Y sus labios temblaron. –¡Amigo mío! –repitió la Condesa sin apartar su mirada de él. De pronto sus cejas se levantaron por su extremo interior formando un triángulo sobre su frente; su rostro amarillo y feo se afeó todavía más, pero Alexey Alejandrovich comprendió que ella le compadecía y que estaba a punto de llorar.
Kedves barátom! - ismételte Ivanovna Lidia grófnő, a nélkül, hogy levette volna róla a szemeit, s egyszerre szemöldökének a belső szélei a homlokán egy háromszögecskét alkotva, felszökkentek; csúnya, sárgás arcza még csúnyább lett; de Alexandrovics Alexej érezte, hogy ez a nő őszintén sajnálja őt, és szinte kész sírva fakadni. És meghatottság vett rajta erőt: megfogta gömbölyű kezét, s elkezdte csókolgatni.