Zkoušel jsem v hodině Dějepisu novou metodu opakování. Díky přístupu k interaktivní učebnici pro žáky šestých ročníků, na které jsem spolupracoval, jsem mohl zopakovat v jednom cvičení základní způsoby obživy v době kamenné, bronzové a železné. Na cvičení jsem posléze navázal i ostatními důležitými aspekty daných dějinných etap. Hodina zakončila moji učitelskou praxi v této třídě v tomto semestru, využil jsem jí tedy k hloubkovému opakování (jelikož jsem ve třídě učil soustavně, doufal jsem i ve zpětnou vazbu toho, jak jsem na žáky pedagogicky činil). Na úvod hodiny jsem opět zařadil mini-test pro celou třídu. Myslím si, že tato forma opakování má své nepopiratelné výhody. Žáci se do hodiny alespoň učí soustavně, nehledě na fakt, že se jim potom lépe zvládají testy či zkoušení z větších učebních celků. Zpočátku měli žáci (jedná se o dyslektickou třídu) průměrné známky, poslední dva testy však průměr klesl každému minimálně o jeden stupeň. Nevím, čím to je. Otázky koncipuji přímo ze zápisů, mnohdy dokonce doslovně. I přes to žáci nejsou schopni na tyto otázky odpovědět. Metodu mini-testů tedy ještě musím dopilovat. Možná změnit celkovou formu zápisů. Samotné opakování žáky bavilo. Trochu mě mrzelo, že jsme se nedostali na interaktivní tabuli, která by možná ještě trochu víc podtrhla a povzbudila zájem žáků o opakování. Takto jsem musel příslušná políčka posouvat já, což si myslím že pro žáky nemohlo být tak atraktivní. Příště musím lépe technologicky zajistit tuto formu opakování. Co však úspěch mělo byl 3D model Stonehenge. Žáci se zajímali, téma je bavilo. Dokonce padaly i doplňující dotazy. Celkově hodnotím tuto hodinu, byť byla ryze opakovací, jako relativně povedenou. Samozřejmě jsou v mém výkladu stále ještě mezery, s třídou ve které by nebyla skupinová integrace bych s takto plytkým výkladem nepochodil.