Už mám za sebou dva náslechy a jednu hodinu kde jsem dětem zadávala nové téma a vedla celou hodinu. První náslech mě paní učitelka představila dětem jako druhou paní učitelku a seznámila mě s dokumentací, s výukou. Vysvětlila mi jak to u nich chodí, jaké jsou děti a jaký má přístup k výuce, co s nimi tvoří atd. Žáci měli zrovna rozdělané výkresy na téma pravěk, které malovali pastelem. Na náslechu jsem se vůbec nenudila, buď jsem si povídala s paní učitelkou o škole a výuce nebo jsem ji sledovala jak radí dětem a postupně se aklimatizovala ve třídě. Bylo to velmi příjemné, děti hezky pracovaly, poslouchaly paní učitelku a ve třídě nebyl hluk, moc se mi tam líbilo. Druhý náslech v jiné třídě jsem se snažila více zapojit, radila jsem žákům, konzultovala s nimi jejich nápady. Zaujalo mě jak si paní učitelka zorganizovala hodinu, až jsem si říkala že na můj vkus je ve třídě až moc velký řád. Pořád jsem měla za to že ve výtvarce je vždycky hluk a dětem se má dopřát hodně svobody, protože výtvarná činnost je kreativní záležitost. Ale potom se mi to začalo hodně zamlouvat, protože výuka byla klidná, relaxační, nebolela mě hlava z křiku dětí jako vždy, děti věděly kdy si můžou dát přestávku, prostě moc příjemné prostředí pro práci, až jsem měla chuť si s nimi taky něco nakreslit. Také mě překvapilo, že když děti ukazovali paní učitelce svoje obrázky tak ona přesně věděla jak jim poradit, co zlepšit, co je dobré a co ne. Zjistila jsem, že mi to ze začátku dělalo problém, protože mi připadalo, že trochu brzdí jejich kreativitu. Že učitel by neměl lpět na tom, aby žáci tvořili přesně podle jeho představ. Když paní učitelka na obrázku něco vytkla, neviděla jsem to jako chybu. Ale je pravda, že jsem nebyla u zadávání úkolu. Myslím si, že je dobré to střídat. Zadat dětem konkrétní úkol na kterém se mají něco naučit (tady konkrétně to bylo míchání barev a využívat širokou škálu odstínů) a vést výuku více striktně a vyžadovat po dětech splnění zadání. Ale některé hodiny by mohli být zase více volnější, odpočinkové, více expresivní. Na své hodině kterou jsem vedla jsem dětem zadávala nový úkol. Byl to návrh obrázku na filmovou klapku. Připravila jsem si pro ně obrázky, krátce jim k tomu něco řekla a celou hodinu s nimi konzultovala. Žáci byli moc hodní, hezky poslouchali a odpovídali. Byla to dobrá zkušenost, hodně mě to rozvíjelo v komunikaci s dětmi. Stále si při mluvení před celou třídou nejsem jistá sama sebou, učím se jak se vyjádřit. Vím, že s praxí to bude stále lepší.