Am fost, ceea ce am crezut că a fost, datând un tip acolo timp de două luni. L-am întâlnit ajunul anilor noi, ne-am înţeles, ne-am întâlnit cu el de atunci. Oricum, el a fost de conducere mine acasă noaptea trecută și a început să mă întrebi cum m-am simțit despre relații și apoi a început să intre în acest întreg discurs incoerent despre modul în care petrece tot acest timp încercarea de a găsi unul și apoi se pare că nu sunt unul. La ce s-a ajuns a fost că el a crezut că sunt o persoană drăguţă şi tot a vrut să fim prieteni, dar nu ne-a văzut ca având o scânteie. Care sunt toate găsi perfect lucruri de spus cuiva cu excepția el ar fi făcut sex cu mine literalmente o oră înainte. Şi s-a simţit aşa de la prima întâlnire pe care am avut-o după noi ani. În ciuda sexului de multe ori după aceea. Apoi a avut îndrăzneala să mă întrebe dacă mai vreau să fim prieteni după ce mi-a spus toate rahaturile astea. Am reuşit să-mi păstrez demnitatea, să spun nu, şi apoi să intru în casă şi să plâng o oră, m-am dus la culcare apoi mi-am petrecut a doua zi plângând. Și tot ce pot gândi acum, mai puțin de o săptămână mai târziu, a fost că, dacă el mi-ar fi spus toate astea după prima întâlnire mi-ar fi fost bine cu ea. Dar cum el nu a făcut-o, am fost spânzurat de-a lungul, folosit și a avut timpul meu pierdut și speranțele mele a crescut și spulberat timp de două luni.