Tak dalších 14 dní praxe za mnou. Nebo spíš jen týden, protože jsem byla nemocná. Moc se toho od minule nezměnilo. Učitel jede stále svůj model učebnice, skupinová práce s pracovními listy, projití pracovních listů, souhrnné opakování s prezentací a v posledních pár minutách hodiny hledání v atlase. Říkala jsem si, jak to ty děcka může bavit, když takhle jedou celý rok jedno a to samé. Uvědomila jsem si, že chodím do třídy šesťáků, takže tento styl jedou jen 3 měsíce. A už teď bych řekla, že je vidět, že je to přestává bavit. Jejich práce už není tak klidná, vyrušují u toho, dělají blbosti, některé skupinky vůbec nepracují, některé to mají za 3 minuty hotové a pak se nudí… Stále více je vidět, že jet si jen to svoje celý rok není ta správná cesta. Je potřeba žáky překvapovat, oživit jim něčím tu hodinu, jinak je to přestane bavit. Řekli jsme si s provázejícím učitele, že je na čase, abych začala pomalu vstupovat do hodin. Děcka si mě už okoukali a já už v té třídě taky jen sedím a nic nedělám, jak se to všechno pořád opakuje. Není čemu novému se přiučit. Nechtěla jsem do toho skočit po hlavě, tak jsme se domluvili, že vstoupím do hodiny až na konci a zadám pojmy k hledání v atlase tentokrát já. Učitel si odučil svoje a já tedy přišla na řadu. Byla jsem míň nervózní, než jsem čekala. Většího trémistu asi neznám než jsem já. Ale asi jsem cítila, že mě ta třída tak nějak přijala mezi sebe. Představila jsem se ještě jednou a zadala pojmy k hledání. Žáky hledání v atlase baví, vrhli se do toho po hlavě. Procházela jsem mezi nimi, někteří se mnou i komunikovali, ptali se, pokud nemohli něco najít. Měla jsem z toho radost. Slyšet poprvé paní učitelko bylo vzrušující. Další hodinu, poslední, kde jsem byla, jsme se rozhodli, že už vezmu část na sebe. Pořád tedy stejným (nudným) učitelovým způsobem, ale to jsem tak chtěla. Na první hodině, kde s nimi budu spolupracovat déle než 5 – 10 minut, jsem nechtěla, aby měli úplnou změnu. Připravila jsem se tedy na hodinu podle knížky, z které čerpají informace a podle pracovních listů, které poté vyplňují. Před hodinou jsem byla pěkně nervózní, ale jak jsem stoupla před tabuli, tak to ze mě celkem spadlo. Zadala jsem žákům četbu v učebnici a kontrolovala, zda čtou. Za chvíli to měli přečtené, dala jsem jim pokyn, ať si vyplní pracovní listy, klidně i ve skupinách, jak jsou zvyklí. Tady nastal první problém – utvořilo se asi 9 skupinek, většina pracovala pěkně, snažili se. Jedna skupina holek se tomu ale vůbec nevěnovala, vyplnily první dvě otázky a skončily. Chvíli jsem nad nimi stála, tak dělaly, že přemýšlejí, když jsem poodešla, začaly se zase bavit o něčem jiném. Po chvíli jsem za nimi znovu zašla, zeptala se, zda pracují na tématu, tak samozřejmě, že tvrdily, že ano. Nechala jsem je být, protože alespoň nevyrušovali. Problémy mi dělala skupinka asi 6 kluků (počet lidí ve skupince nebyl omezený a to byla asi hlavní chyba). Hned začali vyrušovat, dělali blbosti. Šla jsem za nimi a koukala, až začnou pracovat. Hned se začali ptát na věc z pracovního listu (probírali jsme čas na Zemi, převody jednotek a v listě nebylo dobře napsané, co se po žácích chce) a dělali, že je to zajímá. Snažila jsem se z nich správnou odpověď vymámit, začali ale dělat znovu kraviny (bavili se, smáli se, ptali se mě, jestli chci vidět kouzlo apod.). Jeden z nich pak najednou řekl správnou odpověď, tak jsem ho pochválila a řekla jim, ať se věnují zeměpisu a povídat si můžou, až to budou mít vše vyplněné. Autoritu jsem u nich moc nezískala, stejně se bavili dál, tak jsem šla za učitelem, že skupinovou práci rozpustím, protože ta skupinka opravdu vyrušuje a nedělá a někteří jsou už hotoví. Učitel neváhal, vzal to do svých rukou a nastoupil na chlapce. Musím říct, že od takového mírumilovného člověka jsem nečekala, že dokáže tak zvýšit hlas. Kluci najednou poslouchali jako hodinky. Já jsem na ně nechtěla zvyšovat hlas, abych na první hodině nevypadala jako hysterka. Skupinovou práci jsem rozpustila, společně jsme si prošli pracovní list (i když jsem si zpětně uvědomila, že jsem s nimi zapomněla projít tu nejtěžší věc z pracovního listu, s kterou měli velký problém…moje chyba, řídila jsem se otázkami od učitele, které měl v prezentaci, a tomu tam tato otázka chyběla). Při procházení správných odpovědí v pracovním listě se mnou ale žáci komunikovali, hlásili se ve velkém, z toho jsem měla radost. Nejhorší by byla tichá třída. Nakonec jsem zadala zase nějaké pojmy z atlasu a zvonilo. Celkový pocit z této hodiny mám celkem dobrý, čekala jsem mnohem větší katastrofu, ještě když je to na téma, kterému úplně neholduju. Chyby tam samozřejmě byly, ale na první hodinu myslím, že jsem to ustála v pohodě. Příští hodinu budeme opakovat na písemku, tak jsem jim připravila Kahoot, někteří ho znají z hodin občanky, kde to s nimi učitel občas hraje. Doufám, že je to bude bavit a zase si je trochu získám.