Mám za sebou několik hodin praxe strávených na ZŠ v Rosicích, kterou jsem navštěvovala 9 let jako žákyně. Potkávám se tam s učiteli, kteří mě v mých školních letech učili. S praxí jsem začala nejprve s matematikou. S paní učitelkou jsem se domluvila, že se budu věnovat pouze 6. A. Šla jsem na pár náslechů a posléze jsem si vyzkoušela vlastní výuku. Přípravu jsem dostala od ní vypracovanou, takže jsem měla o práci méně. S mojí první odučenou hodinou jsem velice spokojená. Žáčci se se zájmem hlásili a chodili počítat k tabuli. Jediný problém byl, že jsme zdaleka nestihli vše, co jsem s nimi chtěla probrat. Najednou jsem si říkala, jak je 45 minut málo. Nevím jak dětem, ale mně ta hodina utekla velice rychle. Jsem docela překvapená z průběhu přestávek v kabinetě. Vždycky jsem si říkala, jak si určitě paní učitelky o přestávkách dělají přípravy na další výuku nebo opravují testy. Musím však říct, že to tak úplně není. Alespoň v kabinetě, ve kterém trávím přestávky já. Neustále tam chodí žáci s různými problémy. „Paní učitelko, nezapsala jste do třídnice.“ „Paní učitelko, omlouvám se, ale zapomněla jsem si domácí úkol.“ „Paní učitelko, minulý týden jsem nebyl ve škole. Můžete mi prosím dát na nalepení příklady, které jste dělali?“ „Paní učitelko, potřebovala bych propustku.“ „Paní učitelko, paní učitelko, paní učitelko,….“ Najednou zvoní, přestávka je pryč a já si všímám, že si paní učitelky nestihly ani odskočit na toaletu, natož si dát svačinu. Věřím tomu, že tohle je výjimka a v jiných kabinetech je mnohem větší klid o přestávkách. Těším se na další výuky, které povedu!