–Me honra mucho, Condesa, que recuerde usted mis palabras –dijo Levin, quien, repuesto ya, se amoldaba maquinalmente al tono habitual, entre burlesco y hostil, con que trataba a la Condesa–. ¡Debieron de impresionarla mucho!
Nagyon hízelgő rám nézve, grófné, hogy olyan jól emlékszik a szavaimra, - felelt Levin, a ki tüstént föltalálta magát, és belement a Nordszton grófnéval szemben megszokott tréfásan ingerkedő modorba. - Nyilván nagyon mély benyomással voltak kegyedre.