Ve škole jsem už odučila nějaké hodiny dějin umění a vlastně dopadly nad očekávání dobře. Moje předchozí obavy ze studentů/tek se poměrně rychle rozplynuly. I např. s tím, že když jsem přišla do třídy, kde jsem měla učit první hodinu, tak tam byl jen jeden student, který mě rovnou sám ujistil, “že se jich nemusím bát, že mě neukousnou”, což bylo vlastně moc milé. Potom pustil zbytek studentů/ek dovnitř (protože já jsem nevěděla, že učitelka je do třídy vždy pouští). Vzápětí přišla učitelka a rovnou se mě zeptala, jestli chci aby tam v průběhu hodiny byla, že když sama takhle bývala na praxi, měla vždycky největší radost, když jí učitelé/lky nechali ve třídě samotnou a mohla si hodinu vést po svém. Její dotaz mě překvapil, takže jsem řekla, že je mi to asi jedno. Nakonec na část hodiny odešla a část (ke konci) tam byla. Bylo to fajn, studenti/tky se semnou bavili, diskutovali jsme, nakonec i s paní učitelkou. Vlastně jsem se při hodině cítila dobře a přišlo mi, že možná výuka dějin umění na střední škole by mohla být celkem fajn do budoucna. Co mi celkově přijde zvláštní a smutné je to, že ve čtvrtém ročníku, už skoro na konci roku probírají teprve moderní umělecké směry 1. poloviny 20. století - teď konkrétně dadaismus. Tyto hodiny jsou ale ještě navíc proloženy opakováním na maturitu, kdy s nimi učitelka opakuje všechno od začátku, takže teď jsou třeba u raně křesťanského umění. Z čehož vyplývá, že nestinou dojít skoro ani k 2. světové válce. Sama učitelka mi řekla, že prý v ŠVP mají vymezeno, že by měli končit 2. světovou válkou. Což jí přijde zvláštní, takže iniciativně k maturitě vytvořila i poznávačky s díly z pozdějšího období. Mně to přišlo extrémně divné, aby výuka dějin umění končila rokem 1945 (ještě k tomu na základě ŠVP). Později jsem se podívala do ŠVP a zjistila, že výuka ve 4. ročníku je vymezena tématy od Avantgard 1. čtvrtiny 20. století až po Osobnosti současného umění. Tak nevím. Každopádně si myslím, že tohle je obecně obrovský problém, často to na školách dopadá tak, že moderní a současné umění se buď velmi rychle odbyde a nebo se vůbec nestihne probrat. Učitelé/lky většinou sami mají obavy ze současného umění, nevědí jak ho uchopit, natož jak ho zprostředkovávat studentům/tkám. Ještě mám jeden poznatek z této střední školy, kde je učitelský sbor poměrně dost mladý a kabinet ve kterém se pohybuji “obývají” učitelé a učitelky max. do 30 let. Nevím jestli je to hlavně jejich věkem, “náturou” nebo tím, že je to střední škola, ale je tu naprosto olišné klima a naladění učitelů/telek od mé předchozí zkušenosti na základní škole. Na základní škole, kde jsem byla na praxi minulý semestr, byli v kabinetě společně také poměrně mladí lidé, ale atmosféra byla naprosto negativní, neustále byli řešeni problémoví žáci, nebo jiné problémy ve škole, stále si někdo stěžoval. Na střední škole panuje pohoda, učitelé/lky se baví i o jiných věcech než jsou studenti/tky a výuka. Je to typem instituce nebo “jen” věkem a typy lidí, kteří se zrovna sešli dohromady v jednom kabinetě?