En ocasiones se detenía –casi siempre en el claro entablado del comedor– y se decía: «Sí; es preciso resolver esto y acabar. Debo explicarle mi modo de entender las cosas y mi decisión».
Sétájának minden fordulójánál, s legtöbbnyire a világos ebédlő parkettjén, megállt és így szólt magában: "Igen, a dolgot föltétlenűl el kell intézni, a végére kell járni, meg kell mondanom róla a véleményemet s az elhatározásomat." Ezzel visszafordult.