Aquella mezcla de gracia de niña y de belleza de mujer ofrecían un conjunto encantador que impresionaba a Levin profundamente. Pero lo que más le impresionaba de ella, como una cosa siempre nueva, eran sus ojos tímidos, serenos y francos, y su sonrisa, aquella sonrisa que le transportaba a un mundo encantado, donde se sentía satisfecho, contento, con una felicidad plena como sólo recordaba haberla experimentado durante los primeros días de su infancia.
Arczának gyermekesen ártatlan kifejezése s vele együtt termetének fínom szépsége, ez volt az a különös báj, a melyet ő oly bensőleg megértett; de a mi mindig, mint valami meglepetés, bámulatba ejtette őt, az szelid, nyugodt és őszinte szemeinek a kifejezése és különösen a mosolya volt, mely mindig tündérvilágba varázsolta át Levint, a hol olyan megilletődés és ellágyúlás vett rajta erőt, a minőre kora gyermekkorának is csak egyes ritka napjaiból emlékezett.