No dijo «adiós», pero el niño lo leyó en la expresión de su rostro, –¡Oh querido, queridísimo Kutik! ––continuó Ana, dando al niño el nombre con que le llamaba de pequeño–. ¿No me olvidarás?
Azt nem tudta kimondani, hogy Isten veled, de benne volt az arczkifejezésében, s ő is megértette. - Édes, kedves kis Kutik-om! - mondotta neki a beczéző nevén, a hogy' kiskorában hívta, - úgy-e nem felejtesz el engem?