Zprvu jsem myslela, že nebude o čem psát, ale za poslední týden se toho událo tolik, že snad ani vše psát nebudu. Nejhorší byl nejspíš hned první den praxí. Brzké ranní vstávání, zpožděný vlak, škola do kopce a po dalším zdržením vrátným u vchodu ještě celé čtyři patra schodů až nahoru. Probíhalo školení o bezpečnosti a paní zástupkyně nás hned z kraje informovala o zvláštním režimu ve škole. Jedná se o sportovní školu a děti jsou často uvolněny z předmětů jako výtvarka nebo hudebka a jdou místo nich na trénink. Těmto tréninkům je přizpůsoben i celý rozvrh a byl to první, co nás skutečně šokovalo. Například taková matematika v 7. třídě v pátek pátou hodinu následovaná šestou hodinu angličtinou nedávala vůbec smysl. Dalším překvapením byla velká přestávka po první hodině, na tu jsem si však velice rychle zvykla a nepřišlo mi zase tak špatné po první hodině ještě nabrat dech u kafé nebo snídaně ve sborovně. Naše provázející paní učitelka byla velmi vstřícná a na všem se s ní dalo domluvit bez problému. Má nás na starosti víc, ale ráda zodpoví naše otázky. První hodinu v pátek jsme měli náslech v její třídě. Překvapilo mne jak málo šesťáci rozuměli pokynům a otázkám v angličtině. Paní učitelka se je snažila „probudit“ a používala dost češtiny, hodně odbíhala od tématu hodiny a když ani po 15 minutách nevyloudila z žáků žádné kloudné odpovědi přistoupila k trochu neobvyklému řešení. Děti si měly stoupnout a jít za ní chodbu. My zůstali sedět a nechápali, co se děje. Za chvíli jsme z chodby slyšeli dupot, šli jsme se tedy podívat, co se děje. Paní učitelka děti pobídla, aby běželi po chodbě z jednoho konce na druhý a zpět. Z hlediska bezpečnosti mně to šokovalo, nicméně hodina pak běžela mnohem plynuleji a žáci se zdáli najednou probuzení a aktivní, předháněli se v odpovědích a dávali pozor (někteří alespoň na chvíli). V další hodině jsme se (bohužel) trefili na test v sedmé třídě a jelikož byl na celou hodinu dostali jsme jeho kopii a mohli si ověřit své znalosti. Náslechů jsme si však moc neužily, a to považuji za přínosné, paní učitelka se nás snaží zapojit co nejvíce do výuky ať už jako asistenty nebo jako samostatné a společné vyučující. Teď v pátek jsme měly možnost odučit hned 3 hodiny na téma Halloween. Učila jsem se svou spolužačkou tedy vlastně v tandemu. Zjistily jsme, že i když je najednou práce trochu rozdělená a vlastně ulehčená může být někdy problém dohodnout se na tom, co je právě vhodné pro náladu a stav ve třídě. Hned první hodinu jsme udělaly chybu v tom, že jsme se před dětmi dohadovali o další aktivitě a ony nás pozorně sledovaly. Tomu je v budoucnu třeba se vyvarovat. První hodina s šestáky byla opět na můj vkus více v češtině, ale nakonec jsme se s nimi domluvili. Nejprve jsme zjišťovali jako moc toho o Halloweenu ví v úvodní hře s míčkem. Poté jsme probrali jsme hlavně slovní zásobu Halloweenu. Děti nejvíce zaujala naše poslední hra – živé domino. Každé z dětí bylo jedna „kostička“ a mělo se chovat podle instrukcí na kartě. I když jsme se snažili o jednoduché instrukce, i tady musela nastoupit čeština, což nás trochu mrzelo, nakonec se však zadařilo a hra je moc bavila. Paní učitelka nám po hodině řekla, že jsme té angličtiny mohli zkusit trochu víc i když bychom udělali míň aktivit, že by se žáci nakonec chytli. To u páťáků v další hodině to bylo úplně o něčem jiném. Bohužel jsme se dozvěděli až 5 minut před začátkem hodiny, že dětí bude 30 a ne 15 jak jsme původně počítali (asi aby to druhou půlku nemrzelo). Aktivity, které jsme měly naplánované, tedy musely být operativně pozměněny, což nás dost vyvedlo z míry. Paní učitelka nás chlácholila, že má pro děti připravený pracovní list a že odučíme jen půlku hodiny. Už při první aktivitě však bylo jasné, že to nebude potřeba. Děti rozuměly snad úplně všem instrukcím, používaly výhradně angličtinu i když se nás chtěly na něco zeptat, znaly spousty slovíček nebylo tedy potřeba je procházet několikrát dokola. Většina dětí měla kostýmy a byly nadšené, když o nich mohly vyprávět nicméně se nepřekřikovaly, ale spořádaně hlásily. Z této hodiny jsem měla osobně velmi dobrý pocit a věřím, že i děti si z ní něco odnesli. Nikdy bych nevěřila, že i v tolika dětech se to dá zvládnout, ale opravdu zřejmě záleží na složení dětí a možná výchově? Nutno ještě podotknout, že asi půlku hodiny seděly ve třídě obě jejich paní učitelky angličtiny, a to mohlo mít taky výrazný vliv na chování dětí. I když naše první odučené hodiny dopadly nad naše očekávání bylo to velmi náročné. Z neustálého překřikování a opakování vět a frází mi začal přeskakovat hlas, a to po pouhých třech hodinách! A to jsem ještě ze školy odcházela učit angličtinu soukromě 2 páťačky, takže další hodina intenzivního mluvení. Nedokážu si představit učit ještě víc. Byla jsem hrozně unavená a hluk ve škole mi po čtvrté hodině už opravdu hodně vadil. Měla jsem chuť vydat se na procházku do lesa nebo na pole, prostě někam mimo hlučné Brno. I přesto všechno mně tyto odučené hodiny nabily spíše pozitivními dojmy, novou motivací a chutí zlepšovat se v učení. Odhalila jsem spoustu chyb a tím pádem vím, co jsou mé slabé stránky a na čem můžu na praxích pracovat. Další hodiny mne čekají zase v pátek a pevně doufám, že s praxí nepřijdu o hlas.