31996R2200
L 297/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2200/96 НА СЪВЕТА
от 28 октомври 1996 година
относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 42 и 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
(1)
като има предвид, че понастоящем множеството промени поставят сектора на плодовете и зеленчуците в нова ситуация, към която производителите трябва да се приспособят; като има предвид, че именно това обуславя преориентиране на основните правила на пазарната организация на сектора; като има предвид, че, с оглед на извършените многобройни промени в пазарната организация след нейното първоначално възприемане, е необходимо да се приеме нова нормативна уредба за постигане на яснота;
(2)
като има предвид, че е желателно в тази нова уредба да се добавят основните разпоредби на Регламент (ЕИО) № 3285/83 на Съвета от 14 ноември 1983 г. относно определяне на общи правила за разширяването на някои правила, приемани от организациите на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците (4), на Регламент (ЕИО) № 1319/85 на Съвета от 23 май 1985 г. за засилване на контрола по прилагането на законодателството на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците (5), на Регламент (ЕИО) № 2240/88 на Съвета от 19 юли 1988 г. относно фиксиране, по отношение на прасковите, лимоните и портокалите, на правилата за прилагане на член 16б от Регламент (ЕИО) № 1035/72 относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (6), на Регламент (ЕИО) № 1121/89 на Съвета от 27 април 1989 г. относно въвеждане на интервенционен праг за ябълки и карфиол (7) и на Регламент (ЕИО) № 1198/90 на Съвета от 7 май 1990 г. относно създаване на регистър на Общността за култивирането на цитрусови плодове (8); като има предвид, че следователно е необходимо горепосочените регламенти да се отменят;
(3)
като има предвид, че класифицирането, при което се използват общи задължителни стандарти за плодове и зеленчуци както търгувани на пазара на Общността, така и изнасяни в трети страни, осигурява създаването на референтна система, която насърчава лоялната търговия и прозрачността на пазара, а също така елиминира от него продуктите с незадоволително качество; като има предвид, че спазването на тези стандарти помага да се подобри и рентабилността на производството;
(4)
като има предвид, че би било желателно, за да се постигне опростяване, да се приемат стандарти за плодове и зеленчуци със сравнително голямо влияние на пазара, като тези стандарти отчетат стандартите, възприети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ООН/ИКЕ); като има предвид, че е необходимо да се определят условията, при които тези международни стандарти могат да се адаптират към специфичните изисквания на Общността;
(5)
като има предвид, че стандартизацията не може да бъде напълно ефективна, ако не се прилага, с някои изключения, на всички етапи на търговия и при напускане района на производството; като има предвид, че въпреки това може да се предостави изключение за някои операции, които са или съвсем незначителни и специфични, или се извършват в началото на дистрибутивната верига, или са свързани с продукти, предназначени за преработка; като има предвид, че трябва да се отчетат и възможностите за недостиг или за изключително свръхпредлагане; като има предвид, че, за да се гарантира изискваното от стандартите качество, държателят на продуктите носи отговорност за спазването на тези стандарти; като има предвид, че, по-конкретно, потребителските изисквания по отношение характеристиките на плодовете и зеленчуците предполагат произходът на продуктите да се изписва на етикета до и на последния етап от търговията на дребно;
(6)
като има предвид, че производството и търговията на плодовете и зеленчуците трябва да са изцяло съобразени с екологичните изисквания, включително техниките на култивиране, управлението на отпадъчните материали и унищожаването на оттеглени от пазара продукти, особено по отношение качеството на водата, запазването на биологичното разнообразие и съхраняването на селските райони;
(7)
като има предвид, че организациите на производители са основните елементи на общата организация на пазара, чието децентрализирано функциониране тези организации осигуряват на своето равнище; като има предвид, че, при все по-нарастващата концентрация на търсенето, обединяването на предлагането чрез тези организации повече от всякога представлява икономическа потребност с оглед засилването на позициите на производителите на пазара; като има предвид, че подобно обединяване трябва да се извършва доброволно и да докаже своята полезност посредством обхвата и ефективността на услугите, които организациите предлагат на членуващите в тях производители; като има предвид, че не се поставя под въпрос предаването на произведената продукция на специализираните организации на производителите, съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент;
(8)
като има предвид, че една организация на производителите не може да бъде призната от съответната държава-членка за способна да допринася за постигането на целите на общата организация на пазара, ако нейният устав не налага определени изисквания на нейните членове; като има предвид, че на групите производители, които желаят да получат статус на организации на производители в съответствие с настоящия регламент, би трябвало да се предостави преходен период, по време на който съответната група може да получава финансова помощ от съответната държава или от Общността срещу изпълнението на определени ангажименти;
(9)
като има предвид, че трябва да се предостави преходен период на вече признатите по силата на Регламент (ЕИО) № 1035/72 (9) организации на производители, които не могат непосредствено да отговорят на изискванията за признаване на настоящия регламент; като има предвид, че тези организации трябва да имат възможност да демонстрират способността си да въведат необходимите промени;
(10)
като има предвид, че за да се предоставят на организациите на производителите повече отговорности по отношение на собствените им финансови решения, както и предоставените им обществени средства да се съобразят с бъдещите изисквания, е необходимо да се определят условията за ползване на тези средства; като има предвид, че съвместното финансиране на учредените от организациите на производителите оперативни фондове представлява подходяща форма на финансиране;
(11)
като има предвид, че създаването и правилното функциониране на оперативните фондове изисква организациите на производителите да отговарят за реализацията на цялата съответстваща на условията продукция от плодове и зеленчуци на техните членове;
(12)
като има предвид, че, за да се контролират разходите на Общността, е необходимо да се определи горна граница на помощите, отпускани на организациите на производителите, които учредяват оперативни фондове;
(13)
като има предвид, че в региони, в които организацията на производството е слаба, е необходимо да се разреши отпускането на допълнителни национални финансови помощи; като има предвид, че по отношение на държавите-членки, които са особено изостанали по отношение на производствените си структури, тези допълнителни помощи трябва да могат да се възстановяват от Общността посредством общностната рамка за подкрепа;
(14)
като има предвид, че, с цел по-нататъшно засилване на влиянието на организациите на производителите и техните асоциации, с цел осигуряване желаната стабилност на пазара, на държавите-членки трябва да се разреши при определени условия да налагат на нечленуващите в организации производители правилата, особено тези от тях, свързани с производството, търговията и защитата на околната среда, които са възприети за членовете на съответната организация или асоциация на производители за съответния регион; като има предвид, че ако това е правилно аргументирано, определени разходи, свързани с подобно разширено прилагане на правилата, трябва да се поемат от съответните производители, тъй като те ще получат изгода от това разширено прилагане;
(15)
като има предвид, че междубраншовите организации, образувани по инициатива на индивидуални или вече групирани оператори, могат, при положение че включват значителна част от членовете на отделните браншове, свързани с плодовете и зеленчуците, да допринесат за възприемане на ориентирано към пазарните реалности поведение и улесняване осъществяването на търговски подход, който ще подобри отчетността на производствения процес, а следователно и организацията на производството, представянето и търговията на продуктите; като има предвид, че тъй като работата на тези организации може по принцип да подпомогне постигането на целите, предвидени в член 39 от Договора и по-конкретно постигането на целите, залегнали в настоящия регламент, би трябвало, след определяне на съответните форми на дейност, да има възможност да се предостави специално признаване на тези организации, които представят доказателства за достатъчна представителност и осъществяват практическата дейност по отношение на гореспоменатите цели; като има предвид, че разпоредбите за разширяването на обхвата на правилата, приети от организациите на производители и техните асоциации, и за поделянето на разходите, настъпили вследствие на подобно разширяване на обхвата, трябва, поради сходството на преследваните цели, да се отнасят и за междубраншовите организации;
(16)
като има предвид, че, с цел стабилизиране на цените, е желателно организациите на производители да могат да интервенират на пазара, особено като вземат решение да не реализират на пазара определени количества в определени периоди; като има предвид, че тези операции по оттегляне не трябва да се възприемат като алтернатива на самия пазар; като има предвид, че финансирането на оттеглянията от страна на Общността трябва следователно да се ограничи до определен процент от производството и обезщетенията на Общността трябва да са редуцирани, макар че трябва да се позволи използването на оперативните фондове за тази цел; като има предвид, че за постигане на опростяване, обезщетенията на Общността трябва да са с единен фиксиран размер за всеки продукт; като има предвид, че са необходими някои диференциации с цел постигане на сравнимо намаление за всички продукти;
(17)
като има предвид, че интервенцията може да постигне напълно своя ефект само ако оттеглените продукти не се въвеждат отново в нормалните пазарни канали; като има предвид, че е необходимо да се определят алтернативи при използването на оттеглените продукти, за да се избегне по възможност тяхното унищожаване;
(18)
като има предвид, че този нов начин за провеждане на оттеглянията ще позволи да се отменят незабавно разпоредбите в сила, свързани с надхвърлянето на праговете; като има предвид, че би било разумно обаче да се запази основният принцип на тези разпоредби за преходен период, като се предоставят на Общността правомощия за предприемане на действия на базата на този принцип при необходимост;
(19)
като има предвид, че по силата на Регламент (ЕO) № 3290/94 (10) Съветът е приел корекциите и преходните мерки, необходими за прилагането в селскостопанския сектор на споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори, и по-конкретно новия търговски режим с трети страни в сектора на плодовете и зеленчуците; като има предвид, че разпоредбите на приложение XIII към Регламент (ЕO) № 3290/94 са добавени в настоящия регламент; като има предвид, че когато обаче продуктите се внасят в Общността за промишлена преработка, те не се продават на консигнация; като има предвид, че проверката на входната цена може следователно да се извърши не според фиксирана стойност, а на друга основа; като има предвид, че съответните разпоредби трябва да се допълнят в този смисъл;
(20)
като има предвид, че правилата на общата организация на пазара трябва да се спазват от всички оператори, за които те се отнасят, като в противен случай ефектът им ще бъде деформиран с всички произтичащи от това последствия както по отношение на използването на обществени ресурси, така и по отношение на конкуренцията между операторите; като има предвид, че за сектора е необходимо да се създаде специално звено от инспектори на Общността; като има предвид, че поради бюджетни причини и за постигане на ефективност това звено трябва да се състои от служители на Комисията и евентуално друг персонал; като има предвид, че е необходимо също така създаде разпоредба за санкции на Общността, които да гарантират еднообразното прилагане на новите правила в цялата Общност;
(21)
като има предвид, че неотделим елемент на правилното управление на общата организация на пазара е неговото детайлно познаване; като има предвид, че за тази цел е необходимо да се предвидят съответните мерки;
(22)
като има предвид, че отпускането на определени помощи би могло да изложи на риск функционирането на общия пазар; като има предвид, че следователно действието на разпоредбите на Договора, предвиждащи проверката на отпусканите от държавите-членки помощи, както и забраната на несъвместимите с общия пазар помощи, трябва да бъде разширено и да обхване сектора, посочен в настоящия регламент;
(23)
като има предвид, че общата организация на пазара в този сектор трябва да вземе под внимание правилно и едновременно целите, залегнали в членове 39 и 110 от Договора;
(24)
като има предвид, че за да се улесни прилагането на настоящия регламент, е необходимо да се създаде процедура за тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията посредством управителен комитет;
(25)
като има предвид, че за да се преодолее особено неблагоприятната ситуация в сектора на лешниците, е необходимо да се отпуснат фиксирани помощи за лешниците, събрани през пазарните 1997-1998, 1998-1999 и 1999-2000 години,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент създава обща организация на пазара на плодове и зеленчуци.
2. Общата организация на пазара обхваща следните продукти:
Код по КН
Описание
0702 00
Домати, пресни или охладени
0703
Лук, шалот, чесън, праз и други лукови зеленчуци, пресни или охладени
0704
Зеле, карфиол, къдраво зеле, алабаш и подобни, годни за консумация зеленчуци от вида Brassica, пресни или охладени
0705
Марули (Lactuca sativa) и цикория (Cichorium spp.), прeсни или охладени
0706
Моркови, репи, салатно цвекло, козя брада, целина с едри глави, репички и други подобни кореноплодни, пресни или охладени
0707 00
Краставици и корнишони, пресни или охладени
0708
Бобови зеленчуци, със или без шушулките, пресни или охладени
ex 0709
Други зеленчуци, пресни или охладени, с изключение на зеленчуците с кодове 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 и 0709 90 60
ex 0802
Други черупкови плодове, пресни или сушени, с или без черупките, или обелени, с изключение на орехи от арека (или бетел) и от кола от код 0802 90 30
0803 00 11
Пресни хлебни банани
ex 0803 00 90
Сушени банани
0804 20 10
Смокини, пресни
0804 30 00
Ананаси
0804 40
Авокадо
0804 50 00
Гуайави, манго и мангустани
0805
Цитрусови плодове, пресни или сушени
0806 10 21
0806 10 29
0806 10 30
0806 10 40
0806 10 50
0806 10 61
0806 10 69
Прясно десертно грозде
0807
Пъпеши (в това число и дините) и папаи, пресни
0808
Ябълки, круши и дюли, пресни
0809
Кайсии, череши, праскови (включително нектарини), сливи и трънки, пресни
0810
Други плодове, пресни
0813 50 31
0813 50 39
Смеси, изключително от сушени черупкови тропически плодове с кодове по 0801 и 0802
1212 10 10
Рожкови
3. Пазарните години за включените в параграф 2 продукти се определят, ако е необходимо, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
ДЯЛ I
Класификация на продуктите
Член 2
1. Продуктите, които следва да бъдат доставяни пресни на потребителите, могат да се класифицират според набор от стандарти.
2. Стандартите за пресни плодове и зеленчуци, съдържащи се в приложение I, се приемат съгласно предвидената в член 46 процедура за прилагане на общата организация на пазарите. За тази цел се вземат под внимание стандартите на ООН/ИКЕ, препоръчани от Работната група по стандартизация на бързоразвалящи се продукти и развитие на качеството към Икономическата комисия за Европа.
Докато бъдат приети нови стандарти, продължават да се прилагат стандартите, разработени в съответствие с член 2 от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
3. Комисията, като действа в съответствие с предвидената в член 46 процедура, може да добави други продукти към списъка в приложение I.
Член 3
1. Държателят на продуктите, обхванати от приетите стандарти за качество, няма право да излага подобни продукти или да ги предлага за продажба, или да ги доставя, или търгува по какъвто и да било друг начин в рамките на Общността, освен в съответствие с тези стандарти. Държателят на продуктите носи отговорност за спазването на това съответствие.
Въпреки това държавите-членки могат да освободят следните видове продукти от изискването за спазване на стандартите за качество или на някои от техните разпоредби:
a)
продуктите, които са изложени или предлагани за продажба, продавани, доставяни или търгувани по какъвто и да било друг начин от производителя на пазарите на едро, и по-специално на пазарите на производители, разположени в производствения район;
б)
продуктите, които са транспортирани от тези пазари на едро до местата за заготовка и опаковане и до складовите съоръжения, разположени в същия производствен район.
В случаите, когато се прилага втората алинея, съответната държава-членка уведомява Комисията за това, както и за предприетите в тази връзка мерки.
2. Следните видове продукти се освобождават от изискването за спазване на стандартите за качество в даден производствен район:
a)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за заготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места;
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за заготовка и опаковане.
3. Следните видове продукти се освобождават от изискването за спазване на стандартите за качество:
а)
продуктите, които се транспортират до преработвателни предприятия освен ако за предназначените за промишлена преработка продукти не са установени минимални стандарти за качество в съответствие с предвидената в член 46 процедура;
б)
продукти, предлагани на потребителите за тяхно лично ползване в самото стопанство на производителя;
в)
по решение на Комисията, взето по молба на държава-членка, посредством предвидената в член 46 процедура - продуктите от определен регион, които са продадени в мрежата за търговия на дребно на този регион за целите на утвърдено традиционно местно потребление.
4. Необходимо е да се представят доказателства в подкрепа на това, че обхванатите в параграф 2 и параграф 3, буква а) продукти отговарят на определените условия, особено по отношение на тяхното предназначение.
Член 4
Ако, вследствие силен недостиг или изключително свръхпредлагане, доставянето на съобразени със стандартите за качество продукти е недостатъчно или очевидно надхвърля потребителското търсене, се приемат мерки за дерогиране на прилагането на тези стандарти за ограничен период в съответствие с международните задължения на Общността, както и с предвидената в член 46 процедура.
Член 5
1. Изискваната от стандартите за качество информация трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката, като се отпечатва неделимо направо на опаковката или на етикет, който е неразделна част от или е прикрепен неподвижно към опаковката.
2. За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидените в параграф 1 данни се прилагат в документ, придружаващ стоките или прикрепен на видно място вътре в транспортното средство.
Член 6
При опаковането на продуктите на етап търговия на дребно въпросните данни трябва да са изписани четливо и да са на видно място.
При предварително опакованите продукти по смисъла на Директива 79/112/ЕИО (11) се посочва нетното тегло в допълнение към данните, изисквани от общите стандарти за качество. Въпреки това при продуктите, които обикновено се продават на бройка, изискването за посочване на нетното тегло не се прилага, ако бройката на продуктите се вижда ясно и се брои лесно отвън или, в противен случай, ако тази бройка е посочена на етикета.
Продуктите могат да се продават и неопаковани, при условие че търговецът на дребно заедно със стоките е изложил табела, на която на видно място и четливо са посочени изискваните от съответните стандарти за качество данни относно:
-
сорта,
-
произхода на продукта,
-
класа.
Член 7
За да се установи дали обхванатите от стандартите за качество продукти съответстват на разпоредбите на членове 3-6, се извършват проверки съобразно дял VI посредством вземане на проби на всички етапи от търговията, както и по време на транспортирането, от органи, определени от всяка държава-членка.
За предпочитане е тези проверки да се извършват преди изпращането от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят.
Всяка държава-членка съобщава на останалите държави-членки и на Комисията наименованията на органите, които е назначила за извършването на тези проверки.
Член 8
1. Обхванатите от стандартите за качество продукти могат да се внасят от трети страни само ако съответстват на стандартите за качество или на стандарти, които са поне еквивалентни на тях.
2. Членове 3-7 се прилагат за продукти, които са внесени в Общността, след приключването на формалностите по вноса в съответствие с настоящите правила на Общността.
Член 9
1. Обхванатите от стандартите за качество продукти могат да се изнасят в трети страни само ако съответстват на тези стандарти.
Въпреки това могат да се предоставят дерогации в съответствие с определената в член 45 процедура с цел спазване изискванията на пазарите, за които са предназначени тези продукти.
2. Продуктите за износ в трети страни се подлагат на проверка за съответствие със стандартите за качество преди напускане на митническата територия на Общността.
Член 10
Необходимите за еднообразното прилагане на този дял мерки се приемат в съответствие с определената в член 46 процедура.
При предназначените за внос в Общността продукти тези мерки могат да се изразяват в одобряване от страна на официалните контролни органи на третата страна-износител.
ДЯЛ II
Организации на производителите
Член 11
1. За целите на настоящия регламент „организация на производителите“ е всяко юридическо лице:
a)
което е учредено по собствена инициатива на производителите на следните видове продукти, включени в член 1, параграф 2:
i)
плодове и зеленчуци,
ii)
плодове,
iii)
зеленчуци,
iv)
продукти, предназначени за преработка,
v)
цитрусови плодове,
vi)
черупкови плодове,
vii)
гъби;
б)
което има, по-специално, цел да:
1.
гарантира, че производството се планира и адаптира спрямо търсенето, особено по отношение на качество и количество;
2.
стимулира концентрирането на доставките и пускането на пазара на продукцията на своите членове;
3.
намаляване на производствените разходи и стабилизиране на производствените цени;
4.
насърчаването на практиките на култивиране, производствените технологии и разумното природосъобразно управление на отпадъците, по-специално насочени към запазване качеството на водата, почвите и ландшафта, както и защита и/или увеличаване на биологичното разнообразие;
в)
чийто устав изисква от членовете, по-специално, да:
1.
прилагат приетите от организацията правила, свързани с отчитането на произведената продукция, със самото про изводство, с търговията и опазването на околната среда;
2.
принадлежат към само една от организациите на производителите, посочени в буква а), по отношение на производството от дадено стопанство на един от видовете продукти, изброени в буква а);
3.
