Jako první věc co mě fascinovala na nové škole, kde jsem vykonávala praxi, byl přístup jedné z provázejících učitelek. Více méně mi bylo naznačeno, že mě u sebe trpí jen pro tu „almužnu“ co od školy dostává. Na tento první rozhovor si vždy vzpomenu, když jdu ke zmíněné paní učitelce na praxi a už jen díky tomu se mi tam upřímně moc nechce. Mám pocit, že jsem na obtíž. Až na tento první incident je paní učitelka celkem příjemná. Jako první hodinu z praxi jsem měla hospitaci u ní. U třídy má respekt, a když něco řekne tak to platí. Líbí se mi, že v této škole používají pracovní sešity i v matematice, protože na mé první praxi tyto sešity neměli a já musela vždy připravovat procvičování na zvláštní papíry. V jedné třídě právě probírali mnohočleny a učitelka zadala procvičování z pracovního sešitu. Třídě nechala asi 10 minut, aby cvičení vypracovali a poté si cvičení zkontrolovali. Žáci, co byli rychlejší, dostali příklady navíc. Až do této chvíle se mi hodina líbila. Po uplynutí času, který žáci měli na vypracování příkladu, si s paní učitelkou jen slovně projeli výsledky. Dle mého názoru je z rovna u učiva mnohočlenů dobré, když se alespoň výsledky napíší na tabuli, aby si všichni stihli vše zkontrolovat. Dále mě zarazilo, že paní učitelka nepracuje s chybou. Někteří žáci měli špatně výsledek, paní učitelka jen řekla výsledek správný a konec. Dle mého názoru by bylo dobré takového žáka nechat vypočítat celý příklad na tabuli a vysvětlit si, kde udělal chybu a proč je to tedy jinak. V další části hodiny vyvolávala žáky k tabuli, kde počítali zadané příklady. Paní učitelka je neustále naváděla k tomu co mají udělat a jak vlastně počítat a doptávala se jich na nějaké otázky. Podle mě měla žákům vždy nechat alespoň chvíli čas, aby se na tabuli a v příkladu zorientovali a vypočítali ho a až potom se doptávat. Přišlo mi, že žáci neměli vůbec čas se nad příkladem zamyslet.