Na průběžnou praxi jsem nastoupila 7. března 2019 (oficiální den nástupu). Školu jsem si vybrala dle vlastního výběru. Hlavním důvodem, proč jsem chtěla zkusit zrovna tuto školu, bylo to, že jsem její absolventkou, mám dobré vzpomínky na moje vyučující a také mi dala skvělé zkušenosti do života. Ještě před nástupem na praxi proběhla domluva s provázejícími učiteli, jestli bych u nich mohla praxi vykonávat, v jaké dny budu chodit apod. Všechno týkající se předběžné domluvy, proběhlo v naprostém pořádku. Dějepis Při první návštěvě jsem se přivítala s provázející učitelkou z dějepisu (absolventka Pedagogické fakulty MU), která mě učila zeměpis. Paní učitelka se mě velmi mile ujala. Začaly jsme si společně povídat o mém studiu na vysoké škole, co mě k studiu dějepisu přivedlo, jestli bych jednou chtěla učit apod. Po vlídném přijetí jsme se odebraly do třídy, kde proběhl můj první náslech (G1: prima). Paní učitelka mě představila dětem jako paní učitelku. Řekla jim, že k nim budu chodit na náslechy a potom je budu učit. Po těchto formalitách jsem si sedla do zadní lavice a čekala, co se bude dít. Na začátku hodiny dvě děti měly referát k probíranému učivu – starověku. Referát byl zajímavou formou zpracovaný, děti se dověděly nové informace, které si zapsaly ze zadní strany sešitu. Poté pokračovala výuka. Učitelka se ptala dětí na různé otázky během výkladu. Snažila se je do výuky aktivně zapojit. Nejdříve látku opakovala a zjišťovala přitom, jestli si děti z minulé hodiny něco pamatují. K výkladu používala prezentaci v powerpointu. Obsahovala text, který si děti měly zapsat do sešitu a mimo jiné i obrázky. Kromě prezentace využívala učebnici, mapy a krátký seriál Kompas času. Pro doplnění a zopakování učiva měla nachystané pracovní listy, s kterými pak později pracovala. Hodina utekla rychle a byla záživná. Líbil se mi přístup učitelky. Děti občas během výkladu štěbetaly, ale zároveň dokázala udržet jejich pozornost. Paní učitelka je hodná, ale současně umí být trochu přísná. Řekla bych, že zastává spíše demokratický přístup učení. Další hodiny proběhly velice obdobným způsobem. Hodina byla pokaždé pestrá, proložená více aktivitami. Nebyl to pouhý „nudný“ výklad. Snažila se o to, aby se všichni žáci zapojili, rozvíjela jejich myšlení, spolupráci a kreativitu. Na dějepis mám dva provázející pedagogy. Druhým provázejícím učitelem je taktéž bývalý absolvent Pedagogické fakulty Masarykovy univerzity. Proto teď zmíním i něco o jeho osobnosti a výuce. Pana učitele si pamatuji, neboť nás na záskok učil dějepis. Taktéž i pan učitel mě příjemně přivítal. Zjišťoval, jak se mi daří a ptal se na věci ohledně studia apod. Hned na začátku jsme navázali dobrý vztah. Poté jsme se společně odebrali do třídy na můj první náslech. Bylo to v PL1: Pedagogické lyceum. Jen pro informaci, v třídě byli jen 4 chlapci, zbytek dívky. Provázející učitel je třídním pedagogem této třídy, takže si myslím, že k němu studenti mají dobrý vztah. Výuka probíhala formou výkladu. K němuž využil, např. tabuli, na kterou psal klíčové informace. Zbytek si měli zapsat podle sebe do sešitu. Během výkladu dával různé dotazy ohledně učiva, čím se snažil o aktivizaci studentů. Jde opravdu vidět, že dějepis pana učitele baví a hodně mu rozumí. Jeho výklad byl velmi srozumitelný, dokázal odpovědět na všechny otázky velice inteligentním a srozumitelným způsobem. Co se týče jeho osobnosti, myslím si, že se taky snaží o demokratický přístup. Není přehnaně přísný, ale když je potřeba, tak umí solidně dát najevo, že takto by to teda nešlo. Se studenty se umí zasmát a snaží se pochopit jejich každodenní strasti a zároveň se je snaží naučit. Prozatím jsem spokojena i s panem učitelem. Hudební výchova Mým druhým oborem z kombinace je hudební výchova. Zde mám taky dva provázející učitele. Prvním z nich je mladá učitelka, která mě nikdy neučila. Působí na mě sympaticky. Při příchodu mi nabídla tykání, což mě velmi překvapilo a neměla jsem s tím žádný problém. Paní učitelka zahájila náš hovor konverzací o studiu a zájmech. Snažila se o navázání dobrého vztahu, což si myslím, že se jí povedlo. Domluvila jsem se s ní, že k ní budou chodit na náslechy a možná něco odučím, ale spíše to bude jen hospitace. Důvod je takový. Tuto učitelku má i moje spolužačka, která si ji „zamluvila“ přes