32003R1217
L 169/44
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1217/2003 НА КОМИСИЯТА
от 4 юли 2003 година
за определяне на общи спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2320/2002 на Европейския парламент и Съвета от 16 декември 2002 г. относно създаване на общи правила за сигурността на гражданското въздухоплаване (1), и по-специално член 7, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разработването и прилагането на национална програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване от всяка държава-членка е извънредно важно за осигуряване на ефективността на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване в съответствие с член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2320/2002 г.
(2)
Спецификациите за националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, която се прилага от държавите-членки, би следвало да осигурява хармонизиран подход в това отношение. Поради това регламентът е най-подходящият инструмент за тази цел.
(3)
Извършването на мониторинг на националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване на общностно равнище изисква хармонизиран подход към оценката на спазването на национално равнище.
(4)
За да бъдат ефективни, одитите, за които отговаря компетентният орган, би следвало да се извършват редовно. Те не би следвало да се ограничават по отношение на предмета, етапа или момента, в който се извършват. Тяхната форма би следвало да бъде най-подходящата за осигуряване на тяхната ефективност.
(5)
Би следвало да се дава приоритет на разработването на подробна обща методология за извършване на одитите.
(6)
Необходимо е да се разработи хармонизиран начин за докладване на предприетите мерки за изпълнение на задълженията по настоящия регламент и на състоянието на авиационната сигурност на летищата на територията на държавите-членки.
(7)
Националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване би следвало да се основават на най-добрите практики. Тези най-добри практики би следвало да се споделят между държавите-членки.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по сигурност на гражданското въздухоплаване,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ЦЕЛ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
Цел
Настоящият регламент постановява общите спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, които трябва да се прилагат от всяка държава-членка. Това включва определянето на общи изисквания за програмите за контрол на качеството, обща методология за извършване на одити и общи изисквания към одиторите.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящия регламент се прилагат следните дефиниции:
1.
„компетентен орган“ означава националният орган, определен от държава-членка в съответствие с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2320/2002, да отговаря за координацията и осъществяване на мониторинг на прилагането на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване;
2.
„одит“ означава всички процедури или процеси, използвани за извършване на мониторинг на спазването на национално равнище. Той обхваща одити на сигурността, инспекции, разследвания, тестове и проучвания;
3.
„одитор“ означава всяко лице, което извършва одити на национално равнище;
4.
„недостатък“ означава неспазване на изискванията за авиационна сигурност;
5.
„инспекция“ означава преглед на прилагането на един или повече аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи колко ефективно те се осъществяват;
6.
„разследване“ означава проучване на произшествие, свързано с сигурността, и обяснение на неговата причина, за да се избегне то да се случи повторно и да се предприемат правни действия;
7.
„програма за контрол на качеството“ означава националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване;
8.
„одит на сигурността“ означава задълбочено проучване на всички аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи дали те са били прилагани непрекъснато в съответствие с постоянен стандарт;
9.
„произшествие, свързано със сигурността“ означава събитие с негативни последици за сигурността и сигурността на лица и имущество;
10.
„проучване“ означава оценка на операциите, за да се определят нуждите, свързани със сигурността. Това включва идентифициране на уязвимите места, които могат да се използват за извършване на актове на неправомерно вмешателство, независимо от прилагането на мерките и процедурите за сигурност, и препоръчването на компенсаторни защитни мерки, съизмерими със заплахата на всеки идентифициран риск;
11.
„тест“ означава изпитването на мерки, свързани с авиационната сигурност, когато компетентният орган въвежда или симулира извършването на неправомерен акт за целите на проучване на ефикасността и прилагането на съществуващите мерки за сигурност.
ГЛАВА II
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОГРАМИТЕ ЗА КОНТРОЛ НА КАЧЕСТВОТО
Член 3
Правомощия на компетентния орган
За да осигурят ефективността на своите национални програми за сигурност на гражданското въздухоплаване, държавите-членки предоставят на компетентните органи необходимите изпълнителни правомощия.
Член 4
Съдържание на програмата за контрол на качеството
1. Програмата за контрол на качеството съдържа всички необходими мерки за извършване на мониторинг на контрола на качеството, предприети, за да се оценява редовно изпълнението на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, включително на политиките, върху които тя се основава.
