V sedmé třídě momentálně probírají zlomky. S paní učitelkou jsme vymyslely, že hodinu, kterou bych měla vést připravíme netradičně. Připravily jsme si pro děti zlomkový maraton. Myslím si, že to děti opravdu bavilo, bylo to něco jiného, ne úplně tradičního. Bylo na nich vidět, že je to baví, opravdu se snažili. Měli jsme tam ale jednoho žáka, kterému to hrozně nešlo, i ty jednodušší příklady měl špatně. Paní učitelka tedy cvičení, které měl špatně vzala, zmuchlala, dala mu novou kopii, aby to zkusil ještě jednou. Přemýšlela jsem, jestli bych na jeho místě byla ráda nebo ne. Na podruhé ale již měl méně chyb. V té stejné hodině donesl jiný žák výsledky, které měl téměř bez chyby, ale chyběly mu tam výpočty. Paní učitelka se jej tedy zeptala, jestli ty výpočty má někde bokem, aby jí je mohl ukázat. Samozřejmě neměl, ale jelikož s paní učitelkou mají pěkný vztah, sám se přiznal, že to opsal. Paní učitelka u řekla, jestli chce dostat body nečestně, že ale jediný, koho obere, bude on sám. Žák se paní učitelce omluvil, že to nechtěl udělat, body si udělit nenechal a šel si zadání spočítat znovu. Vím, že mě v tu chvíli napadlo, že učitel opravdu řeší hrozně moc věcí naráz a musí být velmi všímavý a umět číst mezi řádky. Nejsem si jistá, jestli by mě to zrovna u něj totiž napadlo. Celkově ale hodinu musím zhodnotit jako velmi vydařenou, i když většina nestihla vše, co jsem si pro ně připravila, myslím že se jim i tento způsob výuky líbil. Deváťáci za mnou přišli, že by chtěli vysvětlit něco, co nepochopili v hodině od paní učitelky. Ví, že pokud mám čas, nemám problém s tím se s nimi na něco podívat. Celou hodinu jsme řešili slovní úlohy. Musím se přiznat, že u některých mi chvilku trvalo, než jsem přišla na to, jak to dětem vysvětlit tak, aby to pochopily. Slovní úlohy totiž pro ně bývají velmi složité. Děti si stěžovaly, že s paní učitelkou na semináři celou hodinu počítaly příklad, který na konci musely škrtnout, protože ho měly špatně. Říkaly také, že to vypadalo, že paní učitelka neví, co s tím a že je nepřipravená. V hodině jsem nebyla, takže to nemohu úplně posoudit, ale myslím si, že to nemuselo nutně být tím, že paní učitelka nevěděla, co s tím nebo tím, že nebyla dostatečně připravená. Mohlo se stát, že nevěděla, jak to dětem v tu chvíli vysvětlit, nebo že udělala nějakou numerickou chybu, kterou zrovna neodhalila. I takové věci se totiž mohou stát. Proto jsem s ní velmi soucítila a dětem se danou situaci snažila vysvětlit. Celkově jsem si ale říkala, že povolání učitele je opravdu náročné, neustále jej totiž kontroluje a pozoruje v každé hodině několik desítek očí, které umí být velmi kritické a velmi často se stává, že chyby učitele děti prostě netolerují. Myslím tedy, že v tomto případě je vhodné, aby se učitel dětem omluvil a přiznal se, že momentálně chybu opravdu nevidí, ale jelikož chce, aby tomu žáci rozuměli, připraví si vysvětlení a opravu příkladu na další hodinu. Případně bych také mohla za nějakou malou jedničku nechat dobrovolníky, jestli chybu odhalí a na příští hodinu ji opraví.