31993L0012
L 074/81
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/12/ЕИО НА СЪВЕТА
от 23 март 1993 година
относно съдържанието на сяра в някои течни горива
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че за подобряването на въздуха с оглед серния диоксид и други замърсители, Общността трябва да имаме мерки за прогресивното намаляване съдържанието на сяра в петрола за моторни средства с автоматични двигатели като самолет и кораб, за отопление, индустриални или морски цели;
като има предвид, че според член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 75/716/ЕИО (4), разпоредбите в сила в държавите-членки поставят две ограничения по отношение на съдържанието на сяра в течните горива; имайки предвид, че тези разпоредби се различават в различните държави-членки;
като има предвид, че тези разлики изискват нефтените дружества на Общността да приспособят максималното съдържание на сяра в нефтените продукти в зависимост от това за коя от държавите-членки са предназначени; имайки предвид че такива разлики поставят бариера в търговията с тези продукти, и по този начин директно повлияват върху създаването и функционирането на единния пазар;
като има предвид, че в допълнение член 6 от Директива 75/716/ЕИО предвижда, че в светлината на всяка нова информация, която е на разположение на Комисията, тя следва да предоставя доклад до Съвета, придружен от подходящо предложение с оглед създаването на единна стойност;
като има предвид, че последващите програми за действие на Европейските общности за околната среда (5) акцентират върху важността от предотвратяване и намаляване на замърсяването на въздуха;
като има предвид, че качеството на горивата играе важна роля при намаляване замърсяването на въздуха от отпадъчните емисии на превозните средства;
като има предвид, че като допълнение по силата на Решение 81/462/ЕИО (6) Общността е страна по договора за Конвенцията за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния, което в частност предвижда разработване на стратегии и политики за ограничаване, доколкото е възможно, с цел постепенно намаляване и предотвратяване на замърсяването на въздуха;
като има предвид, че намаляването на съдържанието на сяра в някои течни горива служи да подпомогне една от целите на Общността, която е да предпазва, защитава и подобрява качеството на околната среда и да съдейства за защита на човешкото здраве чрез пречистване на източниците на замърсяване на околната среда още в началото;
като има предвид, че в съответствие с Директива 75/716/ЕИО вече няколко държави-членки са фиксирали стойност от 0,2 % от теглото;
като има предвид, че държавите-членки трябва да предприемат мерки да направят така, че дизеловите горива с максимално съдържание на сяра от 0,05 % от теглото постепенно да станат достъпни;
като има предвид, че за да постигне определените нива на емисия, зададени в специални директиви на Общността, съдържанието на сяра в дизеловите горива, пуснати на пазара в Общността не може да надвишава 0,2 % от теглото, считано от 1 октомври 1994 г. и 0,05 % от теглото, считано от 1 октомври 1996 г.; като има предвид, че държавите-членки трябва да предприемат съответните мерки, за да постигнат тази цел;
като има предвид, че нарастващото използване на газьол и средни дестилати налага да се положи усилие за намаляване замърсяването на въздуха, където трябва да се имаме под внимание техният принос с оглед на подобряването на качеството на въздуха и на разходите и ползите, свързани с околната среда;
като има предвид, че Комисията трябва да внесе в Съвета, който ще приеме решение в тази връзка не по-късно от 31 юли 1994 г., представяйки предложение не по-късно от 1 октомври 1999 г. за по-ниска граница на съдържанието на сяра и поставяйки нов лимит за оценка на авиационния керосин;
като има предвид, че внезапната промяна в суровия (нерафиниран) петрол , водещ до увеличаване на средното ниво на съдържание на сяра може с оглед на възможната десулфуризация да изложи на опасност доставките до потребителите в държавите-членки; имайки предвид, че затова е препоръчително да се позволи на държавите-членки да дерогират при определени условия ограниченията за сярно съдържание, зададени по отношение на техния собствен пазар;
като има предвид, че въвеждането на ниско ниво на сярно съдържание в газьола за корабите, които плават по море, поражда специфични технически и икономически проблеми за Гърция; имайки предвид, че дерогацията от спазване на ограничената продължителност в полза на Гърция не би трябвало да потиска търговията с корабно гориво, тъй като гръцките инсталации за рафиниране на петрол понастоящем покриват не повече от нуждите на самата Гърция за газьол и средни дестилати; имайки предвид, че износът на продукт за крайно горене от Гърция към друга държава-членка трябва да се съобразява с разпоредбите на директивата, приложима в съответната държава-членка; имайки предвид, че на Гърция би могла да се предостави петгодишна дерогация преди въвеждането на корабно гориво с необходимото сярно съдържание; като има предвид, че този период ще приключи на 30 септември 1999 г.;
като има предвид, че би могла да се направи проверка на място, за да констатира съдържанието на сяра в газьола и средните дестилати, разпространени на пазара; като има предвид, че поради тази причина би трябвало да се изготви разпоредба за единен метод, базиран на най-добрата налична технология,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. За целите на настоящата директива:
а)
„газьол“ означава всеки петролен продукт, попадащ под код по КН 2710 00 69, или който и да е петролен продукт, който по причина на граници в дестилацията попада в категорията на средни дестилати, предназначени за използване като гориво или на които поне 85 % от обема, в това число и загубите от дестилацията, се дестилира при 350 °С;
б)
„дизелови горива“ означава газьол, използван за превозни средства със собствени двигатели, както е посочено в Директива 70/220/ЕИО (7) и Директива 88/77/ЕИО (8).