2. Програмата за контрол на качеството включва и засяга следните елементи:
а)
организационна структура, отговорности и ресурси;
б)
длъжностни характеристики и квалификация на всички одитори, които отговарят за осъществяването на програмата за контрол на качеството;
в)
оперативни дейности, свързани с мониторинга, включително типове, цел, съдържание, честота и основна задача на одитите на сигурността, проучванията и тестовете, както и класифициране на спазването и обхвата и на отговорностите на разследванията, когато това е приложимо;
г)
дейности, свързани с отстраняване на недостатъци, предоставящи подробна информация относно докладването на недостатъка, проследяването и отстраняването, за да се осигури ефективно спазване на изискванията на авиационната сигурност;
д)
мерки за изпълнение; и
е)
съобщения и докладване на предприетите дейности и на нивото на спазване на изискванията на авиационната сигурност.
Член 5
Мониторинг за съответствие
1. Върху прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване се извършва мониторинг.
2. Мониторингът се извършва в съответствие с програмата за контрол на качеството, като се вземат предвид равнището на заплахите, типът и характерът на операциите, стандартът на прилагане и други фактори и оценки, които изискват по-често извършване на мониторинг.
3. Управлението, определянето на приоритетите и организацията на програмата за контрол на качеството се извършва независимо от оперативното изпълнение на вземаните мерки по националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване.
Член 6
Докладване
1. Държавите-членки предават ежегодно на Комисията доклад относно предприетите мерки за изпълнение на техните задължения по настоящия регламент и за състоянието на авиационната сигурност на летищата, разположени на тяхна територия. Насоки за изготвяне на докладите са изложени в приложение I.
2. Референтният период за доклада е 1 януари - 31 декември. Докладът трябва да се представи в срок от два месеца от приключване на този период. По изключение той трябва да се представи до края на февруари 2004 г. за периода от 19 юли 2003 г. до 31 декември 2003 г.
ГЛАВА III
ОБЩА МЕТОДОЛОГИЯ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ОДИТИ
Член 7
Извършване на одити
Дейностите, свързани с извършване на мониторинг на спазването, включват както обявени, така и необявени дейности.
Член 8
Класифициране на съответствието
Одитите, инспекциите и тестовете на сигурността оценяват прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, като използват хармонизираната система за класифициране на спазването, изложена в приложение II.
ГЛАВА IV
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОДИТОРИТЕ
Член 9
Наличност на одитори
Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да осигури достатъчен брой одитори да бъдат на разположение за осъществяване на всички дейности по извършване на мониторинг на съответствието.
Член 10
Критерии за квалификация на одитори
1. Всяка държава-членка трябва да осигури одиторите, които изпълняват функции от името на компетентния орган, да имат подходящи квалификации, които включват достатъчен теоретичен и практически опит в съответната област.
2. Одиторите трябва да имат:
а)
добро разбиране на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване и как тя се прилага за операциите, на които се извършва преглед;
б)
когато е целесъобразно, познаване на по-строги мерки, приложими в съответната държава-членка, и местоположението, където се извършва прегледът;
в)
добро познаване на работно равнище на технологиите и техниките за сигурност;
г)
познаване на принципите, процедурите и техниките за извършване на одит;
д)
познаване на работно равнище на операциите, на които се извършва одит.
ГЛАВА V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Споделяне на най-добрите практики
Държавите-членки информират Комисията за най-добрите практики по отношение на програмите за контрол на качеството, методологиите на одита и одиторите. Комисията споделя тази информация с държавите-членки.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 4 юли 2003 година.
Kommissionens förordning (EG) nr 1217/2003
av den 4 juli 2003
om fastställande av gemensamma specifikationer för nationella säkerhets- och kvalitetskontrollprogram för civil luftfart
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten(1), särskilt artikel 7.1 i denna, och
av följande skäl:
(1) Det är av grundläggande vikt att samtliga medlemsstater utvecklar och genomför ett nationellt säkerhets- och kvalitetskontrollprogram för civil luftfart för att säkerställa att de nationella säkerhetsprogrammen för civil luftfart genomförs i enlighet med artikel 5.3 i förordning (EG) nr 2320/2002.
