Levin lo atribuía a sus méritos, sin saber que Metrov, después de haber hablado de ello con todos sus íntimos, no dejaba de aprovechar cuantas ocasiones se le presentaban para tratarlo con cada hombre que encontraba dispuesto a escucharle, y que hallaba, por otra parte, un gran placer en hablar de una cuestión que le apasionaba y que él, el gran sabio, no veía aún clara.
Levin ezt a maga érdeméül rótta föl, nem tudván azt, hogy Metrov a hozzá közelebb állókkal való társalgás közben minden új emberrel különösen szívesen beszélt erről a tárgyról, és egyáltaljában bárkivel is szívesen folytatott eszmecserét az olyan tárgyakról, a melyek őt foglalkoztatták, s a melyekkel ő maga sem volt egészen tisztában.