Allí estaban los maestros del arte de patinar, luciendo su arte; los que aprendían sujetándose a sillones que empujaban delante de ellos, deslizándose por el hielo con movimientos tímidos y torpes; había también niños, y viejos que patinaban por motivos de salud. Todos parecían a Levin seres dichosos porque podían estar cerca de «ella».
Voltak ott a jégsportnak mesterei, a kik kérkedtek a művészetükkel, kezdők, a kik kis szánkókba fogózva ügyetlen és félénk mozdulatokkal tették első lépéseiket, voltak gyermekek és öreg emberek, a kik egészségi szempontból korcsolyáztak; ezek mind kiválasztott boldog halandóknak látszottak Levin előtt, mert ott lehettek az ő közelében.