Habló por último el sexto monarca, y dixo: Caballeros, yo no soy tan gran señor como vms., mas al cabo rey he sido como el mas pintado: mi nombre es Teodoro; fuí electo rey en Córcega, me daban magestad, y ahora apénas se dignan de decirme su merced: he hecho acuñar moneda, y no tengo un maravedí; tenia dos secretarios de estado, y apénas me queda un lacayo; me he visto en un trono, y he estado mucho tiempo en Londres en una cárcel acostado sobre paja; y me rezelo que me suceda aquí lo mismo, puesto que he venido, como Vuestras Magestades, á pasar el carnaval á Venecia.
És a hatodik uralkodó is megszólalt: »Uraim, én nem vagyok oly hatalmas uralkodó, mint ti vagytok; de azért én is épp ugy király voltam, mint akárki más; Tivadar vagyok, Korzikának választott királya; ezelőtt Felségednek szólitottak, most be kell érnem az Uram megszólitással is; ezelőtt pénzt verettem s most nincs egy árva dénárom se; azelőtt két államtitkárom volt, most alig telik egy lakájra; sokáig volt részem az uralkodásban és sokáig kellett feküdnöm a londoni tömlöcben szalmán; s attól félek, hogy itt is hasonlóképen járok, holott én is a farsangért jöttem Velencébe, mint felségtek.«