El arcediano, alto y arrogante, con una dalmática de brocado de plata, bien peinados los rizos que ornaban su cabeza, se adelantó decididamente y, levantando el horario entre los dedos con un ademán familiar, se detuvo ante el sacerdote.
A szép és jól megtermett fő-diakónus, ezüstös miseruhában, kétfelé fésült göndör fürtökkel bátran előlépett, és a szokásos mozdulattal két ujja közé fogván a stólát, a pappal szemben megállt.