–¡Ven Stiva! –llamó Levin, sintiendo que su corazón latía con más fuerza. Dijérase que en su oído se había descorrido un cerrojo y que todos los sonidos comenzaban a impresionarlo desmesuradamente y en desorden, pero de un modo preciso.
Menj hát, Sztiva, menj! - kiáltott rá Levin, érezvén, hogy mind hevesebben kezd dobogni a szíve, s hogy, mintha feszült hallásában valami retesz tolódott volna félre, minden hang a távolság mértékét elveszítvén, rendetlenül és tisztán cseng a fülébe.