Eché una mano a los mozos que limpiaban los caballos y recibí a cambio dos peniques, un vaso de cerveza, dos cargas de tabaco para la pipa y toda la información que quise sobre la señorita Adler, por no mencionar a otra media docena de personas del vecindario que no me interesaban lo más mínimo, pero cuyas biografías no tuve más remedio que escuchar.
Segítettem a lovászoknak a csutakolásban, cserébe még borravalót is kaptam: egy kétpennyst, egy pohár sört, két sodrásra való dohányt és nem utolsósorban annyi értesülést Adler kisasszonyról, amennyiről még álmodni sem mertem. Nem is beszélve arról a fél tucat környékbeliről, akik engem ugyan egy csöppet sem érdekeltek, de akiknek szintén végig kellett hallgatnom a részletes életrajzát.