Indudablemente Vaseñka era un buen mozo, y en aquel momento tenía una mirada de bondad y hasta de timidez. Levin sintió compasión de él y vergüenza de sí, del paso que iba a dar siendo el dueño de la casa.
Kétségkívül jó fiú volt s Levin megsajnálta őt és mint házigazda elröstelte magát, mikor Vaszjenka szemeiben azt a bátortalanságot megpillantotta.