Karenin la acompañó. –Alexey Alejandrovich: le tengo por un hombre generoso –dijo Betsy, deteniéndose en el saloncito y apretándole la mano una vez más significativamente–. Soy una extraña, pero quiero tanto a Ana y siento tanto respeto por usted, que me permito darle un consejo.
Én önt igazán nagylelkű embernek ösmerem, - szólott Betszi, s megállván a kis fogadó-szobában, még egyszer különös erővel megszorította a kezét. - Én idegen vagyok, de annyira szeretem őt és oly nagyra becsülöm önt, hogy megengedek magamnak egy tanácsot.