2. Тази директива не се прилага за газьола:
-
съдържан в горивните резервоари на плавателни съдове, самолети или моторни превозни средства, пресичащи границата между трета страна и държава-членка;
-
предназначени за преработване преди крайното изгаряне.
Член 2
1. Държавите-членки, за да достигнат конкретни нива на емисия, заложени в специални директиви на Общността, забраняват пускането на пазара на дизелови горива в Общността, ако тяхното съставно съдържание на сяра, изразено в сяра (тук „съдържание на сяра“), надвишава:
-
0,2 % от теглото, считано от 1 октомври 1994 г.,
-
0,05 % от теглото, считано от 1 октомври 1996 г.
Държавите-членки предприемат мерки, за да бъдат сигурни, че дизеловите горива, предвидени в параграф първи със съдържание на сяра, непревишаващо 0,05 % от теглото, постепенно стават достъпни.
2. Държавите-членки забраняват пускането на пазара на Общността на газьоли, различни от или използвани за нужди различни от тези, споменати в параграф 1 с изключение на авиационния керосин, от 1 октомври 1994 г., ако тяхното съдържание на сяра надвишава 0,2 % от теглото.
Преди 1 януари 1994 г. Комисията в доклад до Съвета указва какъв напредък е постигнат при контролирането на емисиите на серен диоксид. В същото време тя внася предложение в Съвета, в по-общата рамка на политиката за подобряване качеството на въздуха, за преминаване към втора фаза, предписваща по-ниска граница най-късно от 1 октомври 1999 г. и даваща нови лимитни стойности за авиационния керосин.
Съветът ще действа с квалифицирано мнозинство не по-късно от 31 юли 1994 г.
3. Ако, в резултат на неочаквана промяна в доставката на суров нефт или петролни продукти, стане трудно за държава-членка да прилага лимита за максимално съдържание на сяра в газьолите, тази държава-членка информира за това Комисията. Комисията може да позволи да се приложи по-висок лимит вътре в територията на дадена държава-членка за период не по-дълъг от 6 месеца и уведомява Съвета за своето решение. Всяка държава-членка може да оспори това решение пред Съвета в рамките на 1 месец. Съветът, действайки с квалифицирано мнозинство, може да приеме различно решение в срок от 2 месеца.
Чрез дерогация правителството на Гърция може до 30 септември 1999 г. да позволи пускане на пазара на газьол за мореплаване със съдържание на сяра, превишаващо 0,2 % от теглото.
Член 3
Никоя държава-членка, считано от датите за прилагане, посочени в член 2, параграфи 1 и 2 не може да забрани, ограничи или възпре пускането на пазара на газови горива въз основа на тяхното сярно съдържание, ако тези газови горива съответстват на изискванията на тази директива.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да проверят чрез взимане на проба съдържанието на сяра в газьола (газовото гориво), пуснат на пазара.
2. Методът за препращане, приет за определяне на сярното съдържание в газовите горива, които са пуснати на пазара, е методът, определен от ISO 8754. Статистическата интерпретация на резултатите от проверките за определяне съдържанието на сяра на газовите горива, пуснати на пазара, се прави в съответствие със стандарта ISO 4259 (издание от 1979 г.).
Член 5
Считано от 1 октомври 1994 г. Директива 75/716/ЕИО се заменя с настоящата директива.
