Moje první odučená hodina – 8. ročník, učivo: Pythagorova věta. Protože jsem minulý týden učila v tandemu spolu s paní učitelkou, nebyla jsem již tolik nervózní. Samozřejmě, čekal mě den studování kapitoly s názvem Pythagorova věta z učebnice pro osmý ročník, abych věděla, co mám dětem říkat. Den před výukou jsem však klidně spala, protože jsem věděla, že mám vše perfektně nastudované a příklady připravené. I při cestě do školy jsem byla stále „v pohodě“, ale jakmile jsem vstoupila na půdu školy, přišlo to. Fakt jsem se bála. Průběh vyučování: Paní učitelka nejprve dětem vybrala pracovní sešity, ve kterých měly domácí úkol a pak mi předala slovo. To mi nahrálo a nervozita ze mě pomalu začala opadávat. Věděla jsem totiž, že bude celou hodinu opravovat, a tak si nebudu připadat tolik kontrolovaná, než kdyby si sedla do poslední lavice a bedlivě mě sledovala a jen si zapisovala, co dělám. Paní učitelka je moc milá a hodná, nemyslím to nijak proti ní, ale zkrátka mi to není příjemné, pokud mě někdo při činnosti takto pozoruje. Od chvíle co jsem poprvé promluvila na děti, jsem na nervozitu úplně zapomněla. Děti ochotně odpovídaly na mé dotazy, hlásily se a byla jsem fakt ráda, že mému vysvětlování probírané látky porozuměly. Hodina mi přišla velice úspěšná, i proto že jsem více méně stihla všechny příklady podle plánu. Měla jsem tedy radost i z toho, že už začínám mít lepší odhad při dělání příprav. Tuto hodinu jsem ještě opakovala v paralelní třídě. V této třídě bylo o mnoho méně dětí, ale připadlo mi, že tyto děti měly menší zájem o probírané učivo. Zasekli jsme se na základních příkladech, děti jim ne a ne porozumět, přitom jsem vše přednášela podobně jak v předchozí třídě. Znervóznilo mě to, protože jsem měla z té hodiny pocit, že některé děti probírané látce moc neporozuměly a že moc nepochopily, co jsem jim chtěla předat. Jiní žáci se však ke konci hodiny začali pomalu „chytat“ a látce rozumět. Jsem moc ráda, že hodiny proběhly přesně v tomto sledu, protože kdyby tomu bylo naopak, tak bych z toho byla fakt nešťastná a myslela bych si, že látku neumím vysvětlit a dobře podat dětem. Takto je alespoň vidět, že každá třída od třídy, stejně tak jako žák od žáka potřebuje svůj individuální přístup a dostatečný čas na pochopení učiva. Někomu to prostě trvá déle, ale to přeci nevadí. Důležité je, jestli to pochopí a naučí se znát.