S dětmi jsem seděla ve třídě už o přestávce, slyšela jsem, jak si povídají o tom, kdo asi jsem. Pravděpodobně si mysleli, že jsem jejich nová spolužačka. Když začalo zvonit a žáci šli do svých lavic, vešla do třídy i paní učitelka, moje školitelka. Požádala mě, ať si stoupnu za ní a před celou třídou mě představila jako paní učitelku, která teď bude chodit na hodiny s ní. Žáci se posadili na svá místa a paní učitelka žákům začala popisovat téma dnešní hodiny. Všimla jsem si, že se jedna žačka hlásí a svůj pohled směřuje ke mně, proto jsem k ní přistoupila blíže a poslouchala. Podívala se na mě a poněkud mimo téma mi pochválila vlasy. Poděkovala jsem a upozornila ji, že si nemá všímat mých vlasů, ale sledovat výuku. Dále jsem sledovala výklad paní učitelky zaměřený na vyvození pojmu koláž. Zpočátku se dotazovala žáků na jejich vědomosti související s tímto pojmem. V hodině zazněly odpovědi na základní otázky týkající se tohoto tématu a hurááá, mohlo se pracovat. Žáci si podle pokynů (velmi rychle) rozebrali připravené noviny, časopisy a letáky. Líbilo se mi, že paní učitelka našla využití pro papírový odpad a propojila v rámci mezipředmětových vztahů hodinu výtvarné výchovy s environmentální výchovou. Žáci dostali k dispozici tvrdý papír formátu A3, takže se nemuseli obávat toho, že se jim tam něco nevejde a naopak, ti, kteří tam chtěli mít méně vystřižených věcí, mohli své dílo dokreslit. Důležité ale bylo (na to několikrát paní učitelka upozornila), že vše spolu musí nějak souviset a vysvětlovala žákům ať se snaží vyjádřit ve svých dílech perspektivu. Někteří si nevěděli rady, jak koláž uchopit, a proto se paní učitelka rozhodla dětem ukázat názornou ukázku na dílech z předešlých let, nebo jiných ročníků. Uvědomila jsem si, že žákům opravdu záleží na tom, jak výsledné dílo bude vypadat, a proto některým trvá déle, než se rozhodnou, co vlastně budou tvořit. Některým tato „činnost“ trvala téměř celou vyučovací hodinu. Hodinu však nijak nenarušovali, jen nepracovali. Paní učitelka průběžně žáky obcházela a snažila se je individuálně s přihlédnutím k jejich schopnostem poskytnout podporu při jejich práci. Někteří žáci se nestyděli přijít pro radu za mnou, a to mě velmi potěšilo. V průběhu hodiny přišly dvě žačky s dotazem, jestli nevadí, když své obrázky spojí v jeden a paní učitelka se tomu vůbec nebránila a pochválila je za dobrý nápad. Žáci tvořili různé zajímavé věci, většinou na téma něčeho, co je baví – počítačové hry, svět hraček, pohádky, koníčky, a dokonce se snažili i humorně zpracovat politické náměty. Začalo zvonit a žáci měli menší přestávku, někteří byli do práce tak zapálení, že si přestávku neudělali vůbec. Když začala druhá hodina, viděla jsem, že jsou někteří ve velkém skluzu, ale podle mě by nemělo smysl na ně tlačit. Spíše bych navrhla variantu dokončení díla v další hodině, případně za domácí úkol. Překvapilo mě, že tak jednoduchá práce se může protáhnout na více vyučovacích hodin. Ke konci hodiny chodil každý ke katedře paní učitelky pro hodnocení. Paní učitelka práce oznámkovala a doplnila krátké ústní slovní hodnocení, ve kterém vyzdvihla především povedené části jednotlivých prací. Některá díla byla opravdu vydařená, některá méně, jiná zůstala nedokončená. Ze sledované hodiny mám celkově velmi dobrý pocit, byla pro mě inspirativní a jsem velmi ráda, že jsem měla možnost sledovat při práci zkušenou pedagožku s dlouholetou praxí. V hodině se mi líbil „tvůrčí ruch“ i když by se díky němu někomu mohla zdát hodina částečně neorganizovaná – žáci v jednu chvíli chodili po třídě a chtěli znát názor učitelky dříve, než se dostanou na řadu. Paní učitelka v tuto chvíli žáky velmi dobře zvládla a dokázala jim vyjít vstříc. Ve „výchovách“ je podle mého názoru žádoucí diskutovat a hledat ten pravý nápad a pohled. Takový přístup považuji za dobrý a oceňuji, když učitel ve výtvarné výchově neomezuje žáky v jejich tvořivosti a nápaditosti. V případě, že bych hodinu vedla já, vyzkoušela bych volnou tvorbu žáků bez předem stanovených parametrů a bez ukázky hotových prací. Pokusila bych se (např. pomocí brainstormingu) u žáků vzbudit prvotní zájem o tvorbu pomocí jejich vlastních nápadů. Chtěla bych, aby si k myšlence došli sami a uměli si obhájit důvod své volby. Zkušenost si také odnáším z okruhu plánování výukové jednotky. Při přípravě na hodinu musím zohlednit tempo jednotlivých žáků a pro rychlejší bych případně měla mít připravenou doplňkovou práci.