Jelikož studuji dva obory, mohu navzájem porovnat různé přístupy a metody ve výuce. Nyní se zaměřím na předmět český jazyk, kde jsem strávila několik hodin náslechů stejně jako na francouzštině, abych se podívala, jak to funguje, s jakými žáky přijdu do kontaktu a jak se žáky pracují ostatní učitelky. Mohla jsem nahlédnout do hodin dvou vyučujících, obě jsou mladé a pozitivně naladěné, je na nich vidět zájem o předmět i o žáky, ze strany žáků bylo také vidět, že mají obě učitelky rádi. I když to v některých třídách nemají vyučující nejlehčí, snaží se ze všech sil. Já osobně mám větší obavy právě z výuky češtiny než francouzštiny, protože tam stojím před celou třídou, kdežto v cizím jazyce je to jen polovina nebo čtvrtina třídy, mohu se tak více věnovat jednotlivým žákům. I když se v obou případech jedná o jazyky, metody jsou do jisté míry odlišné. Právě ve výuce cizích jazyků se dá využít více metod či různorodých aktivit (čtení, poslech, porozumění textu, procvičování výslovnosti, písničky, básničky, hry). V češtině se pak spíše jedná o frontální výuku, kde je často důležitý výklad. Pozorovala jsem výuku češtiny v 6., 7. a 8. ročníku. Velmi mě překvapila neukázněnost šesťáků. I přes mnohá napomínání žáci stále vyrušovali, bavili se, chodili po třídě, nebo dokonce svačili. Vyučující jim pustila ukázku z filmu, což je možná ještě více rozptýlilo. Tehdy jsem začala uvažovat, zda by nebylo vhodnější pustit kratší ukázku a v návaznosti na ni dát žákům úkoly, aby tak udrželi pozornost. Celou situaci jsem pozorovala a přemýšlela jsem, co bych asi tak udělala já? Jak bych se zachovala v kůži učitelky? Zastavila bych film a přešla ke klasické výuce? Dala žákům poznámky? Jednomu klukovi dokonce vyučující zabavila mobilní telefon, se kterým si hrál pod lavicí. V tu chvíli jsem si řekla, že to opravdu není jednoduché pracovat s dětmi. Ve třídě je také několik žáků s individuálním vzdělávacím plánem, je tedy třeba dbát i na jejich potřeby, což ale v takovém počtu není úplně reálné. V 7. ročníku taktéž žáci vyrušovali, učitelka je okřikovala a napomínala. Nicméně byli snaživí, reagovali na její otázky a odpovídali. 8. třída byla více ukázněná, ale žáci spíše pasivní, reagovali jen někteří opakovaně. Ve všech hodinách vyučující využívaly různé metody, ale především se jednalo o výklad, cvičení, literární ukázky, práci s textem a porozuměním. I já bych se snažila do výuky začlenit alternativní metody, různé pracovní listy či podpůrné materiály, aby to pro žáky bylo zajímavější. V jedné hodině dokonce učitelka nabídla žákům, že by mohli vypracovat projekt, který by se týkal toho, co budou probírat v literatuře a propojili by to i s dějepisem, což se mi moc líbilo a myslím si, že by to žáky mohlo oslovit i motivovat.