Mám za sebou další odučené hodiny, tentokrát jsem si zkusila učit ve firmě. Byl to zážitek a nemusela jsem se vůbec bát před hodinami. Celkově jsem se dozvěděla, jak vlastně učím, v čem vynikám a co ještě musím vylepšit, a to hlavně díky Ifce a jejímu detailnímu feedbacku, který mi poskytla hned po hodinách. Přípravu na hodiny jsem vyřešila aktivitami, které jsem použila s více studenty, tudíž jsem aktivity recyklovala. Zjednodušilo mi to celkovou přípravu na hodiny a taky jsem nestrávila tolik času na té přípravě. Naučila jsem se recyklovat co nejvíce právě od Ifky, protože mně připadá, že se většinou snažím vymýšlet úžasné nové aktivity a z toho jsem tak akorát nervózní a zabere mi taková příprava třeba i půl dne. Nakonec jsou ty aktivity až moc propracované a trochu i chaotické (připadá mi potom). Co se týče kladů mého učení, Ifka mi potvrdila, že se opravdu usmívám během hodin (i když uvnitř někdy umírám únavou nebo nemám nejlepší den), což navodilo uvolněnou atmosféru a tím pádem ideální podmínky pro učení se angličtiny. Takovou atmosféru jsem podpořila otázkami o soukromí studentů. Jedna aktivita byla založená na true/false statements a díky ní jsem se dozvěděla více studentech. A naopak, studenti se dozvěděli více o mně, jelikož jsem se aktivity účastnila také. S čím jsem trochu měla problém byl oční kontakt. Někdy jsem nevěděla, jestli studenti znervózněli kvůli mému přímému očnímu kontaktu. Přímý oční kontakt taky prohluboval mou dopolední únavu a musím se přiznat, že v některých situacích jsem jen hleděla na studenta a ani moc nevím, co vyprávěl (koukala jsem do blba, doufám, že se mne student na něco neptal). Byly tam další drobnosti, které jsem si předtím vůbec neuvědomovala. Během toho, co se student díval na TedTalk video jsem si rovnala papírky z předešlé aktivity. Ifka mi poté sdělila, že i tišší šustění papírky narušilo pozornost studenta. Pak jsem si uvědomila, že student nebyl schopen odpovědět na jednu nebo dvě mé otázky, což mohlo způsobit to šustění. Je to jen drobnost, kterou mohu příště zamezit. Díky tomu feedbacku jsem změnila přípravu hodiny. Mám stále ten pocit, že musím stihnout všechny nebo většinu naplánovaných aktivit. A už vím, proč mi přijdou mé všechny hodiny chaotické – protože jsem ukončila zajímavou diskuzi kvůli tomu, že jsem chtěla stihnout další aktivitu. Udělala jsem to asi dvakrát během všech hodin v tom dni. Student nechápal rozdíl mezi třemi slovesy – to lie (not tell the truth) / to lie (on bed) / to lay (something somwhere). Vysvětlila jsem rozdíly mezi nimi jen tak, že jsem je přeložila a uvedla je v ing formě. I když jsem věděla, že nejlépe by šly rozdíly vysvětlit na minulých tvarech sloves, chtěla jsem pokračovat dále v aktivitě: „Well, I could explain the differences on past forms of the verbs but we will not discuss them now.“ A to nebylo dobré. Takže se mi moc líbí, že Ifka se soustřeďuje na momentální potřeby studenta v rámci aktivity. Pokud student tápe v nějaké gramatice nebo opakovaně špatně vyslovuje některé slovo, je lepší se pozastavit nad konkrétním problémem než ho přehlédnout. Student by si mohl myslet, že žádnou chybu nedělá, nebo že učitel se zaměřuje na sebe, a ne na něj. Ráda bych příště aplikovala tento přístup. Podobná situace se stala s jiným studentem, který je spíše začátečník. Narazil na několik nových slov během naší hodiny a ptal se na význam dalších slov. Přišlo mi neefektivní mu vysvětlovat další nová slova, protože by mohl být přehlcený novými slovy. Ale Ifka to vnímala jinak. Prý je pouze na studentech, kolik si toho odnesou z hodin, a pokud se sami zeptají na význam nebo překlad nějakého slova, je to jejich zájem, tudíž by měl být splněn. Jsem velice ráda, že mě Ifka nechala učit, a že do hodin zasahovala minimálně. Zasahovala jen v případech, ve kterých jsem se na ni sama obrátila, třeba když jsem si nebyla jistá překladem nebo výslovností nějakého slova. To je další vědomost, kterou si odnáším z hodin s Ifkou. Přesvědčila mne, že není hanba, když učitel neví všechno, a že je vlastně normální vyhledat slovo v online slovníku v hodině. To se týká i situací, ve kterých student formuloval myšlenku, které jsem nerozuměla, protože českou větu doslova přeložil do angličtiny, použil špatné slovo, nebo věta byla gramaticky špatně. V těchto situacích někdy jen kývnu a jdeme dál, ale líbí se mi Ifčin přístup. Pokud nerozumí významu studentovi věty, jednoduše se zeptá, co tím myslel: „Sorry, I do not understand.“ „Can you repeat it?“ „What do you mean?“ Další strategie je zopakovat studentovu myšlenku, akorát ve správné podobě. Abych shrnula nové podněty, které si odnáším z těchto hodin: Zaměřit se na konkrétní mezeru studenta v dané situaci, protože není nutné stihnout všechny naplánované aktivity => je lepší, když si student odnese z hodiny méně znalostí, ale chápe je než více znalostí, kterým rozumí jen povrchově Být stoprocentně přítomná v hodině, abych zamezila případným rušivým elementům (např. šustění papírky) Nebát se používat online slovník během hodin, nebo překlad/význam slova najít do příští hodiny Nebát se zeptat znovu, co tím student myslel Recyklovat aktivity Usmívat se