Esa vida se descubría gracias a la religión, pero una religión que no tenía nada de común con la que profesaba Kitty desde su infancia, y que consistía en asistir a oficios y vísperas en el «Asilo de Viudas Nobles», donde se encontraba gente conocida, y en aprender de memoria con los «padrecitos» ortodoxos los textos religiosos eslavos. La nueva idea que ahora recibía de la religión era elevada, mística, unida a sentimientos y pensamientos hermosos.
Ez az élet a vallásban nyilatkozott meg, de olyan vallásban, a melynek semmi köze sincsen ahhoz, a melyet Kiti gyermekkora óta ösmert, s a mely a zárdai misékben és vecsernyékben jutott kifejezésre, a hol ösmerősökkel lehetett találkozni, valamint abban, hogy a batyuskával szláv egyházi szövegeket kellett kívülről betanulnia; ez egy magasztos, titokzatos s a gyönyörű gondolatok és érzések egész sorával egybekötött vallás volt, a melyben nemcsak hinni lehetett, azért mert úgy parancsolták, hanem a melyet szeretni is lehetett.