Až teď ke konci praxí zkouším experimentovat s mojí výukou. Škoda, že jsem nezačal už dřív. Zkoušel jsem například celou hodinu fyziky postavit jen na experimentech, využít prvky pohybové pedagogiky, opravit písemku slovním hodnocením, fyzikální terénní cvičení mimo budovu školy... Z většiny nových aktivit jsem měl docela obavy, ale myslím, že výsledný efekt byl poznat. Žáci byli více aktivovaní, než při normální hodině. Možná to ale bylo způsobeno jen vyjitím ze stereotypu hodin. Co ale vnímám je časová náročnost během přípravy na takovou hodinu. Hledání originálních aktivit mi sebralo opravdu mnoho času. Do mé další pedagogické praxe se budu muset naučit nějak lépe pracovat s časem. Zkrátit čas příprav a mít otevřenou mysl pro dobré a nevšední nápady. Doufám, že se to s přibývající praxí naučím. Překvapilo mne, že na slovní hodnocení tématické písemky z fyziky na elektromagnetismus jsem nestrávil tolik času, kolik jsem předpokládal. Oprava celé třídy (20 žáků) mi zabrala zhruba 7 hodin. Moje původní očekávání bylo minimálně 10 hodin. Nejprve jsem žákům rozdal jejich písemné práce a papír s mojí zpětnou vazbou. Snažil jsem se v ní zaměřit na pozitiva a dát návrhy ke zlepšení. Co mě překvapilo, že žáci vůbec nevyžadovali klasické známky. Čekal jsem, že se hned budou ptát, co dostali. S celou třídou jsem pak vedl diskuzi o nejčastějších chybách a společně jsme si je opravili. Ptal jsem se žáků na jejich pocity z takového hodnocení. Žáci byli nadšení. Ze strany žáků, později i rodičů, jsem slyšel velmi pozitivní ohlasy. Jen nevím, zda bych takový způsob hodnocení byl schopen dělat po každé písemné práci. Můj provázející učitel byl rád, že jsme s žáky zkusili něco nového. Sdělil mi ale, že se mu takový způsob hodnocení nelíbí. Prý nepřipravuje žáky na realitu života, kde je všichni budou na tvrdo hodnotit, ale nikdo s nimi nebude rozebírat, co udělali dobře a co špatně. Nakonec jsme se shodli, že není špatné kombinovat různé metody hodnocení. Jednu hodinu jsem si nechal oznámkovat od samotných žáků. Jednalo se o hodinu, kde jsem je učil o šíření tepla v látkách a celá hodina byla postavena na pokusech (demonstračních i žákovských). Skončil jsem s aritmetickým průměrem známek z takovéto zpětné vazby 1,12. Někteří mi napsali ke známce i komentář: „zbytečně moc se snažíte :-),“ „na pátek ráno moc aktivní,“ „super aktivity.“ I já jsem měl z dané hodiny velice dobrý pocit. Díky tomu vím, že do budoucnosti mám stavět hodiny podobně.