Cuando Constantino le cogió la mano, Nicolás sonrió. Era una sonrisa débil, apenas perceptible y, no obstante la sonrisa, la severa expresión de sus ojos no cambió.
Mikor Konsztantin megfogta a kezét, Nikoláj elmosolyodott Ez a mosoly gyönge, alig észrevehető volt, s a szemek szigorú kifejezésén nem változtatott semmit.