Mijail Vasilievich Sliudin, el jefe de su departamento, era un hombre sencillo, inteligente, bueno y honrado por el que Alexey sentía simpatía y afecto, pero un trabajo continuado en común durante cinco años había levantado entre ellos una barrera que impedía las explicaciones cordiales.
Alexandrovics Alexej, miután az aktákat aláírta, sokáig hallgatott és nézte Vasziljevics Mihailt, s többízben megpróbált, de nem tudott szólani. Már előre készenlétben tartotta ezt a kérdést: "Bizonyára hallott már az én fájdalmamról?" - de mindig az lett a vége, hogy, mint rendesen, így szólt: - Ezt tehát készítse el, kérem, - s evvel elbocsátotta.