Definiţie pronunţie & muzică
electro, e·lec·tro [i léktro ], electro-funk, e·lec·tro-funk [ i léktro-fungk]

substantiv

1. muzica, la fel ca muzica electronica.

2. ELECTRO (Muzica), Electro (cunoscut și sub numele de Electro-Funk) este un stil electronic de hip hop direct influențat de Kraftwerk, Jazz-Funk și Funk (spre deosebire de înregistrările rap anterioare care au fost mai aproape de disco). Înregistrările genului sunt neatinse despre utilizarea sunetelor electronice și artificiale, luând acest fetiș tehnologic aproape în science fiction cu multe înregistrări despre călătoriile spațiale și distopiile futuriste. Intervalul de timp este de 118 până la 135 de bătăi pe minut (BPM). Electro este un derivat al '[Roland TR-808 Rhythm Compozitor, Roland TR-909 Rhythm Compozitor, Roland SVC-350 Vocoder, Roland VP-330 Vocoder Plus, Roland VP-330 Vocoder]' Drum machines & Vocoder's Speeech Sintesizer. Sunetul electro este distinctiv sintetic, instrumental, electronic și experimental. În plus, în muzica Hip Hop, Disco și Funk au fost folosite puternic mașinile de tobe 808 bate și sunete pure. A fost foarte popular în New York City la începutul anilor 1980 și sfârșitul anilor 1970.