První praxe ve škole začala s výběrovou třídou osmáků. Minule psali test, takže část hodiny strávili vysvětlováním a opravami. U pár dětí byla poznámka, aby si žáci prokonzultovali test přímo s učitelem. Bylo jich 7 a i když konzultace (napůl soukromá) byla v rámci hodiny, nezdálo se, že by se žáci cítili být ponížení, že zrovna oni. Byl jsem se podívat, co spolu řešili, proč tam mají napsáno přijď za mnou. Byly to chyby například x kg = x l, špatné násobení atd. Následoval kontrolní testík jako opakováním z minulé hodiny. Test obsahoval pár otázek, jako např. Co Torricelli dokázal svým pokusem. Jen 10 minut z hodiny se probíralo další učivo. Zdá se mě to málo. V devítce děcka probíraly akustiku. Opět opakovali testem učivo z minulé hodiny. Žáci dostali na výběr ústní nebo písemnou formu. Vybrali si pro tentokrát ústní formu. Mám dojem, že se tím zmenšuje šance být vybrán. Proběhly 2 zkoušení. Občas mně přišly otázky těžké, nevyužitelné v praxi, resp. Nedůležité. Např. do 17 m vlna-dozvuk, nad 17 m je ozvěna kvůli reakci mozku na podnět. Po zkoušení si ukazovali obrázky například machův kužel, pouštěli si frekvence do reproduktorů. Přišlo mě to dobré, děcka si uvědomili, jaké frekvence odpovídají jakému tónu. Frekvence byly pouštěny z aplikace na mobilu. Poté jsme si měřili hlasitost na mobilu v decibelech. Další týden jsem začal s novou třídou, ve které je pan učitel třídním. Byly 2 zkoušení. Celkem rychlé. Holky si mohly vybrat, o čem budou mluvit. Obě dostaly jedničku. Dál probírali Brownův pohyb. Vysvětloval se princip a poté se bavili o absolutní nule. Mně osobně témata předpovídající, ale neověřená vždy zajímaly. Dosažení absolutní nuly, cestování časem, nadsvětelná rychlost… Takže i toto mě bavilo. Žáci byly vcelku hodní, jen jednoho musel rozesadit, ale upřímně jsem si nevšimnul, že by něco dělal, ale seděl jsem k nim bokem, takže jsem na ně moc dobře neviděl. To, že byli hodní bych přisuzoval k tomu, že ještě nejsou v pubertě. Druhou hodinu jsem si nějak zapomněl dělat poznámky, hodina mě moc nezaujala.