Kuljimme portin läpi ja tulimme kujaan, jossa rattaat taaskin pyörivät lakastuneilla lehdillä, ja vanhat puut ojentelivat oksiaan muodostaen synkän holvin päittemme yli.
A kapun át széles kerti útra jutottunk. A kerekek itt ismét faleveleken gördültek tova, az öreg fák pedig oly szorosan karolták össze fejünk felett ágaikat, hogy úgy tűnt, alagútban járunk.