Dnes mě ve škole celkem překvapilo, jak jsou žáci v 7. třídě hodní v hodině čtení, a to se přitom pouze střídali jednotliví žáci ve čtení. Čekala jsem, že někteří budou rušit, protože se budou nudit, jelikož to přesně dělávají v hodinách mluvnice, když se cvičení kontroluje popořadě a oni už četli. A nenaučí se slovíčka a nenaučí! V němčině už jim paní učitelka jednou prominula známku z testu na slovíčka, dala jim znovu čas na naučení slovíček a oni se je opět nenaučili. Jak ale s nimi potom můžu dělat zábavnější aktivity v hodině, když vlastně není co procvičovat. Ještě více mě udivilo, když si žáci mezi sebou k pětkám gratulovali. Jak je motivovat, když jim ani ty špatné známky snad nevadí? Nebo to byla jen taková póza, která skončí, jakmile dojdou domů? Dnes žáci dostali za úkol v hodině psát metodou volného psaní, tématem bylo: „Jsem v 6. třídě a jsem tady už 3 měsíce.“ Byla jsem velmi zvědavá, jak se tohoto úkolů žáci zhostí. Vypadalo, že je úkol celkem zaujal, alespoň většinu. Poté jsem si jejich texty četla a přišlo mi zajímavé, kolik se toho o svých žácích může učitel prostřednictvím takového úkolu dozvědět, jelikož jim myšlenky nezůstaly jen u školy, ale často utekly i k volnému času. Hodně mě překvapilo, že se jeden z žáků svěřil, že se mu ostatní spolužáci posmívají, což jsem si všimla i v jedné z hodin. Tento žák má poruchu učení, navíc má rodiče cizince, proto je pro něj čeština ještě o to více náročná, on většinou neví správnou odpověď, pročež se mu spolužáci také smějí. Údajně už se tento problém ve třídě řešil, ale moc se toho nezměnilo. Připadá mi to celkem smutné, možná by bylo dobré se zaměřit více na vztahy ve třídě, např. v třídnických hodinách. To už snad ani není možné. Dnes opět psali žáci v němčině test na časování sloves a neustále probíraná slovíčka. Samozřejmě primitivní test dopadl relativně špatně. Co už tedy žáky přiměje se učit? Jak je ještě jinak motivovat? Dnes jsem s nimi vyzkoušela procvičování slovíček a dialogů pomocí různých aktivit, avšak žáci při tom dělali docela nepořádek, tak vlastně nevím, jak s nimi pracovat. Možná to pro tuto třídu byla nevhodně zvolená aktivita nebo si potřebují na takový systém práce zvyknout, jelikož většinově pracují především s učebnicí. Navíc ani po sté omílaný dialog stále neumí předvést pořádně. Celkem by mě zajímalo, na jaké úrovni bude jejich němčina na konci sedmé třídy. Oproti tomu jsem dnes učila kroužek němčiny, kam chodí hlavně páťáci, kteří jsou v němčině velmi snaživý a za tu dobu, co ten kroužek navštěvují, byli schopni se toho naučit mnohem víc než sedmáci. Také moc nechápu, jak je možné, že výslovnost slovesa heißen si sedmáci museli procvičovat čtvrt hodiny a stejně ji ještě i po té době někteří neuměli a neumí dodnes, kdežto páťáci správnou výslovnost tohoto slovesa zvládli téměř okamžitě, což dokazuje, že to zřejmě až tak těžké nebude.