Navštěvuji praxi na základní škole, kterou jsem navštěvovala i já, tak mi je škola známá ze strany žáka, ale doufám, že ji více poznám i ze strany učitele. Jako provázejícího učitele na český jazyk jsem si vybrala paní učitelku, která učila ještě mě. Když jsem došla na první hodinu a začala poslouchat, vrátili se mi vzpomínky a dětská léta na základní škole. Paní učitelka nezměnila na své výuce během deseti let téměř nic, stále chodí se svým sešitem, kde má napsané poznámky a výuka probíhá tak nějak dokola. Překvapivě jí to nemám vůbec za zlé, protože hodina probíhala bezvadně. Na začátku hodiny probíhalo opakování z předešlých hodin na probírané učivo, žáci se mohli doslova přetrhnout, aby je paní učitelka vyvolala a oni mohli říct, co ví. Ona je za to na oplátku náležitě odměnila. Žák, který věděl většinu informací, dostal jedničku za aktivitu a to v žácích vyvolalo ještě větší snahu. Následně probíhala výuka nového učiva, a to středověké literatury. I když já v tom zprvu neviděla nějak zajímavé téma a myslela jsem, že hodina bude nudná, paní učitelka nejen žáky, ale i mě samotnou naprosto pohltila. Všichni jsme naslouchali každému jejímu slovu. Protože paní učitelka učí kombinaci český jazyk a dějepis, snažila se vše propojit a vysvětlovat na příkladech. Žáci brali středověk již v šesté nebo sedmé třídě, tak paní učitelka věděla, že to umí, proto jich doptávala a propojovala jednotlivá učiva (od Alexandreidy skončili u Alexandra Velikého, opakovali si, kdo to byl a co udělal, a na tom si vysvětlovali co to vlastně Alexandreida je). To mi přišlo super, protože si opakují látku z předešlých ročníků a zároveň se učí nové učivo. Žáci opět reagovali, a i když něco nevěděli, tak se to snažili domyslet. Poté co si vše zařadili do kontextu, udělala paní učitelka krátký zápis na tabuli a byl konec hodiny. Byla jsem opravdu nadšená, že hodina probíhala tak v klidu, děti byli hodní a nebyl tam zcela žádný problém. Po příchodu domů jsem nad hodinou začala uvažovat a stále dokola jsem si to přehrávala, nastala u mě panika a otázky. Proč nestuduji český jazyk v kombinaci s dějepisem? Co když nezvládnu jednou mým žákům literaturu tak dobře vysvětlit? A hlavně, co když to nedokážu propojit s jinými předměty? A jak mám tedy vůbec učit? Celé odpoledne jsem z toho byla špatná a stále nad tím přemýšlela. Říkala jsem si, že si budu muset všechno nastudovat a doučit, abych to jednou dokázala taky tak dobře podat. Navíc jsem zjistila, že tohle učivo jsem se učila na základní škole, potom někdy v prváku na gymnáziu, ale od té doby vůbec. To mám učit děti něco, co jsem se učila před 6 lety a to kdo ví jak? …