Prozatím jsem bohužel nestihl více než dva náslechy, přesto se jedná o velmi naplňující zážitek. Matematiku shrnu velmi rychle – rozšíření lineárních rovnic o závorky a desetinná čísla zvládli žáci poměrně hravě. Jen dva žáci, kteří měli tu smůlu, že jsem seděl při náslechu přímo za nimi, měli námitky k jejich výpočtům hned z první ruky, neboť se nejednalo o právě nejnadanější. Mnohem zajímavější však byla výuka zeměpisu, která výše zmíněnému náslechu předcházela. Jednalo se o třídu 7. A a žáci zrovna psali test z regionální geografie – přesněji Asie. K mému obrovskému překvapení bylo nutné, aby učitelka před začátkem testu nakreslila na tabuli směrovou růžici, protože i v této třídě žáci nebyli schopní spolehlivě určit světové strany – a to i přes směrovou růžici na tabuli, opakované upozornění ze strany učitelky, kde se jaká strana Asie nachází (v jednotlivých verzích písemné práce měli za úkol stručně charakterizovat danou část Asie). Dokonce se žáci několikrát zeptali i během testu. Výsledky jsem bohužel ještě neměl možnost vidět, nicméně by mě vůbec nepřekvapilo, kdyby někdo z žáků psal o jiné části Asie, než měl v zadání. Na konci náslechu jsem se neudržel a poprosil učitelku o slovo. Po třídě bylo rozvěšeno několik tematických map různých kontinentů, včetně mapy celého světa a pomocí nich jsem se pokusil žákům vštípit co nejvíce pomůcek pro určení správné světové strany (SEVERSKÉ státy, dálný VÝCHOD, divoký ZÁPAD, JIHOafrická republika…atd.). Učitelka tento můj vstup hodnotila kladně, nicméně mě upozornila, že je velmi nepravděpodobné, že by to na žáky mohlo mít nějaký významnější vliv. Bohužel nemohu zatím říct, jak přesně písemka dopadla, či zda si žáci lépe osvojili znalost světových stran. Vše se dozvím v nadcházejících hodinách. Proto prosím omluvte stručnost tohoto deníku. Mohu vám slíbit, že následující deníky budou mnohem košatější a plné zajímavějších zážitků.