La impresión que le causara Vareñka se unió en él a una perspectiva que le sorprendió por su belleza: el campo de avena que empezaba a amarillear, anegado en los rayos oblicuos del sol, y más allá, el añoso bosque, también salpicado de manchas amarillas, que desaparecía en la lejanía azul...
Talán nem maga a fiatalság volt az az érzés, a melyet most tapasztalt, a mikor más oldalról megint az erdő szélére jutván, a nap ferde sugarainak káprázatos fényében Varenyka kecses alakját, sárga ruhában, kosárkával a karján megpillantotta, a mint könnyed léptekkel suhant el egy nyírfa mellett, s a mikor ez a Varenyka látása által okozott benyomás összeolvadt benne a ferde sugarak fényében úszó sárguló zabvetés és mögötte a sárgás színeket játszó s a kéklő távolba beolvadó szálas erdő képével, mely valósággal elragadta őt a szépségével.