Moje praxe tento semestr vypadala trošku jinak. V podstatě jsem ji začala vykonávat souběžně s mojí první praxí už v minulém semestru. Tahle druhá praxe byla jiná v tom, že se jednalo o týdenní projektovou výuku na gymnáziu v Zastávce, kterou jsme začali připravovat již od listopadu, dále pak dost intenzivně v lednu a samotný projektový týden se uskutečnil v únoru. Všechno to začalo tak, když přišla nabídka, zda nechtějí čtyři studenti z našich řad spolu s dalšími čtyřmi rakouskými studenty připravit intenzivní týdenní projekt orientovaný na povolání a využití němčiny v budoucích profesích. Tahle nabídka mi připadala super. Nejen z toho důvodu, že nebudu muset absolvovat další stejnou praxi, jako v prvním semestru, protože tohle bude něco úplně jiného, ale také proto, že si můžu vyzkoušet učit týden v kuse a ne zas pouze dvě tři hodiny rozkouskovaně za týden jako při minulé praxi. Navíc projekt znamená mnohem víc možností a volnosti, než jako při klasické výuce, kde stejně z větší části musím dělat to, co mi moje provázející učitelka zadá. Dále ta příležitost vymýšlet a plánovat aktivity ve spolupráci mých spolužáků i nových budoucích kamarádů, kteří jsou navíc i rodilými mluvčími. No zkrátka šance, která se neodmítá! Ráda bych tímto zreflektovala především samotný projektový týden, který je stejně tím nejdůležitějším, ale jen okrajově se zmíním o tom, co tomu přecházelo. Nejdříve jsme se sešli všichni na tři dny ve Vídni, kde jsme diskutovali o cílech, představách a našich přáních k projektu, poté jsme se rozdělili na dvě skupinky – jedna připravovala projekt pro gymnázium v Kroměříži a druhá, kde jsem byla i já, v Zastávce. Nakonec se za rakouskou stranu přihlásili jen dva studenti, tak jsme byli ve skupinkách po třech. Další setkání proběhlo na čtyři dny v lednu v Brně. Myslím si, že bylo super, že jsme měli tato setkání organizovaná, protože bylo jasně dáno, co který den máme udělat, a díky tomu jsme si zvládli celý ten týden naplánovat a doma si už každý jen doladil různé aktivity, které jsme si rozvrhli na jednotlivé dny. Tím, že projekt probíhal pod záštitou Aktion Österreich - Tschechische Republik, věnovali jsme se během projektu pouze a především Rakousku a ne ostatním německy mluvícím zemím. První den jsme pojali dost hravě. Připravili jsme si spoustu seznamovacích her. Ne jen z důvodu, abychom se lépe poznali, ale abychom uvolnili atmosféru a hned od začátku nastavili přátelský přístup. Použili jsme hry typu Speed-Dating, Autogrammjagd, Schneeballschlacht atd. V druhé polovině vyučovacího dne jsme si pro žáky připravili deset Stationen k tématu Beruf. Žáci tak ve skupinkách po třech plnili jednotlivé úkoly a díky dostatku stanovišť se mohli přesouvat kdykoliv už byli s nějakým úkolem hotovi. Stanoviště obsahovala úkoly typu: Definitionen zu Berufen ergänzen, sein Traumberuf beschreiben / malen, aus den Bildern männliche und weibliche Berufe ausschreiben usw. Další den byl pojmenován jako Österreicher Tag, v němž jsme se věnovali Rakousku a jeho kultuře (např. hra, kdy žák musí hádat, co nebo kdo je, zatímco se ostatní spolužáci snaží jinými slovy pojem popsat – Mozart, Milka, Knödel, Alpen atd.) a také volnočasovým aktivitám, které jsme doplnili o procvičování gramatiky. Vždy ale hravou formou, což mělo na žáky pozitivní dopad, a přestože si opakovali gramatiku, v tomto případě Perfekt, stále se pohybovali po třídě, cvičením se bavili a vlastně byli rádi, jak jsme se na základě feedbacku od nich dozvěděli, že si nejen “hrají”, ale zároveň opakují gramatiku. Další dny pokračovaly v podobném duchu, vyjma středy, kdy jsme měli naplánovaný výlet do Rosic. Pojali jsme to jako zájezd s cestovní kanceláří. Žáci si tedy zkusili jaké to je, být jako průvodce. Ve skupinkách si připravili pár základních informací o jejich oblíbeném místě, kavárně nebo památce a ostatním včetně nám o tom referovali. Den jsme završili v kavárně, kde měli žáci za úkol si německy objednat a poté spolu a hlavně s námi i paní provázející učitelkou alespoň čtvrt hodinky mluvit německy. Strašná škoda byla, že Verena, rakouská studentka, byla nemocná a od středy se s námi projektu neúčastnila. Přišli jsme tím nejen o rodilého mluvčího, který je v takovém projektu velkou motivací pro žáky, ale zároveň i o tahouna celého projektu, neboť Verena má letité zkušenosti s výukou němčiny pro cizince a účastněním se podobných projektů. Od čtvrtka zbyla organizace a průběh projektu jen na mně a Tomášovi. Pevně věřím, že to na výsledku nic nezměnilo a projekt se opravdu vydařil. S žáky jsme po celou dobu neměli nejmenší problém. Bylo znát, že se pohybujeme na gymnáziu a ne na základní škole, a to jak z hlediska jazykových znalostí, tak chování a přístup žáků. Až na výjimky, dělali žáci vždy to, co jsme jim zadali, spolupracovali a hlavně bylo vidět, že je to baví. A to je to, co nejvíc potěší. Opravdu si nevzpomínám, že bychom během celého týdne narazili na nějaké problémy, konflikty, překážky. Jednou dvakrát se nám stalo, že aktivita neprobíhala podle našich pravidel, např. nastal ruch a zmatek ve třídě, takže jsme začali okamžitě jednat a aktivitu upravili, nebo když jedna skupinka byla se svoji prací hotová, zatímco ostatní pracovali, tak jsme se jí ujali nebo vymysleli další náhradní aktivitu apod. Největším úspěchem celého týdne byly však dvě aktivity. Tou první je tzv. Fliegenklatsche - žáci byli rozděleni do třech skupinek a soutěžili mezi sebou. V každém kole se střídali jeden za druhým, který držel plácačku a co nejrychleji musel ulovit např. obrázek, na kterém byla znázorněna volnočasová aktivita, kterou jeden z nás řekl. No a tou druhou aktivitou, byla opět skupinová “hra” založená na aplikaci Quizlet, kde jsme vždy na konci dne opakovali daná slovíčka. Celý tento projekt mě obohatil především o zkušenost s organizací a vedením projektové výuky, o různé aktivity a hry, které do projektu vnesli mý kolegové a zároveň, jak už jsem avizovala na začátku, volnou ruku v plánování a vybírání tématu jednotlivých vyučovacích hodin.