Předminulý týden jsme se spolužačkou učily Karla Havlíčka Borovského a jeho Krále Lávru. Než aby žáci četli celý text na střídačku ve třídě, a zabralo nám to tak fůru času, vymyslely jsme jiný postup. Žáky jsme rozdělily do pěti skupin a každé skupině jsme daly kus textu. Jejich úkolem bylo text přečíst, porozumět mu – s čímž jsme pomáhaly a poté obsah převyprávěly ostatním spolužákům. Společně pak text poskládali tak, jak jde za sebou a řekli jsme si celý příběh. Poté děti charakterizovaly Lávru a řekly jaké z příběhu plyne ponaučení. Jelikož je v textu hodně cizích slov, využily jsme na to metodu kmeny a kořeny. Jeden člen zapisoval a ostatní se chodili ptát po třídě. Některé názvy žáci věděli, jiné ne. Proto jsme jim pak daly vysvětlivky, které sami přiřadili k cizím nebo zastaralým názvům – a všechny přiřadili správně! Ostatním spolužákům pak přečetli výrazy a jejich vysvětlení. Učily jsme ve dvou osmých třídách a v obou to bylo fajn a děti relativně spolupracovaly. Na minulý týden jsme vymyslely hru na mluvnici v podobě Riskuj. Udělaly jsme šest kategorií – i/y, jmenné a slovesné kategorie, větné členy, slovní druhy, synonyma/antonyma/ homonyma a pravopis. U každé kategorie bylo pět otázek, nejlehčí za 1000 bodů, nejtěžší za 5000. Nejtěžší na tom všem je formátování v PowerPointu. Pokud člověk chce, aby na něco kliknul a ono to zmizelo a zároveň nemizelo 10 dalších věcí, potřebuje hodně trpělivosti. Ale nejvtipnější na tom bylo, že když jsme to asi po třech hodinách naformátovaly, tak jsme druhý den ve škole zjistily, že nemají PowerPoint, takže celá prezentace nefungovala. Takže jsme pěkně postaru opsaly celou tabulku a otázky horkotěžko promítaly na televizi. Každopádně děti to moc bavilo a projevila se jejich soutěživost (kterou jsme podpořily sladkou odměnou pro vítěze). Do otázek jsme daly i pár záludností, které se ještě neučili. Například podle jakého vzoru se skloňuje slovo dítě. Což byl chyták, jelikož v jednotném čísle je to podle slova kuře a v množném podle kosti. Ale super bylo, že oni na to po nějaké době přišli sami. Každopádně soutěž je moc bavila, všichni moc hezky pracovali, i ti největší třídní raubíři nevyrušovali a soutěžili. I na občance se snažím učit nějakou zábavnou formou a nejen výkladem. A hrozně mě těší, když vidím, že se ta investice úsilí a času vrací a děti to baví. To je mi největší odměnou.