Una vez junto a él, con atrevimiento, brillándole los ojos, tan parecidos a los hermosos ojos de su padre, la niña alargó el sombrero a Sergio Ivanovich y fue a ponérselo ella misma, suavizando su audacia con una sonrisa tímida y dulce.
Bátran odaszaladt Ivánovics Szergej mellé, csillogó szemekkel, melyek annyira hasonlítottak az apja gyönyörű szemeihez, odanyújtotta neki a kalapját, s úgy tett, mintha ő akarná föltenni a fejére, miközben szelíd és bátortalan mosolylyal enyhítette a csintalanságát.