První dojmy z praxí jsou perfektní. Jsem na stejné škole jako v minulém semestru a je pěkné jak se k vám zaměstnanci školy chovají, když už vás znají. Začíná to na vrátnici, kde si jdete zapsat příchod do školy k milým paním, které si s vámi rády povykládají - Jak se vám učí? Jakou máte třídu? Jak se vám učí? atd. Ve škole vás všichni učitelé hned zdraví a rádi s vámi prohodí pár slov. Paní zástupkyně i ambasadorka praxí jsou velmi vstřícné a milé paní učitelky, které rády poradí s problémy. Kolegyně v „kabošu“ jsou zapálené pro svoji práci a o přestávkách si nemají čas ani oddychnout. Zápornou postavou této story je paní policajtka, která neustále hlídá učitele, aby si plnily své povinnosti a dodržovaly dozory. A teď už přímo k výuce. Asi největší přínos pro mě byla písemná práce v 8. ročníku. Žáci měli za úkol vytvořit poznávací zájezd po severní Evropě pro svoji třídu a přesně splnit/dodržet zadání. Při testu měli žáci k dispozici sešit, atlas, učebnici a mobil, ale i přes takové množství informačních zdrojů měli problém s plněním zadání. Byla to velmi těžká práce, protože to nebyl typický esencialistický test, který vyžaduje spoustu znalostí, ale chtěl po žácích, aby získané vědomosti přenesli do praxe a dokázali vytvořit vlastní myšlenku a napsat ji. Po skončení testu byli všichni ve stresu z toho, že ten test byl nad jejich síly a byli si i stěžovat u třídní učitelky. Při vyhodnocení jsem byl opět hodně mírný i když Gaussova křivka byla z větší části dodržena. Zajímavostí je, že tato práce jde rozdělit na několik skupin žáků podle myšlení – jednu skupinou jsou „češtináři“, kteří vypracovali dlouhý sloh o výletu, kde popisovali co všechno navštíví, kam půjdou a co jak budou dělat. Druhou skupinou jsou „matematikáři“ – tito zase celý výlet uváděli v číslech a přesně rozepsali, co v kterou hodinu budou dělat a kolik hodin jim činnosti zaberou. Poslední skupinou jsou významní geografové (pouze 2 v celé třídě), kteří dodrželi zadání a napsali i smysluplnou geografickou myšlenku.