търгуват цялата си продукция от съответните видове продукти посредством организацията на производителите.
Въпреки това, ако организацията на производителите разреши това и в съответствие с установените от нея условия, членовете-производители могат:
-
да продават не повече от 25 % от своята продукция, ако членуват в организация на производители на плодове и зеленчуци, посочена в буква а), i), и не повече от 20 % от своята продукция, ако членуват в други организации на производители, в своите стопанства пряко на потребителите за техни лични нужди и заедно с това
-
да търгуват сами или чрез друга организация на производителите, определени от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо търгуваните от собствената им организация количества;
-
да търгуват чрез друга организация на производители, определени от тяхната собствена организация, продукти, които поради своя характер обичайно не са включени в търговската дейност на съответната организация;
-
в съответствие с определената в член 46 процедура да получат правото да сключват, чрез дерогация, преки договори за определени продукти с преработвателни предприятия дегресивно и за преходен период до 31 декември 1999 г.;
4.
да предоставят информацията, искана от организациите на производители за статистически цели, по-специално информацията относно засетите площи, произведените количества, добивите и преките продажби;
5.
да заплащат предвидените в правилника на организацията парични вноски за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 15;
г)
чийто устав предвижда:
1.
процедури за определяне, приемане и изменение на предвидените в буква в), точка 1 правила;
2.
от членовете да се заплащат финансови вноски, посредством които да се финансира организацията на производители;
3.
правила, които позволяват на производителите да контролират по демократичен начин своята организация и вземаните от нея решения;
4.
санкции за нарушаването на задълженията, залегнали в устава, по-специално неплащането на финансови вноски, или за нарушаването на правилата, приети от организацията на производители;
5.
правила за приемането на нови членове, и по-специално минимален срок за членство; и
6.
счетоводните и бюджетни правила, необходими за работата на организацията;
д)
която е призната от съответната държава-членка съгласно параграф 2.
2. Държавите-членки признават като организации на производители за целите на настоящия регламент всички кандидатстващи за такова признаване групи производители, при условие че:
а)
отговарят на предвидените в параграф 1 изисквания, като предоставят съответните доказателства, включително и по отношение наличието на минималния брой членове и реализирането на минималния обем търгувана продукция, което се установява посредством предвидената в член 45 процедура;
б)
има достатъчно доказателства, че те могат да осъществяват правилно своята дейност както по отношение на сроковете, така и на ефективността;
в)
дават възможност на своите членове да ползват техническа помощ за използването на екологични практики на култивиране;
г)
ефективно предоставят на своите членове техническите средства за съхраняване, опаковане и търгуване на тяхната продукция, като заедно с това осигуряват необходимото търговско и бюджетно обслужване на тяхната дейност.
3. Държавите-членки могат също така да признаят като организации на производители за целите на настоящия регламент организациите на производители, различни от посочените в параграф 1, буква а), съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент и признати съгласно Регламент № 1035/72 преди началната дата на прилагане на настоящия регламент.
Когато съгласно предходната алинея държавите-членки признават организации на производители, се прилагат изискванията, съдържащи се в параграф 1, с изключение на тези в параграф 1, буква а) и, ако е необходимо, на тези в параграф 1, буква в), 2), както и изискванията, съдържащи се в параграф 2.
Член 12
1. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да признаят съответната организация на производители в срок от три месеца от подаването на заявление, придружено от всички необходими документи;
б)
провеждат проверки на редовни интервали, констатиращи дали организациите на производителите спазват условията за признаване, като при нарушения на тези условия налагат санкции на тези организации и оттеглят признаването, ако това е необходимо;
в)
в срок от два месеца уведомяват Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказване или оттегляне на признаването.
2. Условията и честотата, при които държавите-членки докладват на Комисията относно упражняваната от организациите на производители дейност, се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Комисията проверява дали се спазват член 11 и параграф 1, буква б) от настоящия член, като извършва проверки в съответствие с дял VI, като в резултат от констатираното по време на проверките може да изиска от държавите-членки да оттеглят признаването.
Член 13
1. Организациите на производителите, признати по Регламент (ЕИО) № 1035/72 преди влизането в сила на настоящия регламент, които не отговарят на условията за признаване съгласно член 11 от настоящия регламент без преходен период, могат да продължат да функционират в съответствие с разпоредбите на дял IV в срок от две години след неговото влизане в сила, при условие че продължат да спазват изискванията на въпросните членове от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
2. Споменатият в параграф 1 срок от две години може да бъде удължен до пет години, ако съответната организация на производители:
а)
в срок до определена дата преди края на посочения в параграф 1 двегодишен период представи план за действие, с оглед придобиването на признаване в съответствие с член 11, параграф 2, на съответната държава-членка, която трябва или да го приеме, или да го отхвърли;
б)
при представянето на своя план за действие може да удостовери, че е учредила посочения в член 15 оперативен фонд;
в)
задължава се, под заплаха от определени от съответната държава-членка санкции, да завърши изпълнението на своя план за действие преди края на петгодишния период.
3. Организациите на производители, които вече не отговарят на предвидените в параграф 2 условия, независимо по каква причина и в какъв момент, губят статута си на такива в съответствие с предвидените в член 12, параграф 1, буква б) условия.
Въпреки това първата алинея се прилага, без това да засяга никое от индивидуалните права, които съответната организация на производителите може да е придобила в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1035/72.
Член 14
1. Новите организации на производители или тези, които не са били признати в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1035/72 преди влизането в сила на настоящия регламент, могат да получат преходен период от максимум пет години, през който да изпълнят предвидените в член 11 условия за признаване.
За да изпълнят условията за признаване, организациите представят на съответната държава-членка поетапен план за признаване, чието приемане поставя началото на посочения в първата алинея петгодишен период и съставлява предварително признаване.
2. По време на четирите години след датата на предварително признаване държавите-членки могат да отпуснат на предвидените в параграф 1 организации на производители:
а)
помощ за насърчаване на тяхното учредяване и улесняване на административната им дейност;
б)
помощ, предоставена пряко или посредством кредитни институции, под формата на специални заеми, предназначени да покрият част от инвестициите, свързани с получаването на признаване и започване изпълнението на плана за признаване, посочен в параграф 1, втора алинея.
3. Предвидената в параграф 2 помощ се възстановява от Общността в съответствие с член 51, параграфи 2 и 3.
4. Преди да предоставят предварително признаване, държавите-членки информират Комисията за своите намерения и свързаните с тях финансови последствия.
5. Ако дадена организация на производители представи план за признаване на националните органи в държава-членка, това предполага, че тя приема задължението да допуска проверките от страна както на националните органи, така и на органите на Общността в съответствие с дял VI, по-специално по отношение на правилното управление на обществени средства.
6. Държавите-членки налагат съответните санкции на организациите на производители, които не изпълняват своите задължения.
7. Подробните правила за прилагане, приети съгласно член 48, за изпълнението на настоящия член, включват разпоредби, гарантиращи, че изплащаните на португалските организации на производителите помощи не са по-малки по размер, изразен като процент от стойността на търгуваната продукция от съответната организация на производителите, от размера на отпусканите по силата на Регламент (ЕИО) № 746/93 (12) помощи.
Член 15
1. Финансовата помощ на Общността се отпуска при предвидените в настоящия регламент условия за организации на производителите, учредяващи оперативен фонд.
Този фонд се поддържа от финансови вноски, събирани от членуващите производители на базата на количествата или стойността на действително изтъргуваните плодове и зеленчуци, както и от посочената в първата алинея финансова помощ.
2. Посочените в параграф 1 оперативни фондове се използват за следните цели:
а)
финансиране на оттегляния от пазара при предвидените в параграф 3 условия;
б)
финансиране на оперативна програма, която се представя на компетентните национални органи и се одобрява от тях в съответствие с член 16, параграф 1.
Тези фондове могат да се използват и за цялостно или частично финансиране на план за действие, представен от организация на производителите, както е посочено в член 13.
3. Използването на оперативния фонд за финансиране на оттеглянията от пазара се счита за допустимо само ако националните компетентни органи са одобрили оперативна програма за това. Финансирането се извършва под една или повече от следните форми:
а)
изплащането на обезщетение за оттеглянето от пазара на невключени в приложение II продукти, които отговарят на действащите стандарти, ако такива са предвидени съгласно член 2;
б)
добавка към обезщетението на Общността за оттегляне от пазара.
Държавите-членки могат да определят максимален размер на обезщетенията или добавките към тях, но така определеният размер на добавките, добавен към размера на обезщетенията на Общността за оттегляне от пазара, не може да надхвърля максималния размер на цените за оттегляне за пазарната 1995-1996 година в съответствие с член 16, параграф 3, буква a), член 16, буква а), член 16, буква б) и член 18, параграф 1, буква a), първо тире от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
Частта от оперативния фонд, която се използва за финансиране на оттеглянията от пазара, не може да надхвърля 60 % през първата година, 55 % - през втората, 50 % - през третата, 45 % - през четвъртата, 40 % - през петата и 30 % - от шестата година нататък, започващи от датата на одобрението от компетентните национални органи на първата оперативна програма, представена от съответната организация на производителите и одобрена от органите.
Предвидените в член 22, параграфи 3, 4 и 5 граници се прилагат към оттеглянията, посочени в първа алинея, буква а) от настоящия параграф.
4. Оперативните програми, посочени в параграф 2, буква б):
а)
си поставят няколко от посочените в член 11, параграф 1, буква б) цели, както и други, и по-конкретно следните: подобряване качеството на продуктите, увеличаване търговската стойност на продуктите, стимулиране за продуктите, насочени към потребителите, създаване на технологични линии за биологични продукти, насърчаване на интегрираното производство или на други производствени методи, насочени към опазване на околната среда и намаляване на оттеглянията от пазара;
б)
включват дейности, насочени към развитието на използването на природосъобразни техники от членовете, както по отношение на практиките на култивиране, така и по отношение на управлението на отпадъците.
„Природосъобразни техники“ означава по-конкретно технологиите, насочени към постигането на целите, предвидени в член 1, букви a), б) и в) от Регламент (ЕИО) № 2078/92 (13);
в)
създават финансова разпоредба относно техническите и човешки ресурси, необходими за осигуряване спазването на фитосанитарните стандарти и правила, както и на максимално допустимите равнища на остатъчни вещества.
5. Предвидената в параграф 1 финансова помощ се равнява на сумата на посочените в същия параграф и действително заплатени финансови вноски, но ограничена до 50 % от действителните разходи, извършени в съответствие с параграф 2.
Този процент е 60 %, ако оперативната програма или част от оперативната програма е представена:
а)
или от няколко организации на производителите, действащи в различни държави-членки по транснационални схеми, с изключение на предвидените в параграф 2, буква a) дейности;
б)
или от една или повече организации на производителите, участващи в схеми, работещи на междубраншова база.
Въпреки това максимумът на финансовата помощ е ограничен до 4 % от стойността на търгуваната продукция на всяка организация на производители, при условие че общият размер на финансовата помощ представлява по-малко от 2 % от общия оборот на всички организации на производителите. За да се гарантира спазването на тази граница се извършва авансово плащане от 2 %, като остатъкът от помощите се предоставя, след като е известен общият брой на заявленията за отпускане на помощи. След 1999 г. стойността от 4 % нараства на 4,5 %, като заедно с това процентът на общия оборот нараства от 2 на 2,5 %.
6. В тези региони на Общността, в които степента на организираност на производителите е особено ниска, държавите-членки могат да получат правото, след представяне на надлежно аргументирано искане, да предоставят на организациите на производителите национална финансова подкрепа, равна на не повече от половината от общия размер на финансовите вноски на членовете. Тази помощ се предоставя в допълнение към оперативния фонд.
За държавите-членки, в които по-малко от 15 % от общото производство на плодове и зеленчуци се търгува от организации на производители и тази продукция съставлява поне 15 % от общото селскостопанско производство, предвидената в първата алинея помощ може да се възстанови от Общността по молба на съответната държава-членка посредством общностната рамка за подкрепа.
Член 16
1. Предвидените в член 15, параграф 2, буква б) оперативни програми се представят на компетентните национални органи, които ги одобряват или отхвърлят, или изискват тяхното изменение в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Държавите-членки създават национална рамка за определяне на общите условия, свързани с предвидените в член 15, параграф 4, буква б) мерки. Те представят предлаганата рамка за одобрение на Комисията, която може да изиска определени изменения в тримесечен срок, ако установи, че предложението не способства за постигането на целите, съдържащи се в член 130с от Договора, както и в Програмата на Общността за политика и дейности във връзка с околната среда и устойчивото развитие.
2. Най-късно до края на всяка година организациите на производителите представят на Комисията разчетения размер на оперативния фонд за следващата година, като представят и съответните аргументи на базата на разчетите от оперативната програма, разходите за настоящата година и евентуално за предишни години, както и, ако това е необходимо, на базата на прогнозните количества произведена продукция за следващата година. Съответната държава-членка, преди 1 януари на следващата година, уведомява организацията на производители относно разчетения размер на финансовата подкрепа, съобразен с предвидените в член 15, параграф 5 граници.
Свързаните с финансовата подкрепа плащания се извършват на база направените разходи във връзка със схемите, обхванати от оперативната програма. Могат да се извършват и авансови плащания за същите схеми, като за това се изисква представяне на гаранция или обезпечение.
В началото на всяка година и най-късно до 31 януари организацията на производителите уведомява държавата-членка относно окончателния размер на разходите за предишната година, като прилага необходимите придружаващи документи, за да може да получи остатъка от финансовата помощ на Общността.
3. Една призната от съответната държава-членка асоциация на организации на производителите може да замества своите членове за целите на управлението на техния оперативен фонд по смисъла на член 15, параграф 1, както и за разработването, прилагането и представянето на оперативните програми, както е предвидено в член 15, параграф 2, буква б). В подобни случаи асоциацията получава финансовата помощ и прави уведомлението, предвидено в параграф 2 от настоящия член.
4. Оперативните програми и тяхното финансиране от производители и организациите на производителите, от една страна, и от фондовете на Общността, от друга, имат минимална продължителност от три години и максимална продължителност от пет години.
5. Представянето на оперативна програма на държавата-членка от организация на производителите или, ако се използва посочената в параграф 3 възможност, от съответната асоциация на организации на производителите, предпоставя ангажимента на тази организация или асоциация да бъде обект на проверки от страна на националните органи или на Общността в съответствие с дял VI, особено по отношение на правилното управление на обществените ресурси.
Член 17
Ако общите инструменти на общата организация на пазара се окажат недостатъчни или неподходящи по отношение на включените в член 1, параграф 2 продукти, които имат голямо местно или регионално значение в икономическо или екологично отношение и които срещат продължителни трудности на пазара на Общността, дължащи се по-специално на силна международна конкуренция, могат да се предприемат специфични мерки за подобряване конкурентността на тези продукти в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 18
1. Когато организация на производителите или асоциация на организации на производителите, приели същите правила, която функционира в специфична икономическа област, се счита, по отношение на определен продукт, за представителна за производството и производителите в тази област, съответната държава-членка може, по молба на организацията или асоциацията, да направи следните правила задължителни за установените в областта производители, които не принадлежат към една от посочените по-горе организации:
а)
правилата, посочени в точка 1 от член 11, параграф 1, буква в),
б)
приетите от организацията или асоциацията правила, свързани с оттеглянията от пазара,
при условие че правилата:
-
са били в сила в продължение на поне една пазарна година,
-
са включени в изчерпателния списък в приложение III,
-
са задължителни за не повече от три пазарни години.
2. За целите на настоящия член „икономическа област“ означава географска зона, съставена от прилежащи или съседни производствени региони, в които условията за производство и търговия са хомогенни.
3. Една организация или асоциация на организации се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако нейните членове съставляват поне две трети от общия брой на производителите в икономическа област, където тя оперира, и обхваща поне две трети от производството на тази област.
4. Правилата, които се обявяват за задължителни за всички производители в определена икономическа област:
а)
не трябва да причиняват никаква вреда на останалите производители в държавата-членка или в Общността;
б)
не се прилагат, освен ако не ги обхващат изрично, за продукти, предназначени за преработка по силата на договор, подписан преди началото на пазарната година, с изключение на посочените в параграф 1, буква а) правила за отчитане на производството;
в)
не трябва да влизат в противоречие с действащите национални правила, както и с тези на Общността.
5. Държавите-членки уведомяват незабавно Комисията относно правилата, които са обявили за задължителни за всички производители в специфична икономическа област. Тези правила се публикуват в серия С на Официален вестник.
Комисията решава, че съответната държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, прието от същата държава-членка:
а)
ако установи, че въпросното разширяване на обхвата на правилата върху други производители изключва конкуренцията в значителна част от вътрешния пазар или застрашава свободната търговия, или целите на член 39 от Договора;
б)
ако установи, че член 85, параграф 1 от Договора се прилага за споразумението, решението или съгласуваната практика, обхватът на които е решено да се разшири до други производители. Решението на Комисията по отношение на това споразумение, решение или съгласувана практика се прилага от датата на тази констатация;
в)
ако, в резултат от провеждането на последващи проверки в съответствие с дял VI, се установи, че настоящият член не е спазен.
6. Когато се прилага параграф 1, съответната държава-членка може да реши, след внимателно разглеждане на представените доказателства, че нечленуващите производители са задължат към организацията или на асоциацията за частта от плащаните от членуващите производители финансови вноски, доколкото тези средства се използват за покриване на:
а)
административните разходи, произтичащи от прилагането на посочените в параграф 1 правила;
б)
разходите, свързани с научна дейност, пазарни проучвания и търговски промоции, предприети от организацията или асоциацията, от които всички производители във съответната област имат изгода.
7. Държавите-членки представят на Комисията предвидения в параграф 2 списък с икономически области. В срок от един месец след неговото представяне Комисията одобрява списъка или, след консултиране със съответната държава-членка, взема решение относно измененията в него, които последната трябва да извърши. Одобреният списък се публикува в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
ДЯЛ III
Междубраншови организации и споразумения
Член 19
1. По смисъла на настоящия регламент „признати междубраншови организации“, наричани по-нататък „междубраншови организации“, са правни субекти, които:
а)
са образувани от представители на икономически дейности, свързани с производството на и/или търговията със, и/или преработката на посочените в член 1, параграф 2 продукти;
б)
са създадени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, които ги съставляват;
в)
осъществяват няколко от следните дейности в един или повече региони на Общността, като отчитат интересите на потребителите:
-
усъвършенстват познаването и прозрачността на производството и пазара,
-
подпомагат координирането на пускането на пазара на плодовете и зеленчуците, особено по отношение на научната дейност и пазарните проучвания,
-
разработват стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността,
-
използват по-пълно потенциала на произведените плодове и зеленчуци,
-
предоставят необходимата информация и извършват научните изследвания, позволяващи на производството да се адаптира към продукти, които съответстват на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, особено по отношение на качеството на продукта и опазването на околната среда,
-
търсят начини за ограничаване употребата на фитосанитарни продукти и други материали, като по този начин гарантират качеството на продукта и съхраняването на почвите и водите,
-
развиват методи и средства за усъвършенстване качеството на продукта,
-
използват потенциала на биологичното земеделие и го защитават, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания,
-
насърчават интегрираното производство или други природосъобразни производствени методи,
-
определят правила, свързани със залегналите в приложение III правила за производството и търговията, които са по-строги от тези на Общността или от националните правила;
г)
са признати от съответната държава-членка при условията, установени в параграф 2.
2. Ако структурите на съответната държава-членка разрешат това, държавите-членки могат да признаят за междубраншови организации по смисъла на настоящия регламент всички създадени на техните територии организации, които са представили подходящо заявление, при условие че:
а)
организациите провеждат своята дейност в един или повече региони на тази територия;
б)
представляват значителен дял от производството на и/или търговията със, и/или преработката на плодове и зеленчуци и продукти, получени посредством преработката на плодове и зеленчуци във въпросния регион или региони, като, ако функционират в повече от един регион, могат да демонстрират минимално равнище на представителност във всеки един от регионите за всеки един от браншовете, които те съставляват;
в)
реализират няколко от предвидените в параграф 1, буква в) мерки;
г)
самите те не участват в производството или преработката, или търговията на плодове и зеленчуци или на продукти, получени посредством преработката на плодове и зеленчуци;
д)
не извършват никоя от посочените в член 20, параграфи 3 дейности.
