Má pondělí jsou vždy trochu hektická. Nejen, že přebíhám mezi dvěma základkami, ale ještě běžím na fakultu, ze které se vracím až pozdě večer. Abych byla opravdu připravená a nic mě nemohlo překvapit, pilně jsem si dělala přípravu na výuku výchovy ke zdraví, kterou jsem měla v pondělí učit. Strukturu hodiny jsem měla již dávno promyšlenou. Pár žáků si mělo napsat test z předchozí hodiny, nějakého žáka jsem měla vyzkoušet na nové téma, žáci měli mít referáty a já jsem si připravila pár ukázek (videa, obrázky apod.). Před hodinou jsem čekala před kabinetem mé provázející učitelky. Přišla celkem pozdě, asi 1 minutu před zvoněním. Tím pádem jsme se nestihly domluvit, koho mám zkoušet (zkoušeného žáka vždy vybírala ona) a komu mám dát test. Paní učitelka mě do hodiny poslala samotnou s tím, že hned dojde. Bohužel, z těch pár minut byla nakonec půlka vyučovací hodiny. Byla jsem tak trochu v nesnázích. Nevěděla jsem, koho vyvolat (žáky jsem ani jménem neznala), žáci nemohli mít referát, jelikož paní učitelka se vždy musí na počítač přihlásit pod heslem a všichni žáci měli powerpointové prezentace. Ani já jsem jim nemohla ukázat videa, obrázky a zajímavosti, které jsem měla připravené pro případ, že by děti referáty neměly nebo bychom měli ve zbytku hodiny čas. Trošku se mě zmocnila panika, co teď, co mám dělat. Nevěděla jsem, kdo zkoušený byl a kdo ne. Jelikož byla 20. hodina, řekla jsem, že vezmu člověka, který je v seznamu na 20. místě. Tento žák ale prý před hodinou odešel. Na zkoušení jsem tedy vzala žáka, který byl v seznamu 19. Na mou otázku, zda byl už zkoušený, odpověděl, že neví. Přesto jsem ho tedy vyzvala, aby šel k tabuli. Jelikož nic moc nevěděl, zkoušení netrvalo déle jak 5 minut. Další minuty jsem se s žáky snažila bavit na dané téma, ovšem podstatné věci jsme zopakovali právě během zkoušení. V další části hodiny jsem žákům dávala otázky, které se sice týkaly tématu, ale bylo to spíše jen takové povídání. Mrzelo mě, že za jiných okolností by se z hodiny dalo vytěžit mnohem více, ale že budu v takové situaci mě nenapadlo. Paní učitelka se mohla alespoň přihlásit na počítač a poté odejít. Pro příště vím, že si mám vždy nachystat nějaké povídání i bez ukázek a videí nebo si obrázky pro jistotu vytisknout. Na druhou stranu jsem si zkusila, jaké je to improvizovat.