Již několikátým týdnem u mne probíhá učitelská praxe a za tuto dobu zatím nepociťuji ani jsem se nesetkala s ničím negativním. Jak přístup školy, provázejících učitelů tak i samotných žáků je pouze pozitivní. Jde vidět, že učitelé jsou rádi, že jim pomáhám s opravováním testů, ulehčuji práci v hodinách, kdy vypomáhám s žáky s určitým typem znevýhodnění a někdy mi i sami přenechají hodinu, aby měli čas na svoji práci. Co se týká mých samostatných hodin výuky Zeměpisu, tak převážně probíhají v 7. a 9. ročníku. Se žáky v VII. A i B jsme utvořili super partu. I když všichni na tyto dvě třídy nejvíce nadávají a jména žáků jsou často probírána na pedagogických poradách, já si myslím, že by bylo skvělé, kdyby se jen trochu změnil přístup učitelů k některým dětem ve třídě. Není dobré házet všechny do jednoho pytle. Každé dítě je své a neříkám, že potřebuje super individuální přístup, ale pokud bude neustále slovně vyřazováno z kolektivu a bude na něj neustále upozorňováno v negativních ohledech, podepíše se to na jeho chování. Mě osobně přijde dobré do výuky Zeměpisu zařazovat více atlasy a různé geosoutěže, které nastartují jejich logické uvažování a vzbudí v nich soutěživost. Je vidět když mám hodinu, kde děti jen 45 min sedí, jsou více znuděné, nesoustředěné a méně odpovídají na mé dotazy. Pokud však hodinu začnu krátkým 5ti minutovým testem na učivo z minulé hodiny, pracujeme s atlasem a zapíšeme si pár důležitých faktů z prezentace a poté dostanou lehký kvíz či různé soutěžní otázky (třeba na malé jedničky za aktivitu či na razítka), pak se děti více snaží, těší se na ni, jsou neustále ve střehu a odpovídají na mé otázky. Žádnou odpověď většinou neberu jako špatnou, protože dětská fantazie nezná hranic a baví mne či častokrát překvapí, co mi jsou schopni zodpovědět. Praxe mne přesvědčila v tom, že toto povolání opravdu chci dělat!! I názory provázejících učitelů a jejich komentáře k mým hodinám mi napověděly, že bych se mohla stát dobrou učitelkou nové generace.