Wow, ceva ce eu sunt de fapt calificat să răspundă la. Părinţii mei aproape literalmente se urau din momentul în care s-a născut sora mea mai mică (Circa 2000) până în momentul în care s-au despărţit anul trecut în vară. A fost cea mai mare uşurare din viaţa mea. Acum, situația fiecăruia este diferită (se pare că nu te lupți cu soțul tău la fel de mult ca și părinții mei, dar au început în situația ta, pur și simplu acționează ca și cum ar iubi încă unul pe altul), dar venind dintr-o familie ca asta, există o șansă destul de bună copiii tăi știu că mama și tata nu sunt într-adevăr pe sus-și-up. De obicei sunt aşa deştepţi. Aș spune, dacă nu sunteți într-adevăr fericit în relația, singurul lucru la fel este de a merge mai departe cu ea într-un mod cât mai calm și sincer posibil, și asigurați-vă că vizitarea este netedă, ușor, și organizat astfel încât acestea să poată păstra încă o relație bună cu atât tu cât și tatăl lor. În prezent sunt o plimbare cu avionul de 2 ore de la tata și sora mea mai mică, și a fost foarte ciudat pentru relația noastră, dar nu a fost atât de rău din moment ce le văd destul de des (am opri vacanțe / pauze în fiecare an, și le vizitez pe week-end-uri lungi, atunci când nu există nici o vacanță pentru un timp). Mama mea, cu toate acestea, a fost **way** mai fericit de când sa mutat cu mine și sora mea mai mare, și într-adevăr arată, și mă simt mult mai confortabil ca o persoană din cauza asta. Chiar şi faptul de a - i vedea pe unii dintre membrii familiei mele mai puţin ne - a lăsat pe toţi să ne apropiem în mici moduri. Am fost deprimat şi nerăbdător ani de zile doar pentru că a trebuit să fiu în preajma părinţilor mei atât de des. Văzându-i încercând să treacă mai departe ca şi cum totul ar fi fost în regulă a fost enervant şi îngrozitor, şi am urât sentimentul că a trebuit să merg pe coji de ouă sau ceva s-ar fi stricat şi unul dintre ei s-ar fi enervat inutil de la toate sentimentele pent up peste tot. M-am dus de la a fi pe cale de a pica din liceu pentru a lucra din greu pentru a obține în colegiu, pentru că, cu lipsa de stres, viitorul meu pur și simplu nu mai părea atât de sumbru. Cred că ideea e că nu e ceva ce ar trebui să laşi în pace de dragul copiilor tăi. Dacă i-ai crescut cum trebuie, şi nu faci nimic drastic, totul va fi bine, şi ei vor trăi probabil vieţi mai bune pentru asta.