V posledních týdnech jsem měla více náslechů než výstupů, a tak jsem se zaměřila především na pozorování tříd a paní učitelek. Nepřestávám obdivovat paní učitelku češtiny. Její styl výuky je pro mě inspirující. Má přirozenou autoritu, žáci z ní mají respekt, ale přitom se s nimi baví lidsky, zajímá se o to, co dělají i mimo školu apod. Během hodiny do výkladu improvizovaně zahrnuje i vlastní zážitky, které pak spojuje s kontextem probírané látky. Učit na druhém stupni ZŠ musí být těžké, hlavně co se zjednání kázně týče, ale paní učitelka si v tomto ohledu vede výborně. Ať už sedmáci, nebo deváťáci, každá její třída dává v hodině pozor a zřídka kdy vyrušuje. Sama paní učitelka mi řekla, že by nemohla učit ve třídě, ve které je nekázeň, proto si žáky takto udržuje. Přitom ale její styl výuky není příliš autokratický, jak se může z popisu zdát. Svým výkladem asi zkrátka dokáže zaujmout a zároveň z ní vyzařuje tolik přirozeného respektu, že si nikdo nedovolí narušit její výuku. A hlavně obdivuju, kolik vědomostí její žáci mají, co vše je schopna jim předat. Pro mě jako praktikantku bylo nesrovnatelně příjemnější být přítomna nebo učit v jejích třídách než ve třídách mé provázející paní učitelky. Ta tolik respektu mezi žáky nejspíš nemá a odráží se to i na chování tříd. Paní učitelka, v jejíž třídách se cítím tak dobře, mi nabídla, že můžu příští pátek učit čtyři češtiny po sobě bez její přítomnosti jako suplování, protože nebude ve škole. Nabídku jsem přijala. Jsem z toho lehce nervózní, ale zároveň se moc těším, protože už jednou jsem si zkusila učit v jedné z jejích tříd úplně sama a byla to moc příjemná zkušenost. Její třídy zkrátka představují i pro nově příchozího pedagoga něco jako předem dobře připravené pracovní prostředí. Na příští týden mi paní učitelka poskytla i několik svých materiálů, ze kterých budu při výuce vycházet, zároveň mi ale dala naprosto volnou ruku. Dozvěděla jsem se, že žáci mají zakázáno používat ve škole mobilní telefony, pokud jim to z výjimečných důvodů nedovolí vyučující. Své telefony si zamknou ve skříňkách v šatně po příchodu do školy a vezmou si je až při odchodu ze školy. Pro tento zásah se vedení pravděpodobně rozhodlo po zkušenosti, kdy téměř všichni žáci ze školy stáli s telefony v ruce na chodbě před učebnou informatiky, což bylo jediné místo ve škole, kde se dalo napojit na veřejnou wifi. Takto to prý probíhalo každou přestávku. Před učebnou se scházelo tolik žáků, že bylo prý nemožné chodbou skrze ně projít. Zavedený systém ve škole funguje bez problémů.