Minulý týden jsem na praxi měla poprvé vlastní hodinu přírodopisu. Byla jsem s ní celkem spokojená, až na pár detailů, které určitě časem vylepším. Už teď (učila jsem 4x) mám po hodinách mnohem lepší pocit než po té první hodině. Stále mě ale trápí jedna věc a tou je redukce učiva. Po mé první hodině mi bylo vytknuto, že jsem žáky přetížila, že to bylo moc učiva. Další hodinu jsem se tedy na redukci učiva zaměřila a raději jsem dala zápis určený žákům ke kontrole provázející učitelce. Ta mi jej i tak ještě trošku vyškrtala, že mi nakonec na zápis o bakteriích zbylo asi pět odrážek po pár slovech. Vím, že se tohle budu muset ještě naučit, ale stále se s tím nedokážu nějak smířit. Opravdu mám dětem říkat tak málo učiva? Když přijdou na střední školu, co když toho nebudou dost vědět? Bude to jak jejich, tak i hlavně moje vizitka. Řeknou si, že jsem je toho moc nenaučila - všichni dobře známe větu: ,, A co jste dělali na základní škole?”. Bavila jsem se s kamarádkama, které jsou na praxi na jiných školách a jedna mi potvrdila, že toho na škole berou mnohem více a i dětem říkají mnohem více učiva. Dokonce jí provázející učitel říkal, že si rodiče naopak mohou přijít stěžovat, že dítě ze školy téměř nic neumí a že toho probírají málo. Jsem celkem zvědavá, až se další semestr dostanu na praxi jinam a uvidím zase jiný styl výuky, jestli třeba na jiné škole budou brát učiva více. Zaměřila jsem se schválně na náslechu na zápis, který paní učitelka diktovala žákům v osmé třídě a upřímně mi to přišlo velmi málo. Aby si žáci osmého ročníku napsali k lichokopytníkům asi 10 odrážek i se zástupci, to mi teda přijde opravdu málo. Určitě se těším na další praxe, až se setkám s několika vyučujícími a doufám, že poté už budu moct sama usoudit, jaký rozsah zápisků, je ten správný.