Praxe šla zatím dobře. Ve čtvrtek byl na škole celoprojektový den ke stému výročí od vzniku státu. Žáci měli pár úkolů ze všech předmětů, které postupně měli za úkol plnit. Nesetkal jsem se s odporem žáků, že by jim něco vadilo nebo něco nechtěli dělat. Naopak byli rádi, že nemusí sedět v lavici a klasicky se učit. Druhá stránka byla pedagogický sbor. Učitele, u kterého mám praxi jsem na stanovišti vystřídal a ten pak lítal po ostatních stanovištích po celé škole a na chvíli zastupoval ostatní pedagogy, aby si mohli dojít alespoň na záchod, když už nic jiného. Zpět ke mně se dostal až po dvou hodinách. Takže žáci si možná oddechli, že se nemuseli učit, ale učitelé si neoddechli vůbec. Další týden jsem už sám učil. Na škole kde jsem měl praxi je už od září nemocná učitelka a zastupující učitel odešel do důchodu. Dostal jsem nabídku učit nějaké hodiny, které v souvislosti se studiem odučit stihnu. Sice si nevěřím, že bych byl plně způsobilý k učení, ale žáci by měli suplování, ve kterém by se ani nemuseli dostat k předmětům, které se suplují. Říkal jsem si, že se mnou už to asi horší být o moc víc nemůže, tak jsem to vzal. Za prvé naučím víc, než se naučili doteď (co jsem se doslechl) a zadruhé uvidím, jestli na to vůbec mám. Z prvních hodin mám takové dva pocity. První: ve škole jsou chytří žáci, co se opravdu chtějí něco dozvědět. Druhý: naopak ale nedokážu ve třídě nastolit takovou atmosféru, aby se víceméně nikdo nebavil a já nemusel zvyšovat hlas. Po čtyřech odučených hodinách ve dvou dnech jsem se o víkendu dostával z přetížení hlasivek (a to sem ani neřval). Pokud jsem ve třídě vpředu, první půlka je zticha, ale zadek se baví. Dokážu je ztišit, ale jen na chvíli, protože jak se zase učíme, šum opět zesiluje a já nemám na to je překřikovat. Vyvrcholilo to tím, že i po varování klid nenastal, tak jsem jim zadal slibovaný test. Neměl jsem to rád ani u svého studia, protože trestám všechny, nejen ty zlobivé. Už při zadávání jsem byl přesvědčený, že budu počítat jen dobré známky po tom, co jím promluvím do duše, jak to s nimi ještě naposledy zkusím. Nemyslím si, že tento typ testů je řešením. Hrát může roli, že děti měli předtím takové volnější hodiny, kde ani nic moc neprobíraly, nebyl tam řád. Já zatím nemám ani jejich klasifikaci, nemám dokonce ani vlastní kabinet. Možná, až budu do hodiny více připravený, zlepší se to. Ale nemyslím si, že to by bylo jádro problému. Zkrátka nevím, jak je přinutit k tomu, aby byli potichu a já nemusel řvát, protože takový styl učení mě vůbec nenaplňuje a nebaví.