Obava a strach z neznámého. To se mi vybaví jako první, když si vzpomenu na svoji první hodinu praxe. Sice jsem na práci s dětmi zvyklý, věnuji se jí již několik let, ale ještě nikdy jsem neseděl 3 hodiny ve třídě a nepozoroval, jak někdo učí. Hodina začala vcelku divoce. Paní speciální pedagožka si vyzvedla vybrané děti z hodiny (jedná se vždy o žáky s nějakou formou SPU) a usadila si je na obvyklá místa. V tuto chvíli mě děti poprvé zaregistrovaly. Zprvu jsem se obával, že pro ně budu „nová atrakce“, která bude mít neblahý dopad na chod hodiny. No a musím přiznat, že se mé obavy potvrdily. I když si paní učitelky nesmírně vážím a myslím si, že s dětmi odvádí skvělou práci, tak s kázní byl trošku problém. Alespoň ze začátku. Protože jsem byl „ novinka“, tak se chtěli všichni předvést. Neustále někdo vykřikoval a vždy sledoval moji reakci. Občas jsem se musel vážně zasmát, což mě zpětně kvůli kázni a paní učitelce mrzí. Ale nemohl jsem si pomoct, pár individualit bylo vážně vtipných. Po dvaceti minutách, kdy se děti dostatečně „vyblby“ a já se naučil na ně nereagovat, mohla započíst řádná výuka. Zde musím opět smeknout před paní učitelkou. Nevím, jestli na tuto práci budu mít někdy trpělivost. Když se Emilek snad po dvacáté zeptal na stejnou otázku, měl jsem chuť vybuchnout. Ne však paní učitelka, ta mu to znovu láskyplně zopakovala a jelo se dál. Překvapilo mě, že děti jevily o učivo enormní zájem. Nevím, jestli to bylo mnou a jejich snahou se předvést, ale neustále se někdo hlásil a dychtil odpovědět na otázku právě on, i když to byl totální nesmysl. Další překvapující fakt byl ten, že děti kladly mnoho dotazů proč, jak, co atd. Celkem nářez. S blížícím se koncem hodiny děti začaly opět zlehka vyrušovat. Přisuzuji to únavě. Byla to přece jen už čtvrtá hodina, navíc jsem pozoroval třetí třídu, kde jsou děti ještě malé a není snadné udržet koncentraci po celou hodinu, obzvlášť, když se na vás dívá někdo zcela nový. V tuto chvílí se opět projevila genialita paní učitelky a zařadila postřehovou hru, po které následoval odchod do třídy. V podobném duchu probíhal celý zbytek dne. Změna přišla až další den, ale to je zase jiný příběh, konkrétně na Reflexivní deník vol. II