(2) Specifikationerna för det nationella säkerhets- och kvalitetskontrollprogram för civil luftfart som medlemsstaterna genomför bör säkerställa ett harmoniserat tillvägagångssätt på området. Av den anledningen är en förordning det lämpligaste instrumentet.
(3) Övervakningen av de nationella säkerhets- och kvalitetskontrollprogrammen för civil luftfart kräver ett harmoniserat tillvägagångssätt för bedömningen av efterlevnaden på nationell nivå.
(4) Om de granskningar som genomförs under överinseende av lämplig myndighet skall vara effektiva, bör de utföras regelbundet. De bör inte begränsas till det område eller moment då de utförs. Dessutom bör de utformas så att de blir så effektiva som möjligt.
(5) Man bör prioritera framtagandet av en gemensam metod för granskningarna.
(6) Det är nödvändigt att utveckla ett harmoniserat rapporteringsförfarande för de åtgärder som vidtagits för att uppfylla skyldigheterna i förordningen, och för flygsäkerheten på flygplatserna inom medlemsstaternas territorier.
(7) Nationella säkerhets- och kvalitetskontrollprogram för civil luftfart bör baseras på bästa metoder. Sådana bästa metoder bör spridas mellan medlemsstaterna.
(8) De åtgärder som föreskrivs i den här förordningen överensstämmer med yttrandet från kommittén för luftfartsskyddet av den civila luftfarten.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I MÅL OCH DEFINITIONER
Artikel 1
Mål
Genom den här förordningen fastställs de gemensamma specifikationer för det nationella säkerhets- och kvalitetskontrollprogram för civil luftfart som samtliga medlemsstater skall genomföra. Specifikationerna omfattar bland annat fastställande av gemensamma krav för kvalitetskontrollprogram, gemensamma metoder för de granskningar som skall göras och gemensamma krav på granskare.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
1) lämplig myndighet: den nationella myndighet som utsetts av en medlemsstat i enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 2320/2002 för att ansvara för samordning och övervakning av genomförandet av nationella säkerhetsprogram för den civila luftfarten.
2) granskning: de åtgärder eller metoder som används på nationell nivå för att övervaka efterlevnaden. Termen omfattar säkerhetskontroller, inspektioner, granskningar, tester och undersökningar.
3) granskare: person som utför granskningar på nationell nivå.
4) brist: brott mot flygsäkerhetskraven.
5) kontroll: undersökning av genomförandet av en eller flera aspekter på säkerhetsåtgärder och -förfaranden i syfte att man skall kunna fastställa hur effektiva de är.
6) undersökning: undersökning av en säkerhetsincident och en förklaring till dess orsak för att man skall kunna undvika att den upprepas och för att man skall kunna avgöra om det krävs rättsliga åtgärder.
7) kvalitetskontrollprogram: det nationella säkerhets- och kvalitetskontrollprogrammet för civil luftfart.
8) säkerhetsgranskning: en noggrann undersökning av samtliga aspekter av säkerhetsåtgärder och -förfaranden för att man skall kunna avgöra om de genomförs på kontinuerlig basis och mot en fast standard.
9) säkerhetsincident: en händelse med negativa följder för säkerheten och skyddet för personer och egendom.
10) översiktsundersökning: en utvärdering av driften för att man skall kunna fastställa säkerhetsbehoven. Utvärderingen skall bland annat omfatta kartläggning av sårbara områden som skulle kunna användas för olagliga handlingar, trots införande av säkerhetsåtgärder och -förfaranden, samt rekommendationen om kompensatoriska säkerhetsåtgärder som är proportionerliga mot hotbilden och målet att bekämpa eventuella risker.
11) test: testning av flygsäkerhetsåtgärder genom att den lämpliga myndigheten genomför - eller simulerar - en olaglig handling i syfte att undersöka hur effektiva befintliga säkerhetsåtgärder är och hur de genomförs.
KAPITEL II GEMENSAMMA KRAV PÅ KVALITETSKONTROLLPROGRAM
Artikel 3
Den lämpliga myndighetens befogenheter
För att säkerställa effektiviteten hos sina nationella säkerhetsprogram för civil luftfart, åligger det medlemsstaten att se till att den lämpliga myndigheten har nödvändiga genomförandebefogenheter.
