William M Connolley se contrazice. 

Copiez asta dintr-o secţiune mai sus pe aceeaşi pagină. Vorbiţi! 

 19:51:33, 2005-07-31 (UTC).
Acum - pe cu explicaţia. Efectul Coriolis este o forţă de schimbare a coordonatelor (şi, astfel, poartă asemănări intrigante cu gravitaţia, indiferent dacă acest lucru înseamnă ceva sau nu este neclar). Când treceţi de la un sistem de coordonate la unul care se roteşte cu privire la primul, atunci ecuaţiile de mişcare pentru o particulă dobândesc un termen suplimentar: termenul de coriolis (şi încă unul de ordinul al doilea în omega, dar vom neglija acest lucru). Aşadar: dacă doriţi să formulaţi ecuaţiile mişcării aerului pe suprafaţa pământului, este firesc să i-o faceţi într-un sistem de coordonate staţionar pe suprafaţa Pământului: în acest caz, ajungeţi cu o forţă coriolă. Ați putea, dacă ați dori, să scrieți ecuațiile într-un sistem nerotând stelele fixe (poate ignorând rotația Pământului în jurul soarelui). În acest sistem, nu ar exista nici un efect de coriolis și, prin urmare, nici o forță de coriolis. Cu toate acestea, ar exista o limită inferioară care se deplasează foarte rapid și acest lucru ar fi profund incomod. Întrucât termenul de coriolis este ușor de încorporat, nu există niciun motiv special pentru a face acest lucru. Dar... ăsta e doar sistemul de coordonate în care alegi să-ţi scrii ecuaţiile. Nu are nici un efect asupra fizicii, iar cicloanele continuă să se rotească indiferent în ce sistem le descrii.

Efectul coriolis este *nu fizica*: este cinematica.  19:51:33, 2005-07-31 (UTC).
[sfârșitul secțiunii copiate]

William M Connolley spune simultan că efectul coriolilor este fizica, şi că nu este.

Un articol despre efectul coriolis ar trebui să explice următoarele:.
Dacă (ipoteric vorbind) o zonă de presiune scăzută s-ar forma pe o planetă care nu se rotește, atunci aerul ar curge spre zona de presiune joasă și gradientul de presiune ar fi foarte rapid nivelat.

Dar nu asta se întâmplă pe Pământ. Pe Pământ, aerul începe să curgă în jurul unei zone cu presiune scăzută, uimitor, tinde puternic să curgă perpendigular către gradientul de presiune, și poate dura săptămâni pentru ca o zonă cu presiune scăzută să se niveleze din nou, deci trebuie să existe un mecanism fizic care să efectueze o restructurare a direcției fluxului de vânt.  

O coordonate generală transformă întreaga imagine într-un singur du-te, dacă utilizați un transformator de coordonate la un sistem de coordonate rotative pe, să zicem, o rețea mare, atunci grila se va întoarce în jurul ca un întreg, cu întreaga imagine rămâne într-o formă fixă.

Nu asta se întâmplă în atmosferă! Dacă lași să meargă o mulțime de baloane meteorologice în zona unei zone de joasă presiune formarea, apoi, în timp, pozițiile baloanelor în vânturile care se rotesc vor fi bine amestecate. Cu cât mai multe părţi centrale ale sistemului se rotesc mai repede.

William spune că efectul coriolilor trebuie înțeles ca o simplă schimbare cosmetică: o transformare coordonată, care nu modifică fizica care are loc. 

Dar Willam crede, de asemenea, următoarele:
de la: http://en.wikipedia.org/wiki/User:William_M._Connolley/Coriolis_effect
Forţa Coriolis joacă un rol puternic în tiparele meteorologice, unde afectează vânturile predominante şi rotaţia furtunilor, precum şi în direcţia curenţilor oceanici. Deasupra stratului de frontieră atmosferică, frecarea joacă un rol relativ minor, deoarece parcelele aeriene se deplasează în mare parte paralele. Aici, există un echilibru aproximativ între forța de gradient de presiune și forța de la Coriolis, cauzând vântul geotrofic, care este doar vântul efectuat de aceste două forțe, să sufle de-a lungul izobarilor (de-a lungul liniilor de înălțime geopotențială constantă, pentru a fi precis). Astfel, un sistem emisferic nordic de joasă presiune se rotește în sens invers acelor de ceasornic, în timp ce sistemele de înaltă presiune emisferice nordice sau ciclonurile din emisfera sudică se rotesc în sensul acelor de ceasornic, după cum este descris de legea Buys-Ballot.

De aceea recunosc că există două contexte, ambele numite "efecte corioli." 
Un context se referă la mecanismele fizice, celălalt este despre transformarea coordonată. 
 Vorbiţi!