Vzhledem k tomu, že jsem 2. pololetí minulého školního roku již učila na celý úvazek, (žáky 4.-9. třída) a byla plně zapojena do učitelské profese se vším, co k ní patří (dozory, pedagogické porady, schůze předmětových komisí, rodičovské schůzky,vyučování žáků s SPU, problémoví žáci,...), není pro mě praxe v prvním semestru úplně prvním a nejcennějším setkáním se s učitelskou profesí. Nyní docházím do brněnské školy a vidím obrovský rozdíl mezi menší vesnickou školou, kde jsem učila, a větší městskou školou. Navštěvuji dvě třídy devátého ročníku a jednu třídu osmého ročníku. Na praxi chodím už od září a překvapilo mě chování deváťáků. Ani ne měsíc po zahájení nového školního roku na nich je znát nezájem o výuku, dění ve škole, chovají se jakoby už byli teď přijatí na své vysněné střední školy a nemuseli se tudíž už o nic snažit. Podobné chování jsem vnímala u „svých“ deváťáků až ve 2. pololetí, v tom 1. se ještě, podle slov kolegyně, snažili. V devátém ročníku jsou celkem tři třídy a právě ta jedna, se kterou se moc nepotkávám, je prý nejsnaživější a nejlíp se s nimi pracuje. Na počátku praxe jsem byla překvapená z toho, jak funguje třída v hodinách dějepisu. Zvlášť holky o výuku nejeví příliš zájmu, povídají si, nemají nachystané pomůcky, ve tváři otrávený výraz: co po nás furt chce, ať už nám dají všichni pokoj. V hodinách jsem si také všimla, že používají mobily nebo se učí a opisují si zápisy do jiných předmětů. Pořád jsem čekala, kdy budou napomenuty od vyučujícího, ale nic takového se nestalo, žádné rozsazování se nekonalo. Mrzí mě to už kvůli tomu učiteli, protože je vidět, že do oboru je zapálený a chce, aby to bavilo i žáky. Bohužel v tomto věku a navíc na základní škole, ještě neumí ocenit modernější přístup. Zápisy dostávají většinou nakopírované, z učebnic se v hodinách moc nepracuje a jediné, co se po nich chce je, aby vnímali, co se v hodinách děje a sem tam se zapojili do aktivit přichystaných na interaktivní tabuli vyučujícím. Jak jsem vypozorovala, při opakování látky na test jsou většinou aktivnější než při běžných hodinách, někteří se více zapojují na interaktivní tabuli, ale přijde mně, že mají všechno nachystané na stříbrném podnose a s menší námahou jsou schopni napsat test na lepší známky. Z různých spojovaček a doplňovaček na tabuli jsou potom v testu stejné nebo podobné otázky.Žáci si pak doplněné, přiřazené údaje z tabule fotí do mobilu. Při tomto se většinou aktivně projevuje většina, která jindy nedává pozor. Ten, kdo se učí pravidelně, ví, co se v hodinách děje, pak nestojí před tabulí a nefotí si všechno. Přijde mně to trochu nešťastné. Pochopila bych, kdyby se něco nestíhalo a jediným způsobem, jak ty informace získat by bylo právě vyfocení, ale takto spíš jenom zneužívají učitelovu dobrou vůli.