Po dalších dvou týdnech se u mého provázejícího učitele moc nezměnilo. Jeho hodiny jedou stále podle stejného scénáře. Když jsme se o tom s ním bavila, říkal, že na nějaké inovace v podobě aplikací jako je kahoot je už starý (přitom si myslím, že mu může být 35-40 let, může být tak v půlce učitelské kariéry…) a změny má přinést až moje generace. V jedné hodině jsem byla svědkem, kdy žáci vůbec nepracovali ve skupinkách, nevyplňovali pracovní listy a dělali opravdu velký rachot. V tu chvíli učitel zakročil celkem rázně. Byla to jeho třída. Ukrojil si ze zeměpisné hodiny asi 10 minut, kdy jim důrazně vysvětloval, že takto se nepracuje a pokud chtějí, mohou dělat vše samostatně a na konci na známky ohodnotí vypracované listy. Na žáky to zabralo a srovnal si je do latě. Minulý pátek byl na škole projektový den, kdy se neučilo, ale učitelé ve dvojici měli různé dílny. Můj provázející učitel mě dílnu s mým spolužákem Martinem Jelínkem, který zde již na částečný úvazek učí. Martin si to vzal na starosti a vymyslel práci s kapotem, kdy si děti nejdříve zkusily jeden zeměpisný kahoot a poté si vyzkoušely sestavit a zahrát vlastní kahoot na téma Nagano. Zmiňuji to tu, protože se mi líbilo, jak to děcka chytlo. Někteří to z Martinových hodin zeměpisu znali, pro některé to byla novinka, ale všechny to bavilo. Můj provázející učitel si to vyzkoušel také a byl do toho zapálený. Nestihli jsme se o tom ještě pobavit, ale myslím, že ho to mohlo přesvědčit, aby své hodiny oživil nějakou takovou aplikací. Byla jsem se podívat i na hodinách jiných učitelů. Sám provázející učitel říkal, ať se jdu podívat jinam, ať vidím různé styly vyučování a od každého si něco vezmu. Šla jsem se podívat na hodiny Martina, které se mi velmi líbily. V jedné třídě zrovna žáci prezentovali své projekty na vesmírné organizace. Žáci byli rozděleni do pěti skupin a měli týden na to, aby si vytvořili postery na zadané téma. Každá skupinka měla jednu organizaci a měli vyhledat podstatné informace a zajímavosti o organizacích. Musím říct, že postery byly krásné. Žáci si je pěkně vymalovali, dokázali vystihnout podstatné informace. Až na jednu skupinku se neobjevili žádné irelevantní informace. Skupinky musely prezentovat před tabulí, každý musel něco říct, mohli to číst z posteru, důležité bylo představit skupinku, téma, informovat ostatní a poděkovat za pozornost. Ostatní si při prezentaci měli za úkol dělat poznámky. Učitel na konci zhodnotil, co se mu na které skupince líbilo a nelíbilo, co by se dalo zlepšit, ale neurčil, kdo byl nejlepší a kdo nejhorší, aby ve třídě nevzbudil důvody k posmívání nebo vytahování se. V další hodině procvičoval s žáky prostřednictvím kahootu téma na písemku. Škola má k dispozici tablety, takže není problém hrát kahoot ve třídě. Problém je s připojením na wifi, které hapruje, ale nakonec to zvládli a všichni si zahráli a procvičili látku. Dal mi možnost nahlédnout do připraveného testu na písemku a líbilo se mi, že kombinuje více typů otázek. Test obsahoval uzavřené otázky (ano X ne), otevřené otázky, náčrt schémat a argumentační otázku, kde měli žáci napsat 5 věcí k danému tématu a říct, proč to tak je. A i s ní si děti dokázaly poradit, i když u některých bylo vidět, že jim dělá velký problém vysvětlit proč… Myslím, že Martin si dokázal během méně než roku vybudovat autoritu u žáků a mají ho rádi. Každou hodinu se snaží dělat trochu jinak, obměňovat je. Vidím v něm opravdu velký potenciál a chtěla bych, aby i moje začátky byly takové. Byla jsem i na jedné hodině jedné paní učitelky, která se sedmáky probírala Afriku. Práci nechala zcela na nich a to takovým způsobem, že hned na začátku hodiny jim řekla, že si každý vybere jeden stát Afriky a z tematických map zjistí o daném státu co nejvíce informací. Ovšem každý žák musí mít jiný stát a při domlouvání nesmí nikdo promluvit. Což se mi velmi líbilo, protože žáci musí nalézt řešení, musejí si poradit bez překřikování se, hádání atd. Okamžitě začali pracovat, seběhli se k tabuli a každý si napsal svůj stát. Pokud se objevily dva stejné státy, museli se beze slov domluvit, kdo ustoupí a vezme si jiný stát. Komunikace bez slov byla skvělá a myslím, že se tímto způsobem učí se více respektovat. Celou hodinu žáci získávali informace a sepsali si je. Posledních 10 minut si sedli do kroužku a každý představil svůj stát. Ostatní si zapisovali informace. Bohužel do navazující hodiny jsem nemohla jít a nevím, jak s tím dále pracovali. Ale líbil se mi i tento nápad pojetí hodiny, hlavně ta práce s tematickými mapy. Samozřejmě předpokladem je, že s nimi umějí pracovat. Myslím, že to zvládli obstojně. Tato paní učitelka je otevřená novým přístupům, zajímá se o různé inovace, programy, hry, kterými by mohla svoji výuku oživit. Požádala mě, jestli bych si do její výuky připravila nějakou aktivitu na 20 minut, nějakou novinku, tak jsem tuto výzvu přijala a sama jsem zvědavá, co vymyslím. Je vidět, že co učitel, to jiný přístup a je opravdu jen na mě, odkoukat od každého to nejlepší a snažit se zkombinovat tyto přístupy co nejlépe a hlavně tak, aby fungovali. Další týden mě čeká již učení, tak jsem zvědavá. Jsem z toho nervózní, jak to zvládnu.