A Levin le sorprendió, como en el primer tiempo de su estancia en Moscú, que para ir de Vosdvijenskoe a Sivzev Vrajek hubiera que enganchar un pesado carruaje con un par de fuertes caballos que salvasen el barro pegajoso y la nieve y, después de un cuarto de versta, dejarlos allí cuatro horas pagando por ello cinco rublos.
Levint most már nem lepte meg, mint moszkvai tartózkodásuk első idejében, hogy a Vozdvizsenkától a Szivczev-Vrazsek-ig egy nehéz kocsiba két erős lovat kellett befogni, a melyek a csatakos havon át elhúzták ezt a kocsit egy fertály versztnyire, azután állottak négy óra hosszat, a mi belekerült öt rubelba. Ezt most már természetesnek találta.