No se enojó siquiera al ver la yegua de un aldeano que, con su potro, pastaba en sus campos, limitándose a mandar a un trabajador que los hiciera salir de allí, ni tampoco con la estúpida y burlona respuesta del campesino Ipat, al que encontró por el camino, y que al preguntarle: «¿Qué, Ipat?
Mikor az erdőből kiért, mint sima bársonyszőnyeg, beláthatatlan messzeségben terült el előtte az egyetlen kopár folt vagy pocsolya nélkül való zöld vetés, melyet csak itt-ott, a mélyedésekben piszkoltak be az olvadó hó maradványai.