V tomto deníku bych chtěla obsáhnout některé skutečnosti, které jsem vypozorovala při vlastní výuce. Měla jsem možnost vyzkoušet si práci se všemi ročníky II. stupně. Na začátku každé mé první hodiny v dané třídě jsem žákům položila otázku k zamyšlení: myslí si, že děti v dnešní době málo zpívají? A proč tomu tak je nebo není? Z počátku jsem musela žáky trošku nutit do přemýšlení, ale když se diskuse rozjela, zapojila se vždy minimálně polovina třídy. V každé třídě mi padl názor, že jsou závislí na sociálních sítích, na mobilech a také že je to nebaví. U tohoto bodu jsme se zastavili, a nechala jsem je přemýšlet a říkat důvody, proč to tak je a vyslechla si jejich návrhy, co by se mělo změnit, aby je to bavilo. V některých třídách došlo i na otázku, zda by se v hudební výchově měly probírat některé teoretické věci (dějiny apod.) nebo pouze současná hudba. K mému potěšení pokaždé celá třída dospěla k názoru, že i nějaký teoretický přehled by si měli ze školy odnést. Dalším prvkem, který jsem v hodinách využila, byla práce žáků ve skupinkách. Svou první hodinu jsem měla naplánovanou tak, že jsem měla připravené větší množství otázek, které jsem chtěla, aby si promysleli ve skupinkách. Zjistila jsem, že tyto skupinky je lákají k povídání o všem jiném, než co měli zadáno. Navíc následné vyhodnocování po každé otázce dopadlo tak, že jsem komunikovala vždy jen s jednou skupinkou a ostatní skupinky názory svých spolužáků neposlouchaly. Bylo pro mě pak ale horší získat si zpět jejich pozornost. V dalších hodinách jsem se z tohoto faktu poučila a práci ve skupinkách jsem zařadila vždy jen na jednu otázku, na kterou jsem jim dala jen pár minut a zbytek připravených otázek pro diskusi jsem vedla hromadným stylem – žáci byli pozorní, zapojilo se i více lidí a z diskuse jsem měla dobrý pocit. Diskusi jsem zvolila proto, že na Přírodovědecké fakultě nás seznamují s prvky dialogického vyučování a já si tento styl chtěla vyzkoušet v praxi. Jsem si vědoma i toho, že hodiny byly více teoretické než činnostní. Osobně jsem ale moc činnostní zapojení žáků u paní učitelky v klasických hodinách hudební výchovy nevypozorovala, pouze hru na flétnu, prezentaci učiva, skupinovou práci a na závěr poslech. V hodinách zpěvu se nacvičovala sólová vystoupení a pohybový doprovod ke sborovým skladbám na vánoční vystoupení. Tyto hodiny mně osobně přišly více činnostní. Z důvodu malého zapojení v dřívějších hodinách jsem měla problém nějak navázat s činnostmi na výuku paní učitelky. Do budoucna chci určitě více zapojit tyto činnosti, jedná se mi ale o to, že toto zapojení je potřeba začít s nějakým nastavením hodin na začátku roku a svým způsobem si je vychovat k těmto činnostem, což vidím v reálné praxi, kdy budu s žáky pracovat více než v řádu jednotek hodin. Také jsem vypozorovala, že práce se 6. a 7. třídou mi přijde jednodušší, že je větší pravděpodobnost, že je činnost zaujme, stejně tak že se mi zapojí do aktivit, které si nachystám. Myslím si, že tohoto stavu jde dosáhnout i u vyšších ročníků, kde je ale potřeba soustavného působení už od jejich přestupu na II. stupeň. V některých ohledech mi praxi přišla přínosná, v některých nikoliv. Určitě si ale odnáším, že lze zrealizovat výuku hry na flétnu a je to přínosné i pro žáky (já jsem hru na flétnu do svých hodin nezapojila, protože sama si nevěřím, že bych je mohla něco naučit, když jsem na úrovni, na které byli osmáci).