Celá praxe na mě působila velmi pozitivním dojmem. Informace a zkušenosti, které jsem na praxi měla možnosti získat jsou pro mě velmi rozvíjející. Měla jsem možnost vyzkoušet si práci s jedním tématem a zadáním ve dvou paralelních třídách, což bylo velmi přínosné. Viděla jsem, jak stejně staří žáci mohou tvořit úplně odlišným způsobem a zkoumat tak rozdílnost mezi danými třídami. Na praxi jsem měla v jedné třídě kluka s aspergerovým syndromem. Žák má v předmětech k dispozici asistentku, která mu pomáhá se soustředit na probírané učivo. Nicméně má provázející vyučující možnost asistentky na hodinách výtvarné výchovy nevyužívá a snaží se práci uzpůsobit danému žákovi. Když jsem měla tuto třídu vyučovat poprvé, měla jsem do výuky zahrnuty dramatické aktivity. Trochu jsem se obávala, jak žák bude na tyto aktivity reagovat, proto jsme se s provázející učitelkou domluvily, že na mé výuce bude přítomna asistentka. Žák nakonec z důvodu nemoci nebyl daný den přítomný ve škole, tudíž jsem si nevyzkoušela, jak takový žák může reagovat na aktivity z oblasti dramatické výchovy, což mě lehce mrzelo. Na druhou stranu jsem byla však ráda, že hodina proběhla dobře a žáky výuka bavila. Při další výuce v této třídě, žák již byl přítomen. Na mé zadání reagoval celkem běžně. Zadání pojal sice po svém a tvořil si svým způsobem. To ale nehodnotím nijak negativně, jelikož zadání úkolu splnil a výuka ho bavila. Tudíž neshledávám účast tohoto žáka bez přítomnosti asistentky ve výuce výtvarné výchovy za nějak omezující nebo narušující. Ostatní má vlastní výuka proběhla podle naplánovaného, bez jakýchkoliv potíží.