"
Va trebui să mă uit mai atent la versiunea actuală a articolului, pentru că am un sentiment incomod că răspunsul este găsit de fapt într-unul dintre articolele subsidiare, cum ar fi modul Lydian. Răspunsul scurt este că legătura dintre armonia greacă și modurile medievale este mai fragilă decât păreți să credeți, iar legătura dintre modurile medievale și moderne este destul de simplă. Sistemul "modern" este de fapt cel al Tonalității Practice Comune, și ""modal"" utilizarea în acest context începe să se stabilească ca o idee separată în secolul al XVIII-lea. Diferenţa principală faţă de practica medievală este o aderenţă mai rigidă la notele diatonice ale scalei. De exemplu, în sistemul medieval, nu există nicio diferenţă practică între scara lidiană şi ceea ce numim scară majoră, sau între Dorian şi ceea ce numim scară minoră. Pentru a diferenția "aroma "modală" de flexibilitatea cromatică a jumătatea superioară a scării minore, de exemplu, a devenit necesar să se insiste pe utilizarea întotdeauna gradul minor-șaptea scară, în special în ascensiune la tonic, iar gradul al șaselea a trebuit să fie întotdeauna major pentru a identifica Dorian, și întotdeauna minor pentru a identifica Aeolian. Nici o astfel de practică nu a existat până în secolul al XVI-lea și, într-adevăr, numai cu Glareanus la mijlocul secolului al XVI-lea s-a făcut o diferență teoretică între Dorian și Aeolian, pe de o parte, și Lydian și Ionian, pe de altă parte. Voi vedea ce pot face pentru a clarifica acest lucru (folosind surse de încredere, desigur).