Byla to hodina náslechu ze zeměpisu v 6. ročníku, kde dobrovolně chodím ve volné hodině mezi přírodopisy. Žáci probírali poledníky a rovnoběžky. Jak jsem pochopila, bylo to již opakování z minulé hodiny, ale žákům to moc nešlo. Když se zamyslím, není to lehké učivo a když si vzpomenu, taky mi trošku trvalo rozlišit všechny informace týkající se poledníků, rovnoběžek, obratníků atd. Učitel se zeptal celé třídy, co jsou to poledníky. Odpověděla jedna žákyně s blonďatými vlasy. Avšak odpověděla špatně, jelikož popsala místo poledníků rovnoběžníky. Učitel na to dopověděl: „Ty jsi fakt úplně blbá blondýna, úplně potvrzuješ ty vtipy o blbých blondýnách“. V tu chvíli jsem nevěděla, jestli dobře slyším, cítila jsem se zahanbeně i za tu žákyni, bylo mi jí líto a nevěděla jsem co bych na to odpověděla nebo zda jsem měla něco říct. Učitel jí položil další otázku, na kterou opět odpověděla špatně. Učitel odpověděl, již ještě více rozzlobeným hlasem: „Řekni mamince, ať ti doma umyje hlavu SAVEM, ať jsi ještě blonďatější, protože to by pak odpovídalo tvojí chytrosti“. Byla jsem jak „opařená“ a po zbytek hodiny přemýšlela, jak si toto může učitel dovolit. Myslel si, že je vtipný, a přitom ponížil žákyni v pubertě, které se to mohlo velmi dotknout. Tyto výroky učitele se můžou na dívence podepsat na celý život. Bude se stydět za to jaké má vlasy, jen proto že odpověděla dvakrát špatně? Naštěstí vypadalo, že se to na žákyni nijak nepodepsala a jen se zasmála, co měla také dělat že? Když jsem šla z praxe domů, hned jsme to doma řešila s mamkou. To, co řekl učitel mám pořád v hlavě. Když si představím, že by mi to ještě v mém věku někdo řekl, asi bych se snad i rozplakala, natož kdyby mi to řekl v 6. ročníku.