Ana decía lo primero que le venía a los labios y ella misma se extrañaba, al escucharse, de oírse mentir con tanta familiaridad, de comprobar lo sencillas y naturales que parecían sus palabras y de la espontaneidad que aparentemente existía en el deseo que expresara de dormir.
Anna csak beszélt, a mi a nyelvére jött, s maga is csodálkozott rajta, mikor hallotta, hogy milyen jól tud hazudni. Milyen egyszerűek és természetesek voltak a szavai, és mennyire valószínűvé tudta tenni, hogy egyszerűen csak aludni kívánkozik!