Cuanto más conocía a su hermano, más observaba que Sergio Ivanovich, como muchos otros hombres que servían al bien común, no se sentían inclinados a ello de corazón, sino porque habían reflexionado y llegado a la conclusión de que aquello estaba bien, y sólo por tal razón se ocupaban de ello.
Minél inkább megösmerte a bátyját, annál jobban látta, hogy úgy Ivánovics Szergejt, mint a közjónak sok más munkását, nem a szív vitte rá a közjónak erre a szeretetére, hanem az elméjükkel döntötték el, hogy ezzel foglalkozni szép dolog, s csakis azért foglalkoztak vele.