Hubo un poco de confusión, la gente cuchicheaba y sonreía, pero la solemnidad y la humilde expresión de los rostros de los novios no se modificaron. Por el contrario, al equivocarse de mano, los dos miraban con mayor gravedad que antes, y la sonrisa con la que Oblonsky anunció que cada uno debía ponerse su propio anillo, expiró involuntariamente en sus labios, comprendiendo que cualquier sonrisa podía ser una ofensa para los desposados.
Zavar és suttogás támadt, mindenfelé mosolyogtak, de a fiatalok arczának ünnepélyes és megindúlt kifejezése nem változott; ellenkezőleg, mikor a kezeikkel összezavarodtak, még komolyabban és még ünnepélyesebben néztek maguk elé, mint annakelőtte, és az a mosoly, a melylyel Arkágyevics Sztepán oda súgta nekik, hogy most már mindenikük a maga gyűrűjét vegye, önkéntelenűl megdermedt az ajkán. Úgy érezte, hogy ez a mosoly csak bántja őket.