Tato reflexe bude pojednávat o hodině vyučované v osmé třídě – opakování na mocniny, odmocniny a Pythagorovu větu, v níž jsem měla hospitaci. Ve třídě mám holčičku s Aspergerovým syndromem a dyskalkulií (3.stupeň podpory s individuálním vzdělávacím plánem) a chlapce se zdravotním a tělesným postižením, kterému je nutné důkladně vysvětlil zadaný úkol a dbát na to, že žák chápe a ví co má dělat (3.stupeň podpory s individuálním vzdělávacím plánem a s maminkou jakožto osobní asistentkou ve třídě). Proto jsem tuto třídu vybrala pro hospitaci z oboru speciální pedagogiky. Nyní jsme v 9. týdnu semestru, a tak už i na praxi mám několik odučených hodin, čímž se obohatila má dosavadní zkušenost a nebývám před výukou už tolik nervózní. Když jsem se však dozvěděla o nadcházející hospitaci, tak jsem se začala bát, že nervózní opět budu. Přípravu na hodinu jsem si připravila pro jistotu s týdenním předstihem, proto jsme s paní provázející učitelkou vymyslely „neutrální téma“ jako je opakování dosavadní látky osmého ročníku. Jindy se totiž dozvídám téma hodiny předchozí den, než mám jít učit. Nemoci se kvalitně připravit na výuku by bylo v tuto chvíli pro mne nemyslitelné. (Učím čtvrtky od 8:00 a ve středu mám svou školu na fakultě do 18:40. Nic své provázející učitelce tímto určitě nechci zazlívat a chápu, že ona týden dopředu prostě neví, co stihne všechno se žáky probrat.) Jak jsem se pomalu blížila ke škole, začínalo mi to docházet. Když jsem se však před školou rozhlédla, hned jsem si všimla paní doktorky a vyzvala ji, ať jde se mnou do školního kabinetu. Do začátku vyučování zbývalo asi 15 minut, celou tu dobu jsme si spolu povídali a já úplně zapomněla na výuku a na svou nervozitu. Bylo to moc milé a příjemné a ani při výuce jsem díky tomu nebyla nervózní a neměla z ničeho strach. Pro děti jsme měla zábavný program formou aktivit ve skupinách, byli nadšeni a zdálo se mi, že je hodina bavila. Děti se snažily, ve skupinách spolu spolupracovaly, protože byly rádi, že výuka neprobíhá klasicky. Také se těmito aktivitami a pohybem po třídě po ránu rozhýbaly. Hodina mi přišla jako velice příjemná a přínosná pro všechny zúčastněné. Mou zkušenost s hospitací hodnotím tedy jako velice kladnou. Také jsem ráda za takovouto prvotní zkušenost, protože teď vím, že se v budoucnu už hospitace nemusím nijak obávat.