O lipsă generală de comunicare între părinții mei și cu mine (un pic din cauza unei bariere lingvistice minore), și având părinți tipic asiatici care ma făcut să mă simt rău și a dat vina pe mine totul și a ținut ranchiună de ani de zile despre cele mai mici lucruri. Acest lucru m-a făcut să supraestimez fiecare mică greşeală pe care o fac, şi, de asemenea, să-mi cer scuze abundent şi constant (deşi acest lucru ar putea fi doar eu fiind excesiv de canadian...). Până în ziua de azi, prietenul meu îmi spune mereu să nu-mi mai cer scuze şi trebuie să-mi spun să nu-mi fac griji pentru lucruri pentru că mă sperii de fiecare dată când îl enervez sau îl deranjez puţin.