Член 6
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими да се съобразят с настоящата директива преди 1 октомври 1994 г. Те незабавно информират за това Комисията.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 7
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 23 март 1993 година.
RÅDETS DIREKTIV 93/12/EEG av den 23 mars 1993 om svavelhalten i vissa flytande bränslen
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
För att förbättra luftkvaliteten med avseende på svaveldioxid och andra utsläpp måste kommissionen vidta åtgärder för att gradvis minska svavelhalten i gasolja för olika typer av motordrivna transportmedel, inklusive luftfartyg och fartyg, och för uppvärmning, industri och sjöfart.
I enlighet med artikel 2.1 och artikel 5.1 i direktiv 75/716/EEG (4) har medlemsstaterna infört bestämmelser med två gränser för svavelhalten i flytande bränslen. Dessa bestämmelser skiljer sig åt i de olika medlemsstaterna.
De olika gränsvärdena tvingar oljebolagen inom gemenskapen att anpassa den högsta svavelhalten i sina produkter efter bestämmelserna i den medlemsstat för vilken de är avsedda. Olikheterna utgör alltså ett hinder för handeln med dessa produkter, vilket direkt påverkar upprättandet av och funktionen hos den inre marknaden.
Dessutom fastställs i artikel 6 i direktiv 75/716/EEG att kommissionen med hänsyn till nya uppgifter som framkommer skall lämna en rapport till rådet åtföljd av ett lämpligt förslag för att fastställa ett enda gränsvärde.
I Europeiska gemenskapernas åtgärdsprogram för miljön (5) understryks vikten av att förebygga och minska luftföroreningar.
Bränslekvaliteten spelar en viktig roll för minskningen av luftföroreningar i avgasutsläppen från motorfordon.
Dessutom är gemenskapen genom beslut 81/462/EEG (6) part i konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, enligt vilken en strategi och en politik skall utvecklas för att begränsa och, så långt det är möjligt, gradvis minska och hindra luftförorening.
Genom att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen främjas ett av gemenskapens mål, nämligen att bevara, skydda och förbättra miljön och att bidra till skyddet av människors hälsa genom att hejda miljöförstöring vid källan.
I enlighet med direktiv 75/716/EEG har flera medlemsstater redan fastställt en gräns på 0,2 viktprocent.
Medlemsstaterna måste se till att utbudet av dieselbränslen med en högsta svavelhalt på 0,05 viktprocent gradvis ökar.
För att nå den partikelutsläppsnivå som fastställs i särskilda gemenskapsdirektiv får svavelhalten i dieselbränslen som släpps ut på marknaden inom gemenskapen inte överstiga 0,2 viktprocent fr.o.m. den 1 oktober 1994 och 0,05 viktprocent fr.o.m. den 1 oktober 1996. Medlemsstaterna måste vidta lämpliga åtgärder så att dessa mål nås.
Den ökande användningen av gasolja för motorfordon kräver ytterligare insatser vad gäller kvaliteten på dieselbränslen för att begränsa de negativa verkningarna på luftkvaliteten. Genom att fastställa en högsta tillåten svavelhalt på 0,05 viktprocent i dieselbränslen fr.o.m. den 1 oktober 1996 får den berörda industrin tillräcklig tid att genomföra nödvändiga tekniska anpassningar.
Den övriga användningen av gasoljor och medeltunga oljor nödvändiggör en insats för att minska luftföroreningarna. Hänsyn bör därvid tas till förbättringar av luftkvaliteten och till kostnader och vinster för miljön. Kommissionen bör lämna ett förslag till rådet om införande senast den 1 oktober 1999 av en lägre gräns för svavelhalten och nya gränsvärden för flygfotogen, och rådet skall besluta om detta senast den 31 juli 1994.
En plötslig förändring av råoljetillgången som leder till att den genomsnittliga svavelhalten ökar kan, med tanke på tillgänglig avsvavlingskapacitet, äventyra utbudet i medlemsstaterna. Därför är det lämpligt att medlemsstaterna på vissa villkor för den egna marknaden får avvika från de gränser för svavelhalten som fastställts.
Införandet av ett lågt gränsvärde för svavelhalten i gasoljor för havsgående fartyg medför särskilda tekniska och ekonomiska problem för Grekland. Ett tidsbegränsat undantag till förmån för Grekland skulle inte skada handeln med denna typ av gasolja då de grekiska raffinaderierna för närvarande endast täcker den inhemska efterfrågan på gasoljor och medeltunga oljor. Export från Grekland till en annan medlemsstat för slutlig användning måste följa de bestämmelser i direktivet som är tillämpliga i den aktuella medlemsstaten. Grekland bör under en femårsperiod undantas från kravet på att införa gasoljor för sjöfarten med den fastställda svavelhalten. Denna period löper ut den 30 september 1999.
