Čekaly mě první ostřejší třídní schůzky. Ve třídě nám začíná žák vystrkovat růžky a jelikož je značně movitý, kupuje si od ostatních žáků alibi. Ty, kteří jsou mu nepohodlní utiskuje na hraně šikanózního chování a ostatním diktuje, s kým se mohou a nemohou bavit. Snaží se zavděčit i žákům z vyšších ročníků (sám je v 6. třídě). Zejména se začíná „tahat“ s povedenou partičkou z 8. třídy, která došla na školní ples (pojem došla je přehnaný) pod vlivem alkoholu. V kooperaci s třídní učitelkou, psycholožkou a vedením školy se snažíme jeho problémové chování podchytit, od matky jsme však měli informace, že tatínek jej vede k chování typu: „Když nebudeš první a diktovat tempo, bude někdo diktovat to tempo tobě.“ O to nervóznější jsem byl ze setkání s tatínkem. Samotné třídní schůzky proběhly v pořádku. I když jsem byl k chování a přístupu žáků značně kritický, teď vím, že jsem toho chtěl říct mnohem víc. Rodiče to však vzali bez problémů na vědomí, což mě překvapilo a druhý den byl vidět pokrok v domácí přípravě (jedna vlaštovka ale jaro ještě nedělá…). Diskuse s tatínkem problémového žáka mě ale trochu vyvedla z míry. I když jsem se připravoval, tatínek překvapil přístupem. Na všem chce spolupracovat, odmítá synovo tahání se s pochybnými partičkami a dal mi na sebe mobil (ve školním systému jej neuvedl), abych mu v případě velkých problémů zavolal. Po skončení schůzek jsme s kolegyní řešili jeho chování. Stále, a teď nevím, jestli už to spíš nehraničí s paranoiou, však jeho přístup vidím skepticky. Nevím, jak moc nám podal jen to, co si myslel, že slyšet chceme (je to inteligentní člověk, pracuje v soudnictví). Škoda jen, že došel až na poslední třídní schůzky. Sám ale stále nevím, jak jeho nabídku spolupráce chápat (nebál se i nabízet svolení s udělením výchovné facky – což jsem kategoricky odmítl). Až čas ukáže, jak moc to myslel vážně. Větší problém mi dělá můj svěřený klient. Vybudoval si ke mně, na mé poměry, nezdravou citovou vazbu, a když nejsem ve škole, cítí se abnormálně zranitelně a nechápe chování svých spolužáků (diagnostikován Aspergerův syndrom). Ještě že už je konec školního roku. Budu muset najít způsob, jak nenápadně jeho citovou fixaci postupně utlumovat. Školní psycholožka mi v této situaci moc ale nepomáhá, neví jak v tomto případě postupovat. Snad se to přes prázdniny trochu srovná a v září začneme jinak.