Zajímavou situací, která nastala v rámci reedukačních hodin na škole Masarova, bylo setkání se s žákem páté třídy s poruchou autistického spektra. Studijní skupina, do které patřil, byla tvořena 4 žáky. Tři z nich měli různé specifické poruchy učení a Filip, jak budu žáka nazývat, byl jediný s poruchou autistického spektra. Na první pohled jsem na něm nepozorovala žádné známky PAS. Při plnění úkolů ze začátku nevypadlo, že by s nimi měl nějaký obtíže. Problém nastal v té chvíli, kdy nemohl dokončit zadané cvičení. Speciální pedagožka chtěla pokračovat v další společné aktivitě, Filip však trval na svém, a nemohl se přenést přes to, že by rozpracované cvičení nedokončil. To bylo zhruba na konci první třetiny vyučovací hodiny. Od té doby se to s Filipem „táhlo“. Neustále si mnul rukama obličej a na různé výzvy učitelky nereagoval. Ta mu tedy nechala prostor, a když opět Filip nereagoval bez většího povšimnutí pokračovala v práci s ostatními žáky. Po několika minutách tento přístup evidentně vyvolal ve Filipovi touhu se zapojit do aktivit v hodině a sám se nabídl aby vyplnil cvičení na tabuli. Poté však následovala společná hra na sluchovou diferenciaci, kdy žáci hráli takzvané sluchové pexeso. V tom se však opět Filipovi oproti ostatním nedařilo a schoval se pod lavici. Po několika minutách ho učitelka láskyplně přivedla mezi ostatní bez jakýkoliv reakcí na jeho předchozí chování. Chlapec opět začal spolupracovat. V této situaci se mi velmi líbil přístup paní speciální pedagožky, která se dle mého názoru chovala velmi profesionálně, ale zároveň i dávala najevo svůj mateřský přístup k chlapcům. Ti to dle všeho opětovali tím, že neměli problém s učitelkou spolupracovat. A to vlastně i v závěru již zmiňovaný Filip. Po hodině jsme se s pedagožkou o jeho chování bavili. Ta nám řekla, že jeho chování se velmi odvíjí od atmosféry v jeho rodinném zázemí, a že nyní má zrovna to „lepší období“. Bylo také vidět, že pedagožka s chlapcem spolupracuje již několik let, tudíž ví co na něho platí a naopak. Jsem velmi zvědavá na další hodinu s touto studijní skupinou a hlavně na vývoj Filipova přístupu a celkového chování. Mile mě překvapil i přístup druhých žáků k Filipovi. Podle všeho byli na tyto jeho projevy chování zvyklý. Nijak negativně je nekomentovali a osobně mi přišlo, že ho respektovali, i když tak občas narušoval chod hodiny a příjemnou atmosféru, které v ní panovala.