Přemýšlela jsem, o čem bych tak mohla psát, když se mi nic nějak zvláštního prozatím na praxi nestalo. Vloni jsem byla na praxi na ZŠ v Brně a tam se dělo pořád něco, celkem často jsem byla šokována nějakou údalostí a proto bylo psaní jednoduché. Teď jsem si říkala, že vlastně nemám o čem psát, jelikož je na praxi všechno super a v pohodě a tak se rozepíšu právě o tomto tématu. Na podzim jsem byla, jak už jsem zmiňovala, na praxi v Brně. Škola to byla běžná, učitelé se mnou jednali dobře, neměla jsem s ničím problém. Jelikož to bylo první větší setkání s výukou na ZŠ, tak jsem si říkala, že to, že jsou žáci divocí a mají kázeňské problémy je normální. To že učitel stihne probrat za hodinu minimum učiva, je normální. To, že jsou žáci sprostí a drzí, že je normální. Nikdy jsem si výuku na ZŠ neidealizovala, počítala jsem s tím co mi vždy všichni říkali, bude to prostě peklo a já jsem s tím do toho šla. Teď jsem ale přišla na ZŠ do mého rodného města, do Valtic, a připadám si jako Alenka v říši divů. Nejdříve jsem se toho i trošku bála, protože je to ZŠ, kterou jsem sama 9 let navštěvovala, tak jsem si říkala, že mě nikdo nebude brát vážně, znají mě dokonce někteří žáci, takže pro všechny budu “mladá Petrová” a ať budu dělat cokoliv, tahle nálepka mi zůstane. Opak je ale pravdou. Když jsem tam nastoupila, všichni učitelé mě vřele přivítali, jen nechtěli věřit, že je to už 10 let, co jsem ZŠ opustila. Všichni učitelé mi chtějí pomáhat, ukazují mi své materiály, říkají mi co a jak dělají, k čemu jak přistupují, nebojím se zeptat téměř kohokoliv na cokoliv. Jedním slovem, je to pohoda. Nečekala jsem však, že může být takový rozdíl i v žácích. První dva týdny byli žáci velice hodní, až to bylo divné. Říkala jsem si (i učitelé mi říkali), že se předemnou drží, že se teprve předvedou. Ale je 4. týden praxí a žáci jsou pro mě pořád úžasní. Jejich jedinné prohřešky v hodinách jsou ty, že jsou upovídaní, tak je učitel sem tam napomene, ale jinak nic. Žádná drzost, nadávky, křik ze strany učitele, …. opravdu ZATÍM všechno v pohodě. Ale i učitelé mi přijdou mnohem klidnější, než jsem zažila na škole v Brně. Žaci jsou zvyklí, že jim učitelé za jejich názor nenadávají, několikrát jsem se setkala s tím, že pokud žák něco spletl, nebo si z něčeho udělal srandu, učitel se zasmál s ním. A není to o tom, že by byl takový jen jeden učitel. Celkově navštěvuji hodiny asi 5 - 6 učitelů a všichni jsou takhle klidní se smyslem pro humor. Přijde mi, že to funguje na obou stranách. Učitelé na žáky tak často nekřičí, nenadávají jim za špatnou odpověď a žáci jsou proto v hodinách velice komunikativní a nebojí se vyjádřit svůj názor či odpověď na otázku, i když si nejsou správností úplně jistí. V tuto chvíli mám odučených asi 6 hodin a i ve výuce vidím obrovský rozdíl. Hlavní rozdíl je v počtu žáků. V Brně jsem měla plné třídy, což znamená nějakých 30 dětí. Na ZŠ ve Valticích mám ve třídě maximálně 20 žáků, většinou spíše kolem 16. Žáci jsou zvyklí pracovat, jsou komunikativní, takže pokud pokládám otázky, vždy se dočkám nějakých odpovědí - klidně i špatných, jsem hlavně ráda, že semnou žáci komunikují. Většinou stihnu probrat vše co chci, dokonce se mi na první hodině stalo, že jsem měla nachystáno málo učiva. Jde vidět, že jsou žáci zvyklí na rychlejší tempo. Myslím si, že je to tak i skrz to, že učitel v hodinách nemusí tak často řešit kázeňské problémy. Taky musím zmínit nadšení žáků. Když jsem žákům v Brně řekla, že budeme příští hodinu v přírodopise mikroskopovat, pokrčili rameny a nebyli nějak extra nadšení. Na škole ve Valticích musí učitel v 7. třídě odpočítávat, kdy si žáci mohou jít pro mikroskop, aby se u toho neušlapali. Nechci samozřejmě říkat, že v Brně jsou špatné školy a škola ve Valticích je ta nejlepší, to určitě ne. Beru to čistě z mé zkušenosti a věřím, že tak dobrých škol, jako je škola ve Valticích, je v Brně plno, jen jsem neměla na poprvé takové štěstí. Já měla mou ZŠ, kterou jsem navštěvovala vždy ráda. Ale myslela jsem si, že je to skrz spolužáky, které jsem tam měla, ale teď na praxi zjisťuji, že je to opravdu dobrá škola s kvalitními pedagogy, kteří dělají pro žáky opravdu vše co mohou.