3. Преди да признаят междубраншовите организации, държавите-членки уведомяват Комисията относно кандидатстващите за признаване организации, като предоставят цялата необходима информация относно тяхната представителност и различните им дейности, заедно с цялата останала информация, необходима за извършване на оценка.
Комисията може да оспори признаването в срок от два месеца след това уведомяване.
4. Държавите-членки:
а)
решават дали да признаят съответната междубраншова организация в срок от три месеца след подаването на заявление, придружено от всички съответни придружаващи документи;
б)
на редовни интервали провеждат проверки, посредством които установяват дали междубраншовите организации отговарят на условията за признаване, налагат им съответните санкции при констатирани нарушения на тези условия и, ако това е необходимо, оттеглят признаването;
в)
оттеглят признаването, ако:
i)
вече не се изпълняват предвидените в настоящия регламент условия за признаване;
ii)
междубраншовата организация наруши някоя от забраните, наложени в член 20, параграф 3, без това да засяга всякаква друга санкция, наложена по силата на националното право;
iii)
междубраншовата организация не изпълни предвиденото в член 20, параграф 2 задължение за уведомяване;
г)
в срок от два месеца уведомяват Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказ или оттегляне на признаване.
5. Условията и честотата, при които държавите-членки отчитат пред Комисията дейностите на междубраншовите организации, се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Комисията следи дали се спазват параграф 2 и параграф 4, буква б), като извършва проверки в съответствие с дял VI и може в резултат от проверките да изиска от съответната държава-членка да оттегли признаването.
6. Признаването представлява разрешение за осъществяване на предвидените в буква в) от параграф 1 мерки, съобразени с разпоредбите на настоящия регламент.
7. Комисията публикува в серия С на Официален вестник на Европейските общности списък на признатите междубраншови организации, като посочва икономическата сфера или област на тяхната дейност и извършваните по смисъла на член 21 дейности. Публикуват се и оттеглянията на признаването.
Член 20
1. Чрез дерогация от член 1 от Регламент № 26 (14) член 85, параграф 1 от Договора не се прилага към споразуменията, решенията и съгласуваните практики на признатите междубраншови организации, предназначени за прилагане на посочените в член 19, параграф 1, буква в) мерки.
2. Параграф 1 се прилага само при условие че:
-
споразуменията, решенията и съгласуваните практики са известени на Комисията и че
-
в срок от два месеца след получаването на цялата информация Комисията не е установила, че въпросните споразумения, решения и съгласувани практики са несъвместими с правилата на Общността.
Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да се прилагат преди изтичането на срока, посочен във второ тире от първата алинея.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики, които:
-
могат да доведат до разделянето на пазарите под каквато и да било форма в рамките на Общността,
-
могат да нарушат стабилното функциониране на организацията на пазара,
-
могат да създадат нарушения на конкуренцията, които нямат съществено значение за постигане на целите на Общата селскостопанска политика, отразени в мярката за междубраншовите организации,
-
изискват фиксирането на цени, без да се засягат предприеманите от междубраншовите организации мерки при прилагането на някои специални разпоредби на правила на Общността,
-
могат да създадат дискриминация или да елиминират конкуренцията по отношение на значителна част от въпросните продукти, при всички случаи се обявяват за противоречащи на правилата на Общността.
4. Ако, след изтичането на двумесечния срок, посочен в параграф 2, първата алинея, второ тире, Комисията установи, че условията за прилагането на настоящия регламент не са изпълнени, тя взема решение, по силата на което член 85, параграф 1 от Договора се прилага към въпросното споразумение, решение или съгласуваната практика.
Това решение на Комисията не поражда действие преди датата на неговото съобщаване на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация не е дала невярна информация или не е злоупотребила с предвиденото в параграф 1 освобождаване.
5. При многогодишните споразумения предварителното известяване за първата година е валидно и за останалите години от споразумението, но в този случай Комисията може, по своя собствена инициатива или по искане на друга държава-членка, да констатира несъвместимост по всяко време.
Член 21
1. Ако определена междубраншова организация, функционираща в специфичен регион или региони на държава-членка, се счита за представителна по отношение на производството на и/или търговията със, и/или преработката на определен продукт, тази държава-членка може, по молба на организацията, да обяви някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на въпросната организация, за задължителни за ограничен период за други оператори, функциониращи във въпросния регион или региони, независимо дали тези субекти са физически лица или групи, нечленуващи в организацията.
2. Една междубраншова организация се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако тя съответства на поне две трети от производството на и/или търговията със, и/или преработката на съответния продукт или продукти в съответния регион или региони на въпросната държава-членка. Ако заявлението за разширяване на приложното поле на правилата до други оператори обхваща повече от един регион, съответната междубраншова организация трябва да докаже минимална степен на представителност за всеки един от групираните от нея браншове във всеки един от съответните региони.
3. Правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори:
а)
трябва да са свързани с една от следните цели:
-
предоставяне на сведения за производството и пазарите,
-
приемане на по-строги правила за производство от залегналите в нормативната уредба на Общността или националната нормативна уредба,
-
изготвяне на стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността,
-
приемане на правила за търговията,
-
приемане на правила за опазване на околната среда,
-
предприемане на мерки за насърчаване и експлоатиране потенциала на продуктите,
-
предприемане на мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания,
Правилата, посочени във второ, четвърто и пето тире, не трябва да се различават от включените в приложение III;
б)
трябва да са били в сила в продължение на поне една пазарна година;
в)
могат да бъдат обявени за задължителни за не повече от три пазарни години;
г)
не трябва да причиняват никаква вреда на останалите оператори в държавата-членка или в Общността;
Член 22
1. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията относно правилата, които са обявили за задължителни за всички оператори в един или повече региони. Тези правила се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
Преди извършването на тази публикация Комисията информира предвидения в член 45 Комитет относно всяко едно уведомяване за разширяване на обхвата на междубраншовите споразумения.
Комисията решава, че съответната държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, което същата държава-членка е приела, в случаите, посочени в член 18, параграф 5, втора алинея.
2. В случаите, в които обхватът на правилата за един или повече продукти е разширен и когато една или повече от посочените в член 21, параграф 3, буква a) дейности се провеждат от призната междубраншова организация и са в общ икономически интерес на тези лица, чиято дейност е свързана е един или повече от въпросните продукти, държавата-членка, която е признала организацията, може да вземе решение физическите лица или групите, които не членуват в организацията, но имат изгода от въпросните дейности, да плащат на организацията наложените на членовете финансови вноски в пълен или частичен размер дотолкова, доколкото тези вноски са предназначени за покриване на разходите, извършени пряко в резултат от упражняването на въпросните дейности.
ДЯЛ IV
Режим на интервенции
Член 23
1. Организациите на производителите и техните асоциации могат да решат да не пуснат в продажба дадени от техни членове продукти, изброени в член 1, параграф 2, в количества и периоди, каквито организациите счетат за целесъобразни.
2. Предназначението на продуктите, оттеглени от пазара съгласно параграф 1, се определя от организацията на производителите или асоциацията по такъв начин, че да не нарушава нормалното пласиране на въпросните продукти и да опазва околната среда, особено по отношение качеството на водите и ландшафта.
3. Когато се прилага параграф 1 към всеки един от включените в приложение II продукти, отговарящ на съответните стандарти, организациите на производителите и техните асоциации изплащат на членуващите в тях производители обезщетението за оттегляне на Общността, определено в член 26, за максимум 10 % от изтъргуваното количество.
Десетпроцентовата горна граница в първата алинея се прилага към изтъргуваното количество от всеки продукт единствено от членовете на въпросната организация на производителите или на друга организация, когато се прилага член 11, параграф 1, буква в), с изключение на оттеглянията по член 24.
4. Десетпроцентовата горна граница в параграф 3 се прилага от шестата пазарна година след датата на влизане в сила на настоящия регламент. Провежданите в преходния период от пет пазарни години оттегляния не могат да надвишават следните проценти от изтъргуваната продукция, определени в съответствие с предвидената в член 46 процедура: 50 % през първата пазарна година, 45 % - през втората, 40 % - през третата, 30 % - през четвъртата и 20 % - през петата.
За цитрусовите плодове обаче тези проценти са: 35 % през първата пазарна година, 30 % - през втората, 25 % - през третата, 20 % - през четвъртата и 15 % - през петата.
Втората алинея от параграф 3 се прилага към настоящия параграф.
5. Посочената в параграфи 3 и 4 стойност от 10 % представлява годишна средна стойност за тригодишен период с 3 % годишен марж на превишаване.
6. За ябълките и крушите десетпроцентовата горна граница съгласно параграфи 3, 4 и 5 от настоящия член и член 24 се заменя с 8,5 %.
За пъпешите и дините десетпроцентовата горна граница се прилага от пазарната 1997-1998 година.
Член 24
По отношение на включените в приложение II продукти, организациите на производителите разрешават предоставянето на предвидените в член 23 ползи, по тяхно искане, на производители, които не членуват в никоя от предвидените в настоящия регламент колективни структури. Обезщетението на Общността за оттегляне, обаче, в тези случаи се намалява с 10 %. Освен това изплащаните суми отразяват, след внимателно разглеждане на представените доказателства, направените от членовете общи разходи по оттеглянето. Обезщетението се отпуска за обем не по-голям от 10 % от изтъргуваната продукция на съответния производител.
Член 25
Организациите на производителите и техните асоциации предоставят цялата информация, свързана с прилагането на членове 23 и 24, и особено по отношение на предприетите от тях мерки, насочени към гарантиране екологичната съобразеност на свързаната с оттеглянето практика на техните компетентни национални органи, които изпращат тази информация на Комисията.
Информацията, която следва да се предостави, се определя, при необходимост, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Държавите-членки изграждат национална рамка за разработване на общите условия, свързани с методите за оттегляне, които опазват околната среда. Те представят тази система на Комисията, която може да изиска определени изменения в тримесечен срок, ако установи, че предложението не способства за постигането на целите, съдържащи се в член 130с от Договора, както и в Програмата на Общността за политика и дейности във връзка с околната среда и устойчивото развитие.
Член 26
1. Обезщетението за оттегляне на Общността за всеки продукт е включено в приложение V.
2. Обезщетението за оттегляне на Общността е единна сума, чийто размер е еднакъв в цялата Общност.
Член 27
1. Ако пазарът на продукт, включен в приложение II, претърпява или е изложен на риска да претърпи широко разпространени структурни дисбаланси, които водят или могат да доведат до прекалено голям обем на предвидените в член 23 оттегляния, преди началото на пазарната година за този продукт се определя интервенционен праг в съответствие с предвидената в член 46 процедура, като последствията от всяко превишаване на този праг, което за въпросния продукт се оценява на базата на извършените през пазарната година или еквивалентен период оттегляния или според средния годишен обем на интервенциите за период от няколко пазарни години, се понасят финансово от производителите.
Превишаването на интервенционния праг води до намаляване на обезщетението за оттегляне на Общността през следващата пазарна година. Това намаляване не се пренася в следващи пазарни години.
2. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се определя следното:
а)
последствията от превишаването на интервенционния праг при всеки продукт;
б)
когато е необходимо, намаленото обезщетение за оттегляне на Общността и мерките, свързани с прилагането на настоящия член.
3. Настоящият член се прилага само през първите пет пазарни години след влизането в сила на настоящия регламент.
Член 28
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за всеки пазарен ден през всяка от съответните пазарни години относно цените, регистрирани на техните представителни пазари на производители за определени продукти, притежаващи определени търговски характеристики, като например сорт или вид, клас, размер и опаковка.
2. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се съставя списък на тези пазари и продукти и се определя честотата на подаване на информация.
Пазарите в държавите-членки, на които се търгува значителна част от националното производство на даден продукт в продължение на цялата пазарна година или през един от периодите, на които годината е разделена, се считат за представителен пазар по смисъла на параграф 1.
Член 29
1. Държавите-членки плащат предвиденото в член 26 обезщетение за оттегляне на Общността на организациите на производителите или на техните асоциации, които са провели оттегляния в съответствие с членове 23 и 24 и са длъжни да изплатят обезщетението на своите членове или на нечленуващи производители.
Плащанията се извършват в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
2. Обезщетението за оттегляне на Общността се изплаща, без това да засяга никоя от финансовите последици в резултат от превишаването на интервенционния праг.
Освен това обезщетението се намалява с нетните приходи на организациите на производителите и техните асоциации от оттеглените от пазара продукти.
3. Когато организациите на производителите и техните асоциации не са в състояние да насочат продуктите към едно от посочените в член 30, параграф 1 местоназначения, обезщетение за оттегляне на Общността се отпуска само ако продуктите имат местоназначение, съобразено с инструкциите на съответната държава-членка съгласно другите разпоредби на член 30.
Член 30
1. Продуктите, оттеглени от пазара в съответствие с член 23, параграф 1, които останат непродадени, се третират по следния начин:
а)
всички продукти:
-
безплатно разпространение за благотворителни организации и фондации, които са одобрени за целта от държавите-членки, за да бъдат използвани за тяхната дейност, насочена към подпомагането на лица, чието право на обществена помощ е признато по националното право, особено по причина на това, че тези лица не разполагат с необходимите средства за препитание,
-
безплатно разпространение за наказателни институции и детски лагери, както и за болници и старчески домове, определени от държавите-членки, които предприемат всички необходими мерки, за да докажат, че така разпределените количества са допълнителни спрямо нормално закупуваните от тези заведения,
-
безплатно разпространение извън Общността посредством одобрени за целта от държавите-членки благотворителни организации, за нуждаещото се население на трети страни,
и, на второ място,
-
използване за нехранителни цели,
-
използване за храна за животни, в прясно състояние или след преработка от фуражната промишленост;
б)
плодове: безплатно разпространение за ученици извън храната в училищните столове, както и за ученици в училища, които не разполагат със столове,
в)
ябълки, круши, праскови и нектарини: преработка в алкохол над 80 % чрез пряка дестилация на продукта,
г)
всички продукти: насочване на определени класове продукти към преработвателната промишленост, при условие че това не води до нарушаване на конкуренцията в съответните индустрии в рамките на Общността или за вносни продукти. Решение относно прилагането на тази разпоредба се взема в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
2. Когато не е възможно никое от посочените в параграф 1 местоназначения, оттеглените продукти могат да се насочат към преработка в компост или процес на биологично разлагане, разрешен от съответната държава-членка.
3. Безплатното разпространение, предвидено в параграф 1, буква а), първо, второ и трето тире, параграф 1, буква б), се организира от съответните организации на производителите под надзора на държавите-членки.
Въпреки това по отношение безплатното разпространение на плодове за учениците Комисията може да поеме инициативата и отговорността за реализирането на местни пилотни проекти в рамката на мерките за научни изследвания и стимулиране.
4. Държавите-членки подпомагат установяването на контакти между организациите на производителите и благотворителните организации, както и други институции, които могат да имат интерес от използването на оттеглените от пазара продукти на тяхна територия в рамките на някоя от формите на безплатно разпространение, предвидени в букви а) и б) от параграф 1.
5. Насочването на продукти към фуражната промишленост се извършва според най-подходящата процедура от агенция, определена от съответната държава-членка.
Посочената в буква в) от параграф 1 дестилация се извършва от дестилатори или за тяхна сметка, или от името на орган, определен от съответната държава-членка. И в двата случая този орган провежда въпросните операции посредством най-подходящата процедура.
6. Общността е длъжна да покрие, при условията, определени в съответствие с процедурата, предвидена в член 13 от Регламент (ЕИО) № 729/70 (15), транспортните разходи, свързани с безплатното разпространение, предвидено в буква а) от параграф 1, както и разходите по сортирането и опаковането, свързани с безплатното разпространение на ябълки и цитрусови плодове, когато последното е разпределено по силата на договорни споразумения между организациите на производителите и благотворителни организации или заведения, предвидени в параграф 3.
7. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила относно прилагането на настоящия член, и по-конкретно правила за безплатното разпространение и разпореждането с оттеглените продукти, както и правила за предотвратяване на деформациите на пазара на алкохол вследствие дестилацията на оттеглените продукти.
ДЯЛ V
Търговия с трети страни
Член 31
1. Вносът в Общността или износът от Общността на всеки един от включените в член 1, параграф 2 продукти може да бъде предмет на изискването за представяне на вносна или износна лицензия.
Лицензиите се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо къде в Общността е установен той и без това да засяга мерките, предприети за прилагането на членове 36 и 37.
Вносните и износните лицензии са валидни в цялата Общност. Издаването на такива лицензии може да бъде подчинено на условието за депозиране на обезпечение, гарантиращо, че продуктите се внасят или изнасят в срока на валидност на лицензията; освен в случай на непреодолима сила, обезпечението се задържа в пълен размер или частично, ако вносът или износът не бъде осъществен или се осъществи само частично в рамките на този срок.
2. Срокът на валидност на вносните и износните лицензии, както и други подробни правила за прилагането на настоящия член, се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 32
1. Към включените в член 1, параграф 2 продукти се прилагат митническите ставки от Общата митническа тарифа, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
2. Ако прилагането на митническата ставка по Общата митническа тарифа зависи от входната цена на внасяната партида, достоверността на тази цена се проверява, като се използва фиксирана стойност на вноса, изчислена от Комисията по продукти и по произход, на базата на средно претеглената цена за съответния продукт на представителните вносни пазари на държавите-членки или, по целесъобразност, на други пазари.
Въпреки това могат да се приемат конкретни разпоредби за проверяване на входните цени на продуктите, внасяни предимно за преработка, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
3. Когато декларираната входна цена на въпросната партида е по-висока от фиксираната стойност на вноса, увеличена с маржа, определен в съответствие с параграф 5, който не може да надхвърля фиксираната стойност на вноса с повече от 10 %, се изисква внасяне на обезпечение, равняващо се на вносното мито, определено на базата на фиксираната стойност на вноса.
4. Когато входната цена на въпросната партида не е декларирана при обмитяване, митническата ставка по Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност на вноса или се изчислява посредством прилагане на съответните разпоредби от митническото законодателство при условия, които следва да бъдат определени в съответствие с параграф 5.
5. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 33
1. За да се предотврати или неутрализира неблагоприятният ефект върху пазара на Общността, който може да е резултат от вноса на определени продукти, включени в член 1, параграф 2, вносът на един или повече такива продукти при митническа ставка, определена в Общата митническа тарифа, е предмет на заплащане на допълнително вносно мито, ако са изпълнени условията, залегнали в член 5 от Споразумението за селското стопанство (16), сключено в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори освен ако няма вероятност този внос да окаже неблагоприятно въздействие върху пазара на Общността или ако последствията от допълнителното облагане не са непропорционални спрямо неговата цел.
2. Началните цени, под които може да бъде наложено допълнително мито, са тези, които Общността съобщи на Световната търговска организация.
Началните обеми, надхвърлянето на които води до налагането на допълнителното вносно мито, се определят по-специално на база на вноса в Общността в продължение на трите години, предхождащи годината, в която възниква или има вероятност да възникне посочения в параграф 1 неблагоприятен ефект.
3. Цените на вноса, които се вземат предвид при налагането на допълнително вносно мито, се определят на базата на вносните цени CIF на съответната пратка.
Вносните цени CIF се проверяват за тази цел на база на представителните цени на съответните продукти на световния пазар или на пазара на Общността за вносни продукти от същия вид.
4. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагането на настоящия член. Тези подробни правила определят по-специално:
а)
продуктите, спрямо които могат да се приложат допълнителни вносни мита съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство, посочено в параграф 1 от настоящия член;
б)
останалите критерии, необходими за прилагането на параграф 1 в съответствие с член 5 от посоченото Споразумение за селското стопанство.
Член 34
1. Тарифните квоти за включените в член 1, параграф 2 продукти, предоставени по силата на споразумения, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори, се откриват и администрират в съответствие с подробните правила, приети съобразно предвидената в член 46 процедура.
2. Квотите могат да се администрират посредством прилагане на един от следните методи или комбинация от тях:
а)
метод, при който се използва хронологичният ред на подаване на заявленията („първи дошъл, първи обслужен“);
б)
метод, при който се разпределят квоти пропорционално на заявените в подадените заявления количества (методът на „едновременното разглеждане“);
в)
метод, при който се използват традиционните търговски потоци („традиционни вносители/новопостъпили“).
Могат да се използват и други подходящи методи. Те трябва да избягват дискриминацията между съответните оператори.
