Pro svoji první učitelskou praxi jsem si vybrala základní školu v Brně, jelikož na této základní škole působím jako mentorka. Znám tam spoustu učitelů, ale i žáků, kterým se individuálně věnuji. V Chemii jsem neměla na výběr, tu tam učí jen jeden pan učitel. Ve Výchově ke zdraví jsem měla na výběr mezi dvěma učitelkami, a nakonec jsem si vybrala mladší paní učitelku, pár roků po vysoké škole. Na této základní škole jsme momentálně dvě praktikantky a podle informací z fakulty jsme měli přijít první den praxe v 7:45 do ředitelny na schůzku s ředitelem školy a provázejícími učiteli. Víme, jak to na této škole chodí a vůbec nás nepřekvapilo, že na nás v ředitelně nikdo nečekal a pan ředitel vůbec nebyl ve škole. Tak jsme šli za provázejícími učiteli do kabinetu se domluvit na rozvrhu sami. Oba moji provázející učitelé jsou velmi ochotní a vstřícní, takže jsme se hned domluvili. Na svoji první hodinu náslechu jsem šla do hodiny Výchovy ke zdraví k šesťákům, byla to první vyučovací hodina ve čtvrtek. Mladá paní učitelka mě na začátku hodiny představila a posadila jsem se do poslední volné lavice. Hned od začátku hodiny si žáci mezi sebou nahlas povídali a trvalo to vlastně skoro celou hodinu. I když se paní učitelka snažila je okřikovat, moc dlouho to ticho nevydrželo. Schválně jsem si vybrala tady tuto mladou provázející učitelku, protože mě zajímalo, jaký může mít tak mladá holka respekt. Prvním rokem působí v této třídě i jako třídní učitelka, ale ani tak z ní žáci respekt moc nemají. Probíralo se zrovna téma rodina, pro šesťáky myslím docela zajímavé téma. Celou hodinu používala učitelka prezentaci, ve které měla věty nebo body, které si žáci opisovali do sešitu. Na pár snímcích byly také nějaké doplňovačky nebo úkoly. Prezentace bylo jen takové pozadí a osnova, čeho se má učitelka držet, protože vlastně celá hodina probíhala formou diskuze, kdy učitelka vyvolávala žáky, kteří odpovídali na otázky. Všichni spolupracovali a vyjadřovali se, i když ve třídě nebylo ticho, pracovat se dalo. Nevím, jestli tyto výchovy jsou takové „volnější“ hodiny, co se klidu a morálky týče, nebo je to učitelkou. Mám v plánu se jít podívat na pár hodin i k druhé učitelce na Výchovu ke zdraví, abych měla nějaké srovnání. V další hodině probírali téma manželství a žáci měli velkou legraci z registrovaného partnerství. Učitelka řekla, ať se uklidní, že je to v dnešní době úplně normální, když jsou spolu dvě ženy nebo dva muži. Dále se bavili o tom, kdo nemůže sňatek uzavřít. Další velká legrace byla z toho, že duševně nemocní lidé sňatek uzavřít nemohou, načež se ozývaly poznámky „Davide smůla“ nebo „Davide to je mi líto že se nikdy neoženíš“, učitelka to přehlížela, což se mi moc nelíbilo. Nevím, jak přesně se v takových situacích zachovat je nejlepší, ale ignorovat to určitě správné není. V hodinách Chemie to vypadalo podstatně rozdílně. Byla jsem se podívat ve třídě deváťáků, kde pan učitel má respekt a skoro nikdo si nedovolí mluvit a vyrušovat. Hned na začátku každé hodiny jsou zkoušeni dva žáci na minulé a starší učivo. Po zkoušení si opakovali na tabuli názvosloví sloučenin, ze kterého bude další hodinu test. Šlo vidět, že asi půlka třídy vůbec nevěděla, o co jde a jak se vzorce nebo názvy tvoří. Líbilo se mi ale, že se žáci hlásili s tím, jestli můžou jít k tabuli, že tomu nerozumí. Jeden žák při vysvětlování nedával pozor, nezapisoval si a díval se z okna. Pan učitel mu řekl, ať se opováží za ním před testem přijít do kabinetu, že tomu nerozumí. Když se dívá z okna a neposlouchá, tak pana učitele vůbec nezajímá, že to nebude umět. Žák se omluvil a začal dávat pozor a zapisovat si.