Es Levin –dijo con sonrisa amistosa y algo burlona–. ¿Cómo te dignas venir a visitarme en esta «covachuela» ? –dijo abrazando a su amigo, no contento con estrechar su mano–––.
Levin, no végre! - mondotta szivélyes és gúnyos mosolylyal, s a feléje tartó Levint végigmérve. - Hogy-hogy' nem átallottál engem fölkeresni ebben az oduban? - kérdezte tőle Arkágyevics Sztepán, nem érvén be azzal, hogy megszorongatta a kezét, hanem össze is csókolta őt. - Rég itt vagy már?