První samostatně odučenou hodinu mám za sebou. Připravila jsem se na ni dvěma tandemovými výukami. Pro žáky jsem si v rámci tandemu připravila hry – zařaď se do správného pytlíčku podle čísla jména, které jsi dostal na papírku a detektivní hru najdi slovo. Obojí mělo u žáků velký úspěch. Říkám si, že i když je to práce navíc a nikdo ji po mně nechce, přesto si připravím další hru do příští hodiny. Samostatnou výuku jsem vedla v deváté třídě – hrůza při prvním pomyšlení. Proč první hodina zrovna v devítce? Ano jsou tam šikovné děti, ale raději bych si to napoprvé zkusila v šestce. No nevadí, aspoň budu mít ty darebáky za sebou. Máme hodinu slohu. Připravila jsem si proto slohové cvičení. Napsala jsem šest krátkých začátků textu tak, že každý z nich odpovídal jinému funkčnímu stylu. Papíry jsem rozdala postupně a žáci měli za úkol připsat ke každému textu 3-5 vět. Texty si posílali tak, aby se u každého vystřídalo 6 pisatelů. Vznikly z toho zajímavé texty. Potom jsme se bavili o funkcích a účelech textů. Ptala jsem se co se jim psalo nejlíp, co nejhůř, jaké pro ně bylo navazovat na cizí, a ne na svůj text. Všichni hodnotili mou hodinu kladně. Su hrdá. Vím, že bych sice teď pár věcí pozměnila, ale poučím se ze svých chyb a příště už je neudělám. P. uč. mě též pochválila, zhodnotila můj výstup a poskytla mi zpětnou vazbu. Řekla mi, na co se mám zaměřit – a to na to abych se k dětem nechovala příliš kamarádsky. Čemuž rozumím, jen jsem najednou nechtěla vystupovat jako učitel. Ano, vedla sem hodinu ale v kamarádském duchu. Bylo mi trapné se s deváťákama bavit jako s malýma. Navíc jsem v jejich třídě zatím strávila nejvíce času, hlavně na náslechu, takže jsem se začala považovat za součást jejich třídy. Celkově vzato, není lehké stát se učitelem, ale těším se, že se budu postupně zdokonalovat. Myslím si, že mé přípravy na jednotlivé hodiny jsou skutečně promyšlené a žáci se nenudí, hodiny jsou zajímavé a užitečné. Co se týče vystupování před žáky – cítím se sebejistě. Oni toho stejně neví víc než já, a navíc se jim ani už kolikrát nechce ani vyrušovat, protože je zahltím tolika aktivitami, že na to nemají čas. Dokonce se mi povedlo i udržet pořádek ve třídě. Asi jsem pro ně autorita, se kterou není radno si zahrávat. Zas a znova budu děkovat pů uč. Přikrylové, která mi ukázala, že čeština jde učit naprosto jinak. A tak to já chci. Nechci žádnou nudnou frontálku, která by mě nebavila. Chci si se žáky hrát – tak jak to říkal už Komenský.