Chod praxe se pomalu ustálil a já si začal zvykat na to, jak to chodí na zdejší základní škole. Absolvoval jsem další náslechy v hodinách mého provázejícího učitele Petra, tak v hodinách pana ředitele, i samotnou výuku. Více o jejich průběhu v následujícím shrnutí. Pan ředitel mi ještě před příchodem do třídy řekl, že mám tři možnosti, jak hospitaci provést. Buď si sednout dozadu do lavice, což je pro mě obvyklý postup, ale podle něj hloupost. Další možnost byla sednout si dopředu třídy na kraj tak, abych měl pohled z perspektivy učitele. Třetí nabízená možnost byla kombinací předchozích. Zvolil jsem si tedy možnost sedět vepředu, žádnou změnu pro mě jsem však nezaznamenal. Začátky jeho hodin bývají stejné, organizační záležitosti, ústní opakování probrané látky formou otázek na třídu. Hodina pokračuje expozicí učiva za pomoci prezentace. Čas od času mi chybí motivace žáků k učení se daného tématu. Pan ředitel je sice milý člověk, není však výjimkou, že se nechá ruchem ve třídě a nepozorností vyvést z míry a pocítí to pak neklidný jedinec. Na hloupé otázky, žerty apod. odpovídá tradičně svým suchým černým humorem, který někdy až hraničí s mezí vtipnosti a absurdity. Výklad učiva je pro zpestření někdy doplněn ukázkovým videem, což velmi zatraktivňuje celou expozici. Žáci mají často dotazy, které se týkají látky, ale jsou tak hloupé, že ředitel odmítá odpovídat, což se nedivím. Bohužel tímto postupem a ignorací dalších přicházejících dotazů od některých jedinců se může stát, že motivace žáků k aktivitě negativně klesne v celé hodině. Zajímavým případem je, když vedle sebe sedí dvě narušitelky, a přehnaná výmluvnost obou způsobuje vzájemné umravnění jedna druhé. Žáci jsou zvyklí si dělat zápis podle prezentace. Ne však samostatně, nýbrž mají pravidlo opisovat si text žlutou barvou, který jim ředitel navíc ještě diktuje. Hodiny jsou po skončení zápisu někdy uzavírány zvídavou otázkou na přemýšlení, jejíž řešení je odhaleno při dostatku času na konci hodiny, nebo až v hodině následující. Hospitace u mého provázejícího učitele byla už kvůli věkové blízkosti ještě inspirativnější. Sice začínala zvláštním pocitem, způsobeným tím, že mě žádné třídě oficiálně nepředstavil a rovnou jsem se posadil do zadní lavice. Udivilo mě to, že nikdo ze tříd se příliš nezajímal, kdo jsem a proč tu jsem. S takovými reakcemi jsem se v předchozích školách běžně setkával. Asi to může být způsobeno tím, že o mně žákům dopředu řekl, což jsem samozřejmě nemohl vědět. Hodiny začínají po organizačních záležitostech, ve většině případů, zkoušením. V seznamu žáků vybere jedince, který ještě nebyl a ostatní známky nejsou například příliš dobré. Na tabuli pak čárkuje plusové a mínusové body dle správnosti odpovědí. Z výsledného poměru kladných a záporných bodů vyhodnotí známku. V některých třídách při zkoušení využívá kolektiv tak, že sami pokládají zkoušenému otázky. Následuje expozice tématu pomocí prezentace a výkladu. Učitel má velmi zajímavé vyprávěcí schopnosti různých příběhů v návaznosti na téma, kterými poutá a motivuje žáky k pozornosti. Výklad kombinuje s ukázkami v učebnici a cvičeními v pracovním sešitě. Expozice je doplněna motivačními obrázky a videi k tématu v rámci prezentace. Zápis do sešitu si žáci dělají spolu s učitelem, který ho provádí doslovnou písemnou formou nejčastěji na tabuli, na konci hodiny. Učitel Petr to považuje za součást opakování probrané látky, což jistě memorování psaním obohatí. Často se do svého projevu nebojí vnést neformální charakter, humor a osobní příklady. To oceňuji. Téměř po proběhlých hospitací jsme se domluvili, že většinu možných hodin odučím já. Nyní, když mám již podstatnou část za sebou tedy ještě něco k tomuto. Styl vedení hodin se nesnažím od základu změnit od toho, na co jsou třídy zvyklé od pana učitele. Žádné z metod mi nepřijdou natolik špatné, ba naopak spíše inspirativní, že bych je nechtěl využít. Něco se samozřejmě snažím přidat či udělat podle sebe. Na začátku pokaždé proběhnou organizační a technické záležitosti. Spadá sem přivítání, hlášení chybějících pomůcek, zápis do třídní knihy, zapnutí počítače s dataprojektorem. Poté se většinou žáků ptám, co jsme probírali minulou hodinu, případně další podrobnosti a navazuji na to to, co nás dnes čeká, jakožto motivaci (zajímavé nadcházející informace využitelné v praktickém životě). Hodina pokračuje zkoušením, jehož styl držím stejný, popsaný výše. Žáka se ptám na to, co najdu v jeho sešitě. Považuji to za směrodatné, neboť si zápis řádně povinně vedou. Pokračuje expozice tématu pomocí prezentace. Výklad doplňují obrázky, videa, ukázky látky z učebnice a úkoly v pracovním sešitě. Jelikož jsou zvyklí žáci na přehledný zápis, snažím se o to. Ten probíhá buď formou na tabuli (a do sešitu) přímo vždy po probrání daného, ne až po skončení celého výkladu. Někdy místo celého zápisu žáci dostanou doplňovací pracovní list, který si po vyplnění a společné kontrole vlepí do sešitu. Opakování látky tedy probíhá většinou zápisem, kontinuálně po expozici. Ústně se snažím objasňovat veškerý, zvláště, zapisovaný text. Otázkami ústně kontroluji, zda došlo k porozumění látce. Snažím se střídat žáky tak, aby nedošlo k odhalení nejasností až při testu.