Učila jsem první hodinu VKZ na téma závislosti a vše probíhalo úplně perfektně, až jsem si říkala, že to není možné. Žáci krásně spolupracovali, měli hrozně moc otázek a víc jak půlku hodiny jsme věnovali diskuzi na probírané téma. Žáci mi říkali zkušenosti, jaké mají buď oni, nebo jejich kamarádi, docela jsme se v té hodině i zasmáli. Paní učitelka tam seděla celou hodinu s námi a vždycky se nějakým způsobem do diskuze zapojila. Já žákům vyprávěla mnoho příběhů, co vím ze svého blízkého okolí, oni se mne doptávali, a bylo vidět, že jsem vybrala dobré téma, protože je to bavilo. Když zazvonilo, oznámila jsem jim, že příští hodinu budou pracovat ve skupinkách. V první reflexi jsem psala o dívkách, které se nebaví se svými spolužáky, jsou introverti, mají pouze jedna druhou, alespoň tedy ve třídě. Obě dívky zamnou po hodině přišly a prosily mne, zda bych mohla udělat skupinky pouze po dvou lidech, že ony nebudou pracovat s nikým jiným než spolu. Nevěděla jsem, co jim mám říct, nečekala jsem, že se půjdou hned zeptat, hlavně když další hodina měla být až po jarních prázdninách. Řekla jsem, že to nějak vymyslím. Probírala jsem to s paní učitelkou, která mi řekla, že nemá smysl je nutit a že by mne doporučila, udělat práci po dvojicích, že mi to zabere i více času. Paní učitelku jsem tedy poslechla a na další hodinu, která byla až po 14-ti dnech jsem připravila práci po dvojicích. Přišla jsem se zvoněním do třídy a viděla jsem, že obě dívky chybí. Mrzelo mne to, protože kvůli nim jsem měnila aktivitu, kterou jsem měla nachystanou už dávno. Paní učitelka mi opět po hodině říkala, že to je normální, že buď chybí obě, nebo jsou obě ve škole, jedna bez druhé ve škole není. Rozhodla jsem se, že další hodinu už se na ně nebudu ohlížet. Třetí hodinu, když jsem tuto třídu učila, připravila jsem lidské pexeso na závislosti, všichni si ho museli vyzkoušet. Obě holky jsem vyvolala jako první. Holky šly tedy obě před tabuli, říkaly jména spolužáků a ti jim říkali pojmy a definice. (Lidské pexeso jsem udělala tak, aby vždy k nějakému pojmu nalezli správnou definici). Viděla jsem, že holky bez větších problémů najednou spolupracovaly. Čtvrtou hodinu jsem je opět vyvolala jako první, když jsme opakovali závislosti. Komunikace najednou úplně bez problému. Deváťáky normálně na Př neučím, nechala jsem si na této ZŠ sedmáky, ale paní učitelka jednu hodinu potřebovala suplovat, aby si mohla dodělat práci, kterou potřebovala, tak jsem se jí nabídla, že nemám problém zaskočit. Opakovali jsme minerály a začínali probírat horniny. Obě holky se hlásily, mluvily semnou, komunikace probíhala stejně jako s ostatními, měla jsem radost, že konečně vidím, že se baví. Paní učitelka mi říkala, že se moc neprojevují, a když se jich na něco zeptá, neodpoví, mně reagovaly obě krásně. Myslím si, že holky nikdy nedostaly prostor, aby mohly něco udělat jako první. Vždycky je předběhli ostatní spolužáci, kteří byli rychlejší a u učitelů známí tím, že všem ukáží, jak se, co má dělat atd. Já se snažila od začátku praxe jim vyhovět, a to co měly v podstatě za trest (šly první na lidské pexeso), že nepřišly do školy, se ukázalo jako dobrý nápad a holky konečně začaly pracovat jako ostatní. Když jsem to říkala paní učitelce, říkala mi, že si toho všimla, že nějaká změna tam vidět je. V praxi stále pokračuji, tak jsem zvědavá, jak holky budou dál pracovat, zatím jsem s nimi však neměla žádný problém, budu věřit, že i ostatní spolužáci je začnou brát víc.