Poslední náslechy v hodinách přírodopisu v 9.C a 9.B utekly jako voda a já už pomalu přemýšlím nad hodinami, které budu učit já. Vzpomínám tak na vyučovací metody pana ředitele, ze kterých si jistě hodně odnáším. Moc se mi líbilo, jak neustále zapojoval žáky do hodiny kladením nejrůznějších otázek. Zažila jsem první teoretickou hodinu, na kterou jsem byla velmi zvědavá, jelikož jsem doposud viděla pouze hodiny genetiky zaměřené na počítání příkladů. Říkala jsem si, jaký v tom bude velký rozdíl, že žáci budou jistě mnohem více znuděni, avšak opak byl pravdou. Tento fakt ve mně vzbudil pocit, že ve škole nejde pouze o vysvětlovanou látku, ale hlavně o způsob podání látky učitelem. Začátek hodiny začal klasicky, písemkou. Nyní jsem zadání příkladů neobdržela, jelikož jsem ho viděla před hodinou v kabinetu, a tak jsem se zájmem sledovala píšící žáky a žákyně. Připadalo mi vtipné pozorovat opisovací taktiky žáků, avšak ve většině případů šlo jen o přikývnutí si na výsledek, jelikož téměř celá třída dostává pravidelně z genetiky jedničky. Po dopsání testu se pan ředitel zeptal žáků, zda-li si někdo s něčím nevěděl rady a doplnil to větou: ,,Kdybyste se někdo nechtěli přihlásit a opravdu u něčeho nevěděli postup, přijďte za mnou do kabinetu, rád vám to vysvětlím.“, což mi připadalo jako velmi vstřícné gesto. Myslím si, že pan ředitel má s žáky moc pěkný vztah, což se projevuje na každé společné hodině. Zajímá se o žáky i z osobního hlediska, je moc milý a nepůsobí vůbec autoritativním dojmem, i když ho ve třídě plné puberťáků zajisté má. Takovou paní učitelkou bych přesně chtěla být. Chtěla bych mít autoritu, ale zároveň na žáky nepůsobit příliš panovačně a dominantně. Domnívám se, že především v matematické třídě, 9.C, se budu budoucí 3 týdny cítit jako paní učitelka klidně a příjemně. Přemýšlím hodně o následujících hodinách. ,,Jak jen udělat učivo zábavným, jak postavit hodinu tak, aby žáky bavila?“ ptám se sama sebe. Rozhodně se na tuto zkušenost velice těším, i když musím přiznat, že z ní jsem malinko nervózní.