Zásadní změnou na mojí učitelské praxi oproti podzimu je fakt, že ve škole, kde učím, není v každé třídě projektor s plátnem. Tudíž musím tomu hodiny uzpůsobit a místo prezentací, na které jsem byl zvyklý jak v hodinách dějepisu, tak v hodinách občanské východy, používat něco jiného. Je to pro mě výzva, ale myslím si, že se mi to celkem daří. Obrazové materiály si vždy připravím a vytisknu předem. Pracuji v hodinách občanky pak také zejména s pracovními listy, kde si přichystám jak různé úkoly a doplňovačky, tak témata, která si v hodině vysvětlíme. Podstatně větší problém pro mě v tomto smyslu představuje výuka dějepisu. Moje výuka doposud byla založena především na audiovizuálních metodách – prezentace, obrázky, video. V tomto režimu se musím pokusit o výklad, případně opět vytištěné pracovní listy. Například práce s mapou je pro žáky dost komplikovaná, i když jsem si původně myslel, že pro ně mohla být právě jednodušší. Další změnou pro mě oproti podzimu je fakt, že si mohu na této praxi, vzhledem k vyšší časové dotaci, vyzkoušet učit všechny ročníky na druhém stupni. Mám už díky tomu trochu srovnání, jak nachystat hodinu pro šesťáky, kteří jsou živý, hluční, ale baví se k tématu a zajímá je to. Příprava a průběh hodiny se tedy diametrálně liší od průběhu v 9. třídě, kde naopak je aktivita nulová a musím vynaložit velké úsilí, abych žáky motivoval a dotlačil je k nějaké aktivitě.