Od poslední reflexe jsem se zúčastnila mnohem více náslechů a hodin ve škole, než do té doby. Zatím jsem ovšem neučila, jen jsem hodiny pozorovala. Zaujal mě přístup provázející učitelky, které za těch několik hodin, které jsem měla možnost navštívit, neměla jedinou, jejíž náplní by byl výklad. Vždy je hodina něčím ozvláštněna tak, aby děti bavila. To hodnotím velice pozitivně. Také bych se jednou k tomuto postupu chtěla dopracovat. Co mě ovšem zarazilo, bylo množství informací, které od dětí ve finále vyžaduje. To se promítá i do písemných prací, které jsem měla možnost opravovat. Nad některými otázkami jsem přemýšlela i já, v tomto kontextu jsem si pak nedokázala představit malého šesťáčka, jak dokáže na některé věci odpovědět. S tím je spojený i prospěch ve třídách. V testech, které jsem opravovala, převládaly známky nedostatečné, jen výjimky tvořily jedničky. Zarážející je také počet pedagogických asistentů, kteří na škole působí. Jen na druhém stupni je v téměř každé třídě! S tím je spojena i zajímavý postřeh, kdy jedna třída šesťáčků je hodná, klidná, šikovná, všichni se hlásí. Ovšem přejdete-li k vedlejším šesťákům, je to úplně naopak. Zajímavé je sledovat, jak pár jedinců dokáže ovlivnit celkové klima třídy a strhnout k nepořádku zbytek dětí. Od tohoto týdne začínám učit, tak jsem zvědavá, jak to půjde.