« Sí», pensaba Kitty; había algo poco natural en Ana Pavlovna, algo que no era propio de su bondad en el acento con que dos días antes le dijera enojada: –Mi marido la esperaba; no quería tomar el café hasta que usted llegase, aunque sentía debilidad...
"Csakugyan, - jutott az eszébe, - volt valami természetellenes, és éppenséggel nem az ő jóságára valló, Pavlovna Annában, a mikor most harmadnapja bosszúsan így szólt: - No, hiszen folyton csak magát várta, addig kávézni sem akart, pedig már rettenetesen elgyöngűlt.