Al fin me tomó por su criada el Judío Don Isacar, y me llevó, hermosa señorita, á casa de vm., donde no he pensado mas queen la felicidad de vm., interesándome mas en sus aventuras que en las mias propias; y nunca hubiera mentado siquiera mis cuitas, si no me hubiera vm. picado cun poco, y si no fuese estilo de los que van embarcados contar cuentos para matar el tiempo.
Legutóbb Don Issacarnak lettem szolgája: te melléd rendelt, bájos kis urnőm; azóta annyira hozzá nőttem a sorsodhoz, hogy sokkal jobban elfoglaltak a te viszontagságaid, mint a magaméi. Soha nem emlitettem volna szerencsétlenségemet, ha nem unszoltál volna rá és ha nem volna szokás, hogy a hajón unalomüzésből meséljen az ember.