Měla jsem si vyzkoušet další dvě hodiny výuky, na tom by nebylo nic tak hrozného a ani zvláštního, ale věděla jsem, že do druhé hodiny se má přijít někdo z pedagogické fakulty. Byla jsem z toho nervózní, věděla jsem, že to bude v pořádku, že se aspoň dozvím, jak učím, co dělám správně a co by bylo lepší změnit, ale i tak jsem cítila značnou nervozitu. Možná to bylo i tím, že jsem věděla, že zrovna budu učit sedmáky, kteří jsou spíše hlučnější třídou, a hlavně jejich třída je velmi malá a žáci tam sedí celkem dost natěsno (nejsou zde volná žádná místa). Bála jsem se, zda ve třídě zvládnu aspoň trochu udržet pracovní morálku a rovněž jsem měla obavy z toho prostoru, jelikož předchozí týden jsem zjistila, že třída je opravdu velmi těsná a mně spíše vyhovují větší prostory. Co bylo zvláštní a velmi mě překvapilo a hlavně zmátlo bylo to, že v první hodině (osmá třída) byli žáci hlučnější než obvykle, kdežto druhá hodina, kde jsem předpokládala, že žáci budou hluční, tak tam byli žáci naprosto v tichosti. Skoro vůbec se mezi sebou po celou dobu nebavili (pokud k tomu nebyli vyzváni) a i celou dobu pracovali a počítali. Dokonce jsem stihla skoro vše (až na asi jeden příklad), co jsem chtěla a měla jsem přichystané. Tato situace mě velmi zarazila a byla jsem z toho v prvních okamžicích vykolejená, jelikož takto se ta třída předchozí týden vůbec nechovala. Po hodině jsem se pak ptala vyučující, a ta mi řekla, že jim pohrozila, že pokud budou dělat přílišný hluk, tak je bude zkoušet další den u tabule. A taky mi řekla, že předchozí týden měli psát následující hodinu písemnou práci z českého jazyka. To, že je takto „postrašila“ mi lehce i vadilo, jelikož jsem si chtěla vyzkoušet výuku v běžné hodině. Nicméně na druhou stranu jsem byla ráda (a měla jsem z toho dobrý pocit), že i žáky ze standartní skupiny („z méně nadané skupiny“) může matematika bavit a jsou schopni souvisle pracovat. Dokonce jsem po skončení hodiny byla příjemně překvapená i z toho, že mi vůbec nevadilo, že v hodině je další člověk, který mě ještě pozoruje, jak učím. A co je asi hlavní, byla jsem nadšená ze zpětné vazby (a zároveň i reflexe) – bylo to pro mě hodně přínosné a pomohlo mi to – dostala jsem několik typů, jak pracovat v hodině. Což jsem hned další den zkoušela využít. A i když jsou přípravy pro mě hodně náročné a stresující, samostatná výuka mi tak už nepřipadá. – To je možná způsobeno tím, že se snažím přípravy vypracovat velmi pečlivě a poctivě, a to i přes to, že vím, že v hodině budu improvizovat podle situace.