Artikel 4
Innehåll i kvalitetskontrollprogrammet
1. Kvalitetskontrollprogrammet skall innehålla de övervakningsåtgärder för kvalitetskontrollen som är nödvändiga för att man regelbundet skall kunna bedöma genomförandet av det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart, samt de riktlinjer åtgärderna baseras på.
2. Kvalitetskontrollprogrammet skall omfatta följande delar:
a) Den organisatoriska strukturen, ansvarsområden och resurser.
b) Befattningsbeskrivningar och kvalifikationer för samtliga granskare som ansvarar för utförandet av kvalitetskontrollprogrammet.
c) Övervakning av driften, till exempel vilken typ, mål, innehåll, frekvens och inriktning säkerhetsgranskningar, kontroller, undersökningar och tester har, samt i vilken utsträckning kraven uppfylls och, i tillämpliga fall, omfattningen och ansvarsfördelningen i samband med undersökningarna.
d) Åtgärder för att avhjälpa brister med uppgifter om rapportering om brister, uppföljning och avhjälpande åtgärder med målet att flygsäkerhetskraven skall uppfyllas.
e) Genomförandeåtgärder.
f) Information och rapporter om de åtgärder som vidtagits och i vilken utsträckning flygsäkerhetskraven uppfyllts.
Artikel 5
Övervakning av efterlevnad
1. Genomförandet av det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart skall övervakas.
2. Övervakningen skall genomföras i enlighet med kvalitetskontrollprogrammet och skall ske mot bakgrund av hotnivå, vilken typ av drift det rör sig om och dess karaktär, genomförandestandarder samt andra faktorer och bedömningar som kräver att övervakningen sker oftare.
3. Förvaltningen och organisationen av kvalitetskontrollprogrammet, samt dess prioriteringar, skall ske oberoende av genomförandet av de åtgärder det fattas beslut om inom det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart.
Artikel 6
Rapportering
1. Medlemsstaterna skall en gång per år rapportera till kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att de skall uppfylla skyldigheterna i förordningen, och om flygsäkerheten på flygplatserna inom medlemsstaternas territorier. I bilaga I finns riktlinjer för rapportering.
2. Referensperiod för rapporten skall vara 1 januari-31 december. Rapporten skall vara klar två månader efter referensperiodens slut. Som undantag skall en rapport lämnas in i slutet av februari 2004 för perioden 19 juli 2003-31 december 2003.
KAPITEL III GEMENSAM METOD FÖR GRANSKNINGARNA
Artikel 7
Genomförande av granskningarna
Övervakningen av efterlevnaden skall ske i form av både anmälda och oanmälda åtgärder.
Artikel 8
Klassificering av efterlevnad
Säkerhetsgranskningar, kontroller och tester skall användas för att bedöma genomförandet av nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart med hjälp av det harmoniserade klassificeringssystem för efterlevnad som finns i bilaga II.
KAPITEL IV GEMENSAMMA KRAV FÖR GRANSKARE
Artikel 9
Granskarnas tillgänglighet
Samtliga medlemsstater skall vidta lämpliga åtgärder så att tillräckligt antal granskare finns tillgängliga för att genomföra övervakningen av efterlevnaden.
Artikel 10
Kompetenskrav för granskare
1. Samtliga medlemsstater skall ansvara för att de granskare som utför uppdrag för den lämpliga myndighetens räkning har tillräckliga kvalifikationer, till exempel tillräcklig teoretisk och praktisk erfarenhet från det aktuella området.
2. Granskarna skall ha följande:
a) Goda kunskaper om det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart och hur det tillämpas på den drift som granskas.
b) I tillämpliga fall, kunskaper om strängare regler som gäller i den berörda medlemsstaten och den plats som skall granskas.
c) Baskunskaper om säkerhetsteknologi och -teknik.
d) Kunskaper om de tekniker, principer och förfaranden som rör granskning.
e) Baskunskaper om den drift som skall granskas.
KAPITEL V GEMENSAMMA BESTÄMMELSER
Artikel 11
Vidarebefordran av bästa metoder
Medlemsstaterna skall informera kommissionen om de bästa metoder som utarbetats i fråga om kvalitetskontrollprogrammen, granskningsmetoder och granskare. Kommissionen skall vidarebefordra informationen till övriga medlemsstater.
Artikel 12
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 4 juli 2003.