Moje praxe se změnila v permanentní výuku. Samozřejmě dobrovolně. Škola, kde jsem na praxi hledala dočasnou náhradu za učitele a oslovili mě. Jelikož je to jen dočasně, říkal jsem si, že si zkusím činnost ze strany pedagoga a jeho závazky naplno, buď mně to půjde nebo ne. Maximálně ztratím iluzi o sobě a mém dosavadním studiu. Alespoň ale konečně zjistím, jestli jsem na učitelství alespoň trochu stavěný nebo ne. První týden jsem už popisoval. Po této zkušenosti bych učit nechtěl, ale bylo by nerozumné házet flintu do žita. Zvlášť po 16 letech studování. Hledal jsem způsoby od napomínání přes hrození a trestání celé třídy testy až jsem skončil u osobních trestů (nefyzického charakteru). Žáci si měli dát jmenovky na stůl. Ti, co si je nedali (neměli papír, nevěděli, jak se jmenují nebo nevím proč) jsem obešel s lístečkem individuálně aby to i oni zvládli. Další krok bylo hlídání kázně a po prvních dvou pětkách (udělených naráz), byla konečně kázeň na úrovni, kdy jsem v pohodě schopen učit. Mám štěstí na školu i žáky, že má jeden z nejlepších vzorků dětí z celé republiky, takže si nemyslím, že tato metoda bude platit globálně. Je to na zamyšlení, jakou si vybrat školu pro další praxi, abych si vyzkoušel všechno.