Asi se ve mně něco zlomilo. Po pěti týdnech praxe a strašném začátku, kdy jsem měl sto chutí se na učení a celou školu vykašlat, zažínám přemýšlet, že možná toto povolání bude hodně náročné, ale dá se zvládnout. Celkem mě i překvapilo, že se změnily mé priority, kdy jsem chtěl užit hlavně zeměpis a anglický jazyk byl na druhém místě „pro lepší kombinaci a uplatnění“. Teď mi připadá, že angličtina vyhrává souboj, ale zeměpis se nevzdává. Na to, jak to bylo náročné ho učit, tak ke konci praxe, to celkem ušlo. Trochu mě mrzí, že praxe máme zároveň se školou a ne samostatně. Mrzí mě to proto, že nebyl čas pořádně na nic ani na školu ani na praxi. Dělal jsem „my best“ ale cítím, že to chtělo oživení hodin. Něco aby to nebyla klasická frontální výuka, něco zábavnějšího. Je škoda, že nám všichni říkají, že hodiny nemají být frontální, ale modernější, lepší. Jenomže 90 % z nás nezažilo nic jiného než tu „klasickou frontálku“ popř. nějaké projekty. Kdyby nám dali nějaké lepší, praktičtější tipy nebo nám předvedli ukázkovou hodinu, tak by to vůbec nebylo špatný. Co mi přišlo ve škole vtipné a na co nikdy nezapomenu, byla zpráva od spolužačky, která mi nevěřila, že žáci neví, kde je sever a jih. Pak sama poznala a uznala, že jsem měl pravdu. Také mám za sebou první opravování písemek a opravit cca 30 písemek není žádná procházka růžovým sadem. Opravování bylo super, ale zabere to takovou spoustu času, že by jeden nevěřil. Je to fakt těžká profese, kdy člověk nemá ani chvíli klidu a dva měsíce prázdnin jsou opravdu málo. Když jsem od učitelů, co už nějaký ten pátek učí, zjistil, za jak dlouho si byli jistí a „zaběhlí“, tak mě to překvapilo a trochu vylekalo. Má představa byla tak dva, tři roky, ale odpověď 10 let jsem opravdu nečekal. Závěrem jen to, že to nevzdám, a učit asi začnu, teda pokud mě nevyhodí ze školy :D :D :D