Seisoessamme kivien välissä vyöryivät sumupilvet hiljalleen rakennuksen nurkkien ympäri ja tihenivät paksuksi kerrokseksi, jolla yläosa ja katto -- kelluivat ikäänkuin joku kummallinen laiva himmeävetisellä järvellä.
A köd előbb csak a ház sarkait tapogatta végig két előrenyúlt karjával, majd lassan egyetlen sűrű tömeggé egyesült, és birtokba vette az egész földszintet. Az emelet meg a tető úgy úszott ezen a ködtengeren, mint valami kísértethajó.