«Es un hombre bueno, leal, honrado y, en su especie, un hombre excepcional», pensaba Ana, volviendo a su cuarto. Pero, mientras pensaba así, ¿no se oía en su alma una voz secreta que le decía que era imposible amar a aquel hombre?
"Mégis csak derék ember: igazságszerető, jó és a maga körében kimagasló, - mondotta magában Anna, mikor visszatért a szobájába, mintegy védelmezve őt valakivel szemben, a ki vádolta, és azt mondotta, hogy őt lehetetlen szeretni. - Csak mért állnak úgy szét a fülei!