Los campos se extendían ante nosotros: primero, la explanada contigua a la casa; después, las praderas; el bosque, seco y pardo, dividido en dos por un sendero; la iglesia, el camino, las colinas...
Alattunk olyan volt a messzire kitáruló táj, mint valami térkép. A bársonyos, eleven zöld pázsit koszorúként övezte az épület szürke tömbjét; a téres, parkszerű mezők, az elszórt, ősi fákkal; az őszies, rozsdabarna erdőt mohával benőtt ösvény szelte ketté.