A Levin esta hilera tan larga le pareció muy dura y difícil, pero cuando hubieron llegado al final y Tit, poniéndose la guadaña al hombro, comenzó a caminar sobre las huellas que dejaran en la tierra sus propios talones, y Levin hubo hecho lo propio siguiendo también sus propias huellas, se sintió muy a gusto, a pesar del sudor que le caía en gruesas gotas del rostro y de la nariz y de tener la espalda completamente empapada.
És ez a hosszú rend különösen nehéznek tűnt föl Levin előtt; de mikor a végére értek és Tit a vállára vevén a kaszát, lassú léptekkel megindult azon a nyomon visszafelé, a melyet a lekaszált réten a sarkai hagytak, Levin is a maga nyomait követve, ott volt a sarkában, s bár csak úgy csurgott végig az arczán és csepegett le az orráról a verejték, a háta meg olyan lucskos volt, akárcsak vízzel öntötték volna le, - mégis nagyon jól érezte magát.