Bajaba de aquella tarima de ebrios, y apoyándose, vacilante, en las paredes, cayendo y levantándose, pero siempre impelido por una especie de instinto, salía del fumadero gritando como en suefíos: ¡el "Carnatic", el "Carnatic"!
Otthagyta a részegek lebuját, és támolyogva, a falakat súrolva, el-elvágódva és megint feltápászkodva, mintha valami ellenállhatatlan, makacs ösztön vezetné, kilábolt a kocsmából, és álomittasan folyvást ezt kiabálta: "A Carnatic! A Carnatic!"