplikten för perioden 1991-2001 utgör ett olagligt stöd i den mening som avses i artikel 88.3 i EG-fördraget, men är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i nämnda fördrag.
Det negativa försäljningspriset för SNCM på 158 miljoner euro, CGMF:s övertagande av de sociala åtagandena gentemot personalen till ett belopp av 38,5 miljoner euro och CGMF:s och SNCM:s gemensamma och parallella kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro utgör inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
Det omstruktureringsstöd på 15,81 miljoner euro som Frankrike har genomfört till förmån för Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) utgör ett olagligt statligt stöd i den mening som avses i artikel 88.3 i EG-fördraget, men är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i nämnda fördrag.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.
Utfärdat i Bryssel den 8 juli 2008.