Porthos llamó con el dedo: un pasante alto, pálido y escondido bajo una selva virgen de pelo, vino a abrir y saludó con aire de hombre obligado a respetar en otro al mismo tiempo la altura que indica la fuerza, el uniforme militar que indica el estado, y la cara bermeja que indica el hábito de vivir bien.
Porthos bekopogtatott; nyurga, halvány képű ügyvédbojtár nyitott ajtót, arca alig látszott ki fésűtől-ollótól szűz üstöke alól. Olyaténképpen üdvözölte a testőrt, mint aki azért hajol meg a másik előtt, mert magas termete erőre, egyenruhája katonai mivoltára, kicsattanó ábrázata úri életre vall.