Můj první kontakt se školou proběhl dle pokynů naší katedry a to 11. 10. 2018. Zjistila jsem, že ta škola, kterou jsem si vybrala, je pro mě zcela nevyhovující. Výhodou je, že zde není žádná 8. a 9. třída, takže nepřicházím do kontaktu s tou (dle mého názoru) nejvíce problémovou kategorií. Ale obrovským negativem je to, že se zde prakticky vůbec občanská výchova ani dějepis neučí. Abych viděla alespoň jednu občanku týdně, musela jsem si změnit rozvrh a návštěvy hodin dějepisu jsem musela domlouvat s jiným učitelem. Mojí průvodní učitelkou je slečna, která teprve před nedávnem státnicovala. Celkově učí druhým rokem. Každopádně, vyhýbám se předsudkům ve stylu, ona nic neví, vždyť je mladá a naopak se raduju z toho, že mě nedostala na starosti nějaká paní učitelka, co už to prakticky vzdala a jede si neustále frontální výklad. Tato škola se zaměřuje hlavně na sport, a tak minimálně třetina žáků, co sem chodí má kvůli sportu IVP a kvůli tomu je zvláštně postavená celá výuka. Ráno, když jsou některé děti na tréninku, jsou v rozvrhu hodiny, na kterých mohou chybět (Hv, Ov, Pč). Takže čas, kdy jsou děti nejvíce schopny přijímat informace, prakticky zabit a pravá výuka začíná až tehdy, kdy už děti mají třeba třetí vyučovací hodinu. A na poslední hodinu někteří odcházejí též. Zatím jsem navštívila pouze 3 vyučovací hodiny, všechny v sedmé (tedy nejvyšší) třídě. Tato třída má kapacitu 19 žáků, ale jeden den jich ve třídě bylo 14 a druhý den 12. Nedokážu si představit, jak by ta hodina vypadala, kdyby tam bylo opravdu plno (tedy 30 žáků). Když jsem přišla na svůj první náslech, nebyla jsem ani představena, což mi přišlo takové divné, každopádně jsou zde asi na praktikanty zvyklí, tak to nepovažují za potřebné. V občanské výchově praktikují výuku v kroužku, hodina byla tematicky zaměřená na charakter a emoce, celé mi to přišlo takové zvláštní, protože si myslím, že se děti za tuto hodinu nic nenaučili. Ano, řekli si, jak se mají a jací jsou, ale myslím si, že toto se hodí do nižších ročníků. Na druhou stranu to zase byla poslední hodina dne, a tak paní učitelka usoudila, že je to nejvhodnější aktivita do hodiny. V dějepise se bralo druhé stěhování národů, paní učitelka se přiznala, že dějepis není jejím vystudovaným oborem, ale obě jsme ve finále zkonstatovaly, že to v šesté a sedmé třídě nevadí. Po dětech nejdříve chtěla, aby přečetli úvodní text v učebnici a pak probíhal výklad prokládaný otázkami a odpověďmi. Popravdě, v té hodině mi chyběl nějaký úvod, bylo to takový z ničeho nic (ale teda nevím, kontext z předchozích hodin). Do této třídy chodí jeden velmi rušivý element, chlapec, velmi nadějný sportovec, ale jinak poměrně problémový žák. Má k němu docházet asistentka, ale řeší se problémy s papíry, a tak to zatím není možné. Tento hoch sedí v poslední lavici, pořád po mě pokukoval, chodí si po třídě, jak se mu zachce (paní učitelka mu něco řekne, až se to stane třeba popáté), nemá přezůvky, dva dny hledal deníček, a přitom ho měl v lavici, vykřikuje, ptá se na věci mimo výklad. Je to zkrátka takové živé a hlučné dítko. Z těch třech hodin, co jsem viděla zatím nemůžu dělat závěry, ale těším se, co bude dál a už se těším na další hodiny, co mě čekají.