Za uplynulé dny nedošlo k příliš velké změně v chování žáků z devátých tříd. Sama jsem díky vlastní výuce mohla pozorovat jejich chování z pozice vyučujícího. Žáci jsou na praktikanty zvyklí, tak na nich nebyl příliš znát moment očekávání, že nastane možná nějaká změna. Díky nedávné zkušenosti s vlastní výukou jsem již byla více věděla, jak se na hodinu připravit, co očekávat. Přesto jsem ale byla trochu nervózní. Byla pro mě nová zkušenost, že jsem byla ve třídě společně s dalším vyučujícím. Sice jsem tuto situaci už zažila, kdy mě na hodině přišla na hospitaci paní zástupkyně nebo kolegyně, když jsem ji poprosila o její názor na mou výuku. Před samotnou výukou jsem se svým provázejícím učitelem zkonzultovala, jak bych chtěla hodinu vést, jaké téma budeme probírat. Ocenila jsem, že všechno od začátku do konce bylo jenom na mně a i žáky jsem si sama zklidňovala, když bylo třeba. S jednou třídou to šlo celkem dobře, až na holky, které dlouhodobě dění v dějepisných hodinách nezajímalo. Další hodina už byla na rušivé elementy náročnější a říkala jsem si, jak je možné, že vyučující se jim přes jejich chování ještě snaží učební látku usnadnit (interaktivní tabule, focení na mobil). tady jsem cítila, že bude náročnější udržet jejich pozornost. Pro obě třídy jsem do výuky donesla vlastní pomůcky, zapojila video, prezentaci a vlastní výklad. Zanedlouho psali test a byla jsem mile překvapena, když téměř všichni uvedli správnou odpověď k tématu, které jsem s nimi probírala. Za pár dní jsem přišla opět do této třídy a hned na začátku mně bylo jasné, že se s nimi něco stalo. Mnozí změnili místo, chovali se lépe, celková atmosféra byla příjemnější, v hodině se aktivně hlásili, zapojovali do aktivit. Musela jsem se svého provázejícího učitele zeptat, jaká je příčina změny jejich chování, které u nich za tu dobu, co jsem je znala, nebývalo zvykem. Dozvěděla jsem se, že po mojí hodině ještě měli další předmět s mým provázejícím učitelem, kde byli opět neukáznění a tak musel žáky přesadit, rozdat pár poznámek. Pro žáky to byl šok, protože nejsou zvyklí právě od tohoto pedagoga dostávat poznámky nebo tzv. čočku. Je zřejmé, že překročili určitou hranici a důležité bylo, že si to dokázali sami uvědomit a ještě ten den se chodili omlouvat za svoje nevhodné chování v hodině, mrzelo je to. Docela mě jejich reakce překvapila. Je vidět, že jim záleží na dobrém vztahu právě s tímto pedagogem a jsou schopní se jít omluvit a polepšit se.Možná i díky tomu, že nebývají často trestáni, měly poznámky účinek a celkově je ta nepříjemná situace vedla k přemýšlení nad svým chováním a polepšením.