–Bien, bien; acabe pronto, por favor –replicaba Levin, conteniendo apenas la sonrisa de dicha que pugnaba por aparecer en su rostro. «¡Eso es vida!
Jó, jó, csak kérem szaporán, - felelt Levin, csak nehezen tudván elleplezni azt a boldog mosolyt, mely akarata ellenére is kiült az arczára. - "Lám, - gondolta magában, - ez aztán az élet, ez aztán a boldogság!