Levin comprendió que Dolly sufría y trató de consolarla, asegurando que aquello no significaba nada, que todos los niños se pegan, pero, mientras lo decía, pensaba: «No, yo no fingiré ante mis hijos, ni les haré hablar en francés; mis hijos no serán así. No hay que forzarlos y echarlos a perder.
Levin látta, hogy csakugyan boldogtalan, s iparkodott őt megnyugtatni, azt mondván, hogy ez még semmi rosszra se mutat, s hogy a gyermekek mind szoktak verekedni; de ugyanakkor, a mikor ezt mondotta, a lelkében így gondolkozott: "nem, én nem fogok kínlódni, nem fogok francziáúl beszélni a gyermekeimmel; de nem is lesznek ilyen gyermekeim; csak nem kell elrontani és eltorzítani a gyermekeket, akkor jók lesznek mind.