U provázející učitelky hudební výchovy jsem si našla to, co si od ní na praxích můžu odnést. Není to způsob, jak učit hudebku, protože se mi nelíbí její styl učení. Nechci jako ona 40 minut na ně mluvit a v posledních pěti minutách zpívat. Má skvělé zkušenosti s dětmi, a velmi dobře jim rozumí. Na své hodiny se ale nepřipravuje, a tak její hodiny také vypadají. Během hodin, které já sama učím jsem si představovala, že mě přenechá celou hodinu, jelikož můj návrh učení v tandemu odmítla (neměla čas na přípravu takové hodiny). Během mé první hodině si ale neodpustila několik vstupů do mé výuky. Zprvu jenom okřikla žáky, aby byly potichu, protože mě nejspíš nevnímala, a tak si nevšimla, že jsem se jich na něco ptala. V tu chvíli jsem nevěděla, co mám dělat, překvapilo mě to, byla to moje hodina a nečekala jsem, že mi do toho bude skákat. Poté, když se mě jedna žačka na něco zeptala, tak jí začala ona sama odpovídat a vůbec mi nenechala prostor. Když jsem učila v této třídě podruhé tak už díky tomu žáci neměli pocit, že já bych byla v hodině jakkoli důležitá. Bylo jedno, co pro ně mám připravené, když jsem cokoli řekla, tak se otočili na svoji paní učitelku, jestli to opravdu mají dělat. V druhé části hodiny si už sedla dozadu a neskákala mi do hodiny. Poté jsem zadávala práci ve skupinkách a skupinky jsem postupně obcházela a kontrolovala je. Učitelka mě nechala ať je to už úplně v mých rukou a hodina se mi konečně začala líbit. Po hodině mi ale zkritizovala, jaký jsem měla ruch ve třídě. V danou chvíli jsem na to nijak nereagovala. Ale později mě to přivedlo k zamyšlení, opravdu chci, aby bylo ve třídě ticho, když žáky podnítím k diskuzi? Na druhou stranu mi tato provázející učitelka umí dávat skvělou zpětnou vazbu a kritikou nešetří, za což jsem ráda, je to něco, co si můžu z této praxe opravdu odnést. Upozornila mě například na mou rychlou mluvu, s čímž mám problém už od doby, kdy jsem chodila na gymnázium. Prý je to na žáky až příliš rychlé a nezvládnou pojmou to zadání, když mluvím rychle. Na občance mám odučené také dvě hodiny. Provázející učitelka mi tam přenechala úplně celou hodinu, tak jak jsem si to představovala. Byl to úplný opak než v hodinách hudebky, žáci mě poslouchali, když jsem jim zadávala skupinovou a pak i samostatnou práci. Během samostatné práce jsem měla v třídě absolutní klid, protože si žáci vypracovávali do sešitu, co dostali zadáno. V těchto hodinách se mi učilo velmi dobře a těším se na další hodinu. Nyní mám skoro půl měsíce se připravit na další hodiny které budu učit, ale vlastně ani pořádně nevím, jak se připravit. Na občance mám ponětí, jak s žáky pracovat, ačkoli si nejsem jista, jak s nimi probrat téma, které si mám do další hodiny připravit. Vím ale, které metody chci používat. Hudebku nemám ponětí, jak si připravit, abych přebila první dojem žáků, že já jsem někdo nedůležitý, koho nemusí poslouchat. Díky těmto vstupům do mé výuky, mi učitelka hodně snižuje sebevědomí, a tak nejspíš i můj projev vypadá. Když jsem s ní poté v kabinetu zavedla na toto téma řeč, řekla mi, že se mnou souhlasí. Je to nejspíš tím, že ona využívá pouze frontální výuku a když já se snažím s nimi dělat něco jiného, je to pro ně něco nezvyklého a neví, jak na to reagovat. Na duhou stranu, mě tohle ale může potkat, až někam nastoupím, a tak je to pro mě dobrá zkušenost. Aspoň v tomto mohu s provázející učitelkou souhlasit.