Dějepis Dnes jsem byla poprvé na násleších v hodinách dějepisu. Paní učitelka se mě představila a velmi mile se mě od samého počátku ujala. Její první otázka byla, jestli bych chtěla jednou učit a co mě ke studiu dějepisu přivedlo. Po krátkém představení následoval náslech v 7A. Při vstupu do třídy si mě děti patřičně prohlédly, protože nečekaly návštěvu. Paní učitelka mě uvedla velmi vlídně. Řekla dětem, že jsem paní učitelka a studuji dějepis a pokud budou hodné, tak je budu učit i já. Po těchto formalitách jsem si sedla do lavice a čekala, co se bude dít. Na začátku hodiny byl test na látku o Velké Moravě. Při písemce bylo hrobové ticho, nikdo si nedovolil ani ceknout. A když už někdo ceknul, tak ho učitelka náležitě zpracovala. Získala si respekt zcela přirozenou formou. Stačilo zvednout její hlas nebo se jen trochu zamračit, děti věděly, co to znamená. Kdo byl s testem hotov, mohl pro relaxaci něco nakreslit na zadní stranu papíru. Po testu učitelka zahájila výuku dalším učivem o Velké Moravě. Nejdříve látku opakovala a zjišťovala přitom, jestli si děti z minulé hodiny něco pamatují. Třída byla velmi zaujata výkladem, i já sama jsem hltala každé slovo, které moje provázející učitelka řekla. Přišlo mi to jako by vyprávěla příběh, pohádku, ale přitom do něj vkládala důležité informace, které chtěla naučit. Mimo svůj výklad využívala mapu, učebnici a dokonce i krátký seriál Dějiny udatného českého národa, na kterém svůj výklad znovu zopakovala. Hodina utekla velmi rychle. Byla velmi záživná. Moc se mi líbil přístup učitelky, která byla hodná, ale zároveň uměla být přísná i spravedlivá. Jednou bych chtěla být stejná jako ona. Líbí se mi její postoj k žákům, ale i k samotnému učení. Myslím si, že podle všeho ji mají děti rády a respektují ji. Druhá hodina probíhala v 8A. Tuto třídu jsem měla dnes i v hudební výchově. Podle všeho je dost upovídaná a ráda se předvádí. Probíraným učivem byla tentokrát Anglická revoluce. Učitelka ke svému výkladu využívala prezentaci, kterou měla napsanou stručně v bodech a přidávala k tomu další informace. Během projevu učitelky se děti hlásily, nebo je vyvolávala sama. Žáci odpovídali velmi rádi. Přišlo mi jako by se jeden před druhým předháněl, kdo bude moci říct náležitou odpověď. Děti v této třídě jsou vypravěči a rády diskutují. Ovšem zdaleka ne pořád jen o učivu. Proto tyto odchylky učitelka musela korigovat. Při učení pracovala i s učebnicí a to tak, že podněcovala žáky k tomu, aby četly. Mimo jiné měla v prezentaci spoustu obrazových příloh, na kterých danou látku přiblížila. I s touto hodinou jsem byla spokojena. Po skončení praxe, jsem to řešila s učitelkou a její výklad jsem ji chválila, což ji velmi mile potěšilo. Hudební výchova S panem učitelem jsem se seznámila již minulý týden. Působí na mě velmi sympaticky a mile. Tak jako paní učitelka se mě ptal i on, co mě ke studiu na pedagogické fakultě přivedlo a jestli mám v plánu do budoucna učit. Byl docela překvapen, když jsem mu řekla, že ano. Podle jeho zkušeností s ostatními praktikanty je dnešním trendem vystudovat pajdák kvůli titulu a pak neučit. Ještě předtím jsme si povídali o tom, jaké mám zkušenosti s učením a taky s hudbou. I on sám mi sdělil jeho hudební vzdělání i to, jak se rozvíjí v hudbě mimo školu. Minulý týden jsem absolvovala již 4 náslechy (9,8,7,6), dnes 2 (9,8). I pan učitel mě žákům představil jako paní učitelku s tím, že mají být v klidu a pozorní, že je budu učit. Posadila jsem se vzadu a tiše pozorovala, jak budou probíhat hodiny hudební výchovy. Již po dvou hodinách jsem zjistila, že struktura výuky je ve všech třídám hodně podobná. Na začátku probíhají dva referáty. Žáci referují o svojí oblíbené kapele či zpěvákovi/zpěvačce. Mimo to učitel podněcuje k tomu, aby mu sdělily vlastní názor, proč se jim to líbí, co je k žánru přivedlo apod. Poté učitel pouští píseň na přání žáka. Což mě přijde hrozně fajn. Dozvíme se nové poznatky v hudebním oboru a navíc se naladíme dobrou muzikou. I když je pravda, že ne vždy je to kvalitní muzika. Děti si dělají srandu z amatérských kapel, za což je učitel velmi nerad a upozorňuje na to, že tak si to vůbec nepředstavuje. Myslím si, že to berou v pohodě. Ve třídě panuje lehčí „diskuze“, ale tu se učitel snaží korigovat a minimalizovat. Učitel na mě působí velmi přátelsky, nepatří mezi autoritativní pedagogy. Hluk či hloupé poznámky se snaží řešit s velkým klidem, ale dokáže i hodně zvýšit hlas, což žáky umí na určitou chvíli zklidnit. Po referování se věnuje probírání dějin hudby, v čem s ním naprosto souhlasím. Děti by měly znát nějaký základ o tom, jak se hudba postupně vyvíjela do dnešní podoby. Dějiny hudby vypráví velmi záživně, sděluje jen ty nejpodstatnější věci, zajímavosti a prokládá to poslechovou ukázkou, kterou náležitě komentuje. Následuje krátký zápis do sešitu. Učitel se věnuje i opakování hudební nauky, velmi stručně ale jasně. Na konci hodiny se vždy zpívá. Učitel hraje kvalitně na klavír, nemá problém hrát z listu jakoukoliv píseň. Střídají se jak písně populární, tak lidové. Akorát mi u toho chybí hlasová hygiena, jako je rozmluvení, rozdýchaní a rozezpívání. Přijde mi, že je to důležité před tím než se začne zpívat. Toto bych chtěla zkusit ve svých hodinách. Uvidím, jak budou děti reagovat na změnu činnosti. Jinak se zpěvem v třídách je to různé. Někde zpívá jen klavír, ale v další třídě zpívají naprosto všichni. Učitel říkal, že každá třída je originální a taky vyžaduje něco jiného, v tomto má asi pravdu. Po skončení hodin mi bylo řečeno, že se těší na moje učební výstupy. Učitel mi také pochválil můj zpěv, neboť jsem s dětmi zpívala, což mě značně potěšilo, ale chválil také můj přístup k věci. Doufám, že ho překvapím a hlavně překvapím sama sebe a nebudu zklamaná. Ale i to k tomu patří.