Tenía la certeza de que encontraría cosas de utilidad a bordo pero no era eso lo que me impulsaba, sino la esperanza de encontrar algún ser a quien pudiese salvarle la vida, y con ello, reconfortar la mía en sumo grado. Me aferré de tal modo a esta idea, que no encontraba reposo ni de día ni de noche y solo pensaba en llegar hasta la nave en mi bote.
A háborgó tengerből sima arcú, mosolygó tükrű tenger vált. Kétségem sem volt felőle, hogy a roncs fedélzetén számomra hasznos holmikat lelnék, de nem is ez hajtott leginkább, hanem hogy reméltem, talán túlélőre bukkanhatok, akinek ha megmentem az életét, végre az enyém is békésebbre fordul.