3. Възприетият метод за администриране на квотите отчита, когато това е целесъобразно, нуждите от доставяне на пазара на Общността, както и необходимостта да се запази равновесието на този пазар, като заедно с това се използват вече прилаганите методи по отношение на квоти, съответстващи на посочените в параграф 1, без да се засягат правата, възникващи по силата на споразумения, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговски преговори.
4. Предвидените в параграф 1 подробни правила регламентират годишни квоти, разпределени по подходящ начин през годината, и определят използвания метод за администриране, включвайки, ако това е целесъобразно, и:
а)
гаранции относно естеството, страната, от която са внесени продуктите, и страната на произхода им;
б)
признаване на документа, който се използва за проверка на посочените в буква а) гаранции, и
в)
условията за издаване на вносни лицензии и техният срок на валидност.
Член 35
1. До степента, необходима за да се даде възможност на икономически значими количества от включените в член 1, параграф 2 продукти да се изнасят на база на цените на тези продукти в международната търговия, но в границите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 228 от Договора, разликата между тези цени и цените в Общността може да се компенсира посредством възстановявания при износ.
2. За разпределението на количествата, за чийто износ се отпуска възстановяване, се приема метод, който:
а)
е най-подходящ за естеството на продукта и положението на въпросния пазар, позволява възможно най-ефективното използване на наличните ресурси, като заедно с това отчита ефективността и структурата на износа на Общността, без обаче да създава дискриминация между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни проблеми на операторите, като се отчитат административните изисквания;
в)
предотвратява каквато и да било дискриминация между съответните оператори.
3. Възстановяванията са едни и същи в цялата Общност.
Когато ситуацията в международната търговия или специфичните изисквания на определени пазари изискват това, отпусканото за даден продукт възстановяване може да варира по размер според местоназначението на продукта.
Възстановяванията се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура, като това се прави периодично.
Периодично фиксираните възстановявания може, при необходимост, да бъдат изменени от Комисията в някой от интервалите по молба на държава-членка или по инициатива на самата Комисия.
4. При определяне на възстановяванията се взема под внимание следното:
а)
текущата ситуация и вероятните тенденции по отношение на:
-
цените и наличността на плодове и зеленчуци на пазара на Общността,
-
цените на плодовете и зеленчуците в международната търговия;
б)
свързаните с търговията разходи и минималните транспортни такси от пазарите на Общността до пристанищата и останалите точки за износ на стоки от Общността, както и разходите по изпращане до съответната страна на местоназначение;
в)
икономическите аспекти на предложения износ;
г)
границите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 228 от Договора.
5. Посочените в параграф 1 пазарни цени на Общността се определят, като се използват най-благоприятните цени от експортна гледна точка.
Посочените в параграф 1 цени на световния пазар се определят, като се използват:
а)
отчетените цени на пазарите на трети страни;
б)
най-благоприятните цени в трети страни за внос от други трети страни;
в)
цените на производител, отчетени в трети страни-износителки;
г)
цените на предлагане франко границите на Общността.
6. Възстановявания се отпускат само след подаване на заявление и при представяне на съответна износна лицензия.
7. Възстановяването се извършва в размера, приложим на деня на подаване на заявлението за лицензия, а в случая с диференцираните възстановявания - в приложимия на същия ден размер:
а)
за посоченото в лицензията местоназначение или
б)
за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията. В такъв случай приложимият размер на възстановяване не може да надвишава размера, приложим за посоченото в лицензията местоназначение.
За да се предотвратят злоупотребите по отношение на предвидената в този параграф гъвкавост, могат да се предприемат подходящи мерки.
8. Параграфи 6 и 7 могат да бъдат отменени при включени в член 1, параграф 2 продукти, за които се плащат възстановявания в рамките на операции за предоставяне на хранителна помощ, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
9. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че продуктите:
-
са изнесени от Общността,
-
произхождат от Общността и
-
в случая с диференцирани възстановявания, са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е определено възстановяване, без да се засяга буква б) от параграф 7. Могат да се направят изключения от това правило в съответствие с предвидената в член 46 процедура, при положение че се предвидят условия, предлагащи равностойни гаранции.
10. Спазването на границите за обемите, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 228 от Договора, се гарантира на база на износните лицензиите, издадени за референтните периоди, предвидени в тях и приложими към съответните продукти.
По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от споразуменията, постигнати в контекста на Уругвайския кръг от търговски преговори, завършването на референтния период не засяга валидността на износните лицензиите.
11. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагане на настоящия член, включително разпоредби относно преразпределението на неразпределени или неизползвани количества за износ.
Член 36
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в приети в съответствие с него разпоредби, при износ на включените в член 1, параграф 2 продукти от трети страни се забранява следното:
-
налагането на каквито и да било такси, които имат равностоен на мито ефект,
-
прилагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, имащи равностоен ефект.
2. Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура, както и специалните правила за нейното прилагане, се прилагат за класификацията на продуктите, обхванати от настоящия регламент; произтичащата от прилагането на настоящия регламент тарифна номенклатура се инкорпорира в Общата митническа тарифа.
Член 37
1. При търговията с трети страни могат да се предприемат необходимите мерки, ако, поради внос или износ, пазарът на Общността за един или повече от включените в член 1, параграф 2 продукти е засегнат или е заплашен от сериозни смущения, които могат да попречат на постигането на предвидените в член 39 от Договора цели.
Подобни мерки могат да се прилагат само дотогава, докато, в зависимост от конкретния случай, смущението или заплахата от такова смущение са престанали да съществуват или оттеглените или изкупени количества са намалели значително.
Съветът, по предложение на Комисията и в съответствие с предвидената в член 43, параграф 2 от Договора процедура за гласуване, приема общи правила за прилагането на този параграф и определя в кои случаи и в какви граници държавите-членки могат да предприемат защитни мерки.
2. Ако възникне посочената в параграф 1 ситуация, Комисията, по искане на държава-членка или по своя инициатива, решава какви мерки е необходимо да се приемат; държавите-членки трябва да бъдат уведомени относно тези мерки, като последните започват да се прилагат незабавно. Ако в Комисията постъпи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от три работни дни след получаването му.
3. Съветът може да бъде сезиран относно приетите от Комисията мерки от всяка държава-членка в срок от три работни дни от деня, на който те са били съобщени. Съветът се събира незабавно. С квалифицирано мнозинство той може да утвърди, измени или отмени въпросната мярка.
4. Настоящият член се прилага, като се вземат под внимание задълженията по международните споразумения, сключени в съответствие с член 228, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VI
Национални проверки и проверки на Общността
Член 38
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за гарантиране спазването на правилата на Общността в сектор плодове и зеленчуци, и по-специално в посочените в приложение IV области.
2. Когато е целесъобразно да се провеждат проверки чрез взимане на проби, държавите-членки трябва да гарантират, посредством характера и честотата на тези проверки, а така също и на базата на анализа на рисковете, че проверките са адекватни на съответната мярка както по отношение на цялата тяхна територия, така и по отношение на обема на свързани със сектора на плодовете и зеленчуците продукти, които се търгуват или държани с оглед търговия.
Получателите на обществени средства трябва систематично да бъдат подлагани на проверки, без да се засяга прилагането на систематични проверки в останалите области.
3. Комисията и държавите-членки гарантират, че компетентните органи разполагат с достатъчен брой персонал, притежаващ необходимата квалификация и опит за ефективното извършване на проверките, особено в областите, посочени в приложение IV.
Член 39
1. Без да се засягат извършваните от националните органи проверки съгласно член 38, Комисията може, в сътрудничество с компетентните органи на съответната държава-членка, да извършва или да поиска съответната държава-членка да извърши проверки на място с цел гарантиране на еднаквото прилагане на правилата на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците, особено в областите, посочени в приложение IV.
2. Комисията информира съответната държава-членка предварително и в писмена форма относно предмета, целта и мястото на планираните проверки, началната им дата, както и идентичността и статута на нейните инспектори.
Член 40
1. За да изпълни разпоредбите на член 39, Комисията създава специализирано звено от инспектори в сектора на плодовете и зеленчуците, състоящо се от служители на Комисията с необходимата квалификация, технически познания и опит, както и евентуално от персонал, назначен по искане на Комисията и със съгласието на съответната държава-членка, от посочения в член 38, параграф 3 персонал за участие в специални разследвания.
2. Специализираното звено от инспектори изпълнява, под ръководството на Комисията, следните задачи:
а)
участва в проверките, планирани и реализирани от компетентните органи на държавите-членки;
б)
извършва предвидените в член 39 проверки по инициатива на Комисията, в които са поканени да участват и служители на съответната държава-членка;
в)
оценява съществуващите институции в областта на контрола на държавите-членки, извършваните процедури и получените резултати;
г)
оценява законодателните и останалите мерки, предприети от компетентните органи, за да се подобри спазването на правилата на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците;
д)
развива сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи на държавите-членки с цел осигуряване на еднообразното прилагане на правилата в сектора на плодовете и зеленчуците и улесняване на свободното движение на продуктите от сектора.
3. По отношение на извършваните съгласно буква б) от параграф 2 проверки Комисията, в достатъчен срок преди началото на тяхното провеждане, информира компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките.
4. Комисията определя сама най-подходящите места за извършване на проверките и в сътрудничество със съответната държава-членка договаря практическите подробности.
Член 41
1. Проверките съгласно член 40, параграф 2, буква б) се извършват в съответствие с член 9, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 729/70.
В процеса на извършване на проверката инспекторите на Комисията приемат поведение, съвместимо с правилата и професионалната практика, които трябва да спазват служителите на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките. Инспекторите пазят професионална тайна.
2. Комисията създава подходящи връзки с компетентните органи на държавата-членка с оглед на съвместното разработване на програми за упражняване на контрол. Държавите-членки сътрудничат на Комисията при изпълнението на тази задача.
3. Комисията изпраща резултатите от извършените посещения на съответната държава-членка във възможно най-кратък срок. Тези резултати включват отчет за всички срещнати трудности и констатирани нарушения на правилата за пазара на плодове и зеленчуци.
4. Съответната държава-членка информира Комисията във възможно най-кратък срок относно предприетите от нея стъпки за прекратяване на въпросните трудности и нарушения.
Член 42
Всяка констатирана по време на проверките нередност, която може да има финансови последици върху ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се третира в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 595/91 (17). Държавата-членка, на чиято територия е констатирана нередността, трябва да направи декларацията, предвидена в член 3 от настоящия регламент.
Всяко неспазване на прилагането на правилата на Общността от държава-членка, констатирано по време на проверките на Комисията, което може да има финансови последици върху ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се третира в съответствие с разпоредбите на член 5, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 729/70.
ДЯЛ VII
Общи разпоредби
Член 43
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове 92, 93 и 94 от Договора се прилагат към производството на и търговията с посочените в член 1, параграф 2 продукти.
Член 44
1. Държавите-членки и Комисията обменят помежду си цялата информация, необходима за прилагането на настоящия регламент. Данните, които следва да се обменят, се определят в съответствие с предвидената в член 45 процедура. Правилата за предаване и разпространение на тази информация се определят в съответствие със същата процедура.
2. Посочените в параграф 1 данни съдържат поне информация относно обработваните площи и събраните количества, които са изтъргувани или не са пуснати за продажба в съответствие с член 23.
Тази информация се събира от:
-
организации на производителите за техните членове, без да се засягат членове 11 и 19,
-
съответните служби на държавите-членки за производителите, които не членуват в никоя от посочените в настоящия регламент колективни структури. Държавите-членки могат да поверят тази задача изцяло или частично на една или повече организации на производителите.
3. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за гарантирането на събирането на посочените в параграф 2 данни, тяхната точност, за извършването на статистическата им обработка, както и за тяхното редовно изпращане на Комисията. Те трябва да предвидят санкции за необосновано забавяне или систематична небрежност по отношение доброто изпълнение въпросните задачи. Държавите-членки информират Комисията относно тези мерки.
4. Комисията редовно изпраща на държавите-членки с най-подходящите средства посочените в параграф 1 данни, както и собствените си свързани с тях заключения. Правилата за прилагане се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 45
Създава се Управителен комитет за пресни плодове и зеленчуци, наричан по-нататък „Комитетът“, състоящ се от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 46
1. Когато се прави позоваване на предвидената в настоящия член процедура, председателят сезира по съответния въпрос Комитета по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държавата-членка.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект на мерките, които следва да се приемат. Комитетът дава своето становище по така представения проект в срок, който може да бъде определен от председателя в зависимост от спешността на случая. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, при решенията, които Съветът трябва да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, предвиден в същия член. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно.
б)
Въпреки това, ако тези мерки не са в съответствие със становището на Комитета, Комисията незабавно ги изпраща на Съвета. В тези случаи Комисията може да отложи прилагането на приетите от нея мерки за период от най-много един месец от датата на изпращането им на Съвета.
Съветът може да вземе различно решение с квалифицирано мнозинство в срок от един месец.
Член 47
Комитетът може да разгледа всеки друг въпрос, за който е сезиран от своя председател или по негова инициатива, или по искане на представителя на държава-членка.
Член 48
Подробните правила за прилагането на настоящия регламент, включително финансовите или нефинансовите административни санкции, се приемат с оглед на специфичните изисквания на сектора в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 49
Настоящият регламент се прилага така, че да отчитат едновременно целите, предвидени в членове 39 и 110 от Договора.
Член 50
Държавите-членки вземат всички подходящи мерки, за да санкционират нарушенията на разпоредбите на настоящия регламент и да предотвратят или преустановят всяка измама.
Член 51
Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети от държавите-членки за прилагането или при прилагането на настоящия регламент, се съобщават на Комисията в срок не по-късно от един месец след тяхното приемане. Същото се прилага за всяка промяна на тези разпоредби.
Член 52
1. Разходите, свързани с изплащането на обезщетенията за оттегляне на Общността и с финансирането на оперативния фонд от Общността, специфичните мерки, посочени в член 17 и в членове 53, 54 и 55, както и проверките от страна на експерти на държавите-членки, които са били предоставени на Комисията в прилагане на член 40, параграф 1, се считат за интервенции, насочени към стабилизиране на земеделските пазари по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 729/70.
2. Помощта, предоставена от държавите-членки в съответствие с член 14 и член 15, параграф 6, втора алинея, се счита за обща мярка по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 4256/88 (18). Тя трябва да се включва в годишните прогнози за разходите, посочени в член 31, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 (19).
Член 1, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 се прилага към предвидената в този параграф помощ.
Помощи се изплащат в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 4253/88. Въпреки това плащанията на остатъка или възстановяването се базират, освен на посочените в параграф 4 от настоящия член изисквания, и на:
а)
декларация за разходите, направени от държавите-членки през календарната година, и
б)
доклад за прилагането на мерките през съответната календарна година, съставен в съответствие с член 25, параграф 4 от въпросния регламент,
които се представят на Комисията преди 1 юли на следващата година.
3. Комисията приема правила за прилагането на параграф 2 от настоящия член след консултации с Комитета, посочен в член 29 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (20).
4. Разпоредбите на дял VI се прилагат, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕИО) № 4045/89 (21).
Член 53
Всички права, придобити от организациите на производителите преди влизането в сила на настоящия регламент в прилагане на член 14 и дял IIa от Регламент (ЕИО) № 1035/72, се запазват до изчерпването им.
Член 54
1. Общността спомага с 50 % от финансирането на мерките, свързани с увеличаване и подобряване на консумацията и използването в Общността на черупкови плодове.
2. Целите на предвидените в параграф 1 мерки са следните:
-
подобряване качеството на продукцията, по-специално чрез провеждането на пазарни проучвания и разработване на нови начини за употреба, включително методи за съответно адаптиране на продукцията,
-
разработване на нови методи за опаковане,
-
осигуряване на съвети в областта на търговията на различните икономически оператори в отрасъла,
-
организиране и участие в панаири и други търговски събития.
3. Комисията, в съответствие с предвидената в член 46 процедура, конкретизира посочените в параграф 2 мерки или определя нови такива.
Член 55
За лешниците, произведени през пазарните 1997-1998, 1998-1999 и 1999-2000 години, се отпуска помощ от 15 ECU на 100 кг на организациите на производителите, признати съгласно Регламент (ЕИО) № 1035/72 или съгласно настоящия регламент, които реализират план за подобряване на качеството по смисъла на член 14г от Регламент (ЕИО) № 1035/72 или оперативен план по смисъла на този план през 1997 г.
Член 56
До 31 декември 2000 г. Комисията изпраща на Съвета доклад за изпълнението на настоящия регламент, придружен от евентуално изискваните предложения.
Член 57
Ако са необходими мерки за улесняване на прехода от предишния към установения в настоящия регламент режим, тези мерки се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 58
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Прилага се от 1 януари 1997 г. Въпреки това за всеки един от включените в приложение II продукти дял IV се прилага от началото на пазарната 1997-1998 година.
2. От датите на прилагане на съответните разпоредби в него настоящият регламент отменя Регламенти (ЕИО) № 1035/72, (ЕИО) № 3285/83, (ЕИО) № 1319/85, (ЕИО) № 2240/88, (ЕИО) № 1121/89 и (ЕИО) № 1198/90.
Позоваванията на отменените регламенти се тълкуват като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците на съответствие в приложение VI.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 28 октомври 1996 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
1. På grund av olika samverkande förändringsfaktorer befinner sig frukt- och grönsakssektorn för närvarande i en ny situation till vilken producenterna måste anpassa sig. Det är därför befogat att ge de grundläggande reglerna för den gemensamma organisationen av marknaden inom denna sektor en ny inriktning. Eftersom denna organisation sedan den började tillämpas har ändrats många gånger bör därför en ny förordning för klarhets skull antas.
2. Det är lämpligt att de väsentliga bestämmelserna i följande förordningar förs in i den nya förordningen: rådets förordning (EEG) nr 3285/83 av den 14 november 1983 om allmänna bestämmelser om vidgad giltighet för vissa regler utfärdade av producentorganisationer inom frukt- och grönsakssektorn (4), rådets förordning (EEG) nr 1319/85 av den 23 maj 1985 om en förstärkt övervakning av tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om frukt och grönsaker (5), rådets förordning (EEG) nr 2240/88 av den 19 juli 1988 om fastställande vad avser persikor, citroner och apelsiner av tillämpningsföreskrifter till artikel 16 b i förordning (EEG) nr 1035/72 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (6), rådets förordning (EEG) nr 1121/89 av den 27 april 1989 om införande av en interventionströskel för äpplen och blomkål (7) och rådets förordning (EEG) nr 1198/90 av den 7 maj 1990 om upprättande av ett register över citrusodlingarna i gemenskapen (8). Dessa förordningar bör följaktligen upphävas.
3. Klassificeringen av produkter enligt gemensamma och obligatoriska normer som tillämpas på frukt och grönsaker som saluförs inom gemenskapen eller exporteras till tredje land utgör en referensram som bidrar till sunda handelsförbindelser och insyn i marknaderna och utestänger dessutom produkter av otillräcklig kvalitet från dessa marknader. Att dessa normer följs bidrar således till att produktionens lönsamhet förbättras.
4. I förenklingssyfte förefaller det lämpligt att anta normer för sådan frukt och sådana grönsaker som har en viss betydelse för marknaden under beaktande av de normer som fastställts av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (ECE). Det är nödvändigt att fastställa på vilka villkor internationella normer får anpassas till gemenskapens särskilda behov.
5. Fastställandet av normer kan få full effekt endast om dessa utan undantag tillämpas i samtliga saluföringsled och från och med avsändandet från produktionsområdet. Undantag får emellertid medges för viss verksamhet som antingen är mycket marginell och begränsad eller som äger rum i början av handelsledet eller för produkter som är avsedda för bearbetning. Möjligheten att brist kan uppstå eller att utbudet kan vara ovanligt rikligt bör även tas i beaktande. För att bättre garantera den kvalitet som krävs enligt normerna måste innehavaren av produkten vara ansvarig för att normerna respekteras. Konsumenternas krav i fråga om egenskaperna hos frukt och grönsaker medför särskilt att det är nödvändigt att i märkningen ange produkternas ursprung till och med detaljhandelsledet.
6. Vid produktion och saluföring av frukt och grönsaker måste miljöhänsyn tas såväl på odlingsnivå som när det gäller hantering av använt material och bortskaffande av produkter som härrör från produktionsprocessen, särskilt för att skydda vattenkvaliteten, upprätthålla den biologiska mångfalden och bevara landskapet.
