Bătrânii care sunt graşi, portocalii, chelioşi, dar se comportă ca nişte nenorociţi, tricouri polo, şi au tendinţa de a conduce maşini ridicole scumpe şi de a trata alţi oameni ca pe un rahat. Îmi place să-mi imaginez că se lovesc de criza vârstei de mijloc și își dau seama că nimeni nu-i iubește (soție bitchy, copii ingrate), slujba lor e de rahat, și singura modalitate în care oamenii vor acorda vreodată atenție la ei este cu bani. Există o anumită amărăciune despre ei care mă face să-mi imaginez un om care este dezamăgit în viață, atins prea devreme, dacă vreodată. Echivalentul lor feminin, soţia din clasa de mijloc portocalie, ruddy, cu puncte de atracţie îngheţate, care conduce copii la antrenamentul de fotbal într-un Range Rover cu o poşetă mare de designer nu este diferit. Ea are nevoie de excursia ei de putere pentru că ea este nesigur despre identitatea ei ca o casnică și nu au făcut nimic "legitim" cu diploma ei de colegiu. Ea merge latrat nebun atunci când cineva o lipsă de respect pentru că este ego-ul ei fragil în joc. Ţipă la copiii ei ingraţi, profesori, vânzători, barmani. Va fi în consiliul de administraţie al HOA, PTSA, şi poate se va gândi să candideze la Consiliul Judeţean. Odată pe o lună albastră era agent imobiliar, dar nu vorbea despre asta pentru că nu putea vinde nimic.