Holmes istui äänettömänä minun rinnallani ajaessamme takasin Baker Streetille, ja hänen rypistetyt kulmakarvansa ja kasvojen terävä ilme ilmottivat minulle, että hän, niinkuin minäkin, koetti sommitella niitä puitteita, joiden sisään kaikki nämä näennäisesti hajanaiset seikat sopisivat.
Holmes hallgatagon ült a kocsiban, mialatt a Baker Streetre hajtattunk, s összehúzott szemöldökéről és elgondolkodó arcáról lerítt, hogy - akárcsak én - azon töri a fejét, miként tudná valamiféle egységbe foglalni e különös és látszatra össze sem függő epizódokat.