Desde que, viendo morir a su hermano predilecto, Levin examinó los conceptos de la vida y la muerte, a través de aquellas que él llamaba nuevas ideas, es decir, aquellas que desde los veinte a los treinta y cuatro años suplieron a sus opiniones infantiles y de adolescente, quedó horrorizado, no tanto ante la muerte como ante la vida, de la cual no conocía ni en lo más mínimo lo que era, por qué existe y de dónde procede.
Attól a percztől kezdve, hogy Levin szeretett bátyját haldokolni látván, először nézte az élet és a halál nagy kérdéseit azokon az, a mint ő mondta, új meggyőződéseken keresztül, a melyek huszadik és harminczkettedik életéve közt, gyermek- és ifjúkori meggyőződéseit szinte észrevétlenül fölváltották, - valósággal megréműlt, nem annyira a haláltól, mint inkább az élettől, a melyet illetőleg halvány sejtelme se volt arról, honnan származik, mirevaló és micsoda voltaképpen.