Mám odučeno prvních šest hodin praxe. Provádějící učitelky obě fajn, berou mě. U angličtinářky je vidět přiměřený pedagogický optimismus (má pocit, že když bude dobře učit, většina žáků se naučí líp anglicky) spojený s hlubokou nedůvěrou ve školský systém a v lidi, kteří rozhodují o tom, jak školství má vypadat a kolik peněz v něm bude. Stěžovala si mi na to, že nejsou peníze – v kabinetu jazykářů se prý „za posledních 30 let nic nezměnilo“ a některé učitelky si musely do práce samy koupit věci jako rychlovarnou konvici nebo toaletní papír. Mám „říct těm na fakultě, co mají PhDr. a jsou úplně odtržený od reality, jak to tady doopravdy vypadá“. Stěžuje si, že když na škole začala učit, přišla tam jako první kvalifikovaná po dlouhé řadě naprosto neschopných angličtinářů, takže žáci vůbec nerozuměli anglicky. Snaží se učit kvalitně a mluvit na žáky anglicky, když to jde. Francouzštinářka je z asi 90 procent vyhořelá a chtěla by, „aby si to ti, co vymysleli povinný druhý cizí jazyk na základní škole, někdy zkusili učit, to by hned pochopili, že je to nesmysl.“ Prý by se to mělo „nechat na víceletá gymnázia“. Její studenti (hlavně devátá třída) jsou naprosto demotivovaní, verbálně projevují nesouhlas s tím, že by se měli učit francouzštinu. Ani se jim moc nedivím – když si i jejich učitelka myslí, že je to ztráta času... Jakou hlasitostí mám mluvit ke třídě, abych si nevykřičela hlasivky a nepodkopávala si autoritu? Minule v páté a osmé třídě vyšlo mluvit schválně nezvykle potichu, studenti se taky začali chovat tišeji. Devátá a sedmá třída by mě přeřvaly, musela jsem tam mluvit hodně nahlas. Při vyučování počitatelnosti a nepočitatelnosti jsem dala kolovat vzorky jídel – úspěch. Prozatímní zpětná vazba od provázejících učitelek: Hlídej si čas, aby žáci pár minut před koncem hodiny stihli uklidit třídu. „Jak ti zazvoní v půlce věty, jseš v háji.“ ŘEŠENÍ: Začala jsem si na ruku vedle hodinek psát propiskou, v kolik hodin končí jednotlivé hodiny. Máš v některých hodinách moc velký hluk. Dávej žákům „céčkové“ body (tzn. trestné body za nekázeň) nebo si od nich vezmi žákovskou knížku. ŘEŠENÍ: Musím vymyslet něco jiného. Celý bodový systém mi připadá jako komplikovaná blbost. Na začátku hodiny musíš říct, co se bude probírat, a namotivovat žáky. ŘEŠENÍ: Začala jsem nim na začátku hodiny říkat, co se bude probírat. Motivace mi zatím nejde. Dozor: Choď pomaleji, jinak budeš unavená. ŘEŠENÍ: Naučím se chodit pomaleji.