Učila jsem hodinu přírodopisu. Připravila jsem si pracovní list a teoreticky si prošla úplně celou hodinu. Nad celým programem jsem přemýšlela celý týden. Zamýšlela jsem se, jak bych to mohla ještě vylepšit nebo co všechno můžu udělat pro tu hodinu, aby se dětem líbila. Vždycky mi přípravy takhle vrtají hlavou, ale baví mě něco vymýšlet, tak mě to těší. Připravila jsem si na dané téma pracovní list. Celou hodinu si teoreticky prošla. Zamýšlela jsem se, jak začít, abych něco nevynechala. Přemýšlela jsem nad pořadím, v jakém jim zadám úkoly. Dokonce jsem přečetla to téma ve 4 učebnicích a 1 atlasu. Nechtěla jsem, aby mě někdo na něčem nachytal. Nechtěla jsem se dočkat situace, že nebudu vědět. Když začala hodina, tak to bylo dobré. Hezky jsem začala, zadala úkoly, děti pracovaly. V polovině hodiny se to zvrtlo. Když jsme šli kontrolovat pracovní listy, tak je to přestalo bavit. Katastrofa, celá třída vypadala jak malá opičárna. Zkoušela jsem všechny svoje tišící fígle, ale nic nezabralo. (Zatím jsem se ještě neodhodlala praštit něčím do stolu, aby byl klid.) Nakonec mě uzemnila věta, kterou jsem slyšela od jedné žákyně: „Proč máme umět nějakou vnitřní soustavu raka??? K čemu nám to proboha bude??!!“ V tu chvíli jsem se zamyslela a říkala si: „Proč mám já umět nějakou vnitřní soustavu raka, když je to stejně nezajímá??!!“ Přešla jsem tu připomínku té žákyně tak, že jsem dělala, že jsem ji neslyšela. Ovšem později jsem si vyčítala, že jsem na ni nezareagovala. Tak jsem si přidala na seznam přípravy i fakt, že musím vědět, proč to ty děti mají umět. Taky jsem si tam přidala poznatek, že někoho to tam určitě zajímalo a jen se nechali strhnout „opičím“ davem. Při téhle hodině jsem přišla na to, že ať se snažím sebevíc, tak to nemusí vyjít. Není to moje vina, prostě to tak je. Některé věci nevycházejí, jak chceme. Ovšem to neznamená, že já nebo oni, se nic nenaučíme. Já si z té hodiny odnesla celkem fajn poznatek, že to prostě není vždy podle představ, i když bych se přetrhla. Oni si odnesli poznatek, že když se budou chovat jak malé opičky, tak to bude mít nějaké důsledky. (Další hodinu psali těžký test na dané téma.) To se mi zdá dost férové pro obě strany. Vždycky je na tom celém něco pozitivního. Důležité je, že to člověk nesmí přestat hledat.