Tak dalších pár týdnů praxe je pryč. Pro moji smůlu jsem na 14 dní onemocněla, takže od posledního semináře mám za sebou jen jeden týden praxe. Nicméně myslím, že to byl vydařený týden, co se praxe týče. Náslechy už nepřipadají v úvahu. Učení 7. a 9. třídy je již jen v mé kompetenci. Provázející učitelka nechává vše na mě, nemluví mi do příprav, nekontroluje je předem. Vždy si jen řekneme téma příštích hodin a já se s tím nějak doma a následně v hodině poperu. Učitelka téměř do hodin nezasahuje, maximálně pokud se jí zdá, že kázeň žáků není úplně v pořádku. Ve svých hodinách strpí větší nekázeň, v mých chce, aby žáci poslouchali a pracovali na 100 %. Samozřejmě pokud mně se zdá, že žáci neposlouchají a dělají rámus, zasáhnu. Ale učitelka má pochopitelně větší autoritu než já, poslechnou ji ihned. Po hodině vždy zhodnotí chování žáků a moji práci. Zatím jsem se nesetkala s nějakou výtkou, maximálně s nějakým doporučením, jako např., že po práci ve skupině je dobré okamžitě vrátit žáky na svá místa a až poté zahájit prezentace nebo kontrolu jejich práce. Se sedmáky jsme probírali USA. Časovou dotaci jsem se souhlasem učitelky stanovila na 4 hodiny. První hodinu jsme zahájili brainstormingem - co kdo ví o USA, jakékoliv pojmy je napadnou. Žáci chodili psát pojmy na tabuli a případně ukazovat na mapě. Tím se mi podařilo žáky navnadit na téma. Poté jsem jim pustila dvě krátká anglická videa zaměřená na socioekonomickou a fyzickou geografii USA. Po zhlédnutí následovala debata o tom, co se dozvěděli, každý měl říct alespoň 2 věci, které z videí pochytil. Poté měli za úkol seřadit se podle výšky v naprosté tichosti a na základě toho jsem je rozdělila do 4 skupinek. Každá skupina dostala jedno zadání (základní info., přírodní podmínky, obyvatelstvo a poslední hospodářství). Téma měli projektově zpracovat, využívat k tomu mohli učebnici a atlas. Zpracování bylo čistě na nich, představivosti jsem nekladla žádné meze. Měli na to zbytek hodiny (cca 15 minut) a část následující hodiny (25 minut). Na konci druhé hodiny následovala prezentace. Čekala jsem, že si žáci vizuálně pohrají s projektem mnohem více. Až na jednu skupinku v jedné ze tříd žáci sesbírali všechny důležité informace a učitelka jim za to dala malé jedničky. Další hodina byla zaměřená na práci s textem, kdy jsem sestavila text o regionech USA a vymyslela otázky k němu. Žáci pracovali celou hodinu, následující hodinu jsme si otázky prošly, případně jsem něco dovysvětlila, upřesnila nebo odpověděla na otázky žáků. Na konec hodiny jsem si připravila prezentaci s fotkami z různých koutů USA, kdy děti hádaly, co je na fotkách. V posledních slidech měly vypsány důležité informace z celé USA. Žáci během hodin spolupracovali, občas během skupinové práce nepracovali všichni, ale jinak jsem byla s hodinami spokojená. Jen při odprezentování skupinové práce jsem nevěděla, jak prezentace zakončit. Jestli nějak komentovat informace, které žáci sdělují ostatním nebo jen říct, ok, dobrá práce… Nevěděla jsem v ten moment, co k informacím dodat, tak jsem nechala žáky odprezentovat a jen pokud se žáci odchýlili od zadaného tématu, anebo měli nepravdivé informace, tak jsem zasáhla. S deváťáky jsem stihla jen jednu hodinu na téma Pardubický kraj. Nevěděla jsem úplně, jak hodinu uchopit, přeci jen už nechtějí spolupracovat. Učitelka přišla s návrhem, že bychom s nimi nepsali písemku, ale připravila bych nějakou samostatnou práci, kterou bychom jim oznámkovali. Řekla jsem si, ok. Nenapadlo mě nic jiného, než práce s textem. Přeci jen potřebují potrénovat na přijímačky z češtiny. Sestavila jsem jim docela obtížný text na 2 A4 a k tomu 25 otázek. 20 otázek bylo povinných, posledních 5 bylo bonusových. Na některé otázky nebyly jasné odpovědi v textu, žáci si museli spojit dohromady informace, které v textu stály. Museli nad tím přemýšlet. Na vše měli jen 45 minut. Však si také stěžovali, že to není možné stihnout atp. Co se mi nelíbilo, bylo, že na škole mají dovolené pracovat na chodbách během hodiny a učitelka pěti žákům dovolila jít pracovat na chodbu. Tam samozřejmě nebyli pod dozorem celou dobu a bylo mi jasné, že to nebude samostatná práce. Hlídali jsme obě jak na chodbě, tak ve třídě. Pokaždé, když jsem nebyla na chodbě, jsem zaslechla šepot. Jednou jsem si řekla, že na ně vyzraju. Bylo slyšet, že se baví, tak jsem šla na chodbu. V tu chvíli samozřejmě ztichli a dělali, že pracují. Zašla jsem zpět do třídy, ale hned se otočila a šla se podívat znovu na chodbu. A samozřejmě jsem je chytla. Dva kluci si papír předávali a opisovali od sebe. Jakmile učitelka slyšela, že něco s nimi řeším, přišla. Já jsem nevěděla, jestli je v mé kompetenci jim to sebrat a říct, že mají za 5… Učitelka se hned ptala, co se děje, tak jsem jí situaci objasnila a ona jim to hned sebrala s tím, že mají pětku. Někteří stihli vyplnit všechny povinné otázky, někteří měli sotva půlku. Bohužel nevím, jak jejich práce dopadla. Učitelka si vzala všechno k sobě a já od té doby ve škole nebyla. Určitě se jí na to zeptám. Teď zpětně si říkám, že to byl masakr pro ně. Za tu dobu bych to těžce stíhala i já… Myslím, že pro opravu a hodnocení by to chtělo stanovit nějaká kritéria, protože každý žák pracuje jiným tempem a úkol to byl opravdu obtížný. Hodnocení typu 18 – 20 otázek za jedna, 15 – 17 za dva jako u písemky by zde nebylo spravedlivé. To, nad čím si teď lámu hlavu, je obnova aktivit nebo způsobů výuky. Je těžké vymýšlet stále nové a nové způsoby, jak téma uchopit a výuku oživit. Nechci být tou nudnou učitelkou, jejíž hodiny jsou stále stejné a která opakuje stále stejné aktivity pořád dokola. Místo svého vyučování bych ocenila ještě nějakou hodinu náslechů, abych měla možnost vidět více aktivit v praxi a více se inspirovat. Také musím vylepšit časovou náročnost úkolů, zkusit si představit, zda je reálné, aby za tu hodinu žáci stihli to, co po nich vyžaduji.