Upřímně nevím, jak poslední reflexi začít. Přemýšlím nad tím,co jsem na praxi zažila nového, o čem jsem ještě nepsala , abych se neopakovala. Napadají mě jen následující situace. Poprvé jsem musela být za přísnou „pančélku“. No, musela...nemusela, že jo. Ale v daný moment mě nenapadlo jiné řešení. Dva kluci neustále vyrušovali při prezentaci jejich spolužáků. Jelikož jde o druháky, tak to byla jejich první prezentace samostatného projektu vůbec. A ti dva kluci se tam váleli a mlátili se sešitem. Tak jsem jim ten sešit vzala. Sedla si mezi ně v domnění, že to bude stačit. Nestačilo. Každou chvíli do sebe šťouchali a provokovali se. Vlastně nic neobvyklého u malých kluků, když nad tím teď zpětně přemýšlím. Když jsme se vrátili z koberce do lavic (pozn. koberec proto, že děti nemají takový přednes a v kruhu na koberci jsme se všichni cítili líp) vzala jsem demonstrativně sešit a před celou třídou přečetla, čí je. Dotyčný se zvedl a já ho vyzvala, ať vysvětlí spolužákům, proč jsem mu sešit vzala. Což taky udělal. A hned v zápětí označil kamaráda, se kterým "zlobil". Řekla jsem jim, ať popíší přesně, co dělali. Ve výrazu jsem viděla, že jim to je pěkně nepříjemné. A mě to bylo nepříjemné taky. ,, Co to jako dělám ? Si to s nimi přece můžu vyřešit v klidu, sama o přestávce. No ale...to by taky nemuselo mít žádný efekt...A toto bude mít ?!" tohle všechno a mnoho dalšího se mi honilo hlavou. Nechtěla jsem, aby ta kázeňská chvilka trvala dlouho, tak jsem jim jen řekla, ať si uvědomí, že tím, co dělali, rušili jednak sami sebe od učení, ostatní děti od učení a hlavně toho, kdo prezentoval. A sešit jsem vrátila. Do teď nevím, jestli můj postup byl v pohodě. Ptala jsem se na to hned po hodině provázející učitelky. Ta mi řekla, že je jen ráda, že ho napomenul i někdo jiný než ona a že se jí můj postup naopak líbil. Majitel sešitu je totiž syn vyučujících z druhého stupně a taky pěkný "uličník". I přesto nevím...možná to bylo až moc impulsivní řešení. Druhá situace ve mě doznívá ještě z minulého týdne. Měla jsem hodinu VZ v sedmičce. Provázející učitelka nebyla ve škole, takže jsem tam byla jen s paní asistentkou, která mi hned po zvonění oznámila,že jeden žák přijde později, protože s ním řeší výchovné problémy v kabinetě. A prý po něm nemám nic chtít, že stejně nic dělat nebude. No, myslím,že sama paní asistentka pěkně koukala. Abych to zkrátila - byl to ten nejaktivnější žák z celé třídy. Zase jsem po žácích chtěla, abych formulovali, co si myslí a on vždycky začal mluvit jako první a díky tomu se rozpovídala celá (pozn. nadsázka, odhadem tak 2-3žáci nepromluvili, pokud nebyli vyloženě osloveni) třída. Navíc skládal věty tak, že dávaly smysl a nebál se na přímou otázku přímo odpovědět-hned z první. Ne jako u většiny, kterou jsem musela nějak "dotáhnout" k tomu, aby začali mluvit (možná dokonce myslet. Ale to nevím-do hlavy jim nevidím ?). Nevím, možná mu jen sedlo téma. Možná byl rozmluvený z kabinetu. Možná to, že jsem ho nechala sedět tam, kde chtěl, způsobilo, že se cítil uvolněně. A možná jen chce vědět, že někoho zajímá jeho názor. Možná právě kvůli jeho názoru byl v kabinetě. Možná právě proto, že má názor ho vnímají jako problémového žáka. A možná je to taky celé úplně jinak. Těžko soudit. z těch pár hodin, co jsem tam strávila.Jen mi přišlo, že už je nějak u pedagogů onálepkovaný a mně se tak v té hodině vůbec nejevil. Mě si získal. A nejen tím, že na konci, když jsem se ptala na zpětnou vazbu mi řekl : „Rozhodně lepší než Mrhačka“ čemuž jsem se začala upřímně smát.„Mrhačka“ je totiž moje provázející učitelka z výchovy.