Stăteam pe un câmp cu prietenul meu într-o noapte de vară încercând să găsesc o ploaie de meteoriţi. Am fost de mers pe jos în tăcere pentru câteva minute când am avut dintr-o dată să râgâi. În momentul în care am râgâit, prietenul meu chiar spune "bărbie" din senin. Amândoi ne-am privit în uimire. El mi-a spus că chiar înainte de a râgâi, el a simțit ca el însuși a fost pe cale să râgâi, dar apoi a plecat, așa că a decis să spună doar cuvântul râgâit în loc (noi facem rahat prost că asta) la momentul exact că am râgâit pentru adevărat. A fost destul de mişto.