Z prvních dvou týdnů na praxi mám smíšené pocity. Většina věcí se řeší za pochodu a pro mě, jako pozorovatele zvenčí, probíhá organizace mírně chaoticky. Situace se často odvíjí i od složení třídy. I v nižších ročnících se profilují výrazné osobnosti, které dokáží proměnit atmosféru třídy nebo dokáží značnou část žáků úplně strhnout. Zároveň je také běžné, že je v jedné třídě až pět dětí se speciálními vzdělávacími potřebami. Učitel musí proto často improvizovat a většinu času řešit individuální problémy. Velkou část hodiny učitelka investuje pedagogické činnosti. Ve třídě se snaží udržet pořádek a organizovat činnost tak, aby se co nejvíce přizpůsobila potřebám žáků. Líbí se mi, že provázející paní učitelka dokáže řešit problémy s klidem a na děti nekřičí. Je poznat, že má k dětem upřímný vztah a k problémům přistupuje otevřeně. Následující měsíc šesté třídy zpracovávají téma ptactvo, jako první přišly na řadu sovy. U dětí mě zarazil jejich negativní přístup. Po zadání úkolu většina třídy propadla v nářek, že to nezvládnou, neví, jak sova vypadá apod. Často se i stávalo, že děti žadonily, abychom jim sovu nakreslily buď já, nebo paní učitelka. Takže dopracovat se vůbec k náčrtu bylo obtížné. Slova o tom, že to nedokáží, na mě působily spíš jako zvláštní póza. Protože pro někoho načrtnout pouze kruh pro hlavu bylo natolik vysilující, že raději seděl nad prázdným papírem a žadonil, aby to někdo udělal za něj. Jsem ráda, že se paní učitelka vyvaruje šablonám, ale někdy dovolí nebo sama navrhne používat mobil a hledat obrázky na internetu, které děti překreslují. V 6A se tak nestalo a pro motivaci dětí k práci bylo třeba hodně úsilí a času. Obrázky byly zjednodušené, často bez detailů, ale uvolněnější a osobité. Zatímco v 6B paní učitelka povolila používat mobily pro hledání obrázků. Výsledné kresby působily vyspěle, ale chyběla jim originalita. Překvapilo mě, že děti nedokáží dát zpětnou vazbu. Když měl v závěru hodiny každý zhodnotit, co se mu líbilo/nelíbilo nebo povedlo, s výjimkou dvou žáků, všichni opakovaly prázdné věty typu: “Líbilo se mi všechno.“ Nepomohly ani doplňující otázky.