Aby mě paní učitelka na hudební výchovu taky nějak zapojila, tak mi dala za úkol nachystat nějakou aktivitku pro 7. třídu, s tématem lidové písně. Vymyslela jsem si pro ně tajenku a potom jsem našla na internetu lidovou píseň s různými nástroji. Když jsem to s nadšením ukazovala paní učitelce, dozvěděla jsem se, že píseň už dělali v září i s nástroji, ale že to nevadí, aspoň že mám tu křížovku. Tak si žáci měli v hodině vyplnit tu křížovku, zjistila jsem, že jsem ji udělala mírně těžší a občas si nevěděli rady, ale snažili se ji aspoň uhádnout. I když jsem věděla, že předchozí hodinu toto téma brali a nedala jsem tam pro ně nic nového. Paní učitelka mi pak říkala, že nad tím moc žáci nepřemýšlí, že je potřeba, abych je k výsledku více navedla. Tak jsem si z toho vzala aspoň nějaké poučení. Dále měla na hodinu paní učitelka připravenou dvojhlasou píseň, u které moc nedoufala, že to žáci zvládnou. A taky to byla nejprve pravda. Paní učitelka vybrala žákyně, které by to mohly zvládnout, ty se moc nedrželi, tak přizvala mě, abych jim pomáhala. A i když jsem nakonec už křičela, jak to mají zpívat, tak to stále nešlo. Nakonec paní učitelku napadlo, abych si sedla za keyboard a hrála s ní, která hrála na piano, akorát ten druhý hlas. Já písničku nikdy nehrála, ale pustila jsem se z chutí do toho. Zkusila jsem si to s holkami a znělo to dobře. Pak se k nám přidala paní učitelka se zbytkem třídy a šlo to suprově. Nevím, jestli jsme z toho byly víc nadšené my s paní učitelkou nebo žáci, ale to je jedno. Myslím, že to splnilo efekt. Po hodině mi paní učitelka říkala, že se jí to moc líbilo, že se jí moc často nepovede, aby s dětmi zazpívala dvojhlas, tak jsem byla spojená. Od této hodiny se mě vždy paní učitelka snaží nějak zapojit. Dělali s dětma takový orchestr, tak já dostala několik žáků, šla jsem s nimi do vedlejší třídy, kde jsem je to naučila a pak se vrátila zpátky a zkoušeli jsme to všichni. Většinou se snažíme s paní učitelkou nějak společně spolupracovat. Někdy mi přijde škoda, že ti žáci se nesnaží a přijde jim to otravné, a přitom to stojí takovou námahu pro paní učitelku a někdy i pro mě. Také chodím do 6. třídy, kde mi bylo hned na začátku řečeno, že tam má každý druhý žák nějakou poruchu, že to s nimi moc nejde, dokonce k nim chodí paní asistentka a žákům pomáhá. Na hudebku však žádná asistentka nechodí, tak se snažím žákům vypomáhat já. Paní učitelka má většinou pro žáky nějaké aktivity, různé „spojovačky“, vystřihovačky atd. Snaží se žáky všemožně zapojit. Protože tam však není asistentka a paní učitelka nestíhá všechny kontrolovat, tak jí vypomáhám. Většinou jdu k těm slabším žákům a říkám jim, co mají dělat a snažím se je přimět, aby došli k řešení. Musím říct, že je to někdy dost náročné… Nechápu ale, proč když berou jednu a tu stejnou látku po sobě třeba 4-5 hodin, proč pak dostávají na písemku čtyřky, pětky. Paní učitelka, se jim to snaží ukázat na skladbách, dělá pro ně různé hry, opakují to furt dokola. Pak jim dá písemku, kde mají pouze 6 otázek a oni stejně neví. To je tak strašně vyčerpávající. Paní učitelka se tak snaží, na každou hodinu má toho tolik připraveného, ale žáci to neocení. To je trochu smutné …