Nastala doba, kdy mé náslechy přešly ve výuku v mé vlastní režii. Měla jsem obavy, jelikož jsem možná až moc velký perfekcionista a mám ráda přípravu do minuty rozmyšlenou a přichystanou. Napadla mě však myšlenka, zda přesné rozvržení není v hodině na škodu. Každá třída, i když se jedná o stejný ročník, je naladěna jinak a pokud mám přípravu jednu, může se stát že nebudu naplňovat jejich potřeby. Již z náslechů jsme si všimla odlišností viz. Třída zpěvná, živelná, atp. Pokud je třída živelná, je třeba použít více rytmických prvků a tyto žáky s potenciálem využít. Zkusila jsem si tedy dvě varianty. První byla s přípravou co přesně následuj po sobě, a druhá byla formou aktivit na lístečkách. Při lístečkové formě jsem zjistila, že si více všímám třídy a snažím se naslouchat jaká aktivita je zrovna vhodná. Toto odpoutání od přesně předepsaného harmonogramu mi pomohlo se více v hodině uvolnit a mluvit s klidem a větší jistotou. Vyšlo slunce a započal den, který už od začátku nehrál v můj prospěch. Laryngitida měla velmi rychlý náběh a mé hlasivky nebyli schopny normálně fungovat. Odučit tři hodiny hudbení výchovy bez hlasu byla pro mne výzva. Hned ráno jsem promýšlela, jak pozměnit přichystanou výuku tak, aby můj hlas byl co nejvíce ušetřen. Vše zlé je k něčemu dobré. Potřebovala jsem vysvětlit polyfonii a najít aktivitu, při které si mé hlasivky odpočinou. Zrodil se nápad. Třída, kterou jsem měla učit byla složena převážně z hokejistů. Rádi se předváděli a hledali chvíli, kdy by se mohli ukázat třídě. Já jim tu možnost dala. Úkolem bylo předvést kánon v tanci. Žáci si stoupli před třídu. Zvolili si základní 3 kroky (jimi vymyšlené) a ty postupně zacykleně předváděli (dokud jsem postupně nezakončila jejich činnost). Byli nadšení. Na otázku jak by předvedli ráčí kánon, ihned správně reagovali. Polyfonii s nezávislými hlasy předvedli také. Každý si tančil svůj part. Na začátku každé hodiny jsem žáky upozornila na svou hlasovou indispozici a domluvila se s nimi na znamením, které budou po mě opakovat. Zvednutí mé pravé ruky do vzduchu vždy zaručilo klid. Vždy mě respektovali a vzájemně se okřikli, pokud nedodržovali klid ve třídě. Je důležité mít s dětmi velmi dobrý vztah. Vzájemně se respektovat a hlavně usmívat. Ráda dělám v hodině srandu. Píseň o dvou tónech předložit jako velmi obtížnou a sledovat kdo si toho všimne. Přílišná snaha o profesionalitu není pro děti příliš snesitelná. Na praxi jsem měla možnost potkat učitele, který touto snahou překypoval. Žádný žák ho neměl rád. Hrál si na učitele. Zapomněl, že děti jsou bytosti a potřebují úsměv. Že potřebují slyšet hlas, ve kterém je kousek citu, nikoliv neustálé příkazy a vyžadování klidu. Po pravdě jsem myslela, že si děti vymýšlí, když mi povídali o učiteli, který se chová zvláštně a nemají ho rádi. Děti si přece rádi vymýšlí a dokreslují a každý den slýchám historky plné perliček. Snažím se učitele chránit před slovy syna mého muže. Není to jednoduché, jelikož mám možnost vidět tyto učitele naživo a občas často chápu tyto názory. Např. Třídní učitelka s bakalářským titulem totálně ignorující potřeby třídy. Děti často mají špatné známky z hodin, podle mého názoru kvůli jejím vysokým nárokům na učivo. Děti měli nulový vztah ke své třídě (místnosti). Rozhodla jsem se tedy v této třídě odučit hodinu výtvarné výchovy s tématem sociálních médií a vyvěsit jim tyto výtvory, aby pomohli vytvořit potřebný vztah. Při učení 8. třídy jsem se ocitla v situaci, kdy žáci měli nemístní poznámky se sexuální podtextem. Nejspíš bych potřebovala vymyslet způsob jakým s těmito žáky jednat. Má reakce na poznámku o roztažení tabule nebo něčeho jiného, jsem tiše přešla se slovy já tedy otevřu tabuli. Při oblékání do hodin se snažím vybírat vhodné oblečení, které není nijak vyzývavé. Doma slýchávám, že syn má rád matematiku díky paní učitelce bez podprsenky. I když paní učitelka jistě docílila maximální sledovanosti, a to i díky jejím sociálním sítím, nemyslím si že toto je cesta k „motivaci“ dětí. Jednoho večera jsem se dívala na sociální sítě a divila se, co vše je schopný člověk – učitel - vložit na tyto stránky. Podle mého názoru, je nemístné, aby člověk měl na těchto stránkách odhalené tělo na fotografiích a fotografie z dob mládí plné opilecké tématiky. Možná ze strachu z tohoto případu jsem již dříve dělala očistu své sociálně síťové osobnosti a založila nový účet bez těchto nevhodných „příspěvků“. V případech těchto učitelů bohatě stačilo změnit viditelnost příspěvku na užší okolí např. Pouze přátel – nikoli veřejné. Je otázkou co v dnešní době je vhodné co ne. Je problém, pokud jde o osobnost učitele - vzoru, nebo se to týká soukromého života učitele a má právo na jakékoliv zveřejňování čehokoliv? Při mých hodinách bych chtěla zlepšit nadšení žáků, pokud je to možné. K hudební výchově přistupují s velkým odporem. Zpívání pro ně byl „horor“ a já si říkala, zda je možné nějak zaujmou, jelikož jsem vzala píseň soudobého autora písní a nadšení bylo minimální. V těchto chvílích mi přišla hudební výchova jako opravdu “mrtvá“ a bezpředmětná. Jak žákům přiblížit hudbu, když je v dnešní době velká spousta hudebních stylů a lidové písně jsou pro ně „ out“. Bude to ještě hodně dlouhá a náročná cesta – stát se dobrým učitelem. Doufám a věřím, že bude úspěšná.