En medio de sus juegos, de sus movimientos en los que rivalizaban en belleza, brillo y velocidad, distinguí el labro verde; el salmonete barbatus, marcado con una doble raya negra; el gobio eleotris, de cola redondeada, de color blanco salpicado de manchas violetas en el dorso; el escombro japonés, admirable caballa de esos mares, con el cuerpo azulado y la cabeza plateada; brillantes azurores cuyo solo nombre dispensa de toda descripción; los esparos rayados, con las aletas matizadas de azul y de amarillo; los esparos ornados de fajas con una banda negra en la cola; los esparos zonéforos, elegantemente encorsetados en sus seis cinturas; los aulostomas, verdaderas bocas de flauta o becadas marinas, algunos de los cuales alcanzaban una longitud de un metro; las salamandras del Japón; las morenas equídneas, largas serpientes con ojos vivos y pequeños y una amplia boca erizada de dientes…
Tüneményesen szép halak rajzottak el az üvegablak előtt, bámulatos gyorsasággal szelve a vizet; a játékosan szökdellő tengerlakók közül felismertem a zöld ajakoshalat, a feketén csíkozott bajuszos vörösmárnát, a kerek farkú, lilán pettyezett, fehér hátú olajos gébet, a csodaszép, kék testű, ezüst fejű japán makrélát, a fémesen csillogó aranyazúrt, amelynek már a neve is mindent megmond, a kék-sárga uszonyú, csíkos durbincsot, a fekete csíkos durbincsot, a gyűrűs durbincsot, amelynek mutatós, szép testét hat fekete gyűrű övezi, a csőrös szájú tengeri szalonkát, melynek egyes példányai méternyi hosszúságot is elérnek, a japán szalamandrát, a hat láb hosszú, apró szemű, kígyótestű, nagy szájú, hegyes fogú tüskés murénát... és a többit...