7. Producentorganisationerna utgör grundvalen för den gemensamma organisationen av marknader, vilkas decentraliserade funktion de säkerställer på sin nivå. Inför en efterfrågan som ständigt blir mer koncentrerad framstår en samordning av utbudet från dessa organisationer av ekonomiska skäl som nödvändigare än någonsin för att stärka producenternas ställning på marknaden. Denna sammanläggning bör ske frivilligt och på ett ändamålsenligt sätt genom att de tjänster som en producentorganisation kan erbjuda sina medlemmar är omfattande och effektiva. Det är inte fråga om att ifrågasätta leverans av produkter till sådana producentorganisationer för specialiserade produkter som existerade innan den här förordningen trädde i kraft.
8. En producentorganisation som är avsedd att bidra till att förverkliga målen med den gemensamma organisationen av marknaden får erkännas av medlemsstaten endast om den uppfyller vissa villkor som den förpliktar sig och sina medlemmar att följa i enlighet med sina stadgar. De producentgrupper som önskar få ställning som producentorganisation i enlighet med denna förordning bör kunna få en övergångsperiod under vilken ekonomiskt nationellt stöd och gemenskapsstöd får beviljas från och med det att dessa grupper ålägger sig vissa förpliktelser och uppfyller dessa.
9. Det är lämpligt att fastställa en övergångsperiod för de producentorganisationer som redan erkänts i enlighet med förordning (EEG) nr 1035/72 (9) men som inte omedelbart kan uppfylla kraven för erkännande enligt den här förordningen. Sådana organisationer måste visa att de kan vidta de förändringar som är nödvändiga för detta ändamål.
10. För att göra producentorganisationerna ansvariga, i synnerhet för sina ekonomiska beslut, och för att användningen av de offentliga medel som ställs till deras förfogande skall inriktas på framtida utvecklingsmöjligheter, bör det fastställas på vilka villkor dessa medel får användas. Att producentorganisationerna genomför en samfinansiering av driftsfonder förefaller att vara en lämplig lösning.
11. För att driftsfonderna skall kunna existera och fungera väl är det nödvändigt att producentorganisationerna svarar för medlemmarnas hela frukt- och grönsaksproduktion.
12. För att det skall vara möjligt att bemästra gemenskapsutgifterna måste det stöd som beviljas de producentorganisationer som upprättar en driftsfond förses med ett tak.
13. För sådana områden där produktionen är svagt organiserad bör ytterligare ekonomiska bidrag från de enskilda staterna tillåtas. När det gäller medlemsstater som är särskilt missgynnade på den strukturella nivån måste dessa bidrag kunna ersättas av gemenskapen inom ramen för gemenskapsstödet.
14. För att ytterligare förstärka de åtgärder som producentorganisationerna eller deras sammanslutningar vidtar och för att säkerställa all önskvärd stabilitet på marknaden bör medlemsstaterna tillåtas att på vissa villkor utsträcka räckvidden av de regler som organisationen eller sammanslutningen av organisationer i den berörda regionen antagit för sina medlemmar till alla producenter i den regionen som inte är medlemmar, särskilt i fråga om produktion, avyttring och miljöskydd. Vissa kostnader till följd av utvidgningen av reglernas tillämpning kan, om de styrks, tas ut av de berörda producenterna från och med den tidpunkt då de gynnas av dennas effekter.
15. Branschorganisationer som bildas på initiativ av enskilda aktörer eller av aktörer som redan gått samman och som representerar en betydande del av de olika yrkeskategorierna inom frukt- och grönsakssektorn kan bidra till att större hänsyn tas till hur marknaden faktiskt fungerar och till att underlätta utvecklingen av det ekonomiska beteendet för att förbättra kunskapen om och organisationen av produktionen, liksom presentationen och saluföringen av produkterna. Eftersom dessa branschorganisationers åtgärder i allmänhet kan bidra till att förverkliga målen i artikel 39 i fördraget, särskilt de mål som gäller den nuvarande organisationen av marknaden, är det lämpligt att, efter att ha definierat de berörda åtgärdstyperna, ge medlemsstaterna möjlighet att ge ett särskilt erkännande till de organisationer som visar att de är representativa och som vidtar positiva åtgärder i förhållande till de ovan nämnda målen. Bestämmelserna i fråga om utvidgningen av de regler som antagits av organisationer eller sammanslutningar av producenter och fördelningen av de kostnader som följer av denna utvidgning bör, med hänsyn till de likartade målen, tillämpas även på branschorganisationer.
16. För att stabilisera priserna är det önskvärt att producentorganisationerna får intervenera på marknaden, särskilt genom beslut att inte bjuda ut vissa kvantiteter produkter till försäljning under vissa perioder. Ett sådant återtagande från marknaden får inte ses som en avsättningsmöjlighet som ersätter marknaden. Därför bör gemenskapsfinansieringen inte omfatta mer än en fastställd procent av produktionen och begränsas till en nedsatt ersättning, utan att detta påverkar utnyttjandet av driftsfonder för detta ändamål. I förenklingssyfte får det anses berättigat att fastställa en enhetlig och linjär gemenskapsersättning för varje produkt. För att få till stånd en nedsättning som i omfattning är jämförbar för alla produkter får vissa differentieringar anses nödvändiga.
17. Interventionsåtgärderna får full effekt endast om de produkter som återtas från marknaden inte åter släpps ut i den vanliga omsättningen för detta slag av produkter. Olika slag av ändamål eller användning som uppfyller detta villkor bör definieras i syfte att i största möjliga utsträckning undvika att återtagna produkter förstörs.
18. Den nya förvaltningen av återtagandena gör det möjligt att samtidigt upphäva gällande bestämmelser i fråga om följderna av tröskelöverskridanden. Det är dock rimligt att behålla denna princip under en övergångsperiod och att ge kommissionen befogenhet att genomföra den om behov skulle uppstå.
19. I förordning (EG) nr 3290/94 (10) fastställs de anpassningar och övergångsåtgärder som krävs inom jordbrukssektorn för att genomföra de avtal som har slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, särskilt den nya ordningen för handel med tredje land inom frukt- och grönsakssektorn. Bestämmelserna i bilaga XIII till den nämnda förordningen skall införas i den här förordningen. Om produkter som importeras till gemenskapen är avsedda för bearbetningsindustrin, skall de dock inte säljas i konsignation. Kontrollen av ingångspriset kan följaktligen göras med hjälp av andra komponenter än ett schablonvärde. Den ifrågavarande bestämmelsen bör kompletteras i detta hänseende.
20. Reglerna för den gemensamma organisationen av marknaden bör iakttas av alla de aktörer för vilka de gäller, annars kommer reglernas verkan att snedvridas med alla de konsekvenser detta medför, såväl för användningen av offentliga medel som för konkurrensen mellan aktörerna. Gemenskapen bör därför inrätta ett särskilt kontrollorgan inom denna sektor. Av både budget- och effektivitetsskäl bör detta kontrollorgan bestå av tjänstemän vid kommissionen och eventuellt av andra tjänstemän. Det är även nödvändigt att föreskriva gemenskapssanktioner för att säkerställa att den nya ordningen tillämpas på samma sätt i hela gemenskapen.
21. En av de nödvändiga förutsättningarna för en riktig förvaltning av den gemensamma organisationen av marknaden är mycket ingående kunskaper om marknaden. Därför bör nödvändiga åtgärder vidtas för att uppnå detta.
22. Den inre marknadens funktion skulle kunna äventyras av vissa slag av stöd. De bestämmelser i fördraget som gör det möjligt att bedöma stöd som beviljats av medlemsstaterna och att förbjuda stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden bör därför tillämpas inom den sektor som avses med denna förordning.
23. Den gemensamma organisationen av marknaden inom sektorn bör samtidigt, och på ett lämpligt sätt, beakta de mål som anges i artiklarna 39 och 110 i fördraget.
24. För att underlätta genomförandet av bestämmelserna i den här förordningen bör ett förfarande fastställas som innebär ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom ramen för en förvaltningskommitté.
25. För att en särskilt ogynnsam konjunktur inom hasselnötssektorn skall kunna bemästras är det viktigt att ett schablonbidrag beviljas med avseende på de hasselnötter som skördas under regleringsåren 1997/1998, 1998/1999 och 1999/2000.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom denna förordning inrättas en gemensam organisation av marknaden för frukt och grönsaker.
2. Den gemensamma organisationen avser följande produkter:
Plats för tabell
3. Regleringsåren för de produkter som anges i punkt 2 skall, om det visar sig nödvändigt, fastställas enligt förfarandet i artikel 46.
AVDELNING I Klassificering av produkter
Artikel 2
1. Produkter avsedda att levereras färska till konsumenterna får klassificeras i enlighet med ett system med normer.
2. Normerna för de färska frukter och grönsaker som räknas upp i bilaga I skall antas enligt det i artikel 46 angivna förfarandet för genomförandet av den gemensamma organisationen av marknaden. Härvid skall de EEG/FN-normer beaktas som rekommenderas av arbetsgruppen för standardisering av lättfördärvliga produkter samt för kvalitetsförbättring som har inrättats vid Ekonomiska kommissionen för Europa.
Tills nya normer har antagits, skall de normer som definierats i enlighet med artikel 2 i förordning (EEG) nr 1035/72 tillämpas.
3. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som anges i artikel 46 utvidga förteckningen i bilaga I till att omfatta även andra produkter.
Artikel 3
1. Innehavaren av produkter för vilka normer antas får inte i försäljningssyfte ställa ut eller utbjuda till försäljning, sälja, leverera eller på annat sätt saluföra dessa produkter inom gemenskapen om de inte uppfyller dessa normer. Han är ansvarig för att normerna följs.
Medlemsstaterna får dock undanta följande produkter från skyldigheten att uppfylla dessa normer eller vissa bestämmelser:
a) Produkter som ställs ut eller utbjuds till försäljning, säljs, levereras eller på annat sätt saluförs av producenten på försäljningsställen för partihandel, särskilt på produktionsmarknader som är belägna i produktionsområdet.
b) Produkter som transporteras från dessa försäljningsställen för partihandel till sorterings- eller paketeringscentraler eller lagercentraler belägna i samma produktionsområde.
Vid tillämpning av andra stycket skall den berörda medlemsstaten till kommissionen anmäla de åtgärder som den har vidtagit i detta syfte.
2. Följande produkter behöver inte uppfylla normerna inom produktionsområdet:
a) Produkter som säljs eller levereras av producenten till sorterings- eller paketeringscentraler eller lagercentraler eller som transporteras från producentens anläggning till sådana centraler.
b) Produkter som transporteras från lagercentraler till sorterings- eller paketeringscentraler.
3. Följande produkter behöver inte uppfylla normerna:
a) Produkter som transporteras till bearbetningsanläggningar under förutsättning att lägsta kvalitetskrav för produkter avsedda för industriell bearbetning fastställs enligt förfarandet i artikel 46.
b) Produkter som överlåts till konsumenter för deras personliga bruk av producenten på hans anläggning.
c) Efter av kommissionen på begäran av en medlemsstat enligt förfarandet i artikel 46 fattat beslut, produkter från en viss region som säljs i detaljhandeln i denna region i en omfattning som motsvarar en allmänt känd traditionell lokal konsumtion.
4. Bevis skall läggas fram för att de produkter som avses i punkt 2 och punkt 3 a uppfyller de fastställda villkoren, särskilt vad gäller deras mål.
Artikel 4
Om det råder extrem brist eller utbudet är extremt stort så att de produkter som överensstämmer med normerna inte kan täcka eller avsevärt överstiger konsumtionsbehoven skall undantag från tillämpningen av dessa normer enligt förfarandet i artikel 46 beviljas under iakttagande av gemenskapens internationella åtaganden och för en begränsad period.
Artikel 5
1. De uppgifter i fråga om märkning som föreskrivs i normerna skall anges läsligt och synligt på någon av förpackningens sidor, antingen direkt på förpackningen med outplånlig skrift, eller med hjälp av en etikett som utgör en del av förpackningen eller är stadigt fästad vid förpackningen.
2. I fråga om varor som saluförs i bulk och lastas direkt ombord på ett transportmedel skall de uppgifter som avses i punkt 1 anges i ett dokument som åtföljer varan eller på ett anslag som placeras synligt inne i transportmedlet.
Artikel 6
När produkterna bjuds ut till försäljning i förpackning på detaljhandelsstadiet skall de föreskrivna uppgifterna i fråga om märkning anges läsligt och tydligt.
När det gäller färdigpackade produkter enligt direktiv 79/112/EEG (11) skall nettovikten anges förutom allt det som skall anges enligt normerna. För produkter som normalt säljs styckevis skall skyldigheten att ange nettovikten dock inte tillämpas om man tydligt kan se hur många de är och räkna dem utan att öppna förpackningen eller om antalet anges på märkningen.
Produkterna behöver inte presenteras i förpackning under förutsättning att detaljhandlaren förser de varor som saluförs med en skylt som med tydliga och läsliga bokstäver anger de uppgifter som föreskrivs i normerna rörande
- sort,
- produktens ursprung,
- klassificering.
Artikel 7
I syfte att konstatera om de produkter för vilka normer har antagits uppfyller bestämmelserna i artiklarna 3 6 skall kontroller utföras i form av stickprov i samtliga handelsled liksom under transport av de organ som varje medlemsstat utser i enlighet med bestämmelserna i avdelning VI.
Denna kontroll skall företrädesvis utföras före avsändningen från produktionsområdena, vid förpackning eller lastning av varorna.
Medlemsstaterna skall till övriga medlemsstater och till kommissionen anmäla vilka organ de har utsett att ansvara för kontrollen.
Artikel 8
1. De produkter för vilka normer har antagits får importeras från tredje land endast om de överensstämmer med dessa normer eller normer som åtminstone är likvärdiga.
2. Artiklarna 3 7 skall tillämpas på produkter som importeras till gemenskapen efter det att tullförfarandena vid import har fullgjorts i enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser om tull.
Artikel 9
1. De produkter för vilka normer har antagits får exporteras till tredje land endast om de överensstämmer med dessa normer.
Undantag får dock beviljas enligt förfarandet i artikel 46, med hänsyn till marknadernas krav i destinationslandet.
2. De produkter som är avsedda för export till tredje land skall underkastas kontroll av överensstämmelse med normerna innan de lämnar gemenskapens tullområde.
Artikel 10
De åtgärder som syftar till att säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna i denna avdelning skall fastställas enligt förfarandet i artikel 46.
Dessa åtgärder får, i fråga om produkter som är avsedda att importeras till gemenskapen, omfatta godkännande av officiella kontrollorgan i det exporterande tredje landet.
AVDELNING II Producentorganisationer
Artikel 11
1. I denna förordning avses med producentorganisation varje juridisk person
a) som har bildats på eget initiativ av producenter av följande kategorier av de produkter som anges i artikel 1.2:
i) Frukt och grönsaker.
ii) Frukt.
iii) Grönsaker.
iv) Produkter avsedda för bearbetning.
v) Citrusfrukter.
vi) Nötter.
vii) Svamp.
b) särskilt i syfte att
1) säkerställa produktionsplaneringen och anpassa denna till efterfrågan, särskilt vad gäller kvantitet och kvalitet,
2) främja koncentrationen av utbudet och avyttring av medlemmarnas produktion,
3) minska produktionskostnaderna och stabilisera produktionspriserna,
4) främja odlings- och produktionsmetoder och en avfallshantering som är miljövänlig, särskilt för att skydda kvaliteten på vatten, mark och landskap, samt för att bevara och/eller främja den biologiska mångfalden.
c) vars stadgar särskilt ålägger de sammanslutna producenterna att
1) tillämpa de regler som producentorganisationen antagit vad gäller kännedom om produktionen, produktion, saluföring och miljöskydd,
2) i fråga om varje enskild kategori av de produkter som anges i punkt a för en bestämd anläggning inte vara medlem av mer än en av de producentorganisationer, som avses i punkt a,
3) sälja hela sin produktion genom förmedling av producentorganisationen.
Om producentorganisationen tillåter det och på de villkor som denna fastställer får dock de sammanslutna producenterna
- sälja högst 25 % av sin produktion om det gäller de organisationer för producenter av frukt och grönsaker som avses i a i och högst 20 % om det gäller producenter som är medlemmar av andra slag av producentorganisationer, från sin anläggning direkt till konsumenter för deras personliga bruk, och dessutom
- själva eller genom förmedling av en annan producentorganisation, som deras egen organisation utser, saluföra produkter som utgör en marginell kvantitet i förhållande till den kvantitet som den egna organisationen kan saluföra,
- genom förmedling av en annan producentorganisation, som deras egen organisation utser, saluföra produkter som på grund av sina egenskaper inte i första hand utgör den huvudsakliga kommersiella verksamheten hos den egna organisationen,
- enligt förfarandet i artikel 46 vara berättigade att undantagsvis, i successivt avtagande omfattning och under en övergångsperiod fram till den 31 december 1999 sluta avtal direkt med företag för bearbetning av vissa produkter,
4) tillhandahålla de uppgifter som producentorganisationen begärt för statistiska ändamål och som kan gälla särskilt arealer, skörd, avkastning och direktförsäljning,
5) betala de ekonomiska bidrag som fastställs i stadgarna för inrättande och förvaltning av den driftsfond som avses i artikel 15,
d) i vars stadgar fastställs
1) bestämmelser för fastställande, antagande och ändring av de regler el som avses i c 1,
2) medlemsavgifter som medlemmarna skall åläggas att betala för finansieringen av producentorganisationen,
3) regler som på ett demokratiskt sätt säkerställer att de sammanslutna producenterna har kontrollen över organisationen och beslutsförfarandet,
4) påföljder vid överträdelse av stadgarna, särskilt om de ekonomiska bidragen inte betalas, eller de regler som producentorganisationen har fastställt inte följs,
5) regler för antagande av nya medlemmar, särskilt en minsta tid för medlemskap,
6) de regler om bokföring och budget som är nödvändiga för att organisationen skall fungera, och
e) som har erkänts av den berörda medlemsstaten i enlighet med villkoren i punkt 2.
2. Medlemsstaterna skall, vad gäller producentorganisationer enligt denna förordning, på följande villkor erkänna producentgrupper som ansöker om detta:
a) De motsvarar kraven i punkt 1 och kan i detta syfte, tillsammans med övrigt underlag, visa att de har ett lägsta antal producenter som medlemmar och en lägsta kvantitet avsättningsbar produktion, som skall fastställas enligt förfarandet i artikel 46.
b) De erbjuder tillräckliga garantier i fråga om verksamhetens genomförande, varaktighet och effektivitet.
c) De gör det faktiskt möjligt för medlemmarna att få det tekniska stöd som behövs för att införa miljövänliga odlingsmetoder.
d) De ställer faktiskt till medlemmarnas förfogande de tekniska hjälpmedel som behövs för lagring, förpackning och saluföring av produkter samt säkerställer en kommersiell, bokföringsmässig och budgetmässig förvaltning som lämpar sig för de uppgifter de åtagit sig.
3. Medlemsstaterna kan även som producentorganisation enligt den här förordningen erkänna andra producentorganisationer än de som anges i punkt 1 a och som existerade före den här förordningens ikraftträdande och som är erkända producentorganisationer enligt förordning (EEG) nr 1035/72 innan den här förordningen börjar tillämpas.
När medlemsstaterna tillämpar första stycket och erkänner ovan nämnda producentorganisationer skall de krav tillämpas som anges i punkt 1, med undantag för punkt a, och om det är lämpligt, punkt C 2, och i punkt 2.
Artikel 12
1. Medlemsstaterna skall
a) efter det att ansökan och relevant underlag har lämnats in, besluta om huruvida erkännande skall beviljas inom tre månader,
b) vid behov utföra regelbundna kontroller för att fastställa om producentorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande samt fastställa de sanktioner som skall tillämpas om organisationerna inte uppfyller villkoren och vid behov besluta att återkalla erkännandet,
c) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut om beviljande av eller avslag på en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.
2. På vilket sätt och hur ofta medlemsstaterna skall lämna kommissionen en rapport om producentorganisationernas verksamhet skall fastställas enligt förfarandet i artikel 46.
