Pero igual que antes el dolor, la alegría abría ahora en la vida habitual de Levin un claro en el cual advertía algo superior que no acababa de comprender pero que le elevaba el alma a una altura a que no llegara nunca y adonde su razón no alcanzara.
De az a fájdalom, mint most ez az öröm, teljesen kívül állott az élet megszokott körülményein, s a közönséges életben olyan volt mind a kettő, mint valami rés, a melyen át valami magasztosabbra nyílt kilátás. S ennek a magasztos valaminek a szemlélete közben egyformán megfoghatatlanúl olyan magaslatra emelkedett a lelke, mint azelőtt soha, a hová az ész képtelen volt őt követni.