Jaké to je být součástí výuky a přitom ji nijak neorganizovat a ani do ni nezasahovat jsem si vyzkoušel na minulých hodinách. Nyní nastal čas zkusit tandemovou výuku. Ještě předtím, než vám popíši své dojmy z tandemu, tak si dovolím malé zhodnocení náslechů. Ze začátku jsem byl spíše skeptický a neměl jsem od toho žádné valné očekávání. Spíše jsem se domníval, že budu působit jako rušivý element, který má na průběh hodiny negativní vliv. A taky tomu tak bylo. Alespoň ze začátku. Pro děti jsem byl něco nového a měly nutkavou touhu se předvést, což chápu, nevím, jestli bych byl jiný. Po nějakém čase došlo ke změně. Už jsem pro ně nebyl atrakce a vše se vrátilo do zaběhnutých kolejí. Na základě toho, jsem si mohl utvořit obrázek, co taková práce všechno obnáší, zda by mě bavila a chtěl bych ji doopravdy dělat. Musím objektivně přiznat, že zatím nevím. Práce s dětmi je super o tom není sporu, ale toho papírování, formalit a nevím čeho všeho ještě, je strašně moc. Ale nyní už k mé tandemové výuce. Na tandemové vyučování jsem se doopravdy těšil. Jen sedět a dívat se je sice velice poučné a ani ne nic náročného, jen je to po čase pekelná nuda. Oproti tomu tandemová výuka je něco zcela jiného. Byl jsem tedy pln očekávání. Abych se neztrapnil a nepůsobil na svoji „kolegyni“ jako naprostý šašek, co neví, co má dělat, tak jsem si nějaké cvičení dopředu přichystal. Hodina probíhala velice poklidně. Na začátku se hrála rychlá hra, kde měly děti za úkol poskládat obrazec. Něco jako takové puzzle. Zde jsem se poprvé dostal do „akce“. Žáčkovi, kterému to moc nešlo, jsem měl za úkol pomáhat. No jo ono se řekne pomáhat, ale je velice důležité mu jen ukazovat cestu a nechat ho aby na to přišel sám. Což se samozřejmě v moji horlivosti nestalo. Byl jsem zkrátka přemotivován a úkol jsem udělal prakticky za něj. Naštěstí jsem si to uvědomil hned po skončení daného úkolu a vícekrát se to již neopakovalo. Dalším mým úkolem bylo číst se dvěma žáčky, zatímco se paní učitelka věnovala speciálně jednomu. Tohoto úkolu jsem se zhostil také s vervou, ale naštěstí jsem se vyvaroval chyb z předchozího úkolu a myslím si, že jsem to udělal přesně tak, jak by se mělo. Posledním mým úkolem bylo říkání slov a dbát na to, aby děti říkaly stejná slova po písmenku. Věřím, že toto cvičení jsem taky zvládl se ctí. Závěrem malé zhodnocení. Tandemová výuka je sice náročnější než jen náslech, ale je také více zábavnější a věřím, že se při ní také mnohem více naučím.