Po praxi na základní škole, která probíhá zatím jen po dobu dvou týdnů, mám převážně překvapivě pozitivní pocity. Jediné nepříjemné zjištění se zatím projevilo v hodině zeměpisu v šesté třídě. Žáci měli v hodině, ve které se probíral glóbus a zeměpisné souřadnice, obrovský problém se světovými stranami. Byli sice teprve v šesté třídě, nicméně tyto základy by měli umět již z prvního stupně z hodin prvouky. Paní učitelka mě již před začátkem hodiny upozorňovala, ať nemám přehnané ambice a nároky na žáky, že jsou prý rok od roku hloupější a úroveň učiva se neustále snižuje. To mě trochu vyděsilo. Naštěstí zbytek hodiny už probíhal v pořádku. Žáci byli v rámci možností aktivní a snažili se odpovídat na otázky a plnit zadané úkoly. Dále bych chtěla zmínit náslech v hodině zeměpisu v sedmé třídě. Probírala se Amerika. Učitelka z počátku hodiny ústně zkoušela dobrovolně žáky a ostatním zadala úkol. Část třídy měla vypisovat za pomoci školního atlasu významné prvky co se týče přírodní sféry (pohoří, řeky, …), další část měla vyhledávat co se v dané oblasti pěstuje a jaká zvířata se zde chovají. Zbytek třídy byli žáci, kteří měli přístup k internetu na svých mobilních telefonech. Ti měli vyhledávat na internetu zajímavosti z této oblasti. Po skončení zkoušení si žáci navzájem sdíleli své poznatky a nová překvapivá zjištění. Tuto aktivitu hodnotím velmi kladně. Učitelka podporuje u žáků rozvoj v oblasti vyhledávání informací a dat. Překvapilo mě, jak někteří žáci umí výborně pracovat s atlasem. Bez problému si našli příslušnou mapu, orientovali se v legendě a zapisovali si adekvátní podstatné informace. Poslední událostí, která stojí za zmínku bylo terénní cvičení, které bylo organizováno naší katedrou geografie. Paní učitelka je velmi otevřená novým formám učení a chce výuku zeměpisu udělat zajímavější a záživnější pro děti. Byla tedy nadšená z této spolupráce. Šlo o pět hodin, ze kterých byly 4 hodiny věnovány výuce v terénu a poslední hodina proběhla ve třídě, kde žáci zpracovávali mapy. Žáci se rozdělili do dvojic a každá dvojce dostala na začátku terénní výuky obyčejnou černobílou topografickou mapu daného území, přes které byla naplánována trasa, a buzolu pro orientaci. Žáci aktivně celou cestu zaznamenávali objekty a plochy, které okolo sebe vidí do mapy. Cílem trasy byl Žebětínský rybník, kde byly pro žáky připraveny stanoviště s úkoly. Úkoly byly zvoleny vhodně k tématu, nicméně bych ale zvolila menší obtížnost, vzhledem k tomu, že se jedná o žáky základní školy. Žáci byli nejvíce překvapeni slovem “legenda“, které předtím v kontextu s mapou zřejmě nikdy neviděli. S tímto slovem byl poté i problém v poslední hodině, kde žáci zpracovávali náležitosti mapy a přikládali svou vytvořenou mapu na velký formát. Přibližně polovina dvojic měla nadpis “Legendy“ místo “Legenda“. Žáci byli překvapeni z podchodu pro žáby, který tu vede pod silnicí, aby měli obojživelníci bezpečný přístup k rybníku. Také bylo vtipné, když měli žáci zadaný úkol, aby nakreslili cílové místo tak, jak si ho představují za 10 let. Jedna z dvojce nakreslila vedle rybníku Kaufland. Tuto terénní výuku vidím jako velmi přínosnou. Jediné, co bych ještě změnila je období realizace výuky. Nyní už byla dost zima na tolik času stráveného venku a všichni jsme byli zmrzlí.