Dnes se mi stala pro mě nepříjemná věc. Poprvé jsem ústně zkoušel. Bylo to docela nečekané. S provázejícím učitelem jsme byli domluvení, že půjdu hodinu na náslech a další hodiny si odučím. Ráno, po příchodu na školu mi učitel oznámil, že si hned první hodinu pár žáků vyzkouším na spalovací motory. Dost mě to zaskočilo, protože jsem o motorech věděl možná méně než samotní žáci. Rychle jsem otevřel učebnici, abych měl konkrétnější povědomí o tématu. Najednou zazvonilo a s provázejícím učitelem jsme se vydali do učebny. Po příchodu a počátečním pozdravu učitel žákům sdělil, že je dnes bude mimořádně zkoušet nový pan učitel. Následně na mě kývl, abych si situaci převzal. Se zřejmou nejistotou jsem vyvolal dva žáky. Jeden dostal otázku na vznětový a druhý na zážehový motor. Jediné štěstí jsem měl, že žáci jsou zvyklí učitelovi dát jejich sešit k nahlédnutí během zkoušení. Díky tomu jsem kontroloval, co si ze zápisu pamatují. Po chvíli jsem byl rád, že zkoušení skončilo. Během celého zkoušení jsem se cítil velice nepříjemně. Nevím, jestli to bylo způsobeno samotným postavením nad žáky nebo absencí přípravy, proto jsem se později sám s učitelem domluvil a dalším zkoušení, tentokrát dopředu a z mě blízkého tématu. Stále mi ta pozice nebyla komfortní. Jak jsem pak učitelovi řekl, asi nemám rád ústní zkoušení z jakékoli strany. Ve své další učitelské praxi se proto budu snažit zaměřit na jiné formy zkoušení (testy, projekty, laboratorní práce...) Můj provázející učitel je plný překvapení. Dnes se mi po mojí poslední hodině zeptal: „Měl bys ještě hodinu čas nebo spěcháš už dom?“ Já jsem řekl, že pokud potřebuje s něčím pomoct, klidně ještě vydržím. „Super,“ řekl učitel, „potřeboval bych, abys za mě vzal teď poslední hodinu ícétéček. Je to šestka a teď berou Word. Tak s nima začni třeba tvorbu tabulek. Mě přijdou za chvílu topenáři na opravu kotla.“ Zběžně mi ještě ukázal, co loni dělal s šesťáky on a odešel pryč. Zbývalo mi tak pět minut do začátku hodiny, když jsem mířil celý nesvůj do učebny informatiky. Rychle jsem vytvořil tabulku, kterou jsme měli s žáky vytvořit během hodiny. Samotná hodina už probíhala standardně. Na začátku jsem žákům řekl, co se bude dít a ukázal jsem jim k čemu se na konci hodiny dopracujeme. Dá se říct, že jsem během hodiny nenalezl větší problém. Práce byla adekvátní na schopnosti žáků. Aspoň jsem si vyzkoušel, že hodina jde naplánovat i za 5 minut. Obecně jsem se na těchto praxích velice procvičil ve zvládání nenadálých situací a schopnostech improvizace. Během své samostatné výuky jsem se snažil do hodin fyziky vnést aktivitu ze strany žáků. Například při probírání Archimédova zákona jsem skupinkám žáků zadal úryvky z vynálezcova života, které měli následně předvést jako scénku pro celou třídu. K mému překvapení se žáci tvorby scének ujali velmi zodpovědně. Díky tomu byli motivovaní do další části tentokrát teoretičtější výuky. V šesté třídě jsem jednu hodinu ukázal a vysvětlil pokusy s magnety a druhou hodinu jsem na stejné experimenty přinesl pomůcky znovu. Tentokrát jsem po žácích chtěl, aby pokusy předvedli oni a při tom je vysvětlovali. U jedné třídy to fungovalo a opravdu si jednotlivci vybrali pokus a začali ho předvádět a popisovat. U druhé třídy třídy žáci moc nekomunikovali. Jde vidět, že je dobré každou třídu znát a co funguje u jedné, nemusí fungovat u druhé.