Hned na úvod musím podotknout, že jsem se praxí bála jako čert kříže. Vůbec se mi tam nechtělo, protože stále nejsem rozhodnutá, jestli učit chci, takže jsem doufala, že mi praxe nějak napoví. První ráno na škole vypadalo asi tak, že se v osm hodin zazvonilo, na chodbách zhasla světla a škola potemněla. Působilo to strašně depresivně a já si hnedka řekla, že tohle přeci nemůžu dělat do konce života. Celkově jsem ten první den nějak ztrácela iluze. Paní učitelky jsou sice v pohodě, rády poradí, ale ty děti… To si tak jdete po chodbě a naproti vám jdou deváťačky jako královny, ani nepozdraví, poté nakouknete do třídy, abyste zkontrolovali žáky, a uhnete se letícímu jablku. Abych nebyla jenom negativní, docela mě mile překvapilo, že žáci opravdu dodržují zákaz používání mobilů v hodině. Ano, na chodbě je nepotkáte jinak než s mobilem v ruce, ale co se týče výuky, mobily jsou poctivě v taškách. Musím říct, že jsem opravdu ráda, že studuju jazyky, takže budu mít v hodině vždycky, samozřejmě až na výjimky, pouze půlku třídy. To se dá ještě nějakým způsobem ukočírovat, v hodině angličtiny nebo francouzštiny jsem se se žádným problémem nesetkala. Avšak byla jsem se podívat na hodině českého jazyka, kde se psal sloh. Paní učitelka hnedka na začátku hodiny dávala instrukce, jak má vypadat úvodní strana slohové práce. Seděla jsem vzadu v lavici a pozorovala třídu. Ta byla na zabití. Žáci se bavili, paní učitelka se je snažila přeřvávat, jak chtěla, ale bylo to houby platné. Poté se samozřejmě každý asi dvacetkrát zeptal, co má dělat. Paní učitelky mi bylo strašně líto, není o moc starší než já, takže jsem s ní soucítila. Nejradši bych ty žáky propleskla nebo jim napařila kuli. Ta třída byli osmáci, což znamená, že u nich puberta jede ve velkém. Mám vypozorováno, že sedmáci jsou ještě celkem hodní, deváťáci už rezignovali a jenom tupě koukají, co tam zase nějaká „úča“ chce a ať laskavě neopruzuje. Ale ta osmá třída je peklo. Žáci se baví, dělají naschvály, přeřvávají se, nedávají pozor. Strašný. Na celou třídu bych neměla nervy a dala bych nějaké ultimátum, že buď budou všichni okamžitě poslouchat, nebo dostanou pětku. Nevím, jestli je to zrovna správný pedagogický postup, na to bych určitě přišla v průběhu praxí, ale v tu chvíli bych zřejmě jednala takto, impulzivně a bez debat. Na závěr bych mohla říct, že si stále nejsem jistá, zda učit chci. Zatím to vypadá, že ne, ale ještě tomu dám šanci a uvidím dále v průběhu praxe.