Událostí, jež se v rámci tohoto deníkového záznamu chci zabývat, není žádná jedna konkrétní situace ve školním prostředí, ale koncepce hodin, jež jsem vedl, nebo hospitoval obecněji. Něco, co jsem si uvědomil až nyní po delší zkušeností s praxí, je omezenost možností praxe, právě s ohledem na tvorbu příprav na výuku. Myslím tím konkrétně fakt, že naše hodiny v průběhu praxe musíme (nebo alespoň se domnívám, že bychom měli) připravovat v návaznosti na výuku provázejícího učitele a jeho výukový styl a přístup. Je mi zjevné, že tento problém vzniká z čistě praktických důvodů, pokud má praxi na fakultní škole absolvovat pod vedením jednoho provázejícího učitele a v jednom předmětu, několik studentů z naší univerzity, je potřeba aby se výukové cíle hodin odučených studenty podobaly cílům hodin běžně učených provázejícím vyučujícím, tak aby s nimi vyučující dokázali dále pracovat. Tohle se potom pochopitelně promítá do toho, jak hodina vypadá. Na jedné straně je to sice pozitivní, jelikož to budoucí učitele vede k převzetí funkčních vzorců (tedy v případě, že provázející učitel používá přístup, jež funguje a je úspěšný, což také zdá se mi, že není, ze zkušenosti kolegů, vždy pravda). Na druhé straně ale, je to vede k upadnutí do rutiny a držení se jednoho schématu, které nejlépe splňuje požadavky provázejícího učitele na cíle hodiny. Ve výsledku pak se mi stalo, že jsem vypracovával některé hodiny v podobě, jež mě příliš nebavily, jež jsem se domníval, že bych sám dokázal koncepčně zpracovat lépe, kdybych nebyl limitován stanoveným cílem hodiny provázejícím vyučujícím, ale mohl dané téma zpracovat podle vlastního úsudku, a domnívám se, že v důsledku toho tyto hodiny nebavily ani žáky, což se promítlo i na dosažení (nebo spíše tedy nedosažení) stanovených cílů. Další fakt je, že když jsem zkoušel provést hodinu trochu odlišným způsobem (dominantě induktivním stylem) narazil jsem na jiný problém jež jsem neočekával. A to, že žáci absolutně nebyli schopni spolupracovat v hodině koncipované tímto způsobem, protože zkrátka neměli žádnou předchozí zkušenost s podobnými aktivitami, nebo možná pro to, že na ně tyto aktivity byly příliš obtížné, přestože jsem tyto aktivity plánoval tak aby přibližně korespondovaly s aktivitami vypracovanými jinými kolegy. Dospěl jsem tedy k závěru, že ačkoliv praxe pod vedením stávajících provázejících vyučujících mi mnoho dala, tak v zájmu vlastního dalšího profesního rozvoje jsem měl absolvovat praxi na jiné škole, pro seznámení se s jinými vyučovacími styly.