V průběhu dalších týdnů, co jsem byla na učitelské praxi, jsem si všimla, že se kolikrát vyskytly docela nevhodné referáty. Učitel žáky upozorňoval, ale párkrát se přeci jen objevily. U žáků jsou hodně oblíbení youtubeři – například „Xavier Bumaxa – Špindl X“ nebo „Hendys – Haha 2“ a také „Party in backyard - Bitch lasagna“, což už samotný název vypovídá o tom, že je to zcela nevhodné pro žáky základní školy. Většinou text těchto písní nedává smysl a je hodně primitivní s výskytem sprostých slov. Když bychom šli zas na druhou stranu do extrémů, jeden žák z osmé třídy si vybral od skupiny „Čiperkové“ píseň Starý farmář. Tato hudební skupina je zaměřena spíše pro děti. Učitel se ho ptal, co ho k této skupině přivedlo a on, že to poslouchá jeho mladší sestra. Nabízí se mi tedy otázka, zda žákům zadávat referáty v hudební výchově na ZŠ? Bavila jsem se o tom s učitelem a říkal, že chce, aby se žáci naučili mluvit a vyjadřovat před třídou. Je pravda, že někomu už jen samotné čtení referátu dělá problém, čte tišším hlasem, možná se i stydí a ostatní žáci se začnou mezi sebou bavit a málokdo ho poslouchá. Co se týče vlastního názoru na danou hudební skupinu či zpěváka (zpěvačku), nejčastější odpovědí bylo, že se jim líbí jeho (její) hlas anebo videoklipy. Myslím si, že tohle moc přínosné není. Říkám si, že by možná nebylo špatné žáky hodnotit i za aktivitu v hodině, případně za skupinové práce atd. Určitě by se i více snažili, kdyby byli ohodnoceni a dávali by pozor. Otázkou je, jestli by to tak fungovalo. Myslím si, že kdybych učila někdy v budoucnu na ZŠ už na plný úvazek matematiku a zároveň i hudební výchovu, měli by mě žáci zafixovanou jako paní učitelku z matematiky, kde je úplně jiný řád než v hudební výchově. Potom by se ke mně (snad) chovali jinak a respektovali by mě. Učitel by právě neměl být nepřítel, ze kterého mají všichni žáci strach, ale neměl by být ani jako jejich kamarád. Mezi těmito dvěma rovinami je velmi úzká hranice a je dost těžké být oblíbený, ale zároveň přísný učitel. Když jsem žáky učila já, tak jsem se je snažila co nejvíce zapojit do výuky – aby byly její součástí. Využívala jsem k tomu prezentaci, kterou jsem měla zaměřenou hodně na zajímavosti s využitím obrázků a efektů, které by je mohli motivovat. Dala jsem si s tím docela práci. Hned v první hodině se mi ale stalo, že spousta efektů nefungovala. Ve škole totiž používají program LibreOffice a ten bohužel takovou širokou škálu efektů jako PowerPoint nemá, což je škoda. V prezentaci jsem měla kvíz a nastavila jsem, že správná odpověď se po kliknutí podbarví zeleně. Při kliknutí se však nic nestalo. Trošku mě to v tu chvíli zarazilo, ale naštěstí jsem ty otázky a odpovědi vymýšlela já, takže jsem správné odpovědi znala. Určitě si z toho vezmu ponaučení do budoucna. Je vhodné si předem vyzkoušet prezentaci – co funguje, co ne a počítat s tím; popřípadě se zeptat, který program ve škole používají. Když jsem měla učit hudební formy klasicismu, napadlo mě, že bych mohla vytvořit kartičky s názvem hudební formy, jménem skladatele a jeho významnou skladbou a dalšími prvky, které jsou charakteristické pro danou hudební formu. Dohromady jsem měla asi 24 kartiček. Při vytváření jsem si říkala, že to žáci hravě zvládnou, ale ve vyučovací hodině se pak ukázalo, že to zas tak jednoduché nebylo. I když jsem žáky rozdělila do skupinek, pouze jedna excelovala. Třídou jsem postupně procházela a snažila jsem se jim poradit a spojit některé části do souvislostí. Na kontrolu mi zbylo asi posledních 5 minut a už jsme si to nestihli společně zkontrolovat (což mě dost mrzelo). Učitel mi totiž ještě vypnul notebook (myslel si, že nic už promítat nebudu) a potom mi chyběl čas na kontrolu. Opravdu je velmi těžké si navrhnout hodinu tak, aby se všechno časově stíhalo. Každá třída navíc pracuje úplně jiným tempem. Na začátku hodiny jsem si říkala, co těch 45 min budu dělat, ale většinou ten čas uteče tak rychle, že člověk ani nestihne to, co všechno původně zamýšlel.