Vlastní výuka je za mnou. Na jednu stranu jsem nadšená a na druhou mě to trochu vzalo. Výuka jako taková byla super, ačkoliv mi do hodiny přišli jenom tři žáci. Holky byly ze začátku dost nervózní a potom co jsem se dozvěděla, že opravdu neumí ani základy v modelacích střihů jsem musela úplně celou výuku překopat, aby byly schopné udělat to, co jsem po nich chtěla. V první řadě jsem zjistila, že i když jsem jim připravila každému složku, kde měly úplně všechno, tak jsem si myslela, že stihneme teda za ty dvě vyučovací hodiny, které mi učitelka poskytla, všechno co jsem měla naplánované a nebylo toho moc jen to zakreslit, vystřihnout a rozlepit tak, aby vymodelovaly šaty do patřičného tvaru. Když jsem jim všechno rozdala a začala s nimi pracovat překvapilo mě, že vůbec nevěděly, co po nich chci a došlo to tak daleko, že jsem jim to stejně všechno nadiktovala, a ukázala, jak to mají vůbec nakreslit. V podstatě to byla spíš hodina, kdy je něco nového naučím, ale to by bylo dobré tak pro prváky nebo druháky, ale ne pro třeťáky, kteří by to měly znát, teda alespoň základy když končí teď v létě a pouze si to procvičovat. I když na holkách bylo vidět, že je to zajímá a chtějí se to naučit, bylo někdy hodně těžký jim vysvětlit jednoduché kroky. Na druhou stranu když byly jen tři a něčemu nerozuměly a každá něčemu jinému a každá pracovala v jiném tempu, mohla jsem k nim přistupovat individuálně a věnovat se dostatečně každé z nich, což bych s celou třídou třeba dvaceti lidí nemohla udělat. Nakonec jsme zvládly jen polovinu toho, co bylo naplánované, ale musím říct, že tomu rozuměly, ale nedělám si iluze o tom, že si to potom doma dopracovaly, což zahrnovalo jen vystřihnutí a nalepení na jiný papír. No nevadí, to už bylo jen na nich. Následující týden jsem se ale dozvěděla něco fakt překvapivého, jelikož mi moje provázející učitelka a ne ta u které jsem měla vlastní výuku řekla, že moje výuka byla absolutně špatně a že vůbec nevím o čem mluvím a že jsem je to naučila úplně špatně. Nejdřív jsem nevěděla co na to říct, ale podle mě jako pro někoho, kdo se učí někoho učit je to dost rána pod pás. Já jako student přece chodím na praxe, abych se to naučila a pokud dělám něco špatně, měla by mi učitelka, která mi poskytla čas na vlastní výuku do toho zasáhnou a opravit mě nebo by mi to měla alespoň po hodině říci a poradit na co si mám dávat pozor a jak to mám změnit nebo vylepšit. V tu chvíli jsem nevěděla jak se zachovat a vrtalo mi hlavou, jestli to opravdu bylo spatně a já je učila něčemu, co tak být nemělo, ale další dvě učitelky, které mi jdou velmi nápomocné mě ujistily, že je to nesmysl a že je ten postup správný a proto jsem se uklidnila. Poslední a možná nejvíc šokující věc pro mě byla ta, že všechno co jsem se vlastně dozvěděla, ta kritika, kterou jsem poté dostala od provázející učitelky se sama učitelka dozvěděla od těch holčin, co jsem je učila a ne od učitelky. To mi přišlo jako fakt neprofesionální, že si učitelka stěžuje, jak špatně učím žákům a neprobírá to se mnou. Je mi jasný, že jsem tam mohla mýt něco špatně, ale to může mít každý, protože nikdo není neomylný, ale proto jsem na škole, abych se dozvěděla, že něco dělám špatně a příště si na to dala pozor. Nebo ne?