Minulou hodinu paní učitelka přinesla tablety. Překvapilo mne, že někteří žáci opravdu pracovali. Co jsem pochopila, pracují s nimi většinou jen ve výjimečných případech. Měli za úkol najít a podívat se jak vypadá vitrážové okno, chrliče a celkově gotická architektura. Okno pak kreslili či malovali volnou technikou. Hodně se bavili, dívali se na různá videa a obrázky, určitě bych se v mých hodinách tabletu vyhýbala. Celkově rozbíjel atmosféru, která byla na začátku hodiny, děti se pak už vůbec nesoustředily. Na paní učitelce se mi líbí to, že žádnému žákovi ve výtvarné hodině neřekne, že má něco špatně. Všechno je správně a to se mi líbí. Není žádné špatně a dobře, je to jeho výtvor a ten se nedá hodnotit jen podle líbí a nelíbí. Hodnocení ve výtvarné výchově není nic jednoduchého. V případě kdy učitelka studenta kárá za něco, co nakreslil špatně, může se stát, že žák poté nechce kreslit vůbec. A to jen proto, že si myslí, že to neumí, když mu minulou hodinu paní učitelka řekla, že to nakreslil špatně. Další hodinu všichni pilně pracovali i o přestávce, byli moc šikovní, začínám si k nim budovat vztah. Hodiny jsou díky tomu mnohem příjemnější a mnohem víc mě to baví. Mám je ráda, těším se, až někdy budu mít svou třídu a budu je všechny znát a moct poznávat. Daleko více komunikují i oni semnou, přijde mi, že se mě na začátku trošku báli. Teď se mne i sami zeptají, chtějí pomoct, poradit. Mám skvělou zkušenost s 5. třídou. To byly zlatíčka, pořád se ptali, byli ze všeho nadšení, všechno je bavilo a neuvěřitelně šikovní a talentovaní. Koukala jsem… Nevím, jestli je to skvělým vedením celé třídy, nebo se jen sešel dobrý kolektiv a jsou schopni takhle celistvě fungovat. Jelikož jsem na základní škole, kde je pouze druhý stupeň, jsou tito páťáci nejmladší. Asi i proto mne takto mile překvapili. Paní třídní učitelka potřebovala udělat strom a dala tedy seznam p. učitelce z výtvarné výchovy, kteří čtyři žáci tento strom na velký papír udělají. Čtveřice se jednoduše zvedla a šla pracovat a to není všechno, dělali ty stromy dva, takže po dvojicích. Říkala jsem si, jak takový velký strom jen ve dvou zvládnou a zvládli a jaké. Udělali dva krásné, velké stromy přes celé dveře. Nestačila jsem se divit. Tyhle bych mohla učit pořád.