Kommissionen skall genom kontroller i enlighet med avdelning VI säkerställa att bestämmelserna i artikel 11 och i punkt 1 b i den här artikeln följs genom kontroller som utförs i enlighet med avdelning VI och efter sådan kontroll i förekommande fall begära att medlemsstaten återkallar erkännandet.
Artikel 13
1. De producentorganisationer som före den här förordningens ikraftträdande har erkänts med stöd av förordning (EEG) nr 1035/72, och som inte utan en övergångsperiod kan erkännas med stöd av artikel 11 i den här förordningen, skall omfattas av bestämmelserna i avdelning IV under två år efter ikraftträdandet, om dessa organisationer uppfyller kraven i de nämnda artiklarna i förordning (EEG) nr 1035/72.
2. De två år som avses i punkt 1 skall utsträckas till fem år under förutsättning att den berörda organisationen
a) på en fastställd dag före utgången av den period som avses i punkt 1 överlämnar en åtgärdsplan i syfte att erhålla ett erkännande i enlighet med bestämmelserna i artikel 11.2 till den medlemsstat som skall bevilja eller avslå ansökan,
b) vid överlämnandet av åtgärdsplanen visar att den har inrättat en driftsfond i enlighet med artikel 15,
c) förpliktar sig, att under sådant påföljdsansvar som medlemsstaten skall fastställa, genomföra åtgärdsplanen före utgången av de fem åren.
3. Den producentorganisation som, oavsett skäl eller tidpunkt, inte längre uppfyller villkoren i punkt 2 skall förlora sin status som sådan i enlighet med villkoren i artikel 12.1 b.
Första stycket skall dock tillämpas utan att det påverkar de individuella rättigheter som en producentorganisation kan ha erhållit enligt med bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1035/72.
Artikel 14
1. Nya producentgrupper, eller producentgrupper som inte har erkänts i enlighet med förordning (EEG) nr 1035/72 före den här förordningens ikraftträdande, får omfattas av en övergångsperiod på högst fem år för att kunna uppfylla villkoren som avses i artikel 11.
I detta syfte skall de till medlemsstaten överlämna en plan för erkännande i flera steg; godkännandet av planen inleder den tidsfrist på fem år som avses i första stycket och har samma verkan som ett förhandserkännande.
2. Medlemsstaterna får under de fem år som följer efter förhandserkännandet bevilja sådana producentgrupper som avses i punkt 1
a) stöd för att uppmuntra dem att konstituera sig och för att underlätta deras administrativa verksamhet,
b) stöd, direkt eller genom förmedling av kreditinstitut, i form av särskilda lån som är avsedda att täcka en del av de investeringar som krävs för att uppnå erkännande och som i detta syfte anges i den erkännandeplan som avses i punkt 1 andra stycket.
3. Det stöd som avses i punkt 2 skall ersättas av gemenskapen i enlighet med artikel 52.2 och 52.3.
4. Innan medlemsstaten beviljar förhandserkännande skall den informera kommissionen om sin avsikt att göra det och de ekonomiska följderna av detta.
5. Att en producentgrupp överlämnar en erkännandeplan till en medlemsstat innebär för gruppens del att den förbinder sig att underkasta sig nationella kontroller och gemenskapskontroller som utförs i enlighet med avdelning VI, särskilt vad gäller korrekt förvaltning av offentliga medel.
6. Medlemsstaterna skall fastställa de påföljder som skall tillämpas på producentgrupper som inte uppfyller sina åtaganden.
7. De tillämpningsföreskrifter som antas enligt artikel 48 för att genomföra den här artikeln skall innefatta bestämmelser som säkerställer att det stöd som betalas till de portugisiska producentorganisationerna, uttryckt i procent av värdet av producentorganisationens saluförda produktion, än det som följer av förordning (EEG) nr 746/93 (12).
Artikel 15
1. På de villkor som anges i denna artikel skall ett ekonomiskt gemenskapsstöd beviljas de producentorganisationer som inrättar en driftsfond.
Denna fond skall finansieras genom faktiska ekonomiska bidrag från medlemsproducenterna som grundas på de kvantiteter eller det värde av frukt och grönsaker som faktiskt saluförs på marknaden och genom det ekonomiska stöd som avses i första stycket.
2. Den driftsfond som avses i punkt 1 är avsedd
a) att finansiera återtaganden från marknaden på de villkor som anges i punkt 3,
b) att finansiera ett verksamhetsprogram som skall överlämnas till de behöriga nationella myndigheterna och godkännas av dessa med tillämpning av artikel 16.1.
Denna fond får användas, helt eller delvis, till finansiering av den åtgärdsplan som lagts fram av de producentorganisationer som avses i artikel 13.
3. Utnyttjande av driftsfonden för att finansiera återtaganden från marknaden får ske endast om ett verksamhetsprogram har godkänts av de behöriga nationella myndigheterna. Utnyttjandet får ske i någon eller några av följande former:
a) Utbetalning av kompensation för återtagande för sådana produkter som inte återfinns i bilaga II som motsvarar gällande normer, om sådana normer har fastställts med tillämpning av artikel 2.
b) Beviljande av ett tillägg till gemenskapens ersättning för återtagande.
Medlemsstaterna får fastställa en högsta nivå för kompensationen eller tillägget; det tilläggsbelopp som fastställs på detta sätt får dock inte, sammantaget med gemenskapsersättningen för återtagande, överskrida gränsen för det högsta återköpspris som gäller för regleringsåret 1995/96 i enlighet med artikel 16.3 a, artiklarna 16 a och 16 b och artikel 18.1 a första strecksatsen i förordning (EEG) nr 1035/72.
Den andel av driftsfonden som får användas till finansiering av återtagande får inte överskrida 60 % under det första året, 55 % under det andra året, 50 % under det tredje året, 45 % under det fjärde året, 40 % under det femte året och 30 % från och med det sjätte året, räknat från den dag då de behöriga nationella myndigheterna godkänner det första verksamhetsprogram som överlämnats av den berörda producentorganisationen och godkänts av dessa myndigheter.
De gränser som avses i artikel 23.3, 23.4 och 23.5 skall tillämpas för de återtaganden som avses ovan under a första stycket i denna punkt.
4. Det verksamhetsprogram som avses i punkt 2 b skall
a) avse flera av de mål som avses i artikel 11.1 b och andra mål, bl.a. följande: att förbättra produkternas kvalitet, öka deras handelsvärde, främja konsumenternas intresse för produkterna, ta fram ett sortiment av ekologiska produkter, främja integrerad produktion eller andra produktionsmetoder som tar hänsyn till miljön, minska återtagandena,
b) omfatta åtgärder som är avsedda att utveckla de sammanslutna producenternas användning av miljövänlig teknik, både i fråga om odlingsmetoder och om hantering av använt material.
Med miljövänlig teknik menas framför allt sådan teknik som gör det möjligt att uppnå målen i artikel 1 a c i förordning (EEG) nr 2078/92 (13).
c) Innehålla en ekonomisk uppskattning av de tekniska hjälpmedel och mänskliga resurser som krävs för att säkerställa kontroll av att normer och bestämmelser om växtskydd samt bestämmelser om högsta tillåtna resthalter iakttas.
5. Det ekonomiska stöd som avses i punkt 1 skall motsvara summan av de ekonomiska bidrag som nämns i den punkten, och som faktiskt betalats in, och skall begränsas till 50 % av beloppet för de utgifter som verkställts med tillämpning av punkt 2.
Denna procentsats skall höjas till 60 % om ett verksamhetsprogram eller en del av ett verksamhetsprogram läggs fram
a) av flera producentorganisationer i gemenskapen, med verksamhet i skilda medlemsstater, för gränsöverskridande verksamhet, med undantag av sådan verksamhet som avses i punkt 2 a, eller
b) av en eller flera producentorganisationer för verksamhet som skall bedrivas över branschgränserna.
Taket för det ekonomiska stödet skall dock vara högst 4 % av värdet av varje producentorganisations saluförda produktion, om det totala ekonomiska stödbeloppet utgör mindre än 2 % av samtliga producentorganisationers totala omsättning. För att se till att denna gräns iakttas kommer ett förskott på 2 % att betalas ut och resten av stödet kommer att beviljas så snart som det totala beloppet av ansökningar om stöd är känt. Från och med 1999 skall en höjning ske från 4 % till 4,5 % samtidigt som procentsatsen av den totala omsättningen höjs från 2 % till 2,5 %.
6. I de områden inom gemenskapen där producenterna är organiserade i särskilt ringa grad kan medlemsstaterna, efter en vederbörligen motiverad begäran, tillåtas ge ett nationellt ekonomiskt stöd till producentorganisationerna motsvarande högst hälften av producenternas bidrag. Detta stöd skall föras till driftsfonden.
I de medlemsstater där mindre än 15 % av produktionen av frukt, och grönsaker saluförs genom producentorganisationer och där produktionen av frukt och grönsaker motsvarar minst 15 % av den totala jordbruksproduktionen kan stödet i första stycket på begäran av den berörda medlemsstaten återbetalas genom gemenskapens stödram.
Artikel 16
1. Det verksamhetsprogram som avses i artikel 15.2 b skall överlämnas till de behöriga nationella myndigheterna som skall godkänna eller avslå detta eller begära ändringar, med iakttagande av bestämmelserna i denna förordning.
Medlemsstaterna skall utarbeta nationella villkor för utarbetande av anbudsvillkor i fråga om de åtgärder som avses i artikel 15.4 b. De skall överlämna utkastet till dessa villkor till kommissionen som kan begära ändringar inom en frist på tre månader om den konstaterar att utkastet inte gör det möjligt att uppnå de mål som fastställs i artikel 130r i fördraget och i gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och för en hållbar utveckling.
2. Senast före varje års utgång skall producentorganisationerna till medlemsstaten anmäla den beräknade storleken på driftsfonden för påföljande år och överlämna lämpligt underlag grundat på prognoserna för verksamhetsprogrammet, utgifterna för innevarande och eventuellt föregående år och, om så är nödvändigt, på uppskattningar av produktionskvantiteterna för nästa år. Medlemsstaten skall före den 1 januari påföljande år underrätta producentorganisationen om den beräknade storleken på det ekonomiska stödet i enlighet med de gränser som fastställs i artikel 15.5.
Det ekonomiska stödet skall betalas ut på grundval av utgifterna för de åtgärder som avses i verksamhetsprogrammet. För samma åtgärder får förskott beviljas mot att garanti eller säkerhet ställs.
I början av varje år och senast den 31 januari skall producentorganisationen meddela medlemsstaten det definitiva utgiftsbeloppet för föregående år och bifoga nödvändiga verifikationer för att kunna få återstoden av det ekonomiska gemenskapsstödet.
3. En sammanslutning av producentorganisationer som erkänts av den berörda medlemsstaten får i sina medlemsorganisationers ställe förvalta deras driftsfonder i enlighet med artikel 15.1 och utarbeta, genomföra och överlämna de verksamhetsprogram som avses i artikel 15.2 b. I sådana fall skall sammanslutningen vara mottagare av det ekonomiska stödet och lämna de upplysningar som avses i punkt 2 i den här artikeln.
4. Verksamhetsprogrammet och dess finansiering genom å ena sidan producenterna och producentorganisationerna och å andra sidan gemenskapsfonder skall vara fleråriga och avse minst tre men högst fem år.
5. Att en producentorganisation eller, med tillämpning av punkt 3, en sammanslutning av producentorganisationer överlämnar ett verksamhetsprogram till en medlemsstat innebär för organisationens eller sammanslutningens del att den förbinder sig att underkasta sig nationella kontroller och gemenskapskontroller i enlighet med avdelning VI, särskilt vad gäller en riktig förvaltning av allmänna medel.
Artikel 17
Om de allmänna styrmedlen för den gemensamma organisationen av marknaden visar sig vara otillräckliga eller olämpliga för de produkter i artikel 1.2 som har stor ekonomisk eller ekologisk, lokal eller regional betydelse, och som är utsatta för varaktiga svårigheter på gemenskapsmarknaden, särskilt på grund av en hård internationell konkurrens, får särskilda åtgärder för att öka konkurrenskraften och främja dessa produkter beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Artikel 18
1. Om en producentorganisation eller en sammanslutning av producentorganisationer med samma regler som är verksam i en viss ekonomisk sektor i fråga om en produkt anses vara representativ för produktionen och producenterna inom den sektorn, får den berörda medlemsstaten, på begäran av denna organisation eller sammanslutning, för de producenter som är etablerade inom denna sektor och som inte tillhör den organisationen eller sammanslutningen, göra följande regler tvingande
a) de regler som avses i artikel 11.1 c 1,
b) de regler för återtagande som har antagits av den berörda organisationen eller sammanslutningen.
Detta skall ske under förutsättning att dessa regler
- har gällt i minst ett regleringsår,
- anges i den uttömmande förteckningen i bilaga III,
- är tvingande under högst tre regleringsår.
2. I denna artikel avses med ekonomisk sektor ett geografiskt område som består av produktionsområden som gränsar till varandra eller ligger nära varandra och där produktions- och saluföringsvillkoren är enhetliga.
3. En producentorganisation eller sammanslutning av producentorganisationer anses vara representativ i den mening som avses i punkt 1 om den omfattar minst två tredjedelar av producenterna i den ekonomiska sektor där den är verksam och omfattar minst två tredjedelar av produktionen i den sektorn.
4. De regler som har gjorts tvingande för samtliga producenter i en viss ekonomisk sektor
a) får inte påverka övriga producenter vare sig i medlemsstaten eller inom övriga gemenskapen negativt,
b) skall, som inte annat följer av dessa regler, inte vara tillämpliga på produkter som levereras för bearbetning inom ramen för ett avtal som undertecknats före regleringsårets början, med undantag för de regler för kunskap om produktionen som anges i punkt 1 a,
c) får inte strida mot gällande gemenskapslagstiftning och gällande nationell lagstiftning.
5. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål till kommissionen överlämna de regler som de har gjort tvingande för samtliga producenter i en viss ekonomisk sektor. Dessa regler skall offentliggöras i C-utgåvan av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Kommissionen skall besluta att medlemsstaten skall upphäva den utvidgning av reglerna som den beslutat i följande fall:
a) Om kommissionen konstaterar att utvidgningen medför att konkurrensen i fråga om en väsentlig andel av den inre marknaden blir utesluten, att den har en negativ inverkan på det fria handelsutbytet eller äventyrar de mål som anges i artikel 39 i fördraget.
b) Om kommissionen konstaterar att artikel 85.1 i fördraget är tillämplig på det avtal, det beslut eller de samordnade förfaranden som utvidgningen grundar sig på. Det beslut som kommissionen fattar med hänsyn till detta avtal, detta beslut eller detta samordnade förfarande skall tillämpas först från och med dagen för detta konstaterande.
c) Om kommissionen, efter de kontroller som utförts i efterhand i enlighet med avdelning VI, konstaterar att bestämmelserna i denna artikel inte följts.
6. Om punkt 1 tillämpas får den berörda medlemsstaten, om underlag framläggs, besluta att producenter som inte är medlemmar skall betala organisationen, eller i förekommande fall sammanslutningen, den del av det ekonomiska bidrag som lämnas av de producenter som är medlemmar och som är avsedd att täcka
a) de administrativa kostnader som uppkommer genom tillämpning av den ordning som avses i punkt 1,
b) kostnaderna för forskning, marknadsundersökningar och försäljningskampanjer som genomförs av organisationen eller sammanslutningen och som gynnar hela produktionen i den berörda sektorn.
7. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna en förteckning över de ekonomiska sektorer som avses i punkt 2. Inom en månad efter överlämnandet skall kommissionen godkänna förteckningen eller, efter samråd med den berörda medlemsstaten, besluta om de ändringar som denna bör göra i förteckningen. Den godkända förteckningen skall offentliggöras i C-utgåvan av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
AVDELNING III Branschorganisationer och branschavtal
Artikel 19
1. I denna förordning avses med erkända branschorganisationer, nedan kallade "branschorganisationer", varje juridisk person
a) som förenar företrädare för näringsverksamhet med anknytning till produktion och/eller saluföring och/eller bearbetning av de produkter som avses i artikel 1.2,
b) som har bildats på initiativ av samtliga eller några av de organisationer eller sammanslutningar som den består av,
c) som i en eller flera gemenskapsregioner bedriver flera av följande verksamheter, med beaktande av konsumentintressena:
- Att förbättra kunskapen om och insynen i produktionen och marknaden.
- Att bidra till att utsläppandet på marknaden av frukt och grönsaker samordnas på ett bättre sätt, särskilt genom marknadsundersökningar och marknadsstudier.
- Att utarbeta standardavtal som är förenliga med gemenskapens regler.
- Att arbeta för en ökad uppskattning av frukt och grönsaker.
- Att skaffa fram upplysningar och undersökningar som behövs för att inrikta produktionen på produkter som är bättre anpassade till marknadens krav och konsumenternas smak och förväntningar, särskilt i fråga om produkternas kvalitet och miljöskydd.
- Att främja forskning för att finna metoder som gör det möjligt att begränsa användningen av växtskyddsmedel och andra produktionselement och som säkerställer produktkvalitet och mark- och vattenskydd.
- Att använda metoder och medel för att förbättra produkternas kvalitet.
- Uppskattning och skydd av ekologiskt jordbruk och ursprungs- och kvalitetsbeteckningar samt geografiska beteckningar.
- Att främja integrerad produktion eller andra produktionsmetoder som tar hänsyn till miljön.
- Att, i fråga om de regler för produktion och saluföring som anges i bilaga III, fastställa regler som är strängare än reglerna in gemenskapens lagstiftning eller i nationell lagstiftning.
d) som har erkänts i enlighet med villkoren som anges i punkt 2.
2. Om medlemsstatens struktur berättigar till det får medlemsstaterna som branschorganisation i denna förordnings mening erkänna de organisationer som är etablerade inom deras territorium och som ansöker härom, under förutsättning att
a) de bedriver sin verksamhet i en eller flera regioner inom detta territorium,
b) de representerar en väsentlig andel av produktionen och/eller saluföringen och/eller bearbetningen av frukt och grönsaker och av bearbetade produkter av frukt och grönsaker i de berörda regionerna och, i de fall då flera regioner berörs, har en längsta representativitet i fråga om var och en av de branscher de representerar i var och en av de berörda regionerna,
c) de bedriver flera av de verksamheter som avses i punkt 1 c,
d) de inte själva bedriver vare sig produktions-, bearbetnings- eller saluföringsverksamhet i fråga om frukt och grönsaker eller bearbetade produkter av frukt och grönsaker,
e) de inte utför sådan verksamhet som avses i artikel 20.3.
3. Före erkännandet skall medlemsstaterna till kommissionen anmäla vilka branschorganisationer som har lämnat in ansökan om erkännande med alla relevanta uppgifter om dessa organisationers representativitet och om de olika verksamheter som dessa bedriver liksom alla andra nödvändiga bedömningsgrunder.
Kommissionen kan framföra invändningar mot erkännandet inom två månader räknat från mottagandet av en sådan anmälan.
4. Medlemsstaterna skall
a) besluta om erkännande skall beviljas inom tre månader från det att ansökan åtföljd av fullständigt underlag lämnades in,
b) regelbundet kontrollera om branschorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande, om villkoren inte iakttas fastställa de påföljder som är tillämpliga på sådana organisationer och om nödvändigt besluta att återkalla deras erkännande,
c) återkalla erkännandet om
i) villkoren för erkännandet, enligt denna förordning, inte längre är uppfyllda,
ii) branschorganisationen bryter mot något av förbuden i artikel 20.3, utan att det påverkar tillämpningen av straffrättsliga påföljder enligt den nationella lagstiftningen,
iii) branschorganisationen försummar den anmälningsskyldighet som nämns i artikel 20.2,
d) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut att bevilja eller avslå en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.
5. Reglerna för hur och hur ofta medlemsstaterna skall rapportera till kommissionen om branschorganisationernas verksamhet skall fastställas enligt förfarandet i artikel 46.
Kommissionen skall säkerställa att bestämmelserna i punkt 2 och i punkt 4 b följs genom kontroller som skall utföras i enlighet med avdelning VI och får i förekommande fall, efter sådan kontroll, begära att medlemsstaterna återkallar ett erkännande.
6. Ett erkännande innebär tillstånd att bedriva sådan verksamhet som anges i punkt 1 c, på de villkor som anges i den här förordningen.
