Escuchaba y miraba ora la tierra mojada cubierta de musgos húmedos, ora a «Laska», atenta a todo rumor, ora el mar de copas de árboles desnudos que tenía delante, ora el cielo que, velado por las blancas vedijas de las nubecillas, se oscurecía lentamente.
"Hallga csak! Még a fű növését is szinte látni és hallani!" - mondotta magában Levin, a mint egy fiatal fűszál tűcskéje mellett meglibbent egy nyirkos, palaszínű nyárfalevél.