Praxi vykonávám už od ledna na ZŠ, kde mě zároveň na částečný úvazek zaměstnali. Mám přidělenou paní učitelku (vedoucí mé praxe), která mi přípravy na hodiny kontroluje, hodnotí a každou středu chodí na hospitaci. Zároveň smím chodit na náslechové hodiny jak k ní, tak i k ostatním učitelům. Měla jsem volnou hodinu a využila ji k tomu, abych se podívala do hodiny angličtiny k jiné paní učitelce, i když můj obor je němčina. Zajímala mě hodina angličtiny už jen z toho důvodu, že jsem ve svých hodinách němčiny zkoušela s dětmi anketu, který cizí jazyk se jim líbí, který by se ještě chtěli učit a který se jim naopak nelíbí. Jako nejoblíbenější jazyk si děti zvolili angličtinu a v nelibosti zvítězila němčina. A možná jsem po náslechové hodině zjistila i důvod, proč tomu tak je. První zásadní faktor je to, že s němčinou se začíná v 6. třídě a angličtinou už ve 2. třídě. Je tedy pravděpodobné, že si k angličtině vybudují bližší vztah. Je to i jejich první cizí jazyk, takže mám pocit, že všechnu energii vloží do naučení se všech slovíček a různých minulých i budoucích časů a na němčinu o pár roků později už nezbývá tolik prostoru. Druhým faktorem je určitě všudypřítomnost angličtiny. Různé nápisy, hry a seriály, které jsou světoznámé a jsou takzvaně trendy, to je pro děti obrovská motivace, proč se anglicky učit. Je to ,,cool“. Zatímco na němčinu se tak často nenarazí a už vůbec ne během běžného dne. Všichni si ji ve škole spojují akorát s bývalým režimem a se vším negativním. Zaslechla jsem i větu: ,,Vždyť němčina zní odporně.“ V hodině angličtiny jsem paní učitelce až skoro záviděla zájem, s jakým žáci zapáleně diskutovali na téma sluneční soustava. Všechny žáky to velmi zajímalo a doptávali se na různé zajímavosti nebo dokonce sami do diskuse přispěli informací, která debatu ještě víc obohatila. Já jsem jen seděla a přemýšlela, jak je úžasné mít tak zajímavé téma v hodině. Moje témata hodin se u začátečníků omezili jen na: moje rodina, moje zájmy, počasí, německá města, prázdniny a zvířata. Nutno podotknout, že to nejsou zrovna oblasti, o které se žáci v osmé třídě právě zajímají. Právě v hodině angličtiny jsme přišla na to, že jejich ,,parketa“ je diskuze na téma: Byl na Marsu někdy život? Jak velké je Slunce? Kolik je hvězd? Co znamená, že muži jsou z marsu a ženy z Venuše? Mají to ženy opravdu těžší? Hodina probíhala naprosto úžasně a hlavně celých 45 minut v angličtině. Paní učitelka nemusela vůbec nic překládat. Žáci se mimoděk naučili spoustu nových informací obecně o planetách a vesmíru a k tomu i spoustu nových slovíček. Ráda bych takto vedla své hodiny němčiny. Málo psaní a hodně mluvení. Jenže pokud se děti neumí ani představit, těžko s nimi můžu probírat lepší témata než: ,,Moje teta se jmenuje Renata. Jak se jmenuje tvoje teta?“. Každopádně mi byla tato náslechová hodina velkou inspirací a pokusím se i s tématy, které žákům nejsou až tak sympatické a ke kterým nemají dostatečnou slovní zásobu, rozvést více diskuzí a podpořit to třeba již vypsanými frázemi nebo možnostmi, jak se do diskuze vůbec zapojit.