No oía más que el rumor de las guadañas; y veía ante sí la figura erguida de Tit que se iba alejando; el semicírculo de hierba segada; la hierba que caía lentamente, como en oleadas; las flores que se ofrecían ante el filo de su guadaña, y al fondo y frente a sí, el término de la hilera, donde podría descansar al llegar.
Csak a kaszák nyisszanását hallotta s ott látta maga előtt Tit lassan távolodó, egyenes alakját, a félkörben elterülő lekaszált rétet, a kaszája éle előtt hullámzóan lehanyatló füvet és virágfejecskéket s amott tovább a rendnek a végét, a hol majd elkezdődik a pihenés.