Esteban Arkadievich tuteaba a casi todos sus conocidos: ancianos de sesenta años y muchachos de veinte, artistas y ministros, comerciantes y generales. De modo que muchos de los que tuteaba se hallaban en extremos opuestos de la escala social y habrían quedado muy sorprendidos de saber que, a través de Oblonsky, tenían algo de común entre sí.
Arkágyevics Sztepán csaknem összes ösmerőseivel tegeződött: hatvanéves öregekkel és húszesztendős fiatalemberekkel, szinészekkel és miniszterekkel, kereskedőkkel és főhadsegédekkel, úgy, hogy nagyon sokan azok közül, a kik vele tegeződtek, a társadalmi létra két szélső fokán állottak, és ugyancsak nagyot néztek volna, ha megtudják, hogy Oblonszkij révén valamelyes közösségben állanak egymással.