Na praxi je v rámci matematiky mým provázejícím učitelem ředitel školy, který učí pouze několik hodin týdně, takže současně chodím na náslechy ještě k jiné paní učitelce. Oba vyučující mají hodně odlišné styly, od nichž se odvíjí i atmosféra ve třídě. Mně osobně je bližší přístup pana ředitele, který je sice přátelský a velmi pozitivní, ale má jasně vytyčená pravidla. Paní učitelka je naopak více odměřená, ale pravidla v jejích hodinách příliš nefungují. Vždy má připravený plán na danou hodinu a kontroluje, zda si žáci píší poznámky a počítají příklady. Často se stane, že někdo dělá to, co nemá, a vůbec danému učivu nevěnuje pozornost. V takových případech učitelka zasahuje, až na jednu výjimku. Ve třídě je žák s lehkým mentálním postižením, který očividně potřebuje asistenta pedagoga. Tento žák se občas „zasekne“ a neví, co má dělat dál. Přihlásí se, učitelka k němu přijde a většinou řekne něco ve stylu „No, a podívej se na tabuli, jak to mám já, udělej to taky tak.“, přičemž v půlce věty už se vrací zpátky ke katedře. Naproti tomu je ale velmi ochotná, když se přihlásí někdo jiný, a nabídne takovému žáku doučování o přestávce nebo po vyučování. Přemýšlela jsem nad situací paní učitelky a musím přiznat, že mě její přístup velmi zklamal. Když se žák se SPÚ v hodině přihlásil podruhé, dala jasně najevo, že narušuje průběh hodiny. Nicméně poté se asi pětkrát během pár minut přihlásil jiný žák, k němuž přistupovala naprosto odlišně a snažila se mu danou látku vysvětlit přímo v hodině. Poté mu nabídla doučování o přestávce. Přestože je podle mého názoru takový přístup špatný, je nutno brát v potaz, že paní učitelka se nemůže všem téměř třiceti žákům věnovat individuálně a musí respektovat určitý časový harmonogram učiva. Zmíněný žák by ale vše zvládal bez větších problémů, pokud by měl u sebe někoho, kdo by ho občas „nasměroval“. Na konci jedné hodiny za ním do třídy přišla asistentka pedagoga, ale pouze se ho zeptala, jestli bylo všechno v pořádku. Myslím si, že v takových případech je práce asistenta pedagoga velmi důležitá, zažila jsem to už na předchozí praxi, kde vše fungovalo skvěle. Bohužel, v tomto případě je žák často ztracený, přestože stačí, aby mu někdo občas vysvětlil, jak pokračovat v zápisu nebo co je jeho úkolem. Obávám se, že přístup paní učitelky pouze poukazuje na to, že je ve třídě někdo trochu odlišný, kdo nezvládá „držet krok“. Přestože se řešení této situace zdá být jednoduchým, problém je v tom, že škola nedisponuje příliš mnoho asistenty a vše se většinou domlouvá před hodinou. Zůstává tedy otázka, co v takové situaci může dělat samotný učitel. Pro začátek je určitě důležité přestat žáky škatulkovat a rozhodovat, u koho má cenu učivo vysvětlovat a u koho je to zbytečné. Motivace žáků je dnes velké téma, učitelé si ale musí být vědomi toho, že se týká všech bez výjimky.