Po každé hodině, kterou odučím se mi moje provázející učitelka snaží dát nějakou zpětnou vazbu. Většinou má spoustu výhrad, jelikož žákům přímo nediktuju, co si mají zapsat do sešitu a moc se jich ptám. Někteří dostanou přímo vytisknutý zápis (z důvodu SPU) zbytek si měl ještě do minulého týdne zapisovat sám. Provázející učitelka je má naučené, že opisují vše, co je v prezentaci. Takže, když jsem po žácích chtěla, aby na mě při výuce reagovali, bylo to špatně. Musí si přece opisovat prezentaci. Sami žáci za mnou po hodině přišli, že nestíhají opisovat a jestli bych nemohla zpomalit. Jasně, mohla. Ale opravdu má být výuka o tom, že děti sedí a tupě opisují to, co je v prezentaci? Podle mě teda ne. Mimo to, že žákům nedávám dostatek prostoru, aby si zapsali prezentaci jsem se také dozvěděla, že mám nepříjemný hlas. Když mi tohle řekla, vůbec jsem nevěděla, jak na to zareagovat. Dokonce jsem jí z toho zaskočení poděkovala, že mi to říká, že se na tom pokusím zapracovat. Když jsem další týden měla jít učit byla jsem značně nervózní, což se mi za celou dobu nestalo. Vždycky jsem se na učení těšila. Jenže tentokrát jsem šla učit do třídy, kde jsem musela učit tak, jak mi to nevyhovuje. A navíc mám nepříjemný hlas, takže chudáci žáci, slečna asistentka a paní učitelka, že mě museli poslouchat... Nachystala jsem tentokrát zápis pro všechny. Jen jsem vynechala některé části zápisu a při výkladu žáky vždy upozornila na to, co si mají zapsat. S provázející učitelkou jsem to neřešila. Prostě jsem jim na začátku hodinu rozdala připravené zápisy. Přestože žáci reagovali o něco víc, mě ta hodina vůbec nebavila. Byla to asi nejhorší hodina, jakou jsem kdy učila. Pořád jsem sledovala hodiny a v duchu doufala, že už zazvoní. Najednou bylo těch 45 minut neuvěřitelně dlouhá doba. Vůbec jsem se nemohla oprostit od myšlenky, že musím mluvit jinak, abych nezněla nepříjemně a veškerou svoji pozornost jsem věnovala jen tomu. Nikoli dětem, jak jsem byla zvyklá. A podle mě to tak nemá být. Ti žáci přece nechodí do školy, aby si přepsali prezentaci. My (doufám) nestudujeme pět let proto, abychom jen vytvořili prezentace, které odříkáme. Jsem sama zvědavá, jak budou probíhat další hodiny..