Tak v pondělí to zase nevyšlo… Po návratu z cesty paní učitelka ztratila hlas, takže mi řekla, že na praxi přijít nemůžu. Domluvily jsme se tedy až na pátek. To už to konečně vyšlo. Přišla jsem na první náslechy a konzultaci. Podívala jsem se na nějakou francouzštinu a potom taky na jednu hodinu češtiny pro porovnání. I když češtinu nestuduji, byla jsem ráda, že si pořád ještě pamatuji učivo, které probírali. Dokázala jsem s nimi (samozřejmě v hlavě) držet krok. Opakovali zrovna lexikální a mluvnický význam slov a poté začali probírat a procvičovat citově zabarvená slova. Rozdíl oproti francouzštině to byl veliký. V první řadě, češtinu měla celá třída čítající třicet žáků… Na začátku hodiny jsem se bála, že to bude naprostý chaos (pamatuji si totiž, jak probíhaly hodiny, když jsem ještě chodila na gymnázium). Byla jsem ale mile překvapena. Možná to bylo také díky dobrému tématu, ale žáci dávali pozor a na každého se dostalo při opakování i při procvičování nové látky. Paní učitelka byla schopná vymyslet tolik příkladů, aby se dostalo na všechny i v tak velkém počtu. Jediný, kdo rušil hodinu byl jeden žák v první lavici. Bylo mu úplně jedno, že vedle něho sedím (cizí člověk, před kterým by se měl spíš chovat slušně). Smál se i úplně vážným věcem. Vůbec k tomu neměl důvod, ale bohužel jeho smíchem se postupně nakazili další žáci, takže asi dvakrát za tu hodinu musela paní učitelka úplně přerušit výklad a počkat až se všichni zklidní. Po hodině jsme se o tom v kabinetu bavily a bylo mi řečeno, že ten žák má nějaké poruchy (víc dohromady), a že to s ním je bohužel těžší. „Nic se s tím nedá dělat.“ Znovu jsem přišla v pondělí. Hodiny byly pohodové a líbí se mi, jak paní učitelka hodinu začíná konverzací. Jelikož v jejích skupinách bývá tak šest lidí, je možné prohodit pár vět s každým. Bohužel, jelikož se blíží čtvrtletní testy, viděla jsem zatím jen, jak opakují. Jsem ale velmi zvědavá, jak to bude vypadat až bude paní učitelka probírat novou látku. Myslím, že to bude velmi zajímavé. Trochu mi ale vadí, že v pracovních listech, které žáci dostávají na opakování, bývá hodně chyb, na které nejsou ani upozorněni… Žáci si pak myslí, že co tam je, je správně a naučí se to špatně… Co se týče třídy, všechny hodiny, kde jsem zatím byla, probíhaly v takové malé podkrovní učebně. Přijde mně trochu nepraktická, protože uprostřed jsou sloupy, kolem kterých žáci musí kličkovat, když jdou k tabuli a navíc, ta tabule je strašně malá…