––Siéntese en el canapé ––dijo Holmes, dejándose caer de nuevo en su butaca y juntando las puntas de los dedos, como solía hacer siempre que se sentía reflexivo––. Me consta, querido Watson, que comparte usted mi afición a todo lo que sea raro y se salga de los convencionalismos y la monótona rutina de la vida cotidiana.
Üljön a díványra! - kínált hellyel Holmes, ő pedig karosszékébe süppedt, és ujjai hegyét egymáshoz illesztette, ahogy vizsgálóbírós hangulatában szokása volt. - Nem is tagadhatná, kedves Watson, hogy velem együtt ön is kedvel mindent, ami különös, nem szokványos, ami kiemelkedik a hétköznapok szürke egyhangúságából.