Dnes jsem poprvé učila chemii. Nemám z toho úplně příjemné pocity. Na výuku jsem měla připraveno hodně vytištěných aktivit pro žáky, měla jsem další úkoly na tabuli, plus připravenou ukázku jiného pokusu pro celou třídu. Každopádně v hlavě jsem měla jiné očekávání. Myslím, že jsem trochu podcenila teoretickou přípravu, téma hodiny byly molekuly, což se tvářilo poměrně jednoduše, ale realita byla jiná. Říkala jsem si, že toto téma zvládnu „levou zadní“, proto jsem se na teorii moc nedívala a zaměřila se především na aktivity pro žáky. Jenže čas v hodině neběžel tak rychle, jak bych si přála a ubývající aktivity a výklad naopak ano. Když jsem zjistila, že žákům nemám co říct, obrátila jsem se na učebnici a nechala děti číst, s tím jsem dopředu částečně počítala, takže to nebylo velké rozhození. Hodinu jsem končila se zvoněním, kdy jsem žákům diktovala poslední větu, takže paradoxně mi ještě čas nevyšel, a to jsem žáky chtěla ještě poprosit o anonymní hodnocení hodiny, nevadí příště. To co mi bylo ve třídě asi nejvíce nepříjemné, bylo přihlížení provázejícího učitel, to mě znervózňovalo asi úplně nejvíc, jinak oslovovat děti nebo na ně zvýšit hlas mi problém nedělalo. Myslím, že se mi nedařilo vzájemně propojovat aktivity, aby žáci chápali, že mají nějaký společný smysl a celkově myslím, že jsem se špatně vyjadřovala při vysvětlování učiva, nejsem si jistá, zda si z té hodiny něco odnesli. Měla jsem problém při změně aktivit, vždycky mě změna trochu zabrzdila a já se musela podívat do vlastních poznámek, co dalšího vlastně následuje. Jsem ráda, že někteří žáci se mnou komunikovali dobrovolně, a že byl ve třídě velký klid a nikdo nevyrušoval, hlásili se i takoví, o kterých jsem si z předešlých náslechů myslela, že si na hodiny chodí jen posedět a chemie je moc nezajímá. Když srovnám tady tu hodinu s výchovou ke zdraví, kde mám zatím odučeny dvě hodiny, na výchově to šlo mnohem lépe a hodiny utekly strašně rychle a více mě to bavilo. Pan učitel mi po hodině vytkl jen to, že bych měla mluvit více nahlas, což jsem byla překvapená, myslela jsem, že mi vytkne nějaké teoretické informace. Celkově si myslím, že to (snad) velká katastrofa nebyla, co mě dnes nejvíc limitovalo, byl delší souvislý výklad, se kterým si myslím, že normálně problém nemám, takže nejspíš zafungovala nervozita. Příště se zaměřím více na teoretickou část, abych byla schopná mluvit déle i sama, a nemusela stále zapojovat i žáky a ptát se jich na otázky. Snad to bude příště lepší.