Zase nám začaly praxe a já nevím, kam dřív skočit. Práce, škola, praxe, práce, škola, praxe. Nekonečný kolotoč. Snažím se stihnout od každého něco, ale ve skutečnosti nestíhám vůbec nic. V práci nestíhám udělat vše, co je třeba a vedení mi to dává samozřejmě najevo. Ve škole absolutně nestíhám, vzhledem ke všem těm šíleným úkolům, schovaným pod hlavičkou “continuous assessments”, což ve skutečnosti znamená spousta zbytečné práce, která nevypovídá o tom, co umíme, co jsme se naučili, připravenost na výuku ve školách atd. No a pak je tady praxe, kterou máme vykonávat 1x týdně, ideálně 6 hodin v nějaké škole. Já už jsem k těm praxím skeptická, jinak si to nedokážu vysvětlit. ještě ani nezačaly a už bylo všechno špatně. Šmankote ať už je třeťák a praxi máme souvislou!!! Doposud jsem asi nepochopila, jak mi mají náslechy a možnost učit ve třídě, kterou vidím asi potřetí v životě, zlepšit mé “učitelské” schopnosti. Jak mám s těmi dětmi pracovat, když o nich nic nevím? Permanentně se cítím jako cizinec, narušitel… Musím ale říct, že moje provázející učitelka angličtiny nevypadá tak špatně. Je v pohodě, dává mi možnosti se vyjádřit k hodinám, na cokoliv se zeptat a je otevřená všemu, co mě do hodin napadne. Na specce to tak veselé není… Speciální pedagožka je fakt super baba, jako člověk je skvělá! Bere svou práci jako zábavu, poslání i tvrdou dřinu. Od každého něco, tak ,aby to bylo pěkně vyvážené. Horší je to s tou mojí praxí. Já jsem si myslela, že na té praxi uvidím praxi… zatím jsem ji jen slyšela zpoza rohu skříně, za kterou sedím, aby ona mohla individuálně pracovat s dítětem. Super, ale já bych tu individuální práci jako budoucí speciální pedagog taky ráda viděla. Halooo?! A jo, super!, mám si zahrát s klučinou Dobble. No, takhle jsem si tu praxi úplně nepředstavovala. Vlastně bych si ji obecně představovala úplně jinak. Ideálně jakou souvislou praxi ve škole. Abych měla možnosti podívat se na tu opravdovou práci učitele, ne jen to, co mi dovolí vidět ze dveří, když jim oznamuji, že jsem přišla. Dál mě totiž nikdo nepustí…. Chtěla bych, abychom se s učiteli dali do řeči, aby nám ukázali, jak jejich práce ve výuce navazuje, poznali žáky a byli si ve svých botách o maličko více jistější. Bylo by Pamatuju si, když mi první den praxe ještě v podzimním semestru řekla sama paní zástupkyni “Ty Vaše praxe jsou stejně na prd, choďte si sem jak Vám to bude vyhovovat, ať vidíte, jak ty hodiny navazují a něco z toho máte. Jeden den ve škole je Vám k ničemu.” Já tehdy byla hodně překvapená, ale brzy jsem zjistila, že měla paní zástupkyně pravdu. A možná proto mi ty praxe nevyhovují, nebaví mě. Možná si je jenom sama škaredím. A možná taky všechno dohromady. Ale abych zase nebyla jen negativní, musím říct, že mi praxe doposud pomohla si uvědomit, že 1. stupeň ZŠ je místo pro mě a 2. stupni bych se raději měla prozatím vyhnout. Teď mě čeká výuka angličtiny u žáků 3., 4., 5. a 6. třídy. Jsem zvědavá, jak se mi to povede. Mám pro ně přichystanou spoustu aktivit. Třeba bude praxe zase o něco veselejší. :)