Tak konečně zase začalo to, co mě de facto na pajdáku vůbec za celou dobu „poprvé“ bavilo. Druhá série praxí odstartovala, a pro mě opět na „staré“ škole. Původně jsem měl v plánu si na druhý semestr vyhlídnout školu v Brně, jenž musíme minimálně jednou absolvovat – nechápu osobně stále proč, když sám jsem z venkova nedaleko Brna a tuto praxi se snažím využít i jako možné budoucí uplatnění, takže pro mě je celkem zbytečné ztratit jeden semestr praxe někde jinde, než na potencionálním budoucím působišti. No nakonec vzhledem i k tomu, že by mi to moc nesedělo do rozvrhu a hlavně skrz dojíždění a vlastní práci, jsem se nakonec rozhodl tuto praxi znovu absolvovat na své „rodné“ základní škole v Oslavanech. Z hlediska samotné výuky občanské výchovy se mi trošku pozměnil rozvrh. Dostal jsem zpět svoji původní 9.B, kterou jsem si již dříve tolik zamiloval, a místo šesťáků mám nyní na starost ještě 9.A a 7.A. Bylo to hlavně z toho důvodu, že jsem to tak sám chtěl, neboť osobně jsem chtěl vidět a sledovat to porovnání mezi devítkami, kde jednu a tu samou vyučovací hodinu můžu uchopit zcela odlišnou formou. Sedmičku jsem si pak naopak vlastně ani nevybral úplně já, ale oni mě :D. Už když mě poprvé viděli znovu na škole, tak za mnou ihned začali chodit s dotazy, zdali je můžu a jestli budu učit právě já. Jenom něco takového samozřejmě člověku vykouzlí úsměv na tváři, když dostává od dětí naznačeno, že o něj mají zájem :D. Dalším důvodem taky bylo trošku to, že se jedná o „problémovou“ třídu, na kterou si řada učitelů ráda postěžuje, takže jsem osobně chtěl získat trochu praxi také s tím, co je na školách zcela běžné a s čím se musí učitelé vypořádat. Zatím vlastně uběhly první tři týdny a já jsem si tak nějak postupně znovu zvykal. Největší problém je pro mě ten nápor nových lidí a zapamatovat si všechna ta jména. I když musím říci, že teď už to bylo daleko jednodušší, než na podzim a i za ty pouhé tři týdny jsem si zapamatoval skoro všechny. Sám se snažím o co největší osobní přístup ke všem, takže znát všechny a oslovovat je jejich vlastními jmény, je pro mě tím hlavním bodem. Zatímco praxe na podzim byla taková rozkoukávací a začátková, tak nyní už se to snažím brát ryze profesionálně a vytvořit si vlastní strukturu hodiny, která bude aplikovatelná pro všechny ročníky. Vždy se řídím podle aktuálně probírané tématiky a dle toho si pak organizuju jednotlivé hodiny. Základ pro mě ale tvoří zopakování předešlé látky. Poté největší část věnuji nové látce a na konec dojde k rekapitulaci stěžejního učiva, kterého jsme se v té hodině dotkli. Mimo psaní testů ještě se snažím s dětma alespoň částečně dotknout příbuzných témat i v rámci nějakých mezipředmětových vztahů a dotknout se nějaký základních ctností z hlediska etického a morálního myšlení. Zde záleží hlavně na tom, o jaký ročník se jedná. Z hlediska vyučované látky jsme se nějakým způsobem bavili o spravedlnosti, toleranci a zejména odpovědnosti v rámci environmentálního vzdělávání. Kolikrát musím říct, že tohle je nejzajímavější část hodiny, jelikož to děcka opravdu v mnoho ohledech upoutá natolik, že i ti „nejukecanější“ začnou dávat pozor a bavit se k tématu. Mimo to mám ještě do budoucna nachystáno několik her ve formě opakování pro celou třídu, takže jsem sám zvědav, jak se to ujme a zdali se to bude dětem vůbec líbit a bude je to bavit.