No obstante, después de haber pasado dos meses en la soledad de su pueblo, comprendió que el sentimiento que le absorbía ahora no se parecía en nada a los entusiasmos de su primera juventud, pues no le dejaba momento de reposo, y vio claro que no podría vivir sin saber si Kitty podría o no llegar a ser su mujer. Comprendió, además, que sus temores eran hijos de su imaginación y que no tenía ningún serio motivo para pensar que hubiera de ser rechazado.
De miután két hónapot töltött falun, teljes magányosságban, meggyőződött róla, hogy ez nem volt egyike azoknak a szerelmeknek, a melyeken kora ifjúságában keresztülment; hogy ettől az érzelemtől egy pillanatra se volt nyugta; hogy nem élhetett tovább a nélkül, hogy azt a kérdést eldöntse: vajon a felesége lesz-e vagy nem, és hogy egész kétségbeesése annak a fölismeréséből származott, hogy voltaképpen semmi bizonyítéka sincs arra nézve, hogy csakugyan el fogják utasítani.