¡Fatuo, sin seso, le dixo Candido, te he librado de galeras, he pagado tu rescate, y el de tu hermana que estaba fregando platos, y que es fea; soy tan bueno que quiero que sea mi muger, y todavía quieres tu estorbármelo! Si me dexara llevar de la ira, te matara segunda vez.
»Te balga ember, mondá Candide, megszabaditottalak a gályától, kifizettem a váltságdijat, kiváltottam hugodat is; mosogató leány volt itt és megcsunyult; én olyan jó vagyok, hogy mégis feleségül akarom venni és te még meg akarod hiusitani szándékomat! ha dühömre hallgatnék, még egyszer keresztül döfnélek!