Sí, sí dijo Felton pasándose las manos por la frente cubierta de sudor como para arrancar de ella su última duda ; sí, reconozco la voz que me habla en mis sueños: sí, reconozco los rasgos del ángel que se me aparece cada noche, gritando a mi alma que no puede dormir: «¡Golpea, salva a Inglaterra, sálvate a ti mismo, porque morirás sin haber calmado a Dios!»
Igen - mondta Felton, és végigsimította verejtékes homlokát, mintha gyökerestül szakítaná ki elméjéből a kétkedést -, igen, megismerem, ez a hang beszél hozzám álmaimban; igen, megismerem, ez az angyal jelenik meg előttem éjjelente, ez harsogja tele álmatlanul hánykolódó lelkemet: "Sújts le rá, mentsd meg Angliát, mentsd meg önmagadat, hogy el ne érjen a halál, míg le nem veted a gonoszt!"