–Sí le recuerdo –dijo ella–. Durante el camino hemos hablado mucho de usted su madre y yo. ¡Y mi hermano sin venir! –exclamó, dejando al fin manifestarse en una sonrisa la animación que la colmaba.
Óh dehogy is, - felelte, - biz' én megismertem volna, mert csaknem egész úton magáról beszéltünk az édes anyjával, - mondotta, végre megengedvén, hogy kifelé kívánkozó elevensége egy mosolyban nyilatkozzék. - De a bátyám még mindig nincs itt.