Dnes mým cílem bylo přiblížit dětem opravdovější svět pod mořem. Chtěla jsem, aby si z hodiny odnesli nějaký pocit, který v nich ,,pracovní činnost“ zanechá, ať už měl být jakýkoliv. Do třídy jsem vešla společně s paní učitelkou a žáky jsem musela utišovat, opět byli neukázněni. Bohužel. Jejich třídní učitel je učí trošku jiným způsobem, než je v normální škole učeno. Nemají žádná pravidla, děti jsou vedeny podle jejich autority, to znamená, že to v hodinách vypadá tak, jako kdyby měli přestávku 8 hodin denně. Plazí se po zemi, sedí na lavici, hrají si na schovávanou, rvačky, tohle je na denním pořádku, mi zdělila má provázející učitelka. Hodiny v téhle třídě jsou pro mě jako praktikantku velkým oříškem hned na začátku, ale snažím se s těmito situacemi nějakým způsobem popasovat, někdy to jde lépe, někdy hůře. Hodinu jsem tedy začla utišováním a vrácení žáků na svá místa. Splněno. Nyní…Ráda bych dnes navázala na minulou hodinu, kdy jsme si vykládali o podmořském světu. Pamatujete si všechny obrázky z minulé hodiny? Co myslíte, že měli obrázky společného. Žáci se hlásí a nebo vykřikují: ,,ryby, rostliny….“. Ano… všechny rostlinky a rybičky byly velmi pestře zbarveny. Dnešní hodině bude také o barvičkách a neprozkoumatelných zvířátkách a rostlinách pod hladinou oceánu nebo mořem. Tyhle živé organismy jsou všechny osobité a krásné, ale díky naši společnosti, na některých místech tychle rybičky a kytičky nemůže pod hladinou vidět díky špinavé vodě, do které se hází odpadky, plasty a věci které lidi nepotřebují a jsou na sušině přebytečné. Lidi si myslím, že když do moře něco vyhodí, tak se to ztratí. Ale tak to není! Proto dnes budeme zachraňovat všechny živé rybičky a kytičky pod hladinou, aby stále mohli dýchat, vypadaly vznešeně jak vypadat mají a aby nebyly smutné ze špinavých vod. Na práci budeme potřebovat voskovky pro život pod hladinou, to znamená, že voskovkami pomalujeme celý papír, tak aby tam nebylo jediné suché místečko. Vznikne jen barevná svět. My se zachováme stejně jako ostatní lidi a barevný svět pod hladinou zašpiníme (zamalujeme) černou tuží. Necháme uschnout a následně budeme rybičky zachraňovat ze špinavé vody. Vyryjeme je kružítkem do černé špinavé plochy. Děti byly zaposlouchané a viděla jsem, jak je téma zajímá. Vše šlo hladce, až do doby, kdy chlapec s ADHD začal zase protestovat, že ho bolí ruka z toho malování, pan asistent mu na to pomohl. Paní učitelkoooo, mě to nejde, já to neumím, mě bolí ruka. Tohle všechno se ozývalo po třídě. Možná jsem mohla všem žákům rozdat banány na sílu. Podle mě to taková hrůza nebyla, jen chtěly mluvit a trochu cítili svaly, které normálně nepoužívají. Samozřejmě tohle jsem jim neřekla a mohla jsem jim. Některé děti byly opravdu slabé bez svalů, takže nebyly schopné vytvořit tlustou vrstvu voskovek na papír. Nakonec jsme to všichni zvládli a všem se také podařilo papír hezky tuží zašpinit až na jednoho žáka, který měl své vlastní voskovky, nějaká zvláštní odrůda :D. Voskovky tuž vpíjely. To jsem ještě nikdy neviděla a docela jsme nad tím zůstali stát :O. Nakonec se žákovi podařilo po několika vrstvách zakrýt barevná místa, ale ne všechny. Žák prohlásil, že udělá nový papír, já jsem mu řekla, aby to nechal jak to je, že je to jiné a mě se to třeba líbí. J Souhlasil. Všechny zašpiněné barevné světy jsme nechali uschnout na topení. Žákům jsem pustila Dokument ,,Byl jednou jeden svět“ na téma Voda. Byl to kreslený dokument o tom, jak partička huberťáků chtějí zachránit vodní hladiny a vyčistit moře a oceány od špíny. Tento dokumentík měl za úkol žáky dostat do pocitu ,,zachránit svět“ neboli ,,vyčistit vody“. Dokument je podle mě opravdu zaujal a ve třídě bylo hrobové ticho. Paní učitelka, která jen vzadu seděla a pozorovala, nemohla uvěřit vlastním očím jak dokážou dávat pozor. Já měla v tuhle chvíli opravdovou a upřímnou radost z toho, že i takové ,,rozjančené“ děti dokážou být zaujaté do takových světových témat. Cítila jsem se najednou svodně a věřila jsem, že všichni s tímto problémem dokážeme pohnout. Vím, že se vody nedají úplně zachránit, alespoň ne my tady ve vnitrozemí, ale nějakým způsobem pomoct dokážeme. A já to tak zrovna cítila. J Všechny výkresy pomalu dosychaly a dokument stále běžel. My s dětmi pomalu začali odkrývat krásy pod hladinou / zachraňovat všechny živé organismy. Najednou vznikly krásné výtvory. Děti z hodnocení měly taky radost a hodinu jsme skvěle ukončili. Můj celkový dojem z hodiny byl moc hezký.