Karenin, al ver las lágrimas de Vronsky, se sintió invadido por aquel desconcierto espiritual que le producía siempre el aspecto del sufrimiento. Sin terminar de escuchar las palabras de Vronsky, cruzó precipitadamente el umbral de la alcoba.
Alexandrovics Alexejt Vronszkij könnyei láttára megint elfogta annak a lelki ziláltságnak egy hirtelen rohama, mely mások szenvedéseivel szemben mindig erőt szokott rajta venni, s a fejét elfordítván, a nélkül, hogy őt végig hallgatta volna, sietve indúlt az ajtó felé.