Pro splnění své souvislé praxe jsem si opět vybrala Základní školu Laštůvkova, která sídlí v Brně Bystrc. Nejsem si zcela jistá, jestli jsem tam byla na sto procent předtím spokojená, ale na jisté věci jsem si zvykla a znala jsem již některé učitelky. Na této škole učím hodiny občanské výchovy a ruského jazyka. Jak jsem již dříve poznala, na hodinách občanské výchovy je volnost. Žáci nemají žádné učebnice, sešity, pouze složky, o kterých se mluví, ale viděla jsem je pouze jednou. Do těchto složek by se žáci měli ukládat zápisy z hodin, pokud mají na co psát, mnozí nemají ani papír na zápis. Většina tříd pro mě nebyla nových. Žáky jsem znala z minulého roku a oni znali mě. Velmi mě potěšilo, že někteří byli velmi rádi, že jsem se vrátila a opět budu vést hodiny občanské výchovy. Hned jsem se cítila lépe. Dokonce jsem si ještě pamatovala jména některých žáků, což překvapilo mě i žáky samotné. Chápu, že hodiny občanské výchovy bere většina žáků jako hodiny oddechu, já takový pocit úplně nemám. Před každou hodinou strávím několik minut až hodin přípravou. Žáci mají mnoho dotazů k tématu i mimo, a tak musím být připravena. Zároveň chci také hodinu něčím oživit, a tak chystám hry, video nebo něco zajímavého. Pouhý výklad a zápis asi nikdo z žáků neocení. Hned z první hodiny jsem byla zklamaná, myslím, že jsem byla dobře připravena, žáci však využili toho, že není hodina s paní učitelkou jako obvykle a byli velmi upovídaní. Většinu času jsem strávila tím, že jsem někoho napomínala nebo upozorňovala. Po první hodině jsem rozhodně neměla dobrý pocit, i když jsem si říkala, že z mé strany snad k žádné velké chybě nedošlo, ale kdo ví. Po prvním týdnu mi hlavou vrtala myšlenka, co se stalo, že každoročně třídou, kde se mi pracuje nejhůře jsou osmáci. V osmé třídě nastává pravděpodobně nějaký zlom ve jejich vývoji, a tak jsem ráda, když žáci osmé třídy udrží pozornost deset minut a alespoň polovina pochopí, co od nich požaduji. Zároveň si myslím, že po jistých zkušenostech už ani já nečekám, že všichni studenti budou pracovat a dávat pozor. Jde velmi dobře vidět, kdo co dělá a nedělá, ale někdy spíše dělám, že nevidím já a jejich nekázeň přehlížím. Snad bude spolupráce s žáky časem lepší a lepší. Pro mě bude další týden výzva!