První náslech proběhl v hodinách 7.A, první čeho bylo možno si hned všimnout se sklíčenost vyučující, paní učitelka na mě působila jakoby pod neustálým stresem. Zarazil mě její způsob komunikace s žáky. Nerada bych použila výraz neprofesionální, nebo nedostatečně odborný, ale nic lepšího mě nenapadá, i když ten výraz ve mě evokuje autoritativní profesní mluvu zbytečně přecpanou výrazy kterým nikdo z žáků nerozumí a se kterou ve výuce nesouhlasím. Nicméně si myslím, že by učitel, co by jistý vzor měl mít logické sofistikované vyjadřovací schopnosti, odpovídající jeho věku, postavení a zkušenostem v úměrné míře pro žáky dostatečně srozumitelné… pokud bych zavřela na těchto hodinách oči, nebo bych se jednoduše soustředila podledem mimo vyučující a poslouchala paní učitelku. Nezněla jako vyučující, jako odborník, který prošel zkušenostmi, je v učitém věku a prošla určitým vzdělávacím procesem. Bez možnosti přiřadit její hlas k osobě se mi vybaví mladá zakřiknutá dívenka, která byla násilím dovedena před třídu, ale nejraději by bylo schovaná někde uprostřed davu, aby se schovala mezi ostatními. Nešlo tolik o barvu hlasu, nebo intonaci, ale tu odevzdanost v hlase, utrápenost a potom taky a především, způsobem projevu vám nemohl na mysli vyběhnout nikdo starší 14-16 let. (Prostě to jako vystřihneme…; normálně to jako tak vybarvíte jo…) Myslím si, že s rušivými, nespolupracujícími žáky musí mít tahle vyučující velké problémy, ale třeba je to jen můj dojem z jednoho špatného nepovedeného dne. Tématem 2 hodinovky byla Anežka Rejčka, nejsem si jistá jestli nějaké informace znali žáci z jiných hodin, pokud ne přišel mi úvod do tématu velice stručný. Ve zkratce byla představena osobnost a byly rozdány podklady k tématu. Úkolem bylo zmapovat její život, v různých etapách. Z mého pohledu nikdo z žáků nedodržel zadání, všichni s jedinou výjimkou využili rozdaných podkladů a na výkres překreslili nějaký z obrázků. pozn. k tématu: osobně jsem si představila výstup ve formě komixu nebo jednoho nebo více dějů, které pro Anežku byly klíčové, nicméně nebylo nic specifikováno a dost možná by to bylo příliš komplikované pro žáky teprve 7. třídy v rámci pouhých 2 hodin. Závěr hodiny pro mne byl zmateční. Neproběhla žádná diskuse, hodnocení, ocenění provedené práce, nějaké shrnutí, z opakování, naprosto nic… přijde mi to potom takové bezpředmětné, co se žák naučil, co nového poznal, proč to vlastně dělal? Kolik z nás dělá něco co nemá žádnou odezvu? Kolik z nás se potom chce k takové činnosti vůbec vrátit? Líbilo se mi v průběhu výuky, že se jí učitelka opravdu účastnila, že neseděla za stolem a četla si, nebo nezúčastněně koukala na žáky, ale poletovala po třídě a pomáhala žákům a radila jim. Jiná věc je to, že jim zasahovala do výkresů, i když to bylo na vyžádání žáka, nejsem si úplně jistá jestli otázka pomůžete mi, poradíte mi, nebo žádost o pomoc, nevím jak udělat to či ono, nutně znamená: Udělejte to tam za mě.