Văd că îţi place să te gândeşti la date ca la ceva tangibil. Şi eu la fel. De exemplu, nu-mi place modul în care cineva învață Lambda Calculus în unele școli. Ştii, spunând că Lambda e singurul lucru de care ai nevoie pentru a proiecta ceva. Într-un model matematic pur, e adevărat. Dar într-un computer real, funcţia de comportament* (funcţia pură generală care se schimbă de fiecare dată când sistemul învaţă din cuvântul exterior) trebuie să fie materializată într-un fel. Modul în care o materializează este de fapt o preocupare majoră, mai ales dacă cauţi perseverenţă. O încercare naivă ar fi definirea întregului comportament al sistemului într-un singur fișier cu cod sursă plat, cum ar fi un fișier "comportament.lisp" brut copiat într-un hard disk. Acest fișier ar trebui să fie reamenajat la fiecare iterație de sistem. Naiv cum am spus. Modalitatea actuală de a lucra constă în divizarea comportamentului între fișiere plate numai pentru citire pe disc (cod software și active) și citirea/scrierea cutiilor pe care le umple cu valori mutabile (date de utilizator și diferite setări). Comportamentul sistemului este, prin urmare, 90% hardwire și restul de 10% este vorba despre cutii mici unul umple cu intrări. Gândurile mele sunt despre găsirea unui mod final de a stoca funcția de comportament a unui sistem de funcționare. Vreau să fie complet plastic și auto-indexat. La început, intenţionam să fac încă o bază de date cu obiecte. Dar am realizat în cele din urmă decât înlocuirea fișierelor cu unele seturi de perechi slot-value (sau baza de date a entității-relation, sau grafice etichetate sau predicates) nu a schimbat fundamental nimic, cu excepția unei mai bune granularitate a datelor. Unul se confruntă încă cu un sistem prost care nu poate aduce și manipula cele mai multe dintre informațiile pe care le deține. Deoarece slot-valori obiecte, baze de date relaționale, grafice etichetate, predicates, fișiere XML, RDF și orice stocare de date existente le-am aflat pe Google sunt toate bazate pe un singur strămoș: caseta / valoarea meta-model, care este greșit. De ce? E vorba doar de "reificare," adică... să facă mai multe lucruri tangibile pentru ca sistemul să funcţioneze cu ele. Într-un sistem bazat pe casetă/valoare, s-ar putea dedupa și hashmap valori, dar nu se poate desface cutii (pentru că conținutul lor nu poate fi partajat între contexte) și nu se poate nici dedupa, nici hashmap o "unele valoare într-o anumită casetă" informații, la toate. Această ultimă - relaţie- nu este * Tangible * pentru sistem. Și totuși, așa cum am spus mai înainte, acest lucru este în cazul în care * înseamnă * locuiește ca biți de la sine sunt lipsite de sens. Dacă respingeţi graficele, dar îmbrăţişaţi structurile săgeţilor (care înlocuiesc graficele academice), acum puteţi interoga sistemul pentru o astfel de relaţie, cum ar fi (color-&gt; galben) şi să obţineţi toate contextele în care această relaţie este implicată. Plus acum, această relație este un cetățean de primă clasă. Puteți să-l utilizați ca arbitru (un cap) sau ca arbitru (o coadă) pentru a construi informații semnificative. Acum computerele pot lucra nativ la "adica" a datelor pe care le stocheaza. De fapt, cred că este ceea ce mi se pare suflare minte.