–¿Quien es ese Vronsky? –preguntó Levin. Y el entusiasmo infantil que inundaba su rostro cedió el lugar a una expresión aviesa y desagradable.
Ki az a Vronszkij? - kérdezte Levin, s arczának az a gyermekesen ujongó kifejezése, a melyben Oblonszkij még csak az imént is úgy gyönyörködött, egyszerre bosszúsra és kellemetlenre változott.