En fin, para acabar: una noche prendió fuego a los tapices del cuarto contiguo al suyo, y luego bajó al de la institutriz que estaba afortunadamente, vacío, porque la joven se había ido dos meses antes.
Azon az emlékezetes éjszakán a szomszéd szoba függönyeit gyújtotta fel, aztán lement abba a szobába, amely valaha a nevelőnőé volt - mintha csak tudta volna, mi történik, bámulatosan megérezte a dolgokat, és gyűlölte a nevelőnőt -, ott pedig az ágyat gyújtotta fel, de szerencsére az ágyban nem aludt senki.