Tento týden jsem učila ve výchově ke zdraví sluneční záření celkově 3 třídy (6.A, 6.B a 6.C). Když jsem přišla ve středu přišla do 6.C, velmi mě zarazilo, jaká třída je přede mnou. Měla jsem dojem, že jsem zabloudila na první stupeň. Všichni žáci byli velmi hodní a snaživí, avšak jakoby snad nechápali, co jim říkám. O to větší šok byl, když jsem ve čtvrtek přišla učit stejné téma do 6.A. Měla jsem pocit, jako by přede mnou stáli žáci tak o dva roky starší. Dívala jsem se na sebevědomou třídu, která však zjevně příliš neprahne po vědění. V průběhu hodiny dokonce zástupce ředitele z mojí výuky odvedl 3 žáky skrze nějaká kázeňské problémy z dřívějška. O dvě hodiny jsem šla opět stejnou látku učit do 6.B, což byla pro změnu třída velmi zvídavá a učivo zvládali opravdu s lehkostí. Nemůžu si tedy pomoct a musím stále přemýšlet nad tím, zda ve všech třídách učit stejně případně nakolik mám obsah přizpůsobit žákům? Ve čtvrtek odpoledne po výuce jsem se ptala provázející učitelky, jaký má dojem z daných tříd ona a v podstatě mi potvrdila moji domněnku. Domů jsem tedy odjížděla s pocitem, že bude nejlepší uzpůsobit učivo schopnostem dané třídy. Když jsem nad tím ale večer přemýšlela, zatímco jsem opravovala sešity a procházela si výstupy jednotlivých žáků z mojí hodiny, došla jsem k závěru, že by to nebylo spravedlivé. Ano, na jednu stranu se do značné míry potvrdilo, co jsem vypozorovala v hodině. Sešit jako celek i vyplnění pracovního listu z mojí hodiny do značné míry odpovídaly mému pocitu, jaký jsem si odnesla z jednotlivých tříd. Na stranu druhou samozřejmě existovala řada výjimek. A právě proto jsem nabyla dojmu, že by to vůči těmto žákům nebylo spravedlivé. Teď si nějak nevím rady s tím, jak organizovat výuku v jednotlivých třídách. Mám se přizpůsobit třídě jako celku nebo učit všude stejně? Vždy mi připadalo tak nějak spravedlivé, abych všechny třídy učila stejně. Žáci přece nemůžou za to, do jaké třídy byli zařazeni, mají právo na stejnou míru vzdělání. Když tak nad tím ale přemýšlím, tak mám potřebu jednotlivým třídám výuku prostě přizpůsobit. Těm říct více informací, zařadit zajímavosti. Těm zase trošku méně a nechat jim více času na rozmyšlenou, lépe jim látku vysvětlit. Působí to na mě dojmem, že ať zvolím jakoukoliv strategii, tak žádná nebude správná. Zpětně jsem si promítala strategie, které volili učitelé, u kterých jsem byla na praxi. A přemýšlela jsem i dál a vzpomněla jsem si na dobu, kdy jsem sama chodila do školy. Spolu s tím se mi vybavily takové ty časté, i když možná ne vždy eticky přijatelné, generalizace typu: „Ta 7.B, to je hrozná třída. Neustále někdo ječí, nedá se tam učit.“ Nebo naopak: „Vy jste tak chytří, v 8.A jsem to musela vysvětlovat 3x a stejně má polovina třídy za 5.“ Nikdy jsem nechtěla být tím typem učitele, který generalizuje a škatulkuje. Ale v posledních dnech mám pocit, že k tomu přirozeně tíhnu, což mě trošku vyděsilo. Nicméně poté, co se mi tato úvaha rozležela v hlavě, mám asi jasněji než dřív. Přes veškerou snahu nedocílím toho, abych se v každé třídě mohla věnovat každému zvlášť. Vyjma žáků, kteří jsou mimořádně nadaní případně mají speciální vzdělávací potřeby, ale to už je jiné téma. Z toho vyplývá, že musím přizpůsobit výuku jednotlivým třídám. Na základě toho jsem došla ke dvěma klíčovým pravidlům, kterými se chci řídit. Za prvé, připadá mi víc než vhodné stanovit si jisté informace, které prostě zprostředkuju všem třídám stejně. Takový ten základ, co musí bezpodmínečně znát. Teď jsem dvojnásob šťastná za své přípravy. Díky nim mnohem snadněji určím, co bude základ a bude navíc, když bude prostor. Za druhé, nebudu škatulkovat. Alespoň se o to pokusím. Nerada bych spadla do výše zmíněných stereotypů jako „hloupá třída, hlučná třída, nevychovaná třída,…“. Prostě se přizpůsobím dle aktuálního stavu. Ano, v některých třídách možná budu častěji něco vysvětlovat a v jiných zase rozvíjet diskuze nad zajímavostmi. Chci ale, aby to vycházelo z aktuálního rozpoložení dané třídy, ne z toho, jak jsem si třídy zaškatulkovala.