Sir Henryn hermot värisivät vielä kuulemamme ulvonnan vaikutuksesta, eikä hän ollut halukas antautumaan uusiin seikkailuihin. Hän ei ollut nähnyt tuota yksinäistä kalliolla seisojaa, eikä tuntenut sitä väristystä, jonka tämä ihmeellinen ilmestys käskevine asentoineen oli minussa synnyttänyt.
Sir Henry különben sem látta a magányos férfi alakját, s nem élte át az izgalmat, amelyet bennem keltett a különös, szoborszerű lény. - Egy börtönőr lesz, nem vitás - mondta Sir Henry. - Tele velük a lápvidék, amióta ez a fickó megszökött.