Cuando Ana pensaba en su hijo y en las futuras relaciones que habría de tener con él si se separaba de su esposo, se estremecía pensando en lo que había hecho y entonces no podía reflexionar; mujer al fn, no buscaba más que persuadirse de que todo quedaría igual que en el pasado y olvidar la terrible incógnita de lo que sería de su hijo.
Mikor a fiára és arra a jövendő viszonyra gondolt, a melyben ez vele, az ő apját elhagyott anyjával lesz, annyira megborzadt attól, a mit cselekedett, hogy nem sokat tünődött, hanem mint afféle asszony, csak azon iparkodott, hogy magát hazug alakoskodásokkal, üres szavakkal megnyugtassa, s csak azon sopánkodott, hogy bár maradna minden a régiben s bár ki tudná verni a fejéből azt a rettenetes kérdést, mi lesz a fiával.