La palabra «talento», que ellos definían como una facultad natural, casi física, independiente del alma y el corazón, y con la que nombraban cuanto produjera el pintor, surgía en su charla con frecuencia, ya que necesitaban nombrar algo que no comprendían, pero de lo que deseaban hablar.
A tehetség szó, a mely alatt az észtől és szívtől teljesen független és veleszületett, szinte physikai képességet értettek, s a melybe mindazt belefoglalták, a mit a művész átélt, különösen sűrűn szerepelt a társalgásukban, mert erre föltétlenűl szükségük volt ahhoz, hogy nevet adjanak annak, a mihez nem is konyítottak, de a miről mégis beszélni akartak.