Levin regresaba de la caza, como antes dijimos, con intenso apetito y, recordando con tal precisión las ricas empanadillas que les había cocinado su mujer, que, al acercarse a la casa, percibía ya el olor y el gusto en la boca, de igual modo que su perra percibía el olfato de la caza. En cuanto se hubo despojado de sus arreos, gritó, pues, a Filip: –¡Eh!
Mikor Levin a vadászatról fáradtan és éhesen visszatért, oly halálos bizonyossággal számított a pástétomra, hogy mikor a tanya felé közeledett, már szinte érezte a szagát meg az ízét, mint a hogy' Laszka a vadat megérezte és legott meg is parancsolta Filippnek, hogy adja elő.