Přijdeš na praxi a pan ředitel není přítomen. Nevím, proč mě to vlastně udivuje. Přijde mi, že ředitelé si tak trochu dělají, co chtějí. Jo, možná mají opravdu důležité věci na práci, třeba školení a tak podobně. Ale můžu říct, že to bylo vlastně možná i dobře, stejně nás měla na starosti paní zástupkyně a mohla jsem poznat, že je to super člověk. Vůbec jsem ráda za učitele, co tam jsou. Byla jsem celkem šokovaná, když jsem zjistila, že je to jen druhý stupeň plus pátá třída. Přesně těm puberťákům jsem se chtěla vyhnout. Fajn, takže upřímně nevím, jestli chci být učitelkou po tom, co jsem zažila hned na prvním náslechu. Osmá třída, člověk by si řekl, že to bude už trochu vyspělejší, ale kdepak. Nechápu, kde jsem se to ocitla. Neustále vyrušují, dělají různé zvuky (copak to jsou zvířata?), baví se úplně o něčem jiném než angličtině. A ty holky? Jsou tu samotné dvě ve třídě, jinak zbytek kluci a přesto je problém hlavně s nimi. Jak můžou mít v hodině sluneční brýle na očích? Mám chuť jim říct, že tady fakt moc svítí slunko. To je jako rodiče doma nenaučili slušnému chování? Učitel je má především učit a ne vychovávat. Taky nerozumím tomu, proč jim na to nic neřekne. Později jsem zjistila, že takové věci neřeší, že by se musel zbláznit. Aha. Tak asi nebudu úplně ta hodná paní učitelka. Základy morálky jsou přece nezbytné. Bez toho to nejde. Někteří jsou na tom s angličtinou dost špatně. Někteří vynikají. Takové rozdíly. Jak to mám pobrat. Navíc jsou děti namíchané z různých sociálních sfér. S jedním klukem nechce nikdo pracovat. Proč? Jak je možné, že ho nechtějí mezi sebe přijmout. Zajímalo by mě, co za tím vězí. Holky se u jedné z aktivit válejí po zemi a mají záchvat smíchu. V téhle chvíli bych už asi vybuchla. Učitel zareaguje celkem klidně. Asi se tu trpělivost musím naučit. Stejná třída jako minule, stejný scénář, akorát víc dětí. Zajímalo by mě, jestli se nad sebou ti osmáci zamyslí někdy. Konečně přišla změna. Devítka. Mnohem rozumnější a dokonce pracují. Ale zase se najdou někteří, kteří nemají zájem o to nic dělat. Říkám si, jak pak přistupovat k těmto dětem? Nemůžu se přece každému věnovat individuálně. Je pro mě až nepřijatelné, že učitel mezi hodinami nemá na nic čas. Vždyť on se za celou dobu ani nenapil a nezašel si na záchod. A teď sedmička. Zatím asi nejlepší zážitek. Jak může být tak obrovský rozdíl mezi jedním stupněm třídy? Líbí se mi, jak učitel využívá co nejvíc aktivit. Dokonce jsem se zapojila taky. Děcka mě berou, oslovujou paní učitelko. Nebojí se komunikovat. Mají mě porazit v kahootu, pak dostanou malou jedničku. Některým se to podaří. Prý bych taky měla dostat jedničku, říká jedna holčina. K čemu mi to bude, pomyslela jsem si. Raději státnice na áčko. Zažila jsem dozor s učitelem. Je to šílené. Děcka lítají sem a tam. Perou se, pošťuchujou. A hlavně za mnou chodí a bonzují. Ten mi udělal to, ten zase to. On si začal. Nechápu, že tahle fráze ještě není ohraná.