La imagen de Levin, con el entrecejo arrugado y los ojos bondadosos, contemplándola triste y abatido, mientras escuchaba a su padre y miraba a Vronsky que hablaban juntos, no se apartaba de su mente; y sentía tanta compasión de él que las lágrimas acudieron a sus ojos.
Egyetlen benyomás szűntelenűl üldözte őt: s ez Levin arcza volt, összeránczolt szemöldökeivel, s alóluk sötéten és szomorúan pislogó jóságos szemeivel, a mint ott állott, s miközben az apját hallgatta, őt és Vronszkijt nézte. S olyan szánalom vett erőt rajta iránta, hogy kicsordultak a könnyei.