Třída 6.A, dvě vyučovací hodiny, 23 dětí Myslela jsem si, že šestá třída bude klidnější, než ostatní třídy na druhém stupni – omyl. Učitelka vysvětluje látku a žáci se neustále baví, učitelka je ale nenapomene. 4 dobrovolníci mají v rámci výuky předvést pantomimu na téma rozhovor – používají u toho vulgární a sexistická gesta. Žáci mají pracovat ve dvojicích – nemají s tím problém a celkem dobře spolu spolupracují. Učitelka pouští dětem hlasitou hudbu do reproduktorů, což vede až k nesnesitelnému hluku ve třídě, protože se žáci ještě více překřikují. Žáci absolutně nerespektují začátek hodiny a běhají po chodbě, když jim učitelka řekne, že je začátek hodiny, tvrdí jí, že to není pravda. Vadí mi, že se ve všech výukách výtvarné výchovy neustále používají ty samé pomůcky – pastelky, vodovky, papír – tím škála kreativity končí, jak ze strany učitele, tak ze strany žáků. Ve škole mají zřejmě nedostatek obyčejných papírů, protože učitelka žáky neustále nutí, aby využili pouze jeden papír, což mi přijde absurdní obzvláště v hodině výtvarné výchovy. Ve třídě je žák, který má Turetův syndrom, avšak jeho asistentka (která není v hodině výtvarné výchovy přítomna) tvrdí, že chlapec tímto syndromem netrpí a moc dobře si uvědomuje, jaké činy provádí (neukázněnost hraničí se šikanou) – žáci (především chlapci) se s tímto klukem hodně baví. Myslím, že jim připadá zajímavý a baví je dělat s ním „lotroviny“. Hned na začátku jsem učitelce navrhla, aby pustila žákům jedno zajímavé video, vztahující se k probíranému tématu. Učitelka mi řekla, že jim nic pouštět nebude a pustila jim hudbu. Tento přístup mě velmi zaskočil. Snažila jsem se učitelce vysvětlit, o jaké video se jedná, že by mohlo být přínosné a že není nijak dlouhé (takže příliš nezasáhne do jejího učebního plánu), přesto mi nebylo vyhověno. Z čehož jsem byla celkem zklamaná. Také si myslím, že přestože je výuka výtvarné výchovy brána na školách jako „oddechový“ předmět, měla by panovat větší ukázněnost, než je tomu na této škole.