Levin, sentado en el dormitorio conyugal, les oía cantar, frunciendo las cejas, y escuchaba sin contestar las preguntas que Kitty le dirigía a propósito de su actitud, que la tenía preocupada. Al fin le preguntó, sonriendo tímidamente: –¿Quizá te ha molestado alguna cosa de Veselovsky? Entonces, sin poder contenerse, él se lo dijo todo, y como lo que decía le ofendía a él mismo, ello no hacía sino aumentar su irritación.
Levin ezeket a hangokat hallva, sötéten ült egy karosszékben a felesége hálószobájában, s makacs hallgatással felelt Kitinek ama kérdéseire, hogy mi lelte; de mikor végre félénken mosolyogva ő maga megkérdezte tőle: - Talán csak nem Vjeszlovszkij-val kapcsolatban nincs valami inyedre? - egyszerre kitört belőle és elmondott mindent; de az, a mit elmondott, bántotta, s így csak még jobban fölingerelte őt.