V pátek (26.10.) jsem měla za úkol připravit si hodinu českého jazyka do 7. třídy. Celá škola slavila Halloween, a tak i tato hodina měla být na tneto svátek nějak tematicky zaměřená. Připravila jsem si tedy text se zajímavostmi o Halloweenu, v němž měli žáci za úkol v jednom odstavci určit přísudky a zda jsou jednoduché, nebo složené. Rozdělila jsem třídu do skupinek a ve dvojicích pak měli úkol splnit. Většina třídy pracovala, jak měla, jen v jedné skupince, kde byli čtyři chlapci, se práce příliš nedařila. Hlavně jeden z chlapců (říkejme mu P.) od začátku odmítal cokoli dělat. Ne, že by měl nějaké poznámky, ale zkrátka jen seděl a nepracoval. Procházela jsem mezi skupinkami, radila jim a právě s touto skupinkou jsem téměř celý úkol udělala společně. Další úkol pak byl vymalovat obrázek, který byl čárami rozdělen a v každé takto vzniklé části bylo nějaké slovo z textu. Jednotlivé části měly být vybarveny podle legendy, např. podstatná jména oranžově atd. Opět většina třídy pracovala bez problémů, dokonce i ostatní tři chlapci se po nějakém čase rozmýšlení dali do práce, ale P. jen seděl a nic nedělal. Šla jsem tedy k němu a ptala se ho, proč nechce pracovat, když všichni ostatní na úkolu dělají. On mi na to řekl, že neumí malovat. Snažila jsem se zavtipkovat a řekla mu na to, že by se tedy měl vrátit minimálně do mateřské školy. Nakonec se mi ho podařilo přimět, aby alespoň něco vymaloval, ale očividně o to neměl vůbec zájem. Téměř ke konci hodiny mě pak napadlo zajít se zeptat provázející učitelky, jestli s ním není něco v nepořádku. Ta mi vlastně jen tak mimochodem řekla, že P. je autista, z čehož jsem byla opravdu v šoku. Nejen proto, že mi to řekla jakoby nic, ale také proto, že jsem se osobně a už vůbec ne v praxi ještě s žádným autistou nesetkala, a tak sotva vím, co práce s takovými dětmi obnáší. Provázející učitelka mi pak řekla, že takové děti se velmi těžko motivují, je jim nepříjemný kontakt s cizími lidmi a také nechápou vtip a ironii. V tu chvíli jsem si za ten „vtip“ o mateřské škole připadala opravdu jak (pardon za ten výraz) úplný blbec. Celkově mám z této paní učitelky dojem, že nám příliš nepomáhá, hlavně když to porovnám s paní učitelkou, která nás provází na němčině. Myslím si však, že takové věci, co se týká problémových žáků se mnou měla probrat už předem, abych věděla, na co si dát pak při samotné výuce pozor. Když jsem se na to ale zpětně dívala v klidu domova, říkala jsem si, jestli jsem se sama neměla předem zeptat na, jaká ta třída je, co mě může překvapit apod., protože když si uvědomím, jaký je vždycky na praxi shon, že samy učitelky během přestávky nic nestihnou a vše nás musí naučit za pochodu, tak si třeba také na všechno nevzpomenou. Navíc paní učitelka na češtině byla týden nemocná, takže si mohla myslet, že už tyhle věci vím, když jsem tam byla na praxi na druhém oboru. Bohužel P. je sportovec, a tak často chybí kvůli tréninkům a pokud už na vyučování byl, je vždycky tak tichý, že jsem si ho nikdy moc nevšímala. Každopádně to pro mě byla zkušenost, že bych se měla sama dopředu zamýšlet nad možnými problémy a ptát se na všechno možné, co mě v souvislosti s výukou napadne. Příští týden, kdy jdu učit do 6.třídy už tuhle chybu určtitě neudělám.