Mas ayer tenía motivos particulares –continuó con significativa sonrisa, olvidando por completo la compasión que Levin le inspirara el día antes y experimentando ahora el mismo sentimiento afectuoso hacia Vronsky–. Sí: tenía motivos para sentirse muy feliz o muy desdichado.
De tegnap egészen különös okok játszottak közre, - folytatta Arkágyevics Sztepán jelentőségteljes mosolylyal, teljesen megfeledkezvén arról az őszinte együttérzésről, a melyet tegnap a barátja iránt táplált, s a melyet most kizárólag Vronszkijra vitt át. - Igen, volt oka rá, hogy vagy nagyon boldog, vagy nagyon boldogtalan legyen.