Después el desgarrador adiós final, el lúgubre martilleo sobre los clavos que sujetaban la tapa de la caja, la partida del cortejo; todo entre la indiferencia de la gente. Y mientras, ella, en su dolor de madre, en la angustiosa opresión de su pecho, que le ponía un nudo en la garganta, se sentía morir, y lágrimas de fuego corrían por sus mejillas.
Eszébe jutott a temetése, az általános közönyösség annál a rózsaszínű kis ravatalnál, az ő szívettépő és magános fájdalma az előtt a beesett halántékokkal határolt sáppadt kis homlok, s az előtt a félig nyitott és csodálkozó szájacska előtt, mely a koporsóból abban a pillanatban rámeredt, a melyben az aranyos kereszttel ékes rózsaszínű fedelet rátették.