Una sonrisa de compasión por sí misma le dilató los labios y, mientras, sentada en una butaca, quitándose y poniéndose las sortijas de la mano izquierda, la vista fija ante ella, iba imaginando los sufrimientos de Vronsky ante su muerte.
A maga iránt való szánalom állandó érzésével űlt ott a karosszékben, s miközben le és föl húzogatta balkezén a gyűrűket, mindenféle változatban elképzelte Vronszkijnak az ő halála után való érzelmeit.