La rapidez de su carrera encendía aún su sangre: la idea de que detrás de sí dejaba, expuesta a una venganza espantosa, a la mujer que amaba o mejor, la que adoraba como a una santa, la emoción pasada, su fatiga presente, todo exaltaba su alma por encima de los sentimientos humanos.
Vére még szilajabban száguldott a vad rohanástól; arra gondolt, hogy iszonyatos bosszú árnyékában, egyedül hagyta azt a nőt, akit úgy szeret, sőt imád, mint valami szentet, s ez a gondolat - no meg az átélt izgalmak s a mostani megerőltetés - még jobban felcsigázta, még jobban feldúlta lelkiállapotát.