Pamatujete, jak jsem v posledním deníku psala, že si myslím, že povolání učitelky asi vážně nebude pro mě? Tak teď už si to nemyslím, teď už jsem si tím vážně jistá. Ne že by mě to nebavilo, to vůbec ne. Ale opravdu si to neumím představit jako něco, co bych měla dělat celý život, každý den. Ani věčný argument všech o dvou měsících prázdnin mě vážně nijak nepovzbuzuje. Poprvé jsem si zkusila učit „celý den“ a to to byly je tři hodiny. První hodina, páťáci, třída 24 dětí, která se nedělí na skupiny. Ať přijdete s jakoukoli aktivitou, snad jen kromě písemky, tak i když nikdo nevyrušuje, hladina hlasitosti je až u stropu. A to si zkuste třeba nějaký speaking. Na druhou stranu je to baví, jsou snaživí, … není to tak zlé. Pak jsou tu osmáci, kde se můžete i na hlavu postavit, vymýšlet hry, nejrůznorodější aktivity, ale je stejně nejvíc nadchne zazvonění zvonku, mají pak hned oběd… Sedmáci, tam to bylo super. Mám tu třídu hrozně ráda, je to znát i když si chystám materiály na výuku. Nemusím přemýšlet, zda jim to nepřijde moc dětinské, stupidní, cokoli, jako u osmáků. Užívám si to vymýšlení aktivit a je to asi jediná hodina, kam se vždycky opravdu těším. Nicméně, během celých praxí mám v hlavě jednu myšlenku. Proč se praxe nedělají raději jako souvislý blok? Něco jako bylo na bakaláři, ale s více vlastním učením. Přijde mi takové těžké a trochu zbytečné dojít do tříd, kde nikoho neznáte jménem, nemáte tušení, co už brali a co ještě neznají. A když si v hlavě uděláte alespoň malý obrázek o dovednostech, zapamatujete alespoň polovinu jmen, do příštího týdne toho stejně většinu zapomenete a oni už s učivem budou zase jinde. Myslím, že učení v kuse, byť třeba i jen po dobu jednoho týdne by bylo mnohem prospěšnější jak pro praktikanta, tak pro děti. Věc, s kterou jsem docela bojovala, bylo opravování písemek. Je to o něco lehčí, když vám jména na listech moc neříkají, je lehčí zůstat objektivnější. Ale i tak, stalo se mi např. že jsem opravovala písemku na budoucí čas. Žačka tam opakovala pořád jednu a týž stejnou chybu, v každé větě, v každém úkolu. Ale jinak to měla parádní, pořadí slov ve větě, slovíčka v překladu,… Ale před „will“ nevím proč vždycky dala ještě „is“ nebo „are“. Je to pak na pětku? Když na druhou stranu někdo v písemce pomotá úplně všechno, nezná slovíčka, ale v prosté doplňovačce má správně „will“ a následné sloveso a tak by měl podle škály bodů dostat trojku. Nečekala jsem, že zrovna oprava písemek bude v tolika případech takový boj.