Al fin y al cabo llevabais la vida habitual de todos vosotros, los jóvenes –dijo Ana, frunciendo las cejas. Y, cogiendo la labor que tenía sobre la mesa, se puso a hacer croché, sin mirarle.
Hiszen ez az a mindennapi élet, a melyet ti, fiatal emberek folytattok, - mondotta, a szemöldökét összehúzván, fogta a horgolását, mely ott hevert az asztalon, s a nélkül, hogy Vronszkijra nézett volna, elkezdte belőle kiszabadítani a horgolótűjét.