Dnes jsem poprvé vyučovala. Jednalo se o hodinu matematiky v sedmé třídě. Při násleších jsem si všimla nepřetržité nepozornosti jednoho z žáků. Jednalo se o Matyáše. Nad tím, jak ho zaujmout jsem přemýšlela už několikrát při hospitacích v této třídě. Zároveň jsem nechtěla, aby se nějaké opatření vztahovalo pouze na něj. Napadlo mě, že bych do hodiny vzala molitanový míček a na začátku hodiny jsem žákům řekla, že kdykoliv v průběhu hodiny můžu míček komukoliv hodit a pokud to nechytí, dostane na doma nějaký úkol navíc. Říkala jsem si, že by to mohlo být třeba účinnější, než když budu žáky neustále napomínat a budu na ně zvyšovat hlas. Myslela jsem si, že formou „hry“ to bude zajímavější a pro žáky poutavější. Když jsem toto opatření žákům sdělovala, dívala jsem se převážně na již zmiňovaného Matyáše. Ten měl výraz, v kterém jsem nedokázala číst. Pravdou je, že se během hodiny neotočil ani jednou a celou dobu dával pozor. Skoro pokaždé, když jsem se na něco zeptala, se hlásil, ale výraz v jeho tváři byl pořád stejný. Připadalo mi, že je takový otrávený, že ho to moc nebaví, že ho hodina obtěžuje, zdálo se mi, že se tváří ukřivděně, smutně, vlastně ten jeho výraz nedokážu ani pořádně popsat. Žáka jsem několikrát vyvolala k tabuli, pokaždé měl stejný výraz. Přemýšlím nad tím, čím to je… Bylo to tím, že jsem tam byla nová a on se cítí nějak ohroženě? Bylo mu nepříjemné, že když jsem upozorňovala na nepozornost, dívala jsem se na něj? Ale já přeci nemůžu dělat, že nic nevidím, že mi to nevadí, když mi to vadí, že je vše v pořádku. Chtěla jsem si s nimi ujasnit pravidla. Vypadalo to, že se mi to dokonce i povedlo. Jenom nevím, co výraz v jeho obličeji měl znamenat. Leží mi to v hlavě zbytek dne a přemýšlím nad tím, co jsem měla udělat jinak. Nic mě ale nenapadá. Snad jsem ho nedostala do pro něj nepříjemné situace. Mám se ho zeptat, jestli je všechno v pořádku? Jestli jsem ho něčím naštvala? Co vlastně jeho výraz znamená? Možná ano. Třeba se dozvím, kde je problém. Anebo se takhle tváří vždycky, a já si to beru jenom moc osobně. Jen bych byla vážně moc nerada, kdyby se kvůli mně a mému přístupu cítil v hodině někdo nekomfortně.