Vronsky hizo un comentario humorístico de los Korsunsky, a los que describía como unos niños cuarentones; luego charlaron del teatro que iba a abrirse al público próximamente. Sólo una frase llegó al alma de Kitty, y fue cuando el joven le habló de Levin, asegurándole que había simpatizado mucho con él y preguntándole si continuaba en Moscú.
A négyes alatt semmi jelentős dolog nem került szóba, szakgatottan folyt a társalgás, majd Korszunszkijékról, a kiket Vronszkij nagyon mulatságosan, mint két kedves negyven esztendős gyermeket jellemzett, majd meg az alakulóban lévő társadalmi színházról, s a beszélgetés csak egyetlen egyszer tapintott az elevenére, a mikor Vronszkij Levin után tudakozódott, hogy ott van-e, és hozzátette, hogy nagyon megkedvelte őt.