Svou praxi absolvuji ve svém rodném městečku v podhůří Bílých Karpat v Bojkovicích. Na místní Základní škole jsem strávil 9. let svého života a mám na ni poměrně dobré vzpomínky. Stejně tak na učitele, kteří zde vyučují. Na některé lepší a na některé horší. Všichni mi šli určitým způsobem příkladem. Jedni mi byli inspirací, jak bych to mohl dělat a druzí zase ukázali to, čeho se vyvarovat. Dle domluvy jsem začal svou praxi o něco později a vzhledem k tomu, že byly tento týden prázdniny, měl jsem možnost zde být pouze jeden den. Myslím si ale, že i ten jeden den mi dal hodně. Ve škole mě přijali velmi přátelsky, mám to štěstí, že se znám dobře se zástupcem ředitele i ředitelem samotným a ostatní učitelé mě buď učili nebo mě znají od vidění. Zastavovali mě na chodbě a ptali se, co zde dělám a jestli budu jejich nový kolega. Že mladého energického muže zde potřebují. Bylo to příjemné a tak jsem se od začátku ve škole cítil dobře. Za celý den jsem měl možnost shlédnout 4 různé hodiny zeměpisu, vedené různými učiteli a mohl jsem tak dobře porovnat jejich styl učení a to, jak je každý učitel individuální a má svůj zajetý rytmus a styl. Jako první se mě ujal pan učitel s aprobací zeměpis a matematika. Je to velký sportovec, tak občas učí i tělocvik. Vzal mě k sobě do kabinetu a hned semnou začal probírat, co s žáky dělá, jak by chtěl, aby se žáci u něj chovali, že by chtěl aby je to trochu bavilo. Přidělil mi učebnice i atlasy abych mohl pracovat s nimi a celou náslechovou hodinu věděl, o co jde. Absolvoval jsem s panem učitelem hodinu v 7. třídě na téma Amerika/Kanada a v 8. třídě na vodstvo ČR. Pan učitel na mě působil opravdu klidným a vyrovnaným dojmem. Měl přirozený respekt. Za hodinu zvládl udělat opakovaní z minulé hodiny i nový výklad o Kanadě. Volil formu prezentace a velkou míru interakce mezi žáky a jím samotným. Hodně se vyptával a žáci aktivně a k mému překvapení dokonce většinou správně odpovídali. Hodina o vodstvu nebyla tolik zajímavá, jak mi sám v kabinetu sdělil, ale pokusil se žáky probudit zajímavostí o plánovaném kanálu Labe – Dunaj. Druhý pan učitel s „mojí“ aprobací tělocvik a zeměpis mě vzal do 6. třídy na téma zeměpisné souřadnice. Žáci pracovali dobře, nebyli ale na takové úrovni jako předchozí. Někteří byli opravdu mimo a pan učitel jim to dal možná někdy nešťastně najevo grimasou, jak moc mimo jsou. Žáci to od něj ale brali a neměli s tím žádný problém. Na můj vkus působil trochu znuděně, což se způsobeno podle mě tím, že jeho oblíbenější předmět je tělocvik, který učil i mě a motivoval mě k tomu, ho jít také studovat. Pro srovnaní jsem měl jinou 6. třídu na stejné téma s jinou paní učitelkou s aprobací na přírodopis a zeměpis. Paní učitelka je taková od rány a umí si zjednat pořádek. Je taková hodně „lidová“ občas použije dost lidový výraz, někdy zase lehce nekorektní slovo řekněme. Žáky to ale baví a i proto si ji zřejmě oblíbili. Každou hodinu píší opakovací test na dané téma, dokud všichni neuspějí. Má zájem, aby základy jako je měřítko apod. opravdu každý znal.