Během mé praxe jsem zatím měla možnost navštívit různé ročníky, za což jsem moc vděčná. Každá třída má něco do sebe a s určitým věkem žáků se objevují různé zajímavé situace, které asi musí řešit každý učitel. Je víc věcí, které mě stihly během prvních dvou týdnu, kdy praxe probíhá, překvapit. Jednou z nich byla hodina, kdy jsem navštívila sedmou třídu a strávila jsem s nimi jednu hodinu angličtiny. Týden předem bylo dětem avizováno, že budou psát písemku na celý minulý čas. Měli to také napsané v deníčku a celý týden s panem učitelem na písemku trénovali. Ihned po příchodu učitele se děti ve třídě zhrozily, když zjistily, že budou nějakou písemku psát. Všichni se tvářily překvapeně a obhajovali se, že o ničem nevěděly (smůla, důkazy mluví jasně proti nim :D). Při písemce učitel procházel mezi lavicemi a snažil se alespoň trošku žákům pomoci. Bylo to ale marné, většina žáků nevěděla, co má do písemky psát. Už v tu chvíli mi bylo pana učitele líto. Další „rána“ přišla po písemce, kdy se kontroloval domácí úkol zadaný minulou hodinu. Hádejte co? Skoro nikdo domácí úkol neměl hotový a zaznívaly klasické výmluvy, že úkol žádný nebyl. Učitel se ale snažil nenechat se vyvést z míry a celý úkol se pokoušel udělat s dětmi ve třídě. Docela ho obdivuji, představila jsem si, jak bych se asi v tu chvíli cítila já. Připadala bych si jako kdybych mluvila do vzduchu a celá moje práce byla k ničemu. Navíc pan učitel je docela mladý člověk, snaží se žáky zaujmout, oni s ním super komunikují a ve třídě panuje docela fajn atmosféra. Nevím, jak víc by teda šlo žáky motivovat, aby byli více spolehliví a aby měli vůli se lépe učit. V tu chvíli mě napadlo, že pokud už v těchto letech nejeví o školu zájem, nedokážu si je představit například v deváté třídě nebo později i na střední škole. Je jasné, že se mohlo jednat jen o výjimečnou situaci a nemusí to úplně vypovídat o tom, jací žáci jsou, trošku to ale ve mně vyvolalo pocit bezradnosti. Bojím se, že až nastoupím do školy, kde budu úplně nová a oproti ostatním kolegům i třeba hodně mladá, nebude mě nikdo z žáků brát vážně - budou si tak nějak dělat co chtějí a já je k ničemu nedonutím. Určitě je to všechno ale hlavně o zkušenostech, takže doufám, že se naučím mít na žáky dobrý vliv a oni mi to vrátí svou pečlivostí (malinko naivity neuškodí :D). Trošku ve skrytu duše doufám, že to byl prostě u této třídy jen takový výpadek, jinak se mi totiž zdají jako fajn třída. Ale asi nikdy nejde vše, tak jak si naplánujeme, takže to zase nevidím jako konec světa. Každá hodina je ale jiná a jsem upřímně zvědavá, co mě během dalších týdnů ve škole ještě potká. Vždy na každého asi čeká nějaká pozitivní i negativní zkušenost a to je myslím super. Tak to prostě v životě je a bude nás to takhle potkávat každý den, až budeme sami působit jako učitelé. Je dobré vědět do čeho jdeme a nejít do školy jen s vidinou toho, že nás čekají samé pěkné věci.