Minulou hodinu zadala paní učitelka dětem kreslit komiks. Rozdala jim nějaké ukázky jiných kreslených a malovaných komiksů a také krátkou pohádku, na kterou konkrétní komiks vymýšleli. Myslím, že se to jmenovalo pohádka o sprše a byla z knihy od Petra Nikla, aktuálního, žijícího umělce. Byla jsem mile překvapena, že paní učitelka vybrala zrovna pohádku od tohoto umělce. Konkrétněji jsem byla ráda za to, že se v dnešní výtvarné výchově na základních školách vůbec objevují paní učitelky, které alespoň trošku sledují aktuální dění výtvarného umění. A že ho v Brně není málo. Musíme totiž s politováním přiznat, že se většina zaobírá pouze tradičními a typickými úkoly výtvarné výchovy, které pro děti nejsou nikterak inovativní, motivující ba ani kreativní. Takže jsem byla ráda. Ta knížka je super, má vtipné krátké pohádky a je krásně ilustrovaná. Prostě taková vtipná dětská knížka. Děti se měly rozdělit do skupinek po dvou nebo po třech a začít komiks vymýšlet. Zapomněla jsem napsat, že to byla 7. třída, ve které se tento úkol realizoval. Přišlo mi to na ně docela těžké, ale proč by se s tím nepoprali, je pravda, že někteří jsou vážně šikovní. Některé skupinky začaly pracovat. Nejprve si vypisovali jména z pohádky a podle jmen utvářeli postavy. Již u tohoto kroku se hodně zbrzdili. Některým se nedařilo postavy nakreslit nebo prostě jen nebyly podle jejich představ a tak pořád gumovali. Ale někteří pracovali opravdu pilně a postavy byly skvělé. Dokonce asi dvě skupinky začaly utvářet samotný příběh a obrázky tak měly i svůj vlastní text. A teď, proč to celé píši. Píši to proto, že asi tři skupinky vůbec nepracovaly. Abych většině úplně nekřivdila, alespoň něco málo kreslili. Nakreslili třeba dvě postavy za dvě hodiny. Říkám, aspoň něco, ale tak málo? No a ty zbylé tři neměly vůbec nic, prostě jen seděli a nic nedělali. Moc jsem tomu nerozuměla. Nerozuměla jsem tomu, proč jim paní učitelka nic neřekla. Tak nějak je přecházela a samozřejmě celou třídu několikrát obcházela, ale nic jim neřekla. Nechala je dělat své nic. Paní učitelka je hrozně hodná a nevím, jestli je prostě jen nechce do něčeho nutit nebo chce, aby ji měli rádi, ale o tom to přeci není a oni ji budou mít rádi i tak. To vidím a vím. Je nesprávné, aby půlka třídy pracovala a ta druhá nic nedělala. Ne vždy se všem všechno povede, to netvrdím a není reálné, ale je důležité, aby se děti alespoň zapojily a začaly pracovat. Na takový přístup se lehce zvyká a jak jim pak bude paní učitelka vysvětlovat to, že je minulou hodinu nechala a teď po nich najednou chce, aby pracovali. Asi se ji zeptám. Tak jsme se zeptala a řekla mi, že se vždy snaží, aby si každý našel něco, co ho bude bavit a ještě se jí nestalo, že by jí někdo za ten půl rok nic neodevzdal, a když hold jednu hodinu nepracuje, pracuje tu druhou.