Příchod do šesté třídy. Na to, že začala vyučovací hodina je ve třídě velký hluk. Paní učitelka se zdraví s žáky, kteří se usazují do lavic. Paní učitelka neučí frontálně. Na začátku hodiny zadává práci na projektu, který budou žáci v následujících několika hodinách vytvářet. Tématem je kultura starověkého Řecka. Žáci si mohou postupně vybírat z nabízených témat, hlásí se ve dvojicích a učitelka je k jednotlivým tématům zapisuje. Ve třídě je na můj vkus příliš velký hluk, děti se překřikují mezi sebou, učitelka je nestíhá korigovat. Po rozdělení témat vysvětluje paní učitelka, jak mají žáci pracovat, a rozdává velké papíry. Děti se rozmisťují po třídě, vybírají pastelky, domlouvají se na rozpracování projektu a vyhledávají informace. Třída se uklidňuje a uklidňuji se i já. Uf, to byla teda síla. Takovou divočinu jsem na předcházející praxi nezažila. Paní učitelka obchází žáky a povídá si s nimi. Potom zapřádá hovor s asistentkou. Ve třídě brečí jedna dívenka, učitelka ji poslala na záchod se vybrečet. V duchu si říkám, jestli se jí něco nemůže stát? Já bych ji tedy samotnou na záchod nepustila. V tom však osloví učitelka asistentku, aby šla na dívku dohlédnout. Uleví se mi. Po chvíli se asistentka vrátí s tím, že se dívka rozešla s přítelem, je jím shodou okolností kluk ze třídy, který už prý vystřídal všechny své spolužačky. Jde cítit jistá nevraživost mezi dívkami, nechtějí spolupracovat. Paní učitelka se je snaží přemluvit k vzájemné spolupráci. Říkám si, jestli je to nejlepší řešení, přece jen dívky jsou obě poměrně zarputilé, asi se nemají rády. Nakonec se raději rozhodnou pracovat samostatně. Do konce hodiny se už nic zvláštního nestane. Další hodina. Opět šestá třída, ale tentokrát 6. B. Třída je ještě neukázněnější. To jsem se ocitla v jámě lvové? Děti na učitelku pokřikují. Nechtějí se rozdělit do skupin, polovina třídy proto pracuje samostatně. Říkám si, že kolektiv tu asi nebude zrovna přátelský. Dva kluci na mě pokukují, vůbec nedávají pozor, co jim učitelka říká. Jak je to vůbec možné? To si vážně nezvládnou ani otevřít učebnici sami? Jsem docela zděšená. Hlavou mi probíhá myšlenka, že takové děti bych tedy učit nechtěla. Copak by se nedaly nějak namotivovat? Ale jak? Učitelka k nim přichází, nalistuje jim i správnou stranu v učebnici. Kluci mají pracovat na projektu, ale na papíru za celou hodinu nepřibyde ani čárka. Obcházím třídu, síly jsou tu nevyrovnané. Někteří intenzivně pracují, jiní se poflakují, povídají si, někteří nepracují. Paní učitelku to nechává poměrně klidnou. Všichni dostanou na konci projektu známku za odvedenou práci. Já si ale vůbec nedovedu představit, jak bych hodnotila tuto hodně neintenzivní a rezignovanou práci. To bych jim opravdu měla nasolit pětky? Tak se mi to nelíbí, copak bych to dokázala? Jak bych mohla tuhle třídu zaujmout? Nedokážu si zatím představit výuku v takové třídě. Ještě, že je to jen náslech, uklidňuju se. Práce v takové třídě mi připadá jako práce krotitele divoké zvěře.