V rámci praxe jsem již absolvovala další hodiny vlastní výuky. Nejvíce času jsem strávila ve třídách G2 a G4 (u třídy G2 se jedná o sekundu osmiletého gymnázia, u třídy G4 se jedná o kvartu osmiletého gymnázia). Jak už jsem zjistila v praxi, kterou jsem vykonávala minulý semestr, učí se mi nejlépe v sedmé třídě. Žáci jsou spíše ještě děti a každou činnost, se kterou jsem do hodiny přišla, kladně přijali. V G2 mají výuku hudební výchovy ještě rozdělenou do 2 skupin. Zjistila jsem, že každá skupina je jiná. Po první odučené hodině v G2 se mi lépe pracovala s první skupinou. O týden později se mi ovšem lépe pracovala s druhou skupinou. Vždy záleží na rozpoložení jednotlivých žáků, a tudíž každá hodina, v každé skupině je jiná. S tím souvisí i struktura hodiny, kterou je důležité přizpůsobit žákům. Tudíž trošičku jinak vypadala hodina v první skupině a v druhé skupině. Například jsme jednou v jedné skupině hru na tělo pro velký úspěch zopakovali, ale ve druhé ne (zde byl zařazen zábavný poslech). Při výuce G2 jsem měla za úkol probrat světový romantismus. Zde jsem zjistila jemný nedostatek, a to ten, že na tmavě modré mapě byly špatně vidět černé šipky se jmény hudebních skladatelů, které směřovaly k jednotlivým zemím. Přitom na počítači bylo vše dobře viditelné, ale promítáním na plátno došlo ke slévání. Z toho plyne poučení, že člověk mnoho zkušeností získá až z praxe. Ihned jsem prezentaci předělala, abych ji mohla případně použít v budoucnu. Tuto hodinu jsem doplnila hrou na tělo. Chtěla jsem, aby skladba tematicky zapadla, a tak jsem zvolila Ouverturu k opeře Vilém Tell, kterou složil Rossini (italský romantický hudební skladatel). Žákům se tato skladba s doprovodem velice líbila. Poté jsem jim i ukázala starou reklamu, ve které se právě tato melodie vyskytla. Opět sklidila úspěch. Ve třídách G4 se mi již učilo hůře, ovšem ve čtvrteční skupině se mi učilo lépe než v té páteční. V té páteční skupině byl problém s kázní, zvláště ze strany chlapců. S tímto budu muset do budoucna více pracovat. Ovšem v obou skupinách přivítali aktivitu kladně. Konkrétně se jednalo o hru na kelímky, kterou jsem zasadila k symfonické básni Šárka (z cyklu Má vlast).