Můj pohled na školu, na které absolvuji praxi, a jednotlivé třídy se od minulého deníku určitě zlepšil. Nemyslím si, že by se žáci razantně během dvou týdnů změnili, spíše jde o to, že jsem je více poznal a získal k nim nějaký vztah. Tím pádem dokážu lépe pochopit chování jednotlivých žáků a nepřijde mi to jen jako neustálé vyrušování, které je tedy stále na vyšší úrovni, než bych si představoval.
Během posledních dvou týdnů jsem také lépe poznal provázející paní učitelku, vybudoval si s ní osobnější vztah a poznal její metodu výuky. Osobně mi její druh výuky není vlastní, kde spíše o old school metody, které spočívají ve zkoušení na slovíčka, předkladu a cvičení v učebnici či pracovním sešitě. Na druhou stranu chápu, že s danými skupinkami (jedná se vždy o ty „nejhorší“ z každého ročníku) by některé složitější a aktivnější metody mohly být náročné, protože by někteří jednoduše odmítali dělat něco samostatně z vlastní iniciativy.
Věc, která mě stále nepřestala udivovat, je divokost žáků, a to jak v hodinách, tak o přestávkách. V hodinách nejsou příliš schopni udržet pozornost a být v klidu na místě bez komentářů a jiných reakcí na spolužáky i učitele. O přestávkách zase žáci běžně po chodbách běhají a z reakcí učitelů, to není nic neobvyklého. Když jsem byl na základní škole já, tak se po chodbách ani ve třídách běhat nesmělo a takoví žáci byli ihned učiteli napomínáni.
Nutno však také říci, že se najdou i velice milí a poslušní žáci, kterých je tedy ale menšina. Stejně tak jsou v menšině ti žáci, kteří mě velmi mile překvapili svojí angličtinou, protože většina naopak moc znalostí nemá. K tomuto tématu mě také napadá další věc, která mě přijde zvláštní. Žáci, kteří dostanou špatnou známku nebo tzv. body za špatnou kázeň, vůbec nevyjadřují nějakou lítost nebo zklamaní, naopak často odchází s úsměvem s žákovskou knížkou v ruce. Vždyť to musí být podepsáno rodiči. To je to rodičům jedno nebo je to nezajímá, že žáci nemají ze špatné známky nebo poznámky respekt?
Další věc, kterou jsem si tak uvědomil, je fakt, že poslušný (klidný) žák nerovná se dobrý (zdatný) žák. Není to nic převratného a je to logické, ale je zajímavé vidět, některé žáky, kteří jsou velmi slušní, snaží se a tak dále, ale jejich znalosti a dovednosti nejsou velmi vysoké. Naopak nejsou se i tací, kteří v hodině neustále vyrušují, v podstatě celou hodinu nedávají pozor, ale když jsou vyvoláni, tak předvedou v porovnání se svými spolužáky daleko lepší úroveň angličtiny. Zas tak dobře dané žáky neznám, tak si sám pokládám otázku, čím to je, když ve škole nic nedělají, ale jsou lepší. Zda je to nějakou orientací na angličtinu v rodině, nebo třeba vlastní praxí ve volném čase jako jsou filmy či seriály v anglickém originále. 
Zatím jsem na praxi absolvoval pouze náslechy a účastním se dozorů na chodbách a v jídelně. Další kapitolou by bylo chovají žáků při obědě. Občas někteří překvapí třeba tím, že k jídlu vůbec nepotřebují příbory. Méně překvapivé je to, že velmi často žáci odchází s takřka načatým obědem domů.
Příští týden mě čeká první výuka, s paní učitelkou jsme probrali téma, kterého by se měla hodina týkat, půjčila mi veškeré učebnice a v následujících dnech se chystám začít s přípravou na hodiny. Mám ze samotné výuky trochu respekt, protože nevím, jaká bude jejich reakce, jak budou spolupracovat. Jestli se budou snažit, protože je budu učit poprvé anebo naopak, jestli jim to bude jedno, protože vědí, že jsem tam jen dočasně. Zároveň se na to i těším, protože jsem sám zvědav, jak to bude probíhat a jaké budou ohlasy