Ahora, expiaba su falta ante Karenin, estaba, es verdad, firmemente resuelto a no interponerse nunca entre la esposa arrepentida y su marido; pero no podía arrancar de su alma la pena de haber perdido su amor; no podía borrar de su memoria los momentos pasados con Ana, que antes apreciara en tan poco, y cuyo recuerdo le perseguía ahora incesantemente.
Azt, hogy most, miután a férjjel szemben megvezekelt a bűneiért, le kellett mondania Annáról, s hogy soha többé nem állhat oda ő és az ura közé, azt szilárdan elhatározta volt a szívében; de nem tudta kitépni szívéből az ő szerelmének az elvesztése fölött érzett sajnálkozását, nem tudta kitörülni emlékezetéből a boldogság ama perczeinek emlékét, a melyeket vele átélt, a melyeket akkor oly kevéssé tudott megbecsülni, s a melyek most egész varázsukkal üldözték őt.