Dnes jsem poprvé v životě učila celou třídu. Byla to matematika v osmé třídě, konkrétně šlo o procvičování Pythagorovy věty na příkladech. Myslím, že je dobře, že jsem napoprvé nevysvětlovala žádnou novou látku, ale jen jsme procvičovali znalosti, které už by žáci měli vědět. Než jsem šla do třídy, p. učitelka mi řekla, co bychom přibližně v hodině měli všechno stihnout a půjčila mi učebnici. Sepsala jsem si na papír, co všechno postupně s dětma chci dělat, ale byla jsem asi nervózní a asi po 10 minutách jsem tyhle svoje podpůrné zápisky někam založila. Nechtěla jsem je před třídou hledat, takže jsem improvizovala. Nakonec to nebylo vůbec špatné, asi po dvou minutách jsem se přestala klepat, a dokonce mě to i bavilo. Když jsem přišla do třídy, představila jsem se a řekla jim, že je dnes budu mít na matematiku já. Do třídy jsem si přinesla model kvádru a krychle a společně jsme hledali stěnové a prostorové uhlopříčky v daných útvarech. Žáků jsem se ptala na různé otázky, které s tématem souvisely (které z uhlopříček jsou stejně dlouhé, …). Když jsme si téma dostatečně zopakovali, šli jsme počítat. Nakreslila jsem barevně na tabuli náčrt příkladu, žáci potom chodili postupně k tabuli a příklad řešili. Když nevěděli, jak postupovat, zeptala jsem se celé třídy a společně jsme přišli na řešení. Takto jsme spočítali dva příklady, když jsme dopočítali, stručně jsme zopakovali, co a proč jsme počítali a jak jsme došli k výsledku. Následně jsem jim dala samostatnou práci. Bylo to cvičení v učebnici, ve kterém měli u pěti tvrzení zjistit, jestli jsou pravdivá. Řekla jsem jim, ať netipují a vždycky si danou situaci načrtnou. Pak jsem procházela třídu a dívala se, jak jim práce jde, kolik toho už mají a jestli to mají dobře, případně jsem jim něco málo poradila, když nevěděli, jak dál. Asi po pěti minutách už měla většina žáků hotovo, a tak jsme si cvičení společně kontrolovali a odpovědi zdůvodňovali. Ještě jsme ani nedokončili poslední příklad, když v tom zazvonilo. Nevěděla jsem, jestli mám uprostřed věty přestat mluvit a respektovat zvonění, nebo to dodělat, nakonec jsem už jen v rychlosti řekla správnou odpověď posledního úkolu, aby si to mohli zkontrolovat. Z hodiny mám celkově dobrý pocit, byla jsem překvapená, že jsem to docela zvládla, i když bych toho hodně chtěla ještě zlepšit, např. víc pracovat s časem a také ještě víc zapojovat žáky, aby něco říkali, nebo chodili k tabuli. Paní učitelka seděla při výuce vzadu v lavici a potom mi poskytla zpětnou vazbu, za což jsem moc vděčná.