Začala mi praxe. No praxe jak se to vezme, už tři roky pracuji jako asistent na jedné základní škole, a proto si nemyslím, že moje současná výuka v hodinách lze nazývat praxí. Mám totiž velkou výhodu oproti svým spolužákům, protože jsem toho už spoustu viděl a zažil. Jako asistent pedagoga jsem si zkusil učit spoustu hodin v různých předmětech. Byly to hodiny jak suplované, tak jsem si musel své hodiny i připravit (měsíc jsem učil fyziku v sedmém ročníku). Ve svém deníku budu psát o určitých situacích, se kterými jsem se za ty roky setkal. Dnes jsem suploval v chemii. Často supluji tyto předměty, protože rozumím těmto technickým předmětům, přestože mám humanitní zaměření. Takže deváťáci psali písemku a dohlížím, aby moc nikdo neopisoval. Když neví zkouším je navést na správné řešení. Jedná holka si vytáhne mobil a sešit. Tak jim vybídnu, aby to schovala a varuji ji, že příště to vyberu. Což udělala hned vzápětí, tak jí písemku vezmu a ona na mě se oboří: „to si děláš prdel „. Na to reaguji, že si nedělám a že může být ráda, že jí to jen seberu a ohodnotí se, co napsala. A její drzost výjimečně přehlížím. Nevím zda jsem se zachoval dobře. Ale myslím, že ano. V dnešní hodině tělocviku se dva šesťáci poprali na hřišti. Šlo o sporný gól. Tak jsem je od sebe odtrhl, oba posadil na trestnou a po hodině jsem si s nimi zvlášť promluvil o tom, že je to jen hra a že zbytečně oslabili tým. Že takové chování na hřiště nepatří. Jeden se hodně vztekal a chtěl se na protivníka vrhnout, takže jsem musel ho chytnout a pořádně s ním zacloumat, aby se vzpamatoval. Nevím, zda je to správně, ale musel jsem aktivně zakročit, aby se jim nestal žádný úraz. Občas mívám problém se svým klientem, osoba u které jsem asistent pedagoga, protože si myslí, že je vtipné zatajovat a schovávat pomůcky do výuky. Když mu je vyndám z aktovky, tak v legraci mi nadává, že jsem hrozný a že jsem gauner. On tomu asi moc nerozumí, co to znamená, ale považuje to za hroznou legraci a dokazuje to tím, že na mě cení zuby, jako nějaké zvířátko.