Na praxi chodím do Základní školy Podomí (jedná se o vesnickou školu), v rámci matematiky navštěvuju devátou, osmou a sedmou třídu. Mým vedoucím praxe je nejlepší učitelka matematiky, jakou jsem kdy potkala, a to počítám i střední a vysokou školu. Její hodiny jsou dynamické, děti dávají pozor (líbí se mi, jak řeší, když děti pozor nedávají – viz další reflektivní deník), navíc struktura hodin je přímo učebnicová, moc se mi líbí postupy této paní učitelky a jednou bych chtěla podobné postupy aplikovat i na svoji výuku. Každá hodina začíná opakováním teorie, líbí se mi, že paní učitelka zkouší celou třídu (ptá se co je to zlomek, čitatel, jmenovatel, zlomková čára atd.). Měla jsem možnost navštívit i pátou třídu, kterou učí jiná paní učitelka, ta opakování na začátku hodiny provádí také pomocí zkoušení, ale zkouší jednoho žáka u tabule a ostatní mají zadanou samostatnou práci, i přesto, že děti ví, že každou hodinu bude někdo vyzkoušen, tak na hodinu nebyly tak dobře připraveny, jako ve třídách kam chodím na náslechy. V těchto třídách se děti cítí ohroženy, protože ví, že každou hodinu bude vyzkoušena většina třídy, Černý Petr nepadne jen na jednoho z nich, a to je nutí, aby se na hodinu připravili všichni, přestože za zkoušení nejsou známkováni. Poté následuje pětiminutovka (čtyři příklady, tři na počítání s desetinnými čísly, jeden na počítání se zlomky – pokud už děti počítání se zlomky probíraly). Toto je další aspekt, který chci ve svých hodinách používat, protože pomocí pětiminutovky si děti zopakují pravidla, která jsou v matematice nuceni používat prakticky pořád, tím, že ji píšou každou hodinu (pokud teda nepíšou velkou písemku nebo se celé třídě nepodařilo pětiminutovku napsat pod průměr 1,5 – super motivace pro děti, mají důvod se snažit nejen kvůli dobré známce, ale taky kvůli tomu, aby měly na měsíc od pětiminutovek pokoj), tak nemají možnost pravidla zapomenout. Je super, že paní učitelka dovolí dětem odevzdat test, až ho mají hotový, ale ve chvíli, kdy si test nechají už jen dva/tři žáci, tak s ostatními pokračuje v probírání látky – žáci tak nemají motivaci nechávat si test déle, než potřebují, protože pak nestíhají a musí si o přestávce zjišťovat, co nestihli. Následuje probírání látky, které má vždy stejnou strukturu, což je pro žáky super, protože díky tomu, jak si napíšou zápisek, ví, které informace jsou důležité. Vždy novou látku začíná ukázkovým příkladem – pro žáky je to super, protože ví, co se bude dělat, a díky tomu pak rozumí i teorii. Poté následuje procvičování na příkladech, které často vymýšlí paní učitelka a rozdává je dětem vytisknuté na papírech, které si lepí do sešitu (aspoň je nepoztrácí), což je super, protože tak si pohlídá, že se děti setkají se všemi problematickými příklady a navíc je mají na jednom místě, ne jako v učebnici, kde jsou rozházené po celé kapitole. Mohla bych mít jedinou výtku k výuce této paní učitelky, a to, že často nestihne závěrečné opakování, ale já si myslím, že to není zase takový problém, protože z mého hlediska je mnohem důležitější opakování na začátku hodiny.