Hodina výtvarky v 7. třídě: 3 žáci přijdou do hodiny po zvonění, což mě by tolik nevadilo a nenapadlo by mě se nad tím moc pozastavovat. Tím, že jsem na začátku praxe, neznám zavedené pravidla ve třídě, ale hlavně ještě nejsem zvyklá na zaběhnutý režim na ZŠ, kde je nutné dodržovat přísnější pravidla - chodit včas před zvoněním, kontrolovat pořádek ve třídě na konci hodiny, kontrolovat služby ve třídě apod. P. uč. to však bere řádně a nechá si je stát před třídou a zadá jim (jako pokaždé, když někdo dělá něco, co nemá), aby několikrát napsali na papír Chystám si věci včas. Když někdo vyrušuje nebo opakovaně nedodržuje pravidla, tímto psaním je jim dáno najevo, aby si uvědomili, že takhle se chovat nemají. Hodiny výtvarné výchovy jsou bohužel stále takové, jako jsem zažila já. “Volné hodiny”, žáci si přijdou jen tak malovat, bez žádného širšího smyslu, žádné nastínění dějin umění, objasnění techniky apod. Na jedné straně je to jen ZŠ a zájemci o širší a podrobnější výuku se mohou profilovat v dalších studiích na střední škole nebo ZUŠ. Přesto si myslím, že je škoda těchto hodin lépe nevyužít. Přece pro učitele VV by mělo být zásadní právě kreativní řešení výuky, navodit tvůrčí atmosféru a vtáhnout žáky do tvorby. Během náslechů si všímám, jakým způsobem se p. uč. snaží udržovat mírnější hluk ve třídě, protože právě tohle mě nejvíc děsí. Samozřejmě, že po těch prosezených a soustředěných hodinách se žáci chtějí ve výtvarce trochu uvolnit. Avšak ne každý učitel je přirozeně autoritativní a naučit se takový být, bude těžké. V tuto chvíli si říkám, že způsoby, jak na to, zjistím jen ve vlastní výuce.