Chodím do hodin několika učitelů hudební výchovy. Na náslechu u mladé učitelky, která učí prvním rokem jsem zažila jednu hroznou hodinu hudebky. Učí v sedmé třídě, kterou ale celý předchozí ročník učila jiná paní učitelka, tato třída tedy hrozně protestuje proti tomu, aby je učila. Na začátku hodiny dala půlce třídy dopsat test, ale druhou půlku třídy nijak nezabavila a díky tomu se rozjela „zábava“, kterou učitelka nebyla schopna zbrzdit. Půlku třídy tedy nechala prvních 10 minut jenom sedět a čekat. Nekázeň v této hodině tak vygradovala, že po hodině se paní učitelka v kabinetu rozbrečela. V této hodině byl přítomný i asistent a vyrušující si bral ven na chodbu, aby je zklidnil, ale oni i celá třída z toho měli jenom srandu. V kabinetu s ní pak zůstala moje provázející učitelka, která celou hodinu rozebrala. Poté se řešili i kázeňské postihy některých žáků a konzultace s výchovným poradcem a třídní učitelkou. Hodina byla skvěle připravena, ale špatná organizace ze začátku hodiny a v důsledku toho pak i chování žáků tuto hodinu absolutně zničilo. Díky tomu, jsem si u mé provázející učitelky, která je i výchovný poradce, našla to, co mi může předat a co jsem předtím neviděla. Nejsou to zkušenosti, jak učit hudebku, které jsem u ní hledala. To, co mi tato učitelka může předat jsou zkušenosti, jak s dětmi pracovat a jak na ně reagovat. Následující týden jsem já sama jednu hodinu hudebky učila a moje provázející učitelka mi dala zpětnou vazbu právě na to, jak jsem s dětmi pracovala. Týden před touto hodinou mě ale vystresovala s tím, co všechno je musím naučit, že jsem hodinu připravila nepřiměřenou k jejich věku, což bylo obrovské mínus této hodiny, příliš teorie. Následné aktivity ale už žáky bavili. Hodiny občanské výchovy jsou skvěle řízené. Podle slov učitelky nejsou dostatečně připravované, což se mi nezdá, spíše jen nechává žákům dostatečný prostor, aby o tématu přemýšleli a hovořili. Učitelka žáky často nechává, ať pracují sami. Někdy jsem až byla překvapená, jak na to žáci reagují. V hodině deváťáků dostali pracovní list, kam měli doplňovat slova, které byli rozházené různě po třídě. Sama jsem si myslela, že z toho budou otrávení. Práce ale nebyla úplně jednoduchá, a tak žáci mezi sebou začali debatovat o tom, které slovo kam patří a rozčilovalo je, že na to nemůžou přijít. Jedna skupinka kluků se dokonce z dohadování dostala až k vášnivé diskuze o daném tématu. Nebyl to záměr učitelky, ale když začali tak debatovat, tak je přišla poslouchat a tuto jejich diskuzi nenápadným způsobem řídila. Bylo dobré, že je nepřerušila a nesměrovala je jenom k tomu, aby dělali to, co dostali zadané, ale rozvíjela jejich kritické myšlení. Když pak do skupin zadala referáty nechala je, ať začnou pracovat v hodině a skupiny obcházela a poslouchala, jak si práci rozvrhují a zodpovídala jim dotazy k zadané práci. Podobně to vypadá i v hodinách sedmáků. kde podle tematického plánu zrovna mají téma: Vnitřní svět člověka. Učitelka je nechá ať poznávají sami sebe skrze aktivity, které ona řídí. V těchto hodinách mají mnoho prostoru k přemýšlení o tom, jak sami na sebe nahlíží, v čem si myslí, že jsou dobří a v čem naopak ne apod. Tyto hodiny jsou pro mě velice inspirativní.