Unele surse ale lui Starčević în polemica sa sunt din nou ideologii sârbe mai mari

Istoriografia antică:
http://en.wikisource.org/wiki/De_Administrando_Imperio

Despre croaţi
........

Dar croaţii din acea vreme locuiau dincolo de Bavaria, unde se află acum Belocroats. De la ei au împărţit o familie de cinci fraţi, Kloukas şi Lobelos şi Kosentzis şi Mouchlo şi Chrobatos, şi două surori, Touga şi Bouga, care au venit cu părinţii lor în Dalmaţia şi i-au găsit pe Avari în posesia acelui pământ. După ce s-au luptat unii cu alţii pentru nişte vere, croaţii au învins şi au ucis câţiva dintre Avari şi restul au fost obligaţi să li se supună. Şi astfel din acel moment acest pământ a fost posedat de croaţi, şi există încă în Croaţia unii care sunt de origine Avar şi sunt recunoscuţi ca Avari. Restul croaţilor au rămas împotriva Franciei, şi acum sunt numiţi Belocroaţi, adică croaţi albi, şi au propriul lor prinţ; ei sunt supuşi lui Otto, marele rege al Francia, sau Saxonia, şi sunt nebotezaţi, şi se căsătoresc şi sunt prietenoşi cu turcii. De la croaţii care au venit în Dalmaţia o parte s-au despărţit şi s-au posedat de Illyricum şi Pannonia; şi ei au avut un prinţ suveran, care menţinea un contact prietenos, deşi numai prin mesageri, cu prinţul Croaţiei. Timp de câţiva ani croaţii din Dalmaţia au fost de asemenea supuşi francilor, aşa cum au fost înainte în propria lor ţară; dar francii i-au tratat cu atâta brutalitate că au folosit pentru a ucide copii croaţi la sân şi i-au aruncat la câini. Croaţii, neputincioşi să suporte un astfel de tratament din partea francilor, s'au răzvrătit dela ei, şi i - au omorît pe cei pe cari -i aveau pentru căpetenii. În acest sens, o mare armată din Francia a mărșăluit împotriva lor, și după ce s-au luptat unii pe alții timp de șapte ani, croații au reușit în cele din urmă să prevaleze și să distrugă toți francii cu liderul lor, care a fost numit Kotzilis. De atunci ei au rămas independenţi şi autonomi...
.........................
Aceşti croaţi botezaţi nu se vor lupta cu ţări străine în afara graniţelor proprii; pentru că au primit un fel de răspuns oracular şi promisiune de la papa Romei care în timpul lui Heraclius, împăratul romanilor, i-au trimis preoţi şi i-au botezat. Căci după botezul lor croaţii au făcut un legământ, confirmat cu propriile lor mâini şi prin jurăminte sigure şi obligatorii în numele Sfântului Petru apostolul, care nu s-ar duce niciodată într-o ţară străină şi ar face război cu el, ci ar trăi mai degrabă în pace cu toţi cei care au fost dispuşi să facă acest lucru; şi au primit de la acelaşi papă al Romei o binecuvântare în acest sens, că dacă vreunul dintre păgâni ar veni împotriva ţării acestor croaţi şi ar aduce război asupra ei, atunci poate Dumnezeul croaţilor să lupte pentru croaţi şi să-i protejeze, şi Petru discipolul lui Cristos să le dea victorii.
.........................
Din nou, Symeon a trimis o altă armată împotriva prințului Zaharia, sub conducerea lui Kninos și Himnikos și Itzboklias, și împreună cu ei l-a trimis și pe Tzeeslav. Apoi Zacharias s-a speriat şi a fugit în Croaţia, iar bulgarii au trimis un mesaj către "zugani" că ar trebui să vină la ei şi să-l primească pe Tzeeslav pentru prinţul lor; şi, după ce i-au înşelat printr-un jurământ şi i-au scos până la primul sat, i-au legat instantaneu şi au intrat în Serbia şi au luat cu ei întregul popor, atât bătrân cât şi tânăr, şi i-au dus în Bulgaria, deşi câţiva au fugit şi au intrat în Croaţia; şi ţara a fost părăsită. Acum, în acel moment, aceiaşi bulgari sub Alogobotour au intrat în Croaţia pentru a face război, şi acolo au fost ucişi cu toţii de croaţi.

Despre sârbi
...............................................................................................................................................................................................................................................................

Dar când doi fraţi au succedat tatălui lor în conducerea Serbiei, unul dintre ei, luând o parte din popor, a revendicat protecţia lui Heraclius, împăratul romanilor, şi acelaşi împărat Heraclius l-a primit şi i-a dat un loc în provincia Tesalonich pentru a se stabili în, şi anume Serbia, care de atunci a dobândit această denominaţie. "Sârbi" în limba romanilor este cuvântul pentru "sclavi," de unde colocviul "serbula" pentru pantofii meniali, și "tzerboulianoi" pentru cei care poartă echipament ieftin de picior, de calitate inferioară. Acest nume pe care sârbii l-au obţinut de la sclavii lor ai împăratului romanilor. Acum, după un timp, aceiaşi sârbi au decis să plece la propriile lor case, iar împăratul i-a trimis. Dar când au traversat Dunărea, s-au răzgândit şi au trimis o cerere împăratului Heraclius, prin guvernatorul militar care guverna apoi Belgradul, că le va acorda alte terenuri în care să se stabilească. Şi din moment ce ceea ce este acum Serbia şi Pagania şi aşa-numita ţară Zachlumi şi Terbounia şi ţara Kanaliţilor erau sub stăpânirea împăratului romanilor, şi din moment ce aceste ţări au fost pustiite de către Avari (pentru că ei au expulzat