Tak nevím, jestli mě to vůbec baví. Myslela jsem si, že ano, ale nejsem si jistá. Možná, že je to třídou. Teď jsem chodila učit předmět, na který se studenti rozdělují do 3 skupin, protože jich je v ročníku 33. Musím říct, že když jsem je učila všechny, tak byl ve třídě sice trochu hluk, ale mluvili se mnou, i když občas říkali věci, které s výukou moc nesouvisely, ale mluvili! Dokonce jsem poprvé musela trochu zvýšit hlas, ale pořád lepší mít takovou třídu než třídu, kam jsem chodila teď. Ve skupině je 10 studentů a nikdo nemluví. Opravdu nikdo! I když jsem se opravdu snažila, vymýšlela jsem různé didaktické hry, aby se museli zapojit, ale bylo to marné. I kdybych se stavěla na hlavu, tak by nikdo nereagoval. Zeptám se jich na otázku, jestli něco znají nebo, jestli to někdo slyšeli a nikdo mi neodpoví. Je to opravdu divný pocit, když si tam povídám pro sebe. Když jsem je teda jmenovitě vyvolávala, tak něco málo odpovídali, ale o nechci dělat, protože jsem to sama neměla ráda. A tak jsem si říkala, jestli mi to někdo nevrací. Taky jsem byla ve většině případů pasivní student a předměty, kde se muselo mluvit jsem chodila velmi nerada. Nyní je mi pedagogů, které přiváděla takto do rozpaků opravdu líto a dále se budu snažit pasivní nebýt. Jelikož tento předmět probíhá v odborné učebně a probírali jsme výživu, řekla jsem jim, ať si donesou jogurty, přesnídávky nebo něco tekutého a budeme se krmit, aby věděli, jak se pacienti cítí. Jogurt si donesly tři studentky! Nechápu to! Když jsme toto dělali na střední my, každý byl natěšený až nacpe svého spolužáka jako husu, ale oni nemají zájem. No dobře...nakonec se nějak vystřídali. Potom jsem měla naplánovanou diskuzi, kdy mi studenti popíší pocity z krmení. Jak se cítili v roli zdravotníka a v roli pacienta. Co se jim líbilo nebo nelíbilo…Ano! Nikdo nic neříkal. Opravdu jsem se snažila, ale skoro nic jsem z nich nedostala. Z hodiny jsem odcházela opravdu opocená a úplně vyřízená. Nedokážu si vysvětlit čím to je. Jestli je to tím, že to jsou prváci nebo opravdu nevím. Svěřila jsem se s tímto problémem provázející učitelce a uklidnilo mě, že tento stav není mnou, ale prý jsou pasivní neustále. No nikdy bych nevěřila, jak tento přístup studentů může být pro učitele vyčerpávající.