Pe echilibru, analiza căii Katrina arată că, în ultimele câteva ore, uraganul s-a îndepărtat de centrul oraşului New Orleans, îndreptându-se spre nord-est spre Mississippi, unde majoritatea oamenilor au evacuat sau au avut copaci de urcat.  Mareea furtunii din Mississippi era de obicei la 10 m înălțime după 4 ore, eviscerand camerele de la etajul al 3-lea, în timp ce în New Orleans, mareea era la mai puțin de 2 metri de a fi pe partea slabă (vestică) a căii oculare.  Sistemul de diguri, ridicat la 23 de picioare înălţime, ar fi fost inundat la 8 metri sub mareea Mississippi care a inundat 12 mile în interior.

De asemenea, chiar înainte de aterizare, ciclul de înlocuire a peretelui ocular al Katrina a redus în mod miraculos viteza vântului de la o forță Hurricane-Camille până la doar 125 mph (200 km/h), care ar fi putut spulbera majoritatea ferestrelor din Cartierul Francez, dar vântul a scăzut.  Cele 50.000 rămase în New Orleans s-ar fi putut confrunta cu o mare ţâşnitoare de sticlă spartă, dar în schimb, a văzut încet apă în creştere de zile, şi a avut timp să plece sau să aştepte ajutorul de evacuare de la FEMA.

Deși vânturile reduse ale Katrina ar putea părea un miracol făcut pentru NOLA, multe uragane au trecut printr-un ciclu similar de înlocuire a pereților oculari ca vântul lent brusc atunci când un uragan se apropie de o masă mare de teren.