23.10. 2018 Dnes jsem měla možnost vyzkoušet si vedení hodiny praktických činností. Paní učitelka mě požádala, zda bych si pro tento den nemohla nachystat nějakou elektrotechnickou ,,hračku“, která by kluky zaujala a měla i edukační charakter s přesahem do fyziky. Dva týdny před započetím této hodiny se se mnou domlouvala ohledně možností a nabídla mi, že materiál zajistí, pokud bych nestíhala – paní učitelce jsem poděkovala s tím, že si jej samozřejmě seženu, za což byla paní učitelka vděčná. V den konání této hodiny mě paní učitelka jako obvykle zavedla do dílny (pro tentokrát jsme pracovali ve vedlejší místnosti určené pro keramiku) o chvilku dříve než normálně, abych měla čas na nachystání své výuky. Po příchodů žáků do dílny je usadila okolo stolu a uvedla je do dění – znovu mě představila žákům jako praktikantku, jelikož většina z nich v průběhu praxe samozřejmě zapomněla mé jméno i účel mého ,,asistování“ v dílnách, poté je rázně upozornila, aby se chovali slušně a zbytečně v průběhu mé výuky nevyrušovali. Po rychlém úvodu a zkrocení ,,divé zvěře“ mi předala slovo a já se pustila do práce. Nutno dodat, že jsem na začátku byla velmi nervózní, neboť jsem hodinu praktických činností s elektrotechnickou tématikou jako takovou vedla v prostředí základní školy vůbec poprvé, pouze mám víceleté zkušenosti s vedením takovéto činnosti v rámci svých elektro kroužků. Na úvod jsem klukům představila projekt, který budeme konstruovat – šlo o krabičku z kartonu ve tvaru lebky s blikajícíma očima. Poté jsem se jich zeptala, abych věděla, na čem jsou, zda mají s paní učitelkou již probrané zapojování paralelním způsobem a co jsou to LED diody. Jelikož většina z nich neměla potuchu, o čem mluvím, i když paní učitelka je sice jemně napomenula, ( jak to, že to netušíte, když paralelní zapojování už probírali), začala jsem jim krok po kroku znovu vysvětlovat, co je to za způsob vedení a k čemu slouží a jakým způsobem se taková LED dioda (nebo obecně diody) používají i zapojují. S sebou jsem měla vytvořený jednoduchý nákres i samotné součástky, na kterých jsem celé mé vysvětlování ilustrovala – kluky jsem svou odborností = teoretickou znalostí těchto věcí natolik zaujala, že se již nezmohli na zlobení a jen občas pokynuli, že dané věci rozumí, popřípadě se vždy doptali. V jeden moment, kdy jsem hovořila o zkratu, který může nastat při nesprávném zapojení součástky, propukla část třídy v bujarý smích s doprovodným předváděním výbuchu, načež je během chvilky jeden ze spolužáků všechny ,,uzemnil“ tím, jak pronesl (nevhodná slova vypípána hvězdičkami) ,,Držte h**y chlapi, to je náhodou zajímavý!“ – po této větě jsem se musela i já lehce pousmát J. Jakmile byla základní teorie i jednotlivé kroky postupu vysvětleny, rozdělily jsme si s paní učitelkou žáky na dvě skupiny - jedna z nich spolu se mnou sestavila obvod a pájela, ta druhá s paní učitelkou zhotovila krabičku na umístění obvodu a nalepení blikajících LEDek coby očí. Práce byla chvílemi dost náročná, neboť ve škole nebyl k dispozici klasický elektrotechnický pájecí cín, ale pouze ten pro účely vodovodní instalace, takže se skoro nedal tavit. Jeden z kluků (který shodou okolností vždy rád vyrušoval) se mi nabídl s výpomocí, po celou dobu jsme se spolu bavili o tom, co ho baví a kam by chtěl po základní škole zamířit, přičemž mi nabídl, že zkusí ohledně správného cínu zavolat domů. Nakonec nikdo u něj nebyl v tu chvíli doma, a tak jsem mu poděkovala za vynaloženou snahu a veškeré obvody jsem s kluky horkotěžko i s půlhodinovým přetažením hodiny nakonec přeci jen dopájela. Hodina jako taková s dostupným vybavením a nedostatkem potřebného materiálu byla sice náročná, nicméně jsem si z ní odnesla nové zkušenosti, kluci byli z lebky nadšení a paní učitelka mi na konci poděkovala za skvěle odvedenou práci a omluvila se za nedostatky. Ač znavená a celá rozlámaná z dvou a půlhodinového pájení jsem pocítila také radost a dobrý pocit ze svého vlastního vedení hodiny ,,elektro dílen“ a tato zkušenost mě opět namotivovala do další praxe. Navíc jsem si opět odnášela po dlouhé době pocit smysluplnosti z této práce J.