Sen mukaan kuin sumu vyöryi eteenpäin peräydyimme me, kunnes olimme joutuneet puolen englannin penikulman päähän rakennuksesta, ja yhä siirtyili tuo tiheä, valkoinen, kuun valaisema meri hitaasti ja vääjäämättömästi lähemmäs.
Ahogy nyomult felénk a köd, mi egyre jobban hátráltunk előle, úgyhogy már vagy félmérföldnyire is eltávolodtunk a háztól, a fehér ködtenger azonban, amelyet fényesen beragyogtak a hold ezüst sugarai, lassan, de szünet nélkül továbbhömpölygött, s nyomunkban maradt.