6. třída, pracovní činnosti – dílna Líbila se mi pomůcka, kterou p. uč. používala pro vysvětlení pravoúhlého promítání. Jednalo se o promítací kout, ve kterém žáci názorně viděli na jednoduchém předmětu (houbě), kam a jak se která strana promítne. Promítací kout byl ve 3D a dal se rozložit na 2D zobrazení, kterým zakreslujeme objekty. Osobně bych však zvážila, zda nevyužít pracovních listů, kde by byl znázorněn promítací kout a systém zobrazování pravoúhlého promítání. Žáci by si sami doplňovali, co je to bokorys, nárys, půdorys, jak a kam se zkoumaný objekt promítne atd. Takto si v hodině žáci vše rýsovali do sešitů a byly s tím velké problémy, že nevěděli, jak narýsovat promítací kout, jaké rozměry použít apod. Celé to jinak skvěle připravenou hodinu zbytečně komplikovalo. 8. třída, matematika. Učila jsem užití Pythagorovi věty (slovní úlohy), kdy jsem pracovala se slabší skupinou žáků. Jako přípravu jsem si spočítala všechny zadané příklady a díky tomu jsem se rozhodla začít s druhým příkladem, který mi přišel snazší a využíval pouze znalost vzorce. Díky němu jsme zopakovali vzorce a mohli jsme vypracovat další příklad, u kterého už žáci museli „přemýšlet“. Myslím však, že se mi podařilo všechny a zapojit a příklad jsme bez větších problémů spočítali. U třetího příkladu však nastal problém, protože jsme si museli představit co vlastně počítáme a jak to vypadá. Jednalo se o zjištění velikosti u úhlopříčky kvádru. Snažila jsem se při vysvětlování o přirovnání typu: „kdybyste ten kvádr rozřízli, uvidíte obdélník s úhlopříčkou“. Bylo mi jasné, že ne všichni se na mě dívají s pochopením, až mě napadlo barevně daný obdélník zvýraznit, což byl velmi pozitivní krok. Samozřejmě vím, že barvičky dělají hodně a je dobré je používat, ale nejsem na ně zvyklá. Takže poučení zní, barvičky, barvičky, BARVIČKY! Na konci hodiny nás už tlačil čas a já poslední příklad stihla jen vysvětlit tak, aby ho byli schopni doma dopočítat. Když jsem se bavila s p. uč. říkala, že s druhou skupinou dopadli úplně stejně.