V těchto týdnech jsem spíše učil, a náslechů jsem měl jen pár. V hodině, ve které jsem učil deváťáky německý jazyk, jsem se rozhodl mluvit na ně celou hodinu německy. Měl jsem s nimi tu hodinu procvičovat poslech a pak ještě konverzaci mezi dvěma hosty a čišníkem v restauraci při objednávání si pokrmu a nápoje. Snažil jsem se na žáky hovořit jednoduchou němčinou (na úrovni A2 – B1). Žáci mi ale rozuměli, když jsem jim německy vysvětlil, co mají dělat, tak kývli, že ano a skutečně, jak jsem viděl výsledky jejich práce, tak bylo vidět, že vše, co jsem jim vysvětloval, tak pochopili. Poté jsem vybral tři žáky, z nichž jeden hrál čišníka a dva hráli „Liebespaar“. Úmyslně jsem tyto role tak rozdělil, abych do rozhovoru přinesl trochu vtipu, aby žáci viděli, že mám i smysl pro humor, což přispěje k jejich uvolnění a tím pádem se jim otevře ten „správný šuplík se slovní zásobou v jejich hlavách“. Celá hodina se nesla v přijemném duchu a bylo vidět, že si mě žáci oblíbili. Kromě učení jsem si na této škole vyzkoušel i dozor v jídelně a v šatnách. Musím říci, že jsem byl nervóznější než když jsem vyučoval. V šatně tam běhali žáci, takový ten školní ruch byl slyšet všude, zkrátka jsem měl strach, aby někdo neupadl nebo aby se někdo nezranil, protože všichni už byli natěšeni na oběd, takže trochu to nervy byly, ale nakonec jsem to zvládl dobře (i když s potem na zádech). Po chvíli jsem se přesunul do jídelny na dozor, tam už to šlo lépe, také jsem se lépe cítil a nebyl už tak nervózní. Kontroloval jsem kartičky na oběd korigoval „provoz“ žáků v jídelně, aby se netvořily zbytečně dlouhé řady (jak u výdeje, tak u odevzdání táců se zbytky jídla). Učil jsem také chemii devátou třídu a hodina se mi povedla, řekla mi to i moje provázející učitelka, ale za týden jsem vedl hodinu také v deváté třídě, ale místo 9.B jsem učil 9.A. Na tuto třídu jsem byl předem upozorněn, že se jedná o poměrně zlobivé žáky a praktikanti s nimi někdy mají starost. Do třídy jsem vešel velmi ofenzivně až snad napruženě, že já zde budu pánem a nikdo jiný. Skutečně jsem si sice autoritu sjednal, ale na úkor nestihnutí celé učební látky plánované na onu hodinu. Bylo vidět, že žáci byli pod tlakem a že byli ze mě nervózní a u tabule dělali chyby a protože byli ve stresu, tak jim mozek nefungoval naplno. A důvod byl můj přístup k nim, už od začátku vycítili, že to úplně nejsem já, že si hraju na drsňáka, takže tu hodinu bylo z mé strany snad všechno špatně. Byl jsem v jakési křeči, nebylo to prostě ono. Před týdnem jsem podal skvělý výkon v 9.B, protože jsem tam šel uvolněně, na nic jsem si nehrál, byl jsem přirozený a žáci to ocenili a plnili zadané úkoly. Když si učitel na něco hraje, čím není, tak žáci to vycítí a vlny vysílané učitelem a žáky se nespojí a hodina pak nemá grády a spád a učitel pak s žáky akorát bojuje o to, kdo je zde šéfem a stihne toho tak třetinu z toho, co má naplánováno. Učitel by měl být vždy sám sebou a taky se umět usmát a zavtipkovat, aby žáci viděli, že je to taky člověk, který má emoce.