Naposledy jsem přemýšlela nad otázkou, jestli teda učitelství je pro mě ten správný obor, jestli se mi do toho chce jít, jestli na to mám ty správné vlohy, jestli to zvládnu. Když se na to podívám zpětně, chápu, proč jsem nad tím tak dumala. Byl to týden před mojí první vlastně uplně první hodinou, kterou jsem učila, protože na mojí předchozí škole jsme žádné praxe neměli. Takže jsme byla vlastně hozena od vody, což mi většinou nevadí, protože si myslí, že právě takto se toho člověk nejvíc naučí, když už nemá šanci couvnout. Ale stejně jsem byla pořád nervózní a nevěděla jsem co od toho čekat. Navíc moje provázející učitelka je sice fajn, ale má hodně vysoké nároky, všechno musí být naplánované přesně. Ano, na jednu stranu ji chápu, ale je pořád v takovém napětí a přenáší to i na mě, myslím, že by člověk měl občas i trošku zvolnit. Nicméně ten týden, kdy jsem měla mít svoje první hodiny přišel a zvládla jsem to! Vybrala jsem si, že budu učit u šesťáků, zamlouvají se mi víc, než ti starší drzouni. Hlavně si ještě v agnličtině nejsem moc jistá, takže šestá třída a základy mi vyhovovaly. Měla jsem hodinu s tou stejnou třídou ve čtvrtek i v pátek. Hodiny jsem si naplánovala, snažila jsem se je udělat trošku víc hravé, přeci jen to byl konec týdne a ještě poslední hodina v pátek, kdy už jsou hlavou někdě na výletě o víkendu. Překvapivě to bylo fajn. Sice mi nevyšlo vše podle plánu, ale je jasné, že se to nepovede hned napoprvé a je super se z toho nějakým způsobem počit. Tím, že jsem měla tu stejnou třídu hned druhý den, mohli jsme dodělat to co se nestihlo další hodinu. Paní učitelka mi pak hned dala zpětnou vazbu. Jak už jsem říkala, potřebuje mít všechno přesně, takže jí celkem vadil ten nezvládnutý timing. Je to češtinářka, takže byla celkem nešťastná z mých koncovek (haha:D) ale to mi přišlo, že řešíme až moc deatily. Něco jsem si z toho určitě vzala a budu se snažit na tom pracovat. Myslím, že to půjde pomalu, je fajn, že mi tahle všechno říká, já si to vezmu k srdci, ale potom se stejně soustředím na tolik věcí, že nezvládnu zlepšit všechno. Hned týden na to jsem měla v hodině na hospitaci paní docentku Kratochvílovou, vedoucí katedry. No tak samozřejmě jsem byla nervózní, když na mě v té hodině byly dokonce dvě, jak paní docentka tak moje provázející učitelka. Říkám si, nebudu si chystat nic extra, jsem ráda, že si zvládám ty hodiny nachystat, ale zas nechci vypadat, jakože jsem se na to vykašlala. Dala jsem si s tím teda práci a hodina byla v pohodě. Vychytala jsem už nějaké mouchy, řídila se radami své provázející učitelky a super. Paní kratochvílová je horzně sympatická a příjemná, takže vůbec nevím z čeho jsem měla strach! Po hodině jsme si sedly a probraly co bylo dobře a co naopak špatně a jak by se to dalo zlepšit. Odnesla jsem si z toho spustu tipů a rad a už se mi to nezdá tak nereálné, že bych teda pokračovala a někdy ze mě ta paní učitelka byla. Ale zatím jsem si to teda vyzkoušela jenom u mladších žáků a nevím co budu říkat, až budu učit i těch starších. Zatím se mi do toho opravdu nechce, vždycky jsme tíhla spíše k těm mladším, možná i dáky tomu, že jsem dva roky poracovala ve školce. Uvidíme, třeba prolomím i tenhle strach. Angličtinu už jsem si teda nějak vyzkoušlea, aletento týden mě čeká ještě větší oříšek. Už bych měla učit i zeměpis. Děcka jsou zvyklá na „klasickou hodinu“ – ústní zkoušení (běhěm toho nějaká samostatná práce na malé jedničky), prezentace, nějaká křížovka nebo video. Mám strach, že kdybych jim ukázala, že to jde i jinak než se učit nějakou faktografii a tisíc nedůležitých věcí, že stejně budou mít potřebu té svojí klasické hodiny a přesně diktovaného zápisu a takových věcí. K paní učitělce už nějakou dobu chodím na náslechy a musím říct, že ty hodiny jsou opravdu jako přes kopírák. I já se občas přistihnu, že už mě to nudí a absolutně se nezvládám soustředit. Hlavně se snažím vnímat, ale když tam něko projede nějakou prezentaci, ukáže orázky a teď si něco napiš, joo možná obrázky hezké, ale z té prezentace jsem nevěděla absolutně nic(možná bych to měla už umět, jestli to chci někoho učit :D). No ale to mě teprvě čeká, taže doufám, že se s tím opět poperu a bude to fajn.