Mehevät ruovot ja uhkeat limaiset vesikasvit levittivät mätänevien aineitten tuoksuja, jotka leyhyivät kasvoillamme, kun me monta kertaa olimme vähällä luiskahtaa mustaan, värähtelevään suohon, jonka jokainen askelemme pani keinumaan laajalti ympärillämme.
A burjánzó nádcsomók, a nyálkás vízinövények förtelmes szaga orrunkat facsarta, kigőzölgésük arcunkba csapott... Ha félreléptünk, combig gázoltunk bele a sötét, kocsonyaszerű ingoványba, amely sokszor métereken át vészjóslóan rengett lábunk alatt.