Kitty notaba que se sentían solos en aquel salón lleno de gente, y en el rostro de Vronsky, siempre tan impasible y seguro, leía ahora aquella expresión de humildad y de temor que tanto la había impresionado, que recordaba la actitud de un perro inteligente que se siente culpable.
Látta, hogy teljesen egyedül érezték magukat abban a zsúfolt teremben. És Vronszkijnak mindenkor annyira határozott és független arczán megpillantotta a zavarnak és az alárendeltségnek azt a megdöbbentő kifejezését, a mely egy értelmes kutya kifejezésére emlékeztet, a mely tudja, hogy valami csínt követett el.