Během jednoho týdne moje provázející učitelka občanské výchovy onemocněla. Díky tomu jsem viděla jednu hodinu občanské výchovy zastupovanou jiným učitelem občanské výchovy. Učitel sám nevěděl, co má s žáky v hodině dělat. A proto celou hodinu rozebírali aktuality. Učitel se rozpovídal a celá hodina tak uběhla velmi rychle a žáci se celou hodinu bavili a smáli se, protože učitel byl velmi vtipný. Následující týden třídu učila moje provázející učitelka, a když se s žáky bavila co si z hodiny odnesli tak řekli, že jenom to, že byl přijat článek 11 a 13. Další hodiny, kdy byla provázející učitelka nemocná jsem odučila sama. Jediná nevýhoda byla, že zde nebyl přítomný žádný učitel občanské výchovy, tudíž jsem neměla na hodiny žádnou zpětnou vazbu. Učitelé, kteří se mnou na hodinách byli mi řekli jenom pár slov k tomu, jak pracovat s žáky, protože žáky ve třídě sami znali. Jedna z těchto hodin byla také hodina o úvodu do hospodářství. S provázející učitelkou jsem si volala a ona mi nadiktovala několik pojmů, které by chtěla, abych s žáky probrala. Jelikož se jednalo o pojmy: trh, nabídka, poptávka atd., které žákům základní školy nejsou příliš blízké, snažila jsem se jim toto téma co nejvíce přiblížit. Hodina se mi nakonec nepodařila tak, jak jsem si představovala. Žáci na mě ale reagovali, že tématu rozumí, čímž jsem si moc jistá nebyla. Následující hodinu učila opět moje provázející učitelka a já byla mile překvapena, že žáci si zapamatovali vše, co jsem s nimi probírali. Byli schopni popsat rozdíl pojmů ekonomie a ekonomika, popsat základy tržního hospodářství – nabídku, poptávku. Dokonce sami mluvili o konkurenci a monopolu, což byli pojmy, o kterých jsme se bavili až na konci hodiny a ani jsme si o nich nestihli zapsat nic do sešitu. Tato hodina mě potěšila, jelikož jsem opravdu měla pocit, že se mi hodina nepodařila a žáci si z ní nic nezapamatovali, a přitom si žáci z hodiny pamatovali vše důležité a pamatovali si to i bez toho, aniž by se dívali do sešitu. Jelikož je provázející učitelka na škole zároveň i metodikem prevence, absolvovala jsem návštěvu besedy o šikaně a kyberšikaně. Besedu vedl mjr. JUDr. Jaromír Badin z pražské kriminálky. Před účastí na této besedě si učitelka s žáky v hodině povídala o šikaně a o tom, co od této besedy očekávají, co čekají že se dozví. Několik žáků bylo otrávených, protože údajně na besedy o šikaně chodí každý rok. Což svědčí o tom, že na škole se prevence proti šikaně vede velmi dobře. Během besedy jako takové žáci už znudění nebyli, jelikož přednášející do svého výstupu zahrnul mnoho příběhů, které se opravdu stali během jeho služeb u policie. Po této besedě, následuje i zhodnocení, co si žáci z této besedy odnáší v další hodině občanské výchovy. Tuto hodinu mám následující týden vést já sama.