fakultní školu – byla v systému a brala bych ji tak možnost odučit si vlastní výuku (10 hodin). Učitelka se s námi seznámila a vzala nás na náslech do G4: kvarta. I paní učitelka nás žákům představila jako paní učitelky s tím, že mají být v klidu a pozorní, že je budeme učit. Posadily jsme se vzadu a tiše jsme pozorovaly, jak budou probíhat hodiny hudební výchovy. Hudební výchovu měla pouze polovina třídy. Je to tak u všech tříd – lomená výuka. Hodina začala probíráním dějin hudby – Český klasicismus. S tím souhlasím. Děti by měly znát stručný základ o tom, jak se hudba postupně vyvíjela do dnešní podoby. K výkladu využívala prezentaci, plnou obrázků, poslechových ukázek a tabuli, na kterou napsala myšlenkovou mapu, aby se žákům jména skladatelů lépe pamatovala. Při představení jednoho skladatele využila šikovné žačky, která od něj uměla zahrát skladbu na klavír (Jan Křtitel Vaňhal). V třídě panovala diskuze, učitelka zastává liberální přístup. Jde vidět, že většinu třídy to spíše nezajímalo, jak zajímalo. V druhé části hodiny se věnovala aktivitě – hra na boomwhackers, což jsou barevné ozvučné trubky, každá trubka má svoji barvu a vydává jiný tón. Začala s tím docela nešťastně. Než jim vysvětlila, jak se na to správně hraje, a co s tím budou dělat, tak jim je rozdala. Žáci začali dělat nehorázný kravál. Což je pochopitelné, chtěli zjistit, jaký to vydává zvuk a jak se na to vlastně hraje. Neměli to nikdy v ruce, tak proč by to nezkusili. Poté jim rozdala notové zápisy, rozdělila je na dvě skupiny (holky, kluci). Já bych je osobně namíchala napůl. Kluci byli největší rušivý element třídy. Určila vůdce skupiny, který bude počítat metrum, podle kterého budou hrát. Je pravda, že bych tu našla nějakou výhodu. Snažila se o kreativitu žáků a samostatnost, ať se s tím poperou sami. Nevýhodou ale bylo to, že na to hráli poprvé, pořádně neuměli počítat délku not, a proto to bylo takové hodně zmatené. Až si to každá půlka nacvičila, tak je vyzvala, aby hráli. Učitelka jim k tomu hrála na klavír (melodie z Hry o trůny). Holky se s tím popraly docela dobře, ale kluci, to byl děs. Mlátili s tím o lavice, mlátili se vzájemně o hlavy. Učitelka jim nic neřekla. Taky je nepoučila o tom, že tak se na to nehraje a nezakročila včas. Já jsem jenom kroutila hlavou. Po skončení hodin nám bylo řečeno, že se těší na naše učební výstupy. Učitelka působí na mě i spolužačku jako by byla lehce vyhořelá. Z některých tříd je nešťastná, chodí tam vyloženě za trest. Neví, co s nimi má dělat a těší se, až už je nebude vyučovat. Řekla nám, že potřebuje navát nový vítr do plachet a znovu se namotivovat. Doufá, že ji ukážeme, jak na to. To jsme se docela zarazily, protože my nemáme skoro žádnou zkušenost s tím, jak na to, teprve se to všechno učíme. Druhým provázejícím učitelem je pedagog. Známe se velmi dobře. Učil mě matematiku a maturovala jsem u něj z hudební výchovy. Na začátku proběhlo vlídné přijetí, povídání o tom, jak se mám, co je nového. Ptala jsem se i pana učitele, co se u něj změnilo za ty čtyři roky. Bylo to velmi příjemné přivítání. Ještě před tím, než jsem šla na náslech, tak jsme si naplánovali, kdy budu chodit na vlastní výuku, neboť jim v dubnu hodně hodin odpadne (Velikonoce, maturita a přijímací zkoušky). Můj první náslech proběhl v PL1: Pedagogické lyceum. V hodině jsem zažila neskutečně nostalgickou náladu. Způsob výuky byl hodně podobný jako tehdy. Pamatuji si každé slovo, které kdy pan učitel řekl. Učí velmi dobře, kvalitně a zajímavě. Na začátku opakovali intervaly a základní obrat kvintakordu. Učitel k tomu využíval tabuli. Učivo velmi jednoduše a skvěle vysvětlil. Následovaly dějiny hudby. Probíral romantismus – ruskou národní školu: Korsakov, Čajkovskij. U těchto dvou skladatelů zmínil jen to nejzajímavější a pustil jim k tomu poslechové ukázky, které náležitě okomentoval. Na konci hodiny se zpívalo. Studenti zpívali jednoduché písničky od Jiřího Pavlici – Čap letí přes moře; Dřímotěnka. Písně znali už z dřívějška, ale neuměli druhý ani třetí hlas. Učitel je to během chvíle naučil. Projel zvlášť všechny tři hlasy a pak to dali dohromady. Znělo to skvěle. Během ani ne pěti minut se naučili trojhlas. Umí to dobře vysvětlit. Na klavír hraje bravurně, bez chyb. Po skončení hodiny jsem pana učitele chválila, že se mi jeho hodina líbila.