Abych nebyl pořád jen negativní, popíši i situaci, která se mi líbila, překvapila mne. Jednalo se o hru Riskuj, kterou jsme s žáky hráli v ráci výuky zeměpisu. Bylo celkem pět témat a každé téma mělo pět otázek dělených dle obtížnosti. Témata otázek vycházela z opakování všeobecných zeměpisných znalostí a dále z současného učiva : Severní Amerika. Přehled témat: 1. USA, 2. Kanada, 3. Mexiko, 4. Mapa, 5. Zeměpisné pojmy. Hned zezačátku, mě překvapilo nadšení našich žáků pro věc. Zaujmout, zaktivizovat a nadchnout naše žáky pro věc je velmi obtížný úkol. Před zahájením hry jsme žákům představily otázky a seznámili je s cenami. Nejednalo se o známky, ale o věcné ceny. Což mně osobně přjde mnohem přijatelnější a nekazí to radost ze hry (že odměněni budou pouze ti nejlepší a obecně nemám rád soupeření o známky v rámci her). Žáky jsme rozdělili pomocí losování do 3 soutěžních týmů a zahájili samotnou hru.Překvapilo mne, že se žáci nijak významně nedohadovali v rámci týmu a aktivně se zapojili do hry. Dále pak tím, že věděli i odpovědi na otázky, které nebyly tématem hodin, jako byla například otázka „vyjmenuj alespoň tři americké prezidenty“, nebo „co drží v rukou socha svobody“. Cílem hodiny bylo zábavnou formou zopakovat to co jsme se učili v předchozích hodinách, ověřit si, co se děti naučily a zároveň je i něčemu přiučit. S výsledky a průběhem hodiny jsem byl více než spokojen a podpořilo mě to ve snaze i nadále spolupracovat na vedení hodin tímto netradičním způsobem.