V prvním reflektivním deníku bych se chtěla zaměřit na základní pojetí výtvarné výchovy, které na gymnáziu panuje. V první řadě je nutno zmínit, že výtvarná výchova se vyučuje jen v šesti z osmi ročníků gymnázia, jedná-li se o osmiletý program, a ve dvou ze čtyř let čtyřletého studijního programu. Výtvarná výchova je navíc povinně volitelná, žáci mají možnost si zvolit buď ji, nebo hudební výchovu – v praxi toto dělení funguje poměrně dobře, přibližně polovina třídy si volí výtvarnou výchovu, druhá polovina hudební; ve skutečnosti se ale divím, proč si více studentů nezvolilo právě výchovu výtvarnou – požadavek ředitele školy totiž je, aby se ve výchovách vyučovaly též dějiny hudby či dějiny umění, což se ale reálně děje jen ve výchově hudební – má provázející učitelka mi sdělila, že studenti píší za týden 17 testů, a ona jim nechce přidělávat práci učením se na test osmnáctý – už tak jich je až až. Myslím, že za touto volbou stojí problém, o které se mi paní učitelka také zmínila – studenti jsou v adolescentním věku, kdy dochází k odmítání výtvarných a uměleckých činností, přílišné kritiky vůči vlastním pracem, a neochoty cokoli vytvářet – a tak je možná jednodušší sednout si do lavice na hudební výchovu a občas si napsat nějaký test, než se snažit něco vytvářet a podporovat tím frustraci z tvorby. Líbí se mi, že oba aspekty učitelka zohledňuje – výtvarnou výchovou studentům nabízí jako odpočinkový předmět (často to ale dopadá tak, že se studenti v každé volné chvíli učí do následujících hodin), kdy po nich nejsou vyžadovány markantní výkony, ale je to naopak prostor pro uvolnění. Také se snaží zařazovat skupinové činnosti, kdy se rozvíjí vzájemná kooperace a spolupráce, a které pomáhá budovat třídní kolektiv – gymnázium klade velký důraz na soutěživost a až nezdravou konkurenceschopnost, kterou prezentuje na všech dostupných nástěnkách – studenti se tak jednoduše mohou porovnat v rámci soutěží matematických, přírodovědných i sportovních, a vidět, kdo byl nejlepší a naopak nejhorší. Dalším aspektem výuky je snaha vybírat činnosti tak, aby byly pro žáky jednoduše zvládnutelné (tedy aby nedocházelo k jejich odmítání a pocitu, že něco žáci neumí nebo nezvládnou), a přitom efektivní – příkladem jsou portréty slavných Čechů zhotovované ku příležitosti výročí 100 let Československa, které byly tvořeny podle počítačem upravených fotografií technikou linorytu – vytištěné fotografie zajistily podobu, převod na stupně šedi jednoduchost činnost a linoryt jejich efektivnost, což vedle k uspokojení žáků.