Athos fue arrebatado como por un vértigo: la vista de aquella criatura, que no tenía nada de mujer, le traía recuerdos terribles; pensó que un día, en una situación menos peligrosa que aquella en que se encontraba, había ya querido sacrificarla a su honor; su deseo de crimen le volvió quemándole y lo invadió como una fiebre ardiente: se levantó a su vez, llevó la mano a su cintura, sacó de él una pistola y la armó.
Athos valósággal beleszédült: ez a némber, akiben egyetlen asszonyi tulajdonság nem maradt, gyötrelmes emlékeket idézett fel benne; eszébe jutott, hogy egy alkalommal, a mostaninál sokkalta kevésbé veszedelmes körülmények között már-már feláldozta becsületének; újra fellobbant benne a gyilkos vágy, mintha izzó parázs égetné minden porcikáját: ő is felállt, derékszíjához kapott, kivette pisztolyát, és felvonta a kakast.