Al salir del convento entró en la magistratura, se convirtió en presidente con birrete en el puesto de su tío, abrazó el partido del cardenal, cosa que no probaba poca sagacidad; se hizo canciller, sirvió a su eminencia con celo en su odio contra la reina madre y en su venganza contra Ana de Austria; estimuló a los jueces en el asunto de Chalais, alentó los ensayos del señor de Laffemas, gran ahorcador de Francia; finalmente, investido de toda la confianza del cardenal, confianza que tan bien se había ganado, vino a recibir la singular comisión para cuya ejecución se presentaba en el aposento de la reina.
Midőn a kolostorból eltávozott, jogi pályára lépett: bírósági tanácselnök lett nagybátyja helyén, beállt a bíboros hívei közé - ez is mutatja, hogy ugyancsak volt sütnivalója -, szívvel-lélekkel kiszolgálta, a bíboros gyűlöletét az anyakirályné ellen, bosszúhadjáratát Ausztriai Anna ellen; könyörtelenségre biztatta a Chalais-ügy bíráit, támogatta Laffemas úrnak, Franciaország főkincstárnokának próbálkozásait, végül pedig a bíboros jól megszolgált bizalmának maradéktalan birtokában neki jutott osztályrészül az a sajátos megbízatás, amelynek végrehajtására most a királyné szobájában megjelent.