Z prvních hodin praxe mám dost smíšené pocity…začnu od horšího k lepšímu. Jelikož jsme si s Radkou (kamarádka která se mnou vykonává praxi) prošly dost krušnými zkouškami z fonetiky, tak to, co nás dokáže vytočit úplně nejvíc je špatná výslovnost. Děti na začátku hodiny psaly test na jednoduché věci (začátečníci) a pak si ho opravily společně s panem učitelem. Pan učitel jim neopravoval výslovnost a když se ho jeden žák na něco zeptal, odpověděl pouze slovně a nenapsal správnou variantu odpovědi na tabuli, takže děti vůbec netušily jak se to píše. Podle mě je největším kamenem úrazu právě výslovnost, která, kdyby se ji děti učily pořádně a správně od začátku, by mohla ušetřit spoustu námahy a tento jazyk by se nezdál tak moc komplikovaným. A to mluvím z vlastní zkušenosti. Po testu se začala probírat nová látka – číslovky. Zase špatně…začaly od UN a aby jim pan učitel vysvětlil jak se UN vyslovuje, napsal na tabuli jakési Ö, které ve francouzštině vůbec neexistuje. Naštěstí problémy s výslovností jsou to jediné, co mi vadilo. Já bych je to drtila hned od prvního slovíčka. Co mi přišlo super, bylo propojení starého učiva s novým…např., do testu měly napsat jak se jmenují (bylo myšleno: Je m’appelle….) ovšem, (až při společné opravě) se pan učitel zeptal, jestli existuje ještě jiná možnost jak říct kdo jsem. Děti hned reagovaly: Je suis!!!! Co se týče dalších hodin, měly jsme tu čest improvizovaně odučit prvních 5 minut začátku hodiny s žáky devátých ročníků, pan učitel měl nějaké povinnosti a nestíhal. Měly jsme z toho dost strach, ale ukázalo se, že to s těma “deváťákama“ nebude tak strašné. Na začátku jsme se jim představily, vysvětlily, kde se stala chyba a co tam vlastně budeme dělat. Bylo tam cca 12 holek a jeden kluk a protože jsme absolutně nevěděly, co probírají, jaká je jejich úroveň, šly jsme na to zlehka. Každý se nám měl představit, říct odkud je a co má rád…kupodivu všichni řekli všechno, co jsme chtěly slyšet. Pak jsme je vyzkoušely na pár nepravidelných sloves (většina se hlásila a odpovídala – neskutečný!)…no a po chvilce už přišel pan učitel. V téhle třídě jsem si všimla jedné dívky, která má pro jazyk očividně nadání. Pořád se hlásila a měla i dotaz který by mě nenapadlo, že může mít žák 9. ročníku…probírali zrovna zápor a ona na to, že jestli oni náhodou nevynechávají nějakou část záporu?! V tom se pan učitel obrátil na mě, ať to slečně vysvětlím, jak to teda je. Takže i my na praxi musíme být ve střehu, protože nás často začleňuje do výuky. Abych se vrátila k té nadané dívce, pořád se hlásila, ale pan učitel ji moc nevyvolával, tak jsem si říkala, proč ji tak ignoruje a že to asi není jeho oblíbená žačka..jenže, na konci hodiny poděkoval jmenovitě všem, co s ním pracovali a hlásili se…to jsem ještě neviděla. Nakonec ten první týden praxe nebyl tak hrozný jak se ze začátku zdál. Nechci dělat předčasné závěry, uvidím, co bude dál.