Pro svou oblíbenou třídu čtvrťáků, jsem zvolila téma Život v džungli zejména z toho důvodu, že zvířata jak se zdá jsou oblíbeným a známým námětem pro děti a džungle s množství barev a tajemství představuje dobré pole pro rozvoj fantazie. Při přípravě na projekt jsem se snažila vycházet ze zkušeností a seznámení se s danou třídou. Dětem jsem nejdříve představila na čem budou pracovat a techniky jaké mají použít. Připravila jsem si pro ně výstřižky z časopisů s vhodnými vzory a barvami. Děti o všechno projevily velký zájem a ptaly se, jak mají postupovat. Důležitá byla vzájemná debata, zejména o tom jaká zvířata asi žijí v džungli, co tam smí namalovat a nalepit. Některé děti hned začali pracovat jiné delší dobu přemýšlely nad čistým papírem a všichni si sdělovaly nápady. Snažila jsem se vytvořit příjemné pracovní prostředí s uvolněnou atmosférou. Postup práce spočíval v nalepení barevných výstřižků, koláže z barevných papírů a následně byla kompozice doplněna např. zvířaty a další vegetací provedenou v malbě. Těm, kdo nevěděly jak začít jsem radila, případně půjčila několik malých kreseb zvířat (tygr, papoušek atd. Během tvorby se ukázalo několik věcí-problémů, se kterými jsem nepočítala. Především dvě dívky, které tvrdily že neumí kreslit a nevědí jak zvířata vypadají použily mé skici jako předlohu ne k inspiraci a i přes mé námitky trvaly na přesném dodržení proporcí. Vždy, když to vypadalo, že tělo nebo později pouze hlavu tygra už měly pečlivě tužkou předkreslenou po chvíli vše opět vygumovaly. Opravdu jsem se s nimi natrápila a k malbě se dostaly až následují hodinu. Jako další úskalí se projevila nedostatečná příprava pomůcek z domova, kdy temperové barvy nebyly k dispozici ani pro dvojice dětí, případně některé ze škály barev chyběly úplně o štětcích ani nemluvě. Zřetelně bohužel nevěděli jak s barvami a technikou malování temperou mají zacházet (potřeba ředit barvu vodou a míchání barev, držení štětce) a dá se říci, že potíže z toho plynoucí stály za mnohokrát projevenou nechutí malovat barvami. Děti se mne neustále snažily přesvědčit. Např: „Paní učitelko, já barvy nechci, můžu fixama, nebo pastelkama to je lepší uvidíte, stejně to nebude pěkný.“ Nakonec, jsem všechny společně s paní učitelkou upozornila na to, že pro určitý úkol je zvolený materiál a technika, a to se musí dodržet. Druhá hodina byla věnována dokončování a převážně dramatické části projektu . Protože mezi oběma výukovými bloky, které jsem vedla byla jistá pauza, mněla jsem možnost nápad rozvíjet a připravit tak aktivitu pro děti, které měly dříve hotovo. Poprosila jsem je, aby napsaly krátký příběh, popis co je na obrázku jejich džungle. Většina projevila velkou fantazii. Texty příběhů jsme potom využily spolu s improvizovanou scénou – kulisou džungle pro dramatickou scénku. Dítě si stouplo před třídu představilo obrázek zasazený do džungle a přečetlo svůj příběh. Někteří přímo na obrázku ukazovaly, kde co je. Závěrečná část byla pro jak se ukázalo zajímavá a zábavná. Ještě o přestávce si děti spontánně navzájem vyprávěli své příběhy. Některé jinak šikovné děti jsem musela motivovat k přečtení- prezentaci před třídou, někdo dokonce pomáhal tvořit kulisy – rostliny a zvířata použité do společné scény džungle. Poučné pro mne bylo také to, že děti rychle o svých výtvorech soudí že se nepovedly nebo že tam dílčí části většinou ty nejzajímavější s nápadem nepatří. Většinou se mi je však projeveným zájmem podařilo přesvědčit a detail zůstal. Také se projevila snaha kopírování námětu, zvířete nebo kompozice. V závěru hodiny jsme společně zhodnotili projekt jako úspěšný děti moc bavil a paní učitelka byla překvapena propracováním některých textů. Zhodnocení průběhu Věnovala jsem se každému jednotlivě a podporovala tvůrčí nápady ovšem již méně se mi dařilo zvládala organizaci celé skupiny, napomínání a harmonizaci časového plánu (včasné uklízení atd).