7. Kommissionen skall ombesörja offentliggörandet i C-utgåvan av Europeiska gemenskapernas officiella tidning av de erkända branschorganisationerna, med angivande av ekonomisk sektor eller verksamhetsområde samt av de åtgärder som genomförs i enlighet med artikel 21. Även återkallanden av erkännanden skall offentliggöras.
Artikel 20
1. Med avvikelse från artikel 1 i förordning nr 26 (14) kan artikel 85.1 i fördraget inte tillämpas på de avtal, beslut och samordnade förfaranden som de erkända branschorganisationerna genomför för att förverkliga de åtgärder som anges i artikel 19.1 c.
2. Punkt 1 är tillämplig endast om
- avtalen, besluten och de samordnade förfarandena anmälts till kommissionen, och
- kommissionen inom två månader efter det att den har mottagit allt det underlag som är nödvändigt för att göra en bedömning inte har funnit att avtalen, besluten eller de samordnade förfarandena är oförenliga med gemenskapens bestämmelser.
Avtalen, besluten och de samordnade förfarandena får inte träda i kraft förrän denna period löpt ut.
3. Avtal, beslut och samordnade förfaranden skall under alla omständigheter förklaras vara oförenliga med gemenskapens bestämmelser om de
- kan leda till någon form av uppdelning av marknaderna inom gemenskapen,
- kan medföra att den gemensamma organisationen av marknaden störs,
- kan medföra en snedvridning av konkurrensen som inte är nödvändig för att uppnå målen för den gemensamma jordbrukspolitik som branschåtgärderna syftar till,
- innebär ett fastställande av priser, utan att det påverkar branschorganisationernas åtgärder i samband med tillämpningen av särskilda bestämmelser i gemenskapslagstiftningen,
- kan innebära diskriminering eller sätta konkurrensen ur spel för en betydande del av produkterna i fråga.
4. Om kommissionen, sedan den tvåmånadersperiod som anges i punkt 2 första stycket andra strecksatsen löpt ut, finner att de villkor som gäller för tillämpning av denna förordning inte har uppfyllts, skall den fatta ett beslut med innebörden att artikel 85.1 i fördraget är tillämplig på det berörda avtalet, beslutet eller samordnade förfarandet.
Kommissionens beslut får inte träda i kraft före det datum då den berörda branschorganisationen underrättas om beslutet, såvida inte branschorganisationen har lämnat felaktiga uppgifter eller missbrukat det undantag som anges i punkt 1.
5. Om fleråriga avtal ingås skall den föregående anmälningen för det första året gälla för de följande åren av avtalet; kommissionen får emellertid på de villkor som anges i punkt 4 när som helst på eget initiativ eller på begäran från någon medlemsstat avge ett yttrande om oförenlighet.
Artikel 21
1. Om en branschorganisation som är verksam i en eller flera fastställda regioner i en medlemsstat i fråga om en viss produkt anses vara representativ för produktionen och/eller saluföringen och/eller bearbetningen av denna produkt får den berörda medlemsstaten på begäran av denna organisation och under en begränsad tid föreskriva att vissa avtal, beslut eller samordnade förfaranden som sluts inom ramen för denna organisation skall vara tvingande för de aktörer, även enskilda aktörer, som bedriver verksamhet i den eller de berörda regionerna men inte är medlem av organisationen.
2. En branschorganisation skall anses vara representativ i den mening som avses i punkt 1 om den omfattar minst två tredjedelar av produktionen och/eller saluföringen och/eller bearbetningen av den berörda produkten eller de berörda produkterna i den eller de aktuella regionerna i en medlemsstat. Om en ansökan om utvidgning av reglerna omfattar flera regioner skall branschorganisationen ha en viss lägsta representativitet för varje bransch som de representerar i var och en av de berörda regionerna.
3. För de regler i fråga om vilka utvidgning får begäras skall följande gälla:
a) De får endast avse ett av följande områden:
- Kunskap om produktionen och den inre marknaden.
- Produktionsregler som är strängare än reglerna i gemenskapslagstiftningen respektive nationell lagstiftning.
- Utarbetande av standardkontrakt som är förenliga med gemenskapslagstiftningen.
- Regler om saluföring.
- Regler om miljöskydd.
- Åtgärder för att främja och öka uppskattningen av produktionen.
- Åtgärder för att skydda ekologiskt jordbruk och ursprungs- och kvalitetsbeteckningar och geografiska beteckningar.
De regler som avses i andra, fjärde och femte strecksatserna får inte vara andra än de som återfinns i bilaga III.
b) De skall ha varit tillämpliga i minst ett regleringsår.
c) De får göras tvingande i längst tre år.
d) De får inte negativt påverka övriga aktörer i medlemsstaten eller inom den övriga gemenskapen.
Artikel 22
1. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål till kommissionen anmäla de regler som de har gjort tvingande för alla aktörer i en eller flera fastställda områden. Dessa regler skall offentliggöras i C-utgåvan av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Före ovan nämnda offentliggörande skall kommissionen upplysa den kommitté som anges i artikel 45 om alla anmälningar om utvidgning av branschorganisationsavtal.
Kommissionen skall besluta att medlemsstaten skall upphäva den utvidgning av reglerna som den beslutat, i de fall som avses i artikel 18.5 andra stycket.
2. Om reglerna utvidgas för en eller flera produkter, och om en eller flera sådana verksamheter som avses i artikel 21.3 a och bedrivs av en erkänd branschorganisation är av allmänt ekonomiskt intresse för de ekonomiska aktörer vilkas verksamhet är knuten till produkten eller produkterna, får den medlemsstat som har beviljat erkännandet besluta att de enskilda aktörer eller de grupper som inte är medlemmar i organisationen och drar nytta av denna verksamhet står i skuld till organisationen med hela eller en del av de ekonomiska bidrag som medlemmarna betalar, såvida dessa är avsedda att täcka omkostnader som är en direkt följd av det aktuella handlandet.
AVDELNING IV Om ordningen för intervention
Artikel 23
1. Producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa får, i fråga om de produkter enligt artikel 1.2 som de fastställer, besluta att inte saluföra dessa produkter från de medlemmarna i de kvantiteter och under de perioder som de själva bestämmer.
2. Användningen av de produkter som återtas från marknaden enligt punkt 1 skall fastställas av producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa på ett sådant sätt att den normala avsättningen av produkten i fråga inte påverkas och att hänsyn tas till miljön, särskilt till kvaliteten på vatten och landskap.
3. Vid tillämpning av punkt 1, i fråga om var och en av de produkter som avses i bilaga II och som motsvarar normerna, skall producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa till medlemsproducenterna betala den gemenskapskompensation för återtagande som fastställts i enlighet med artikel 26 för högst 10 % av den saluförda kvantiteten.
Den begränsning till 10 % som fastställs i föregående stycke skall tillämpas på den kvantitet av varje produkt som saluförs av enskilda medlemmar i den berörda producentorganisationen eller, med tillämpning av artikel 11.1 c, i en annan organisation, men inte omfatta de återtaganden som görs i enlighet med artikel 24.
4. Den begränsning till 10 % som fastställs i punkt 3 skall tillämpas från och med det sjätte regleringsåret från den dag då denna förordning träder i kraft. De återtaganden som görs under den övergångsperiod som omfattar de fem föregående regleringsåren får inte överskrida följande procentsatser av den saluförda kvantiteten som den fastställs enligt förfarandet i artikel 46: 50 % för de första året, 45 % för det andra året, 40 % för det tredje året, 30 % för det fjärde året och 20 % för det femte året.
För varje citrusfrukt skall dock dessa procentsatser vara 35 % för det första året, 30 % för det andra året, 25 % för det tredje året, 20 % för det fjärde året och 15 % för det femte året.
Bestämmelserna i punkt 3 andra stycket skall tillämpas på denna punkt.
5. Den procentsats på 10 % som avses i punkterna 3 och 4 utgör ett medelvärde under en treårsperiod med en årlig marginal för överskridande på 3 %.
6. När det gäller äpplen och päron har den begränsning på 10 % som avses i punkterna 3, 4 och 5 i den här artikeln samt i artikel 24 ersatts med 8,5 %.
När det gäller meloner och vattenmeloner tillämpas begränsningen på 10 % från och med regleringsåret 1997/98.
Artikel 24
I fråga om de produkter som avses i bilaga II skall producentorganisationerna tillämpa bestämmelserna i artikel 23 på de odlare som inte är medlemmar i någon av de organisationer som avses i denna förordning, på begäran av dessa odlare. Gemenskapens kompensation för återtagande skall dock nedsättas med 10 %. Det utbetalade beloppet skall dessutom, i den mån detta visas, ta hänsyn till medlemmarnas sammanlagda kostnader för återtagandet. Kompensationen får inte beviljas för en procentandel som överskrider 10 % av odlarens saluförda produktion.
Artikel 25
Producentorganisationerna eller deras sammanslutningar skall meddela de behöriga nationella myndigheterna samtliga uppgifter som avser tillämpningen av artiklarna 23 och 24 och i synnerhet de åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att hänsyn tas till miljön vid återtagande, och dessa myndigheter skall vidarebefordra uppgifterna till kommissionen.
Vilka uppgifter som skall meddelas skall vid behov fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Medlemsstaterna skall upprätta nationella villkor för utarbetande av anbudsvillkor för miljövänliga återtagandemetoder. De skall överlämna sitt utkast till sådana villkor till kommissionen som får begära ändringar inom tre månader om den konstaterar att utkastet inte gör det möjligt att uppnå de mål som fastställs i artikel 130r i fördraget och i gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och för en hållbar utveckling.
Artikel 26
1. Gemenskapens kompensation för återtagande för de olika berörda produkterna återfinns i bilaga V.
2. Gemenskapens kompensation för återtagande utgörs av ett enhetsbelopp som gäller för hela gemenskapen.
Artikel 27
1. Om marknaden för en produkt i bilaga II berörs eller kan komma att beröras av allmänna och strukturella obalanser som ger eller kan ge upphov till en alltför stor kvantitet för återtagande enligt artikel 23 skall en interventionströskel fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46 före början av denna produkts regleringsår, och det finansiella ansvaret för överskridande, beräknat i förhållande till produkten och på grundval av verkställda återtaganden under ett regleringsår eller en motsvarande period eller på grundval av ett genomsnitt av verkställda interventioner under flera regleringsår, skall åvila producenterna.
Ett överskridande av interventionströskeln skall få till följd att gemenskapens kompensation för återtagande minskas under följande regleringsår. Denna minskning skall inte gälla regleringsåren därefter.
2. I enlighet med förfarandet i artikel 46 skall följande fastställas:
a) Följderna av ett överskridande av dessa trösklar för var och en av de berörda produkterna.
b) Vid behov, den minskade gemenskapskompensationen för återtagande samt tillämpningsföreskrifter för den här artikeln.
3. Denna artikel skall tillämpas endast under de fem regleringsår som följer efter det att den här förordningen trätt i kraft.
Artikel 28
1. Medlemsstaterna skall för varje marknadsdag under vart och ett av de berörda regleringsåren meddela kommissionen de priser som noteras på de representativa produktionsmarknaderna för vissa produkter som definieras enligt sina kommersiella egenskaper, som sort eller typ, klass, storlek och förpackning.
2. Förteckningen över dessa marknader och över de produkter som avses i punkt 1 liksom frågan om hur ofta uppgifterna skall lämnas in skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Enligt punkt 1 skall de marknader i medlemsstaterna anses vara representativa på vilka en betydande andel av den nationella produktionen av en bestämd produkt saluförs under hela regleringsåret eller under en av de perioder som regleringsåret har indelats i.
Artikel 29
1. Medlemsstaterna skall utbetala den gemenskapskompensation för återtagande som fastställs i artikel 26 till de producentorganisationer eller sammanslutningar av dessa som har verkställt återtagandet på de villkor som anges i artiklarna 23 och 24 och som är kompensationsskyldiga gentemot sina medlemmar eller gentemot de odlare som inte är medlemmar.
Utbetalningarna skall göras på de villkor som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
2. Gemenskapskompensation för återtagande skall betalas utan att detta, i förekommande fall, påverkar de ekonomiska följderna av att en interventionströskel överskrids.
Den skall dessutom minskas med producentorganisationernas eller deras sammanslutningars nettoinkomster från de produkter som återtas från marknaden.
3. Beviljande av gemenskapskompensation för återtagande, i fråga om produkter som producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa inte kan använda för något av de ändamål som anges i artikel 30.1, skall vara betingat av att produkterna används för ett ändamål som är förenligt med medlemsstatens instruktioner enligt de övriga bestämmelserna i artikel 30.
Artikel 30
1. De produkter som återtas från marknaden i enlighet med bestämmelserna i artikel 23.1 och som inte sålts skall avsättas enligt följande:
a) I fråga om samtliga produkter:
- Gratis utdelning till välgörenhetsorganisationer och välgörenhetsstiftelser, som av medlemsstaterna godkänts för detta ändamål, i deras verksamhet för att hjälpa personer som enligt nationell lagstiftning har rätt till offentligt understöd på grund av bristande resurser för sitt uppehälle.
- Gratis utdelning till fängelser och feriekolonier samt till sjukhus och ålderdomshem som utsetts av medlemsstaterna, varvid dessa vidtar nödvändiga åtgärder för att se till att de utdelade kvantiteterna läggs till de kvantiteter som normalt köps in av dessa inrättningar.
- Gratis utdelning utanför gemenskapen genom förmedling av välgörenhetsorganisationer som av medlemsstaterna godkänts för detta ändamål till förmån för nödlidande befolkningar i tredje land.
I andra hand:
- Användning till andra ändamål än livsmedel.
- Användning som djurfoder, antingen i färsk form eller efter bearbetning i djurfoderindustrin.
b) I fråga om frukt, gratis utdelning till skolbarn utöver måltiderna i skolmatsalar samt till elever vid skolor utan bespisning.
c) I fråga om äpplen, päron, persikor och nektariner, bearbetning till alkohol med en styrka som överstiger 80 volymprocent och som erhålls direkt genom destillation av produkten.
d) I fråga om samtliga produkter skall vissa kategorier överlämnas till bearbetningsindustrin, förutsatt att ingen snedvridning av konkurrensen uppstår för de berörda industrierna inom gemenskapen eller för importerade produkter. Genomförandet av denna bestämmelse skall beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
2. Om inte något av de ändamål som anges i punkt 1 kan utnyttjas kan de återtagna produkterna komposteras eller genomgå biologiska nedbrytningsprocesser som har godkänts av den berörda medlemsstaten.
3. Den verksamhet med gratis utdelning som avses i punkt 1 a första, andra och tredje strecksatserna och punkt 1 b skall organiseras av berörda producentorganisationer under medlemsstaternas överinseende.
I fråga om gratis utdelning av frukt till skolbarn får dock kommissionen, i samband med forskning och marknadsföring, ta initiativ till och ansvara för lokala pilotåtgärder.
4. Medlemsstaterna skall bidra till etableringen av kontakter mellan producentorganisationerna och de välgörenhetsorganisationer eller välgörenhetsorgan som kan vara intresserade av att använda produkter som återtagits från marknaden inom deras territorium för någon av de former för gratis utdelning som avses i punkt 1 a och b.
5. Överlämnande av produkter till djurforderindustrin skall ske enligt det förfarande som är lämpligast av det organ som den berörda medlemsstaten utser.
Den destillation som avses i punkt 1 c skall genomförs av destillationsindustrin antingen för egen del eller på uppdrag av det organ som den berörda medlemsstaten utser. I båda fallen skall transaktionen genomföras av ovan nämnda organ enligt det förfarande som bäst lämpar sig.
6. På de villkor som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70 (15) skall gemenskapen betala transportkostnaderna i samband med den gratis utdelning som avses i punkt 1 a samt kostnaderna för sortering och förpackning i samband med gratis utdelning av äpplen och citrusfrukter, om det senare sker i etapper inom ramen för avtal mellan producentorganisationerna och de välgörenhetsorganisationer eller välgörenhetsorgan som avses i punkt 3.
7. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel, särskilt när det gäller kostnadsfri distribution och överlåtelse av återtagna produkter samt för att undvika att destillation av återtagna produkter orsakar störningar på alkoholmarknaden, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
AVDELNING V Ordningen för handel med tredje land
Artikel 31
1. All import till gemenskapen eller export från denna av de produkter som avses i artikel 1.2 får underkastas krav på uppvisande av en import- eller exportlicens.
Licensen skall utfärdas av medlemsstaterna till alla berörda som ansöker härom, oavsett var inom gemenskapen de är etablerade, utan att detta påverkar tillämpningsföreskrifterna för artiklarna 36 och 37.
Licensen skall gälla inom hela gemenskapen. Utfärdandet av dessa licenser får underkastas krav på att en säkerhet ställs för att garantera att importen eller exporten äger rum under licensens giltighetstid; säkerheten skall, utom i fall av force majeure, innehållas helt eller delvis om importen eller exporten inte genomförs inom den tiden eller endast genomförs till viss del.
2. Import- och exportlicensernas giltighetstid och övriga tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Artikel 32
1. Om inte annat följer av denna förordning skall tullsatserna i den gemensamma tulltaxan tillämpas på de produkter som avses i artikel 1.2.
2. Om tillämpningen av tullsatsen i den gemensamma tulltaxan beror på ingångspriset på det importerade partiet skall riktigheten av detta pris kontrolleras med hjälp av ett schablonvärde för importen, som skall fastställas av kommissionen, för varje ursprungsland och för varje produkt, på grundval av det vägda genomsnittet av priserna för de berörda produkterna på de representativa importmarknaderna i medlemsstaterna eller, i förekommande fall, på andra marknader.
Särskilda bestämmelser kan dock komma att antas i enlighet med förfarandet i artikel 46 i syfte att kontrollera ingångspriset på import av produkter som huvudsakligen är avsedda för bearbetning.
3. Om det deklarerade ingångspriset för det berörda partiet är högre än schablonvärdet för import, ökat med en marginal som fastställts i enlighet med punkt 5 och som inte får överskrida schablonvärdet med mer än 10 %, skall det krävas att en säkerhet ställs som motsvarar de importtullar som fastställts på grundval av schablonvärdet för import.
4. Om ingångspriset för det berörda partiet inte deklareras vid förtullningen skall tillämpningen av tullsatserna i den gemensamma tulltaxan bero på schablonvärdet för import eller, på de villkor som skall fastställas i enlighet med punkt 5, med tillämpning av relevanta bestämmelser i tullagstiftningen.
5. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Artikel 33
1. I syfte att undvika eller stävja de skadliga effekter på gemenskapsmarknaden som kan följa av import av vissa av de produkter som avses i artikel 1.2 skall import av en eller flera av dessa produkter, förutom den tullsats som anges i den gemensamma tulltaxan, beläggas med en tilläggsimporttull, om de villkor som följer av artikel 5 i det jordbruksavtal (16) som har slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan är uppfyllda, med undantag av de fall då importen inte riskerar att orsaka störningar på gemenskapsmarknaden eller om effekterna skulle bli orimliga i förhållande till det avsedda syftet.
2. De aktiveringspriser som medför att en tilläggsimporttull får tas ut skall vara de som gemenskapen anmäler till Världshandelsorganisationen.
De kvantiteter som skall överskridas för att en tilläggsimporttull skall få tas ut skall fastställas särskilt på grundval av importen till gemenskapen under de tre år som föregår det år under vilket de skadliga effekter som avses i punkt 1 uppstår eller riskerar att uppstå.
3. De importpriser som skall beaktas vid uttagandet av en tilläggsimporttull skall fastställas på grundval av cif-importpriset för den berörda försändelsen.
I detta syfte skall cif-importpriset kontrolleras på grundval av de representativa priserna på den berörda produkten på världsmarknaden eller på den importmarknad i gemenskapen som produkten är avsedd för.
4. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46. Dessa föreskrifter skall särskilt avse
a) de produkter på vilka tilläggsimporttullar skall tillämpas enligt villkoren i artikel 5 i det jordbruksavtal som avses i punkt 1 i den här artikeln,
b) övriga kriterier som är nödvändiga för att säkerställa att punkt 1 tillämpas i överensstämmelse med artikel 5 i det nämnda avtalet.
