El recuerdo de su mujer, tan culpable ante él, y ante la que se había conducido como un santo, como con razón decía Lidia Ivanovna, no habría debido turbarle, pero, a pesar de todo, no se sentía tranquilo, no comprendía el libro que estaba leyendo, no podia alejar de sí la evocación torturadora de sus relaciones con ella, de las faltas que con respecto a Ana le parecía haber cometido.
A feleségére való emlékezésnek, a ki az ő szemeiben annyira bűnös volt, s a ki előtt ő, mint a hogy' Ivanovna Lidia grófnő magát nagyon helyesen kifejezte, oly szentűl állott, nem lett volna szabad őt megzavarnia; de azért nem volt nyugodt: nem tudta megérteni azt a könyvet, a melyet olvasott, nem tudta elűzni magától a vele való viszonyra, s azokra a hibákra vonatkozó gyötrelmes emlékeket, a melyeket, - mint most rémlett neki, - vele szemben elkövetett.