Me levanté con los brazos extendidos hacia delante, buscando a tientas y dando traspiés dolorosos; eché a huir precipitadamente, caminando al azar por aquel intrincado laberinto, descendiendo siempre, corriendo a través de la corteza terrestre como un habitante de las grietas subterráneas, llamando, gritando, aullando, magullado bien pronto por los salientes de las rocas, cayendo y levantándome ensangrentado, procurando beber la sangre que me inundaba el rostro, y esperando siempre que mi cabeza estallase al chocar con cualquier obstáculo imprevisto.
Felálltam, előrenyújtottam a karom, keservesen tapogatódzni próbáltam. Menekülni akartam, találomra futkostam a kiismerhetetlen labirintusban, újra lefelé, keresztül a földkérgen, mint a föld alatti üregek lakója, hívogatva, kiáltozva, üvöltve, hogy aztán nekiütődjem a kiugró szikláknak; elestem, és véresen újra felálltam, ittam az arcomról csurgó vért, és vártam, hogy mikor zúzódik szét a fejem egy váratlanul elém meredő falon.