Sobre la mesa había una bujía y a su luz vi el gran lecho con las mismas cortinas de antes, el tocador, la butaca y el taburete en que cien veces fui condenada a arrodillarme para pedir perdón de faltas que no había cometido.
Ott állt a hatalmas négyoszlopos, mennyezetes ágy; borostyánszínű függönyeivel éppen olyan volt, mint régen. Ott volt az öltözőasztal, a karosszék, a zsámoly, amelyre oly sokszor térdepeltettek le, hogy bocsánatot kérjek valami bűnért, amelyet nem követtem el.