Oblonsky pudo haber estado tranquilo mientras pensaba en su mujer, imaginando que todo se arreglaría, según le dijera Mateo, en tanto que leía el periódico y tomaba el café. Pero al contemplar el rostro de Dolly, cansado y dolorido, al oír su resignado y desesperado acento, se le cortó la respiración, se le oprimió la garganta y las lágrimas afluyeron a sus ojos.
Arkágyevics Sztepán nyugodt lehetett, a mikor a feleségére gondolt, remélhette, hogy Matvjej mondása szerint majd csak eligazodik minden, s nyugodtan elolvashatta a lapját és megihatta a kávéját; de mikor elgyötört, szenvedő arczát megpillantotta, mikor hangjának a végzet akaratában megnyugvó és kétségbeesett csengését meghallotta, elállt a lélekzete, elkezdte valami fojtogatni a torkát s könnyek csillantak föl a szemében.