Páteční den praxe jsem měla opravdu pestrý. Ve škole jsem byla od čtvrt na 7 do 2 hodin a ani jednu hodinu jsem neměla volnou, stejně jako moje provázející paní učitelka. Až na praxi jsem si uvědomila, jak to mají paní učitelky náročné. Kolik si toho musí připravovat, orientovat se jakou mají hodinu, co probírají za téma. Začala jsem o tom přemýšlet. Když jsem byla na základní škole, nikdo z nás nějak extra moc neocenil různé aktivity, co paní učitelky vymyslely. Většinou jsme si řekli noo dobrý. Ale teď vidím, kolik času to trvá, něco vymyslet, připravit si aktivitu, aby byla hodina zajímavá. Pak žáci tu aktivitu ani nechtějí dělat, nebo u dané aktivity dělají spoustu další věcích. Pak člověka napadne: „Mám se s tím dělat? Ocení to žáci? Bude je to bavit? Bude to mít úspěch? Já se s tím bude dělat několik hodin a nic?“ Myslím, že tohle je v povolání učitele velmi náročné posoudit. Ted jsem myšlenkami trochu odbočila, takže teď zpátky k mému pestrému dni. První a pátá hodinu jsem učila dějepis. Obě hodiny se mi velmi líbily. Žáci poslouchali, odpovídali na otázky, aktivitu plnili. Z obou hodin jsem měla odpoledne dobrý pocit. Jen jsme aktivitu nestihli celou. Zase jsem přemýšlela nad tím, že se mi nepodařilo tu hodinu naplánovat, abych vše stihla. Hodně jsem nad tím přemýšlela a po hodině jsem z toho byla trochu špatná, ale provázející paní učitelka mě uklidňovala, že i ona po 20 letech praxe taky někdy ten plán hodiny nevyjde. To jsem se v duchu uklidnila. Snad to do budoucna budu zvládat lépe. V druhé vyučovací hodině jsem opravovala písemné práce sedmého ročníku. Byla jsem velmi překvapena, jak test dobře dopadla. Byly tam jen jedničky, dvojky a jedna trojka. Říkala jsem si, to je šikovná třída, tak pěkně se připravují do hodin, na test. Nebo je to zásluha i paní učitelky? Hned jak mi tato myšlenka prolítla hlavou, musela jsem si odpovědět, že určitě taky. Paní učitelka jim to pořádně vysvětlila, udělala zápis do sešitu a žáci věděli z čeho přesně test bude. Třetí vyučovací hodinu jsem měla úplně jinou, vyučovala jsem holčičku z Ukrajiny matematiky. Byla ve třetí třídě, ale bohužel ještě neovládala ani učivo z druhé. Ovšem holčička Almaska byla velmi šikovná a snaživá. Odpoledne jsem nad ní přemýšlela. Chudina musí se učit učivo, a ještě k tomu v cizím, novým jazyce. To musí být pro ni velmi náročné. Poslední hodinu jsem měla němčinu v deváté třídě, která se mi líbila úplně nejméně. Žáci neustále vyrušovali, řešili úplně něco jiného. Tam jsem si připadala hodně zoufalá. Nevěděla jsem co udělat, jak tu třídu zaujmout, jak probírat gramatiku, aby to všichni pochopili, když neustále někdo vyrušoval.