V současné době mám za sebou již mnohem více náslechů, a dokonce i dvě moje vlastní výuky po dvou vyučovacích hodinách. Moje dosavadní poznatky jsou takové, že jsem naprosto nadšená! Jak jsem již říkala, Odborné učiliště a Praktická škola se sídlem na Lomené je běžná škola, která má některé třídy zřízené podle §16/ods.9 pro žáky se speciálními vzdělávacími potřebami. Musím podotknout, že pedagogická praxe na této škole mě naplňuje mnohem více než na předešlé úplně běžné střední škole. Začala bych nejdříve zhodnocením mých absolvovaných hospitací v této třídě. Běžná výuka, kdy je probírána nová teoretická látka zde probíhá většinou podobným způsobem. Učitelka zapíše zápis látky na tabuli, žáci si ho opisují do sešitu a během toho má učitelka k danému tématu výklad, ve kterém doplňuje další informace a vysvětluje vše, co si žáci zapisují do sešitu. V tomto ohledu bych vytkla pouze jednu věc, kterou však paní učitelka nijak výrazně neovlivní. Nechápu, jak v dnešní době plné informačních technologií a různých moderních vymožeností může ještě fungovat obyčejná třída, ve které je k dispozici pouze tabule, na kterou učitelka píše, a žádný dataprojektor, kde by například mohla žákům promítnout buďto prezentaci (tudíž by nemusela „otrocky“ psát zápis na tabuli) anebo alespoň nějaké doplňující materiály. Například když se učí o nějakých zákuscích či surovinách pro jejich výrobu, bylo by určitě přínosné, kdyby během výkladu mohla učitelka promítnout nějaké fotografie nebo videa a podobně. Žáci by si tudíž učivo mohli i lépe zafixovat, kdyby třeba výsledný výrobek viděli. Navzdory tomu právě paní učitelku obdivuji, že se s tímto nedostatkem dokáže v pohodě vyrovnat a výuka zde funguje velmi dobře i bez dataprojektoru či jiného vybavení třídy. Velmi se mi líbí také didaktická hra, kterou někdy paní učitelka v rámci výuky se svými žáky hraje. Jedná se o to, že učitelka vždy vyvolá jednoho žáka, který si sedne před třídu na židli zády k tabuli. Učitelka poté na tabuli napíše název některého zákusku nebo výrobku, který se žáci učí připravovat na praxích a v teorii se učí technologický postup pro jeho přípravu. Žák tedy neví, který zákusek představuje a musí to postupným doptáváním se svých spolužáků zjistit. Spolužáci na jeho otázky mohou odpovídat pouze ano/ne. Žák se tedy zeptá například, zda je z odpalovaného těsta, zda je naplněn nějakým krémem, jestli má nějakou polevu a podobně. Tímto způsobem se snaží uhodnout, o jaký zákusek se jedná a když uhodne, tak se role vystřídají a jde hádat zase někdo jiný. Je to perfektní způsob pro to, aby si žáci uvědomili, z čeho se daný zákusek skládá a tyto poznatky poté mohou dále využívat. Co se týká mé vlastní výuky, byla jsem nadšená, jak se žáci zapojovali, byli aktivní a snažili se. Odpovídali na dotazy, dokázali velmi dobře spolupracovat ve skupinách a celkově se mi s nimi pracovalo dobře.