Poprvé vcházím na základní školu, kde budu vykonávat praxi, snažím se rozkoukat a zorientovat. Ve škole je příjemné prostředí, přátelská atmosféra, vyučující se usmívají, děti pobíhají po chodbě a je tam veselo. Čeká mě pár úvodních hodin, během nichž budu moci nahlédnout do výuky, seznámit se s chodem školy a organizací, „nasát“ atmosféru, ve které se budu pohybovat následující měsíce. Mé první pozorovací hodiny proběhly v 6., 7. a 8. ročníku v hodinách francouzského jazyka. Provázející učitelka je mladá, optimismem a energií nabitá žena. Z jejího vystupování byl cítit zájem jak o předmět, tak o samotné žáky. Na začátku každé hodiny se mi žáci jednotlivě představili, abych věděla, koho budu potkávat a později také učit. Co se mi líbilo na struktuře hodiny, bylo krátké úvodní opakování z minulé hodiny formou pracovních listů. Vyučující žáky trpělivě opravovala především ve výslovnosti, což je u cizího jazyka to nejdůležitější (zvláště u francouzštiny), podobně bych zřejmě postupovala i já, chtěla bych, aby žáci vyslovovali správně a z chyb se poučili. Ve třídách obecně panovala příjemná atmosféra, až na pár výjimek byly děti pozorné, zvláště v 6. ročníku aktivní a zvídavé. Na přípravě vyučující jsem ocenila různorodost aktivit, které do hodin přinášela (práce s učebnicí, vlastními materiály, konverzace, hry) a snahu zapojit celou třídu. Ve třídách o menším počtu žáků to nebylo tak složité. Tam, kde bylo žáků více, bylo obtížnější zapojit všechny, ne každý se dostal pravidelně ke slovu. Vyučující se však soustředila na všechny žáky, neupřednostňovala některé jedince před ostatními, což hodnotím také kladně. Překvapující pro mě bylo, že ve třídách o menším počtu žáků byl větší ruch než ve třídách s méně žáky (konkrétně v 6. třídě byl jeden chlapec, který víceméně celou hodinu vyrušoval, provokoval, otáčel se na ostatní spolužáky a měl nepatřičné připomínky). V té chvíli mě napadlo: Co bych asi udělala já v pozici učitelky? Ignorovala bych toto chování, nebo bych ho neustále napomínala? Vyučující žáka párkrát okřikla, ale efekt nebyl skoro žádný. Na chvíli se zklidnil, pak opět vyrušoval. Já osobně bych mu možná zadala menší práci navíc, aby neměl čas se tolik nudit. Obecně byl z žáků cítit zájem o předmět, snažili se odpovídat na otázky, byli aktivní, zapisovali si. Bylo však možné si povšimnout nepatrných rozdílů mezi jednotlivými žáky. Úroveň jazyka každého z nich byla opravdu odlišná – některým žákům činil jazyk větší potíže, ale i přesto se snažili spolupracovat. Osobně si myslím, že je pro ně motivací právě mladá vyučující, která má nápady a fantazii. Určitě se od ní ráda přiučím a načerpám nové poznatky pro svou praxi a (snad) budoucí profesi.