V minulém deníku jsem psal, že se se školou teprve seznamuji. V té době jsem měl odučenou pouze jednu hodinu ve třetím ročníku, se kterou jsem navíc nebyl spokojen. Nyní mám již praxi za sebou, tudíž mám odučeno hodin více. Další hodiny, které jsem vyučoval ve třetím ročníku již byly lepší, nicméně stále to nebylo ideální a práce s takto malými dětmi mi úplně nevyhovovala. Výuku jsem více založil na interakci, hrách, obrázcích a podobně. Stále mi však dělal problémy fakt, že děti s angličtinou teprve začínají a pochopitelně neznají i ty největší základy. Více mi vyhovuje výuka, která je více založená na komunikaci s žáky a mezi žáky samotnými v cílovém jazyce. Z tohoto důvodu mně mnohem více vyhovovala a bavila výuka v devátém ročníku, kde jsme diskutovali na různá témata, tím procvičovali speaking, slovní zásobu i gramatiku. Zde jsem byl s výukou spokojen, vše probíhalo v pořádku, splnil jsem vše, co jsem chtěl, všichni studenti se do jisté míry zapojovali, ačkoli v každé třídy bylo asi 5 studentů, kteří byli velmi aktivní, chtěli mluvit, vyjadřovat svoje názory. Pak tam byli tací, kteří se v diskuzi před celou třídou téměř nezapojovali, i přesto že během skupinové přípravné diskuze se zapojovali. I po vyvolání se jim příliš mluvit nechtělo a řekli maximálně jednu větu, aby si splnili to svoje a vzápětí je začali doplňovat a vysvětlovat opět ti aktivní. Zde mi přišlo složité určit, kde je ta hranice, kdy už ti aktivní „kradou“ čas ostatním. Na druhou stranu mi bylo líto zastavovat ty, kteří se opravdu snažili a chtěli, a navíc jim to pěkně šlo, na úkor těch, kteří stejně před celou třídou mluvit nechtěli a jen s těží řeknou jednu větu, která navíc není úplně relevantní. Samozřejmě je mi jasné, že právě ti, kterým to tolik nejde potřebují mluvit, aby si to natrénovali a získali jistotu, ale najdou se i tací, kteří o to jednoduše nemají vůbec žádný zájem. Navíc během pár hodin na praxi člověk není schopen nějak více poznat jednotlivé studenty a tím je postupně motivovat a přesvědčit. Nicméně praxe byla celkem fajn, poznat další učitele a vidět a slyšet další pohledy na věc. Stále více se přesvědčuji o tom, i s ohledem na milou praxi, že mě mnohem více vyhovuje a baví výuka se staršími studenty v osmém a devátém ročníku. Ideálně by mi pravděpodobně vyhovovala výuka studentů na střední škole.