Od začátku pedagogické praxe mám v hlavě jednu myšlenku, která mě velmi znepokojuje. Když jsem byla v roli žáka či studenta, nikdy by mě ani ve snu nenapadlo, že povolání učitele je tak náročné. Jelikož tato praxe je mojí první zkušeností s výukou, je to celkem tragické. Vždycky jsem si říkala, že toto povolání je pohoda, jen si odučí to své, jsou v teple, fyzicky náročné to taky není, žádná velká zodpovědnost…a pořád si ti učitelé ztěžují, že mají nízký plat, stále stávkují a mají nějaký problém. Ano, takhle jsem na toto povolání pohlížela a bohužel si myslím, že takový názor na učitelství má většina lidí, kteří nemají žádné zkušenosti s vyučováním. Po pár hodinách pedagogické praxe a rozhovorech s některými učiteli, jsem zjistila, že toto povolání není tak růžové, jak se na první pohled zdá. Za prvé jsem zjistila, že je to velmi psychicky náročné povolání, protože ne vždy jsou studenti hodní a příjemní, se zájmem přijímají a pracují s informacemi, které právě získali od svého učitele, a také ne vždy nosí úkoly a umí vše, jak by si učitel představoval, že by umět měli. Za druhé, být učitelem je velmi časově náročné. Lidé vidí učitele odcházet z práce v půl druhé a říkají si: „No jo, v půl druhý si jde domů, to je život. Prázdniny mají neustále a pořád budou brblat.“ Nikdo už nevidí to, že toho učitele, který odchází domů v půl druhé, doma čeká třeba čtyř hodinová příprava výuky na další den. To by už nikdo dělat nechtěl. Jenomže tím to nekončí. Druhý den přijde učitel do školy s tím, že má radost, jak se mu příprava výuky povedla, vymyslel i nějaké didaktické hry, které zajisté studenti ocení, protože prostřednictvím těchto her si zopakují dané učivo na test a budou za to vděční… Vzápětí, ale učitel zjistí, že studenti nejsou tak motivovaní, jak si myslel, didaktické hry nesklidily takový úspěch, jaký si myslel, že sklidí. Ze třídy jsou slyšet věty typu: „Jejda mane, co po nás zase chce? Jsme jak ve školce…“ a pomalým, znechuceným tempem se studenti rozdělují do skupin po pěti. To je vděk za to, že studenti nemusejí sedět v lavicích a blbuvzdorně opisovat věty promítnuté na tabuli. Tato zkušenost učitele podpoří a namotivuje k vymýšlení dalších aktivizujících her ve svém volném čase. Samozřejmě jsem na praxi nezachytila pouze negativní aspekty tohoto volání, ale nyní jsem ve fázi, kdy se s těmito aspekty musím nějakým způsobem vyrovnat a najít si cestu, která mi bude při výkonu tohoto povolání vyhovovat.