Artikel 34
1. Tullkvoter för de produkter som avses i artikel 1.2 enligt de avtal som har slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan skall öppnas och förvaltas enligt de föreskrifter som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
2. Förvaltningen av tullkvoterna får ske med tillämpning av någon av följande metoder eller en kombination av dessa:
a) En metod baserad på kronologisk ordning efter tidpunkten då ansökningarna lämnades in (enligt principen "först till kvarn får först mala").
b) En metod med fördelning i förhållande till de kvantiteter som ansökningarna gällde vid tidpunkten då ansökningarna lämnades in (enligt metoden "samtidig granskning").
c) En metod där hänsyn tas till traditionella handelsförbindelser (enligt metoden "stamgäster/nyanlända").
Andra lämpliga metoder får fastställas. Metoderna skall undvika all diskriminering av berörda aktörer.
3. Förvaltningsmetoden skall, när det visar sig lämpligt, beakta gemenskapsmarknadens försörjningsbehov och nödvändigheten av att bevara jämvikten på denna, samtidigt som den kan vägledas av tidigare tillämpade metoder för de tullkvoter som motsvarar dem som avses i punkt 1, utan att detta påverkar tillämpningen av de tullar som följer av de avtal som har slutits inom ramen för handelsförhandlingarna i Uruguayrundan.
4. I de föreskrifter som avses i punkt 1 fastställs att öppnandet av tullkvoter skall ske på årsbasis och, om så är nödvändigt, fördelas på lämpligt sätt över tiden, anges den tillämpliga förvaltningsmetoden i förekommande fall
a) bestämmelser som garanterar produktens art, avsändningsort och ursprung,
b) bestämmelser för erkännandet av det dokument som gör det möjligt att kontrollera de garantier som avses i a, och
c) leveransvillkor samt importlicensernas giltighetstid.
Artikel 35
1. I den utsträckning det är nödvändigt för att möjliggöra ekonomiskt betydande export av de produkter som avses i artikel 1.2, på grundval av priserna på dessa produkter inom den internationella handeln och inom de gränser som följer av de avtal som har slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget, får skillnaden mellan dessa priser och de priser som gäller inom gemenskapen täckas genom ett exportbidrag.
2. Beträffande tilldelningen av de kvantiteter som får exporteras med bidrag skall den metod fastställas som
a) är bäst anpassad för produktens beskaffenhet och förhållandena på marknaden i fråga, och som medger en så effektiv användning som möjligt av tillgängliga resurser och som tar hänsyn till effektiviteten och exportstrukturen i gemenskapen, utan att medföra särbehandling mellan små och stora aktörer,
b) från administrativ synpunkt är minst betungande för aktörerna med hänsyn till förvaltningskraven,
c) undviker varje form av särbehandling av de berörda aktörerna.
3. Bidraget skall vara detsamma inom hela gemenskapen.
Om förhållandena inom den internationella handeln eller särskilda krav på vissa marknader gör det nödvändigt får exportbidraget för en bestämd produkt differentieras i förhållande till produktens destination.
Bidragen skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46. Detta skall ske regelbundet.
De bidrag som fastställs regelbundet får, om så är nödvändigt, ändras under perioden av kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ.
4. När exportbidragen fastställs skall följande beaktas:
a) Situationen och den troliga utvecklingen när det gäller
- priserna och tillgången på frukt och grönsaker på gemenskapsmarknaden,
- priserna inom internationell handel.
b) Kostnader för saluföring och längsta transportkostnader från gemenskapens marknader till hamnar eller andra exportplatser inom gemenskapen samt kostnader för tillträde till bestämmelseländerna.
c) Den ekonomiska betydelsen av den planerade exporten.
d) De gränser som följer av de avtal som slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget.
5. De priser som gäller på gemenskapsmarknaden som avses i punkt 1 skall fastställas med hänsyn till de priser som visar sig vara mest gynnsamma i exportsyfte.
De priser som gäller inom den internationella handeln som avses i punkt 1 skall fastställas med hänsyn till
a) de priser som noters på marknaderna i tredje land,
b) de priser som är mest gynnsamma vid import från tredje land och som tas ut i de tredje länder som är bestämmelseländer,
c) konstaterade produktionspriser i exporterande tredje länder,
d) anbudspriserna fritt gemenskapens gräns.
6. Exportbidrag skall beviljas endast på begäran och mot uppvisande av vederbörlig exportlicens.
7. Bidragsbeloppet skall vara det som gäller den dag då ansökan om exportlicens lämnas in och, i fråga om differentierat bidrag, det som gäller den dagen
a) för den destination som anges i licensen, eller
b) för den verkliga destinationen om denna är en annan än den som anges i licensen. I sådana fall får det tillämpliga beloppet inte överskrida det belopp som är tillämpligt för den destination som anges i licensen.
I syfte att förhindra missbruk av den flexibilitet som avses i denna punkt får lämpliga åtgärder vidtas.
8. I enlighet med förfarandet i artikel 46 får undantag göras från punkterna 6 och 7 när det gäller de produkter som avses i artikel 1.2 och som omfattas av bidrag inom ramen för åtgärder avseende livsmedelsbistånd.
9. Exportbidraget skall utbetalas vid uppvisande av bevis för följande:
- Produkterna har exporterats från gemenskapen,
- Produkterna har sitt ursprung i gemenskapen.
- Vid differentierat exportbidrag, att produkterna har nått den destination som anges på exportlicensen eller en annan destination för vilken exportbidrag har fastställts, utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 7 b. Undantag från denna bestämmelse får dock fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46, förutsatt att det fastställs villkor för att motsvarande garantier lämnas.
10. Iakttagande av de kvantitetsbegränsningar som följer av de avtal som har slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget skall säkerställas på grundval av exportlicenser som utfärdas för däri angivna referensperioder och som är tillämpliga på de berörda produkterna.
Vad gäller iakttagande av de skyldigheter som följer av de avtal som har slutits inom ramen för handelsförhandlingarna i Uruguayrundan skall exportlicensernas giltighet inte påverkas av att en referensperiod upphör.
11. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel, inbegripet bestämmelser om omfördelning av kvantiteter som får exporteras och som inte har tilldelats eller utnyttjats, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Artikel 36
1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning eller fastställs enligt en bestämmelse i denna skall det vid import från tredje land av de produkter som avses i artikel 1.2 vara förbjudet att
- ta ut en avgift som har motsvarande verkan som tull,
- tillämpa kvantitativa restriktioner eller åtgärder med motsvarande verkan.
2. De allmänna bestämmelserna för tolkningen av den kombinerade nomenklaturen och de särskilda tillämpningsföreskrifterna för denna skall tillämpas på klassificeringen av de produkter som omfattas av denna förordning. Den tullnomenklatur som följer av tillämpningen av denna förordning skall anges i den gemensamma tulltaxan.
Artikel 37
1. Lämpliga åtgärder får tillämpas på handelsförbindelserna med tredje land om marknaden inom gemenskapen för en eller flera av de produkter som avses i artikel 1.2 utsätts för eller riskerar att utsättas för allvarliga störningar till följd av importen eller exporten vilka kan äventyra målen i artikel 39 i fördraget.
Dessa åtgärder får tillämpas endast till dess störningen eller hotet om störning har upphört eller till dess de återtagna eller sålda kvantiteterna har minskat väsentligt.
Rådet skall på förslag av kommissionen och i enlighet med omröstningsförfarandet i artikel 43.2 i fördraget anta allmänna regler för tillämpningen av denna punkt och fastställa i vilka fall och inom vilka gränser medlemsstaterna får vidta skyddsåtgärder.
2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår skall kommissionen, på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ, besluta om nödvändiga åtgärder som skall meddelas medlemsstaterna och som skall vara direkt tillämpliga. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat skall den fatta beslut i frågan inom tre arbetsdagar efter mottagandet av denna begäran.
3. Varje medlemsstat får hänskjuta kommissionens beslut till rådet inom tre arbetsdagar efter det att beslutet meddelades. Rådet skall sammanträda genast. Det får med kvalificerad majoritet bekräfta, ändra eller upphäva åtgärden i fråga.
4. Bestämmelserna i denna artikel skall tillämpas med iakttagande av de skyldigheter som följer av de internationella avtal som har slutits i enlighet med artikel 228.2 i fördraget.
AVDELNING VI Tillsyn på nations- och gemenskapsnivå
Artikel 38
1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att gemenskapsbestämmelserna för marknaden för frukt och grönsaker följs, särskilt på de områden som avses i bilaga IV.
2. När det är lämpligt att utföra stickprovskontroller skall medlemsstaterna genom kontrollernas art och frekvens samt på grundval av en riskanalys säkerställa att dessa är avpassade för den kontrollerade åtgärden och för hela deras territorium och står i förhållande till den produktvolym inom frukt- och grönsakssektorn som saluförs eller innehas i avsikt att saluföras.
Mottagarna av allmänna medel skall omfattas av systematiska kontroller utan att detta påverkar genomförandet av sådana kontroller på andra områden.
3. Kommissionen och medlemsstaterna skall övervaka att de behöriga instanserna förfogar över tillräckligt många anställda, vilkas kvalifikationer och erfarenhet lämpar sig för att utföra kontroller effektivt, särskilt på de områden som avses i bilaga IV.
Artikel 39
1. Utan att det påverkar de kontroller som utförs av nationella myndigheter enligt artikel 38 får kommissionen i samarbete med de behöriga organen i den berörda medlemsstaten utföra, eller be en medlemsstat utföra, kontroller på platsen i syfte att säkerställa en enhetlig tillämpning av gemenskapsbestämmelserna för marknaden för frukt och grönsaker, särskilt på de områden som avses i bilaga IV.
2. Kommissionen skall på förhand skriftligen underrätta den berörda medlemsstaten om föremålet för, syftet med och platsen för de planerade kontrollerna, dagen då dessa inleds samt kontrollanternas namn och befattning.
Artikel 40
1. I syfte att genomföra bestämmelserna i artikel 39 skall ett särskilt tillsynsorgan för marknaden för frukt och grönsaker inrättas vilket skall bestå av anställda vid kommissionen som har de tekniska kunskaper, de kvalifikationer och den erfarenhet som lämpar sig för dessa uppdrag samt eventuellt av anställda som utses på begäran av kommissionen och med samtycke från den berörda medlemsstaten bland de anställda som avses i artikel 38.3.
2. Under kommissionens ledning skall det särskilda tillsynsorganet utföra följande uppdrag:
a) Delta i de kontroller som planeras och utförs av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.
b) På kommissionens initiativ utföra de kontroller som avses i artikel 39 vid vilka anställda från den berörda medlemsstaten anmodas att delta.
c) Utvärdera de nationella kontroller som genomförs, de förfaranden som används och de resultat som uppnås.
d) Informera sig om samtliga åtgärder som genom lagstiftning eller på annat sätt vidtas av de behöriga myndigheterna i syfte att förbättra iakttagandet av gemenskapsbestämmelserna om marknaden för frukt och grönsaker.
e) Utveckla samarbetet och informationsutbytet mellan medlemsstaternas organ i syfte att bidra till en enhetlig tillämpning av gemenskapsbestämmelserna för marknaden för frukt och grönsaker och att underlätta rörligheten för de berörda produkterna inom den sektorn.
3. I fråga om de kontroller som skall utföras enligt punkt 2 b skall kommissionen i god tid före genomförandet informera det behöriga organet i den medlemsstat inom vars territorium kontrollerna skall utföras.
4. Kommissionen skall själv bestämma var dessa kontroller skall genomföras och skall i samarbete med de berörda medlemsstaterna fastställa de praktiska bestämmelserna för detta.
Artikel 41
1. Kontrollerna enligt artikel 40.2 b skall utföras i enlighet med bestämmelserna i artikel 9.2 i förordning (EEG) nr 729/70.
Kommissionens kontrollanter skall under sina kontroller uppföra sig på ett sätt som är förenligt med sedvanlig yrkespraxis i den berörda medlemsstaten och skall vara ålagda tystnadsplikt.
2. Kommissionen skall etablera lämpliga kontakter med de behöriga organen i medlemsstaterna i syfte att gemensamt utarbeta kontrollprogram. Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att underlätta för denna att fullgöra denna uppgift.
3. Kommissionen skall till det behöriga organet i den berörda medlemsstaten så snart som möjligt meddela resultaten av de uppdrag som har utförts av kontrollanterna. Detta meddelande skall innehålla en redogörelse för eventuella svårigheter och konstaterade överträdelser mot bestämmelserna om marknaderna för frukt och grönsaker.
4. Den berörda medlemsstaten skall så snart som möjligt meddela kommissionen vilka åtgärder som den har vidtagit för att de konstaterade svårigheterna eller överträdelserna skall upphöra.
Artikel 42
Alla de oegentligheter som konstateras vid kontroller som kan få ekonomiska följder för EUGFJ:s garantidel skall behandlas enligt bestämmelserna i förordning (EEG) nr 595/91 (17). Den medlemsstat på vars territorium oegentligheten har konstaterats skall avge en sådan förklaring som föreskrivs i artikel 3 i denna förordning.
Brister i tillämpningen av gemenskapsreglerna i en medlemsstat som konstateras vid kommissionens kontroller och som kan få ekonomiska följder för EUGFJ:s garantisektion skall behandlas i enlighet med bestämmelserna i artikel 5.2 c i förordning (EEG) nr 729/70.
AVDELNING VII Allmänna bestämmelser
Artikel 43
Om inte annat följer av denna förordning skall bestämmelserna i artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget tillämpas på produktion av och handel med de produkter som anges i artikel 1.
Artikel 44
1. Medlemsstaterna och kommissionen skall meddela varandra de uppgifter som är nödvändiga för att tillämpa denna förordning. Dessa uppgifter skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 46. Enligt samma förfarande skall bestämmelserna för meddelande och spridning av dessa uppgifter fastställas.
2. De uppgifter som avses i punkt 1 skall minst omfatta upplysningar om odlad areal och om de kvantiteter som skördas, saluförs eller inte bjuds ut till försäljning i enlighet med artikel 23.
Dessa uppgifter skall samlas in
- av producentorganisationerna när det gäller dessas medlemmar om inte annat föreskrivs i artiklarna 11 och 19,
- av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna när det gäller producenter som inte är medlemmar i någon av de organisationer som avses i denna förordning. Den berörda medlemsstaten kan helt eller delvis överlåta denna uppgift till en eller flera producentorganisationer.
3. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de uppgifter som avses i punkt 2 samlas in, att de är riktiga, att de behandlas statistiskt och att de regelbundet rapporteras till kommissionen. De skall föreskriva påföljder i händelse av oberättigade förseningar eller systematiska försummelser när det gäller att fullgöra uppgifterna i fråga. De skall informera kommissionen om dessa åtgärder.
4. Kommissionen skall regelbundet på lämpligaste sätt till medlemsstaterna rapportera de uppgifter som avses i punkt 1 samt de slutsatser som den drar av dessa uppgifter. Tillämpningsföreskrifterna skall antas enligt förfarandet i artikel 46.
Artikel 45
En förvaltningskommitté för färsk frukt och färska grönsaker, nedan kallas "kommittén", inrättas härmed. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.
Artikel 46
1. När förfarandet i denna artikel skall tillämpas, skall ordföranden hänskjuta ärendet till kommittén, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.
3. a) Kommissionens beslut skall vara omedelbart tillämpligt.
b) Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall får kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under en tid som inte överstiger en månad från dagen då rådet underrättats.
Rådet får fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom en månad.
Artikel 47
Kommittén får behandla varje annan fråga som dess ordförande, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, hänskjuter till den.
Artikel 48
Administrativa påföljder, ekonomiska eller av annan typ, skall fastställas enligt förfarandet i artikel 46 allt efter behovet inom respektive sektor.
Artikel 49
Denna förordning skall tillämpas på ett sådant sätt att vederbörlig hänsyn samtidigt tas till de mål som anges i artiklarna 39 och 110 i fördraget.
Artikel 50
Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att beivra överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och för att förebygga och hindra bedrägerier.
Artikel 51
När medlemsstaterna antar bestämmelser i lagar och andra författningar för att tillämpa eller med tillämpning av denna förordning skall de underrätta kommissionen om detta senast en månad efter antagandet. Det samma gäller för ändringar av dessa bestämmelser.
Artikel 52
1. Utgifter i samband med utbetalning av gemenskapskompensation för återtagande samt gemenskapsfinansiering av driftsfonden, särskilda åtgärder enligt artikel 17 samt artiklarna 53, 54 och 55 skall, liksom kontrollåtgärder med hjälp av experter från medlemsstaterna, vilka har ställts till kommissionens förfogande i enlighet med artikel 40.1, anses vara interventionsåtgärder avsedda att stabilisera jordbruksmarknaderna enligt artikel 1.2 b i förordning (EEG) nr 729/70.
2. Det stöd som medlemsstaterna beviljar i enlighet med artikel 14 samt artikel 15.6 andra stycket skall utgöra en gemensam åtgärd enligt artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 4256/88 (18). Det skall täckas av beräkningarna av årliga utgifter som avses i artikel 31.1 i förordning (EEG) nr 2328/91 (19).
Artikel 1.3 i förordning (EEG) nr 2328/91 skall tillämpas på det stöd som fastställs i denna punkt.
Utbetalning av stödet skall ske i enlighet med artikel 21 i förordning (EEG) nr 4253/88 (20). För utbetalning av restbelopp eller återbetalning skall, förutom de villkor som räknas upp i punkt 4 i den artikeln, utbetalningen grundas på
a) en utgiftsdeklaration som utfärdas av medlemsstaterna under ett kalenderår, och
b) en rapport om tillämpning av åtgärder under det aktuella kalenderåret, upprättad i enlighet med artikel 25.4 i förordning (EEG) nr 4253/88,
vilka skall överlämnas till kommissionen före den 1 juli följande år.
3. Kommissionen skall fastställa tillämpningsföreskrifter för punkt 2 i denna artikel efter samråd med den kommitté som avses i artikel 29 i förordning (EEG) nr 4253/88.
4. Bestämmelserna i avdelning VI skall tillämpas utan att detta påverkar tillämpningen av förordning (EEG) nr 4045/89 (21).
Artikel 53
De rättigheter som producentorganisationerna före denna förordnings ikraftträdande har fått i enlighet med artikel 14 och avdelning IIa i förordning nr 1035/72 skall vara oförändrade tills de upphör att gälla.
Artikel 54
1. Gemenskapen skall delta med 50 % i finansieringen av åtgärder som syftar till att utveckla och förbättra konsumtionen och användningen inom gemenskapen av nötter.
2. De åtgärder som anges i punkt 1 skall syfta till att
- främja produkternas kvalitet, särskilt genom marknadsundersökningar och sökande efter nya användningsområden, vilket inbegriper medel för att anpassa produktionen efter detta,
- utveckla nya förpackningsmetoder,
- ge råd i fråga om marknadsföring till sektorns olika ekonomiska aktörer,
- anordna och delta i marknader och andra handelsaktiviteter.
3. Kommissionen skall enligt förfarandet i artikel 46 precisera de åtgärder som anges i punkt 2 eller fastställa nya åtgärder.
Artikel 55
För de hasselnötter som skördas under regleringsåren 1997/1998, 1998/1999 och 1999/2000 skall ett stöd om 15 ecu/100 kg beviljas de producentorganisationer som erkänns enligt förordning (EEG) nr 1035/72 eller enligt den här förordningen och som under 1997 genomför en plan för förbättring av kvalitet enligt artikel 14d i förordning (EEG) nr 1035/72 eller ett verksamhetsprogram enligt den här förordningen.
Artikel 56
Senast den 31 december 2000 skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om hur denna förordning fungerar, samt vid behov framlägga lämpliga förslag.
Artikel 57
Om åtgärder blir nödvändiga för att underlätta övergången från den gamla ordningen till den som fastställs genom denna förordning skall dessa åtgärder antas i enlighet med förfarandet i artikel 46.
Artikel 58
1. Denna förordning träder i kraft på dagen för dess offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1997. Avdelning IV är dock, för var och en av de produkter som upptas i bilaga I, endast tillämplig för produkter som upptas i bilaga I från och med början av regleringsåret 1997/1998.
2. Förordningarna (EEG) nr 1035/72, nr 3285/83, nr 1319/85, nr 2240/88, nr 1121/89 och nr 1198/90 skall upphöra att gälla med verkan från den dag då motsvarande bestämmelser i den här förordningen börjar tillämpas.
Hänvisningar till de upphävda förordningarna skall ses som hänvisningar till den här förordningen och skall läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga VI.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Luxemburg den 28 oktober 1996.