Stickprovskontroller bör genomföras av svavelhalten i gasoljor och medeltunga oljor som släpps ut på marknaden. En enhetlig metod för detta ändamål som grundar sig på den bästa tillgängliga teknologin bör därför införas.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. I detta direktiv avses med
a) gasolja: varje petroleumprodukt som omfattas av KN-nummer 2710 00 69, eller varje petroleumprodukt som på grund av sina destillationsgränser tillhör kategorin mellandestillat avsedda för användning som bränsle och som till minst 85 volymprocent, inklusive destillationsförluster, destillerar vid 350 °C,
b) dieselbränslen: gasoljor för de motordrivna fordon som avses i direktiv 70/220/EEG (7) och direktiv 88/77/EEG (8).
2. Detta direktiv skall inte tillämpas på gasoljor
- i bränsletankar på fartyg, luftfartyg eller motorfordon som passerar gränsen mellan ett tredje land och en medlemsstat,
- som skall förädlas före slutlig förbränning.
Artikel 2
1. Medlemsstaterna skall för att uppnå de partikelutsläppsnivåer som fastställs i särskilda gemenskapsdirektiv förbjuda saluförande inom gemenskapen av dieselbränslen som har ett innehåll av svavelföreningar, uttryckt som svavel (svavelhalt), som överstiger
- 0,2 viktprocent fr.o.m. den 1 oktober 1994,
- 0,05 viktprocent fr.o.m. den 1 oktober 1996.
Medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att säkerställa att utbudet av dieselbränslen enligt första stycket med en svavelhalt på högst 0,05 viktprocent gradvis ökar.
2. Medlemsstaterna skall fr.o.m. den 1 oktober 1994 förbjuda försäljning inom gemenskapen av andra gasoljor eller gasoljor som används för andra ändamål än som avses i punkt 1, med undantag av flygfotogen, om svavelhalten överstiger 0,2 viktprocent.
Före den 1 januari 1994 skall kommissionen i en rapport till rådet ange vilka framsteg som gjorts för att kontrollera svaveldioxidutsläppen. Vid samma tidpunkt skall den lämna ett förslag till rådet, som ett led i den övergripande strategin för förbättring av luftkvaliteten, om övergången till en andra etapp med ett lägre gränsvärde som skall införas senast den 1 oktober 1999 och om nya gränsvärden för flygfotogen.
Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet senast den 31 juli 1994.
3. Om en plötslig förändring av tillgången på råolja eller petroleumprodukter gör det svårt för en medlemsstat att tillämpa gränsvärdet för högsta svavelhalt i gasolja, skall medlemsstaten underrätta kommissionen om detta. Kommissionen får tillåta ett högre gränsvärde inom den medlemsstaten under sex månader och skall meddela sitt beslut till rådet. Var och en av medlemsstaterna får inom en månad klaga på beslutet inför rådet. Inom två månader får rådet fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.
Som ett undantag får den grekiska regeringen t.o.m. den 30 september 1999 tillåta försäljning av gasolja för sjöfarten med en svavelhalt på över 0,2 viktprocent.
Artikel 3
Ingen medlemsstat får fr.o.m. de dagar som fastslås i artikel 2.1 och 2.2 förbjuda, begränsa eller hindra utsläppandet på marknaden av gasoljor på grund av deras svavelhalt, om oljorna uppfyller kraven i detta direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att genom stickprov kontrollera svavelhalten i gasoljor som släpps ut på marknaden.
2. Den referensmetod som skall användas för att bestämma svavelhalten i gasoljor som släpps ut på marknaden är den som definieras genom ISO- metod 8754. Den statistiska tolkningen av kontrollresultaten avseende svavelhalten i gasoljor som släpps ut på marknaden skall överensstämma med ISO-standard 4259 (1979 års utgåva).
Artikel 5
Fr.o.m. den 1 oktober 1994 ersätts direktiv 75/716/EEG av detta direktiv.
Artikel 6
Medlemsstaterna skall före den 1 oktober 1994 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar bestämmelserna skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
Artikel 7
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 23 mars 1993.