En pie, sintiendo la agradable frescura del hórreo cubierto de olorosas ramas de avellano o apoyado contra las vigas de álamo recién cortado que sostenían el techo de paja, Levin, miraba a través de las puertas abiertas, ante las cuales danzaba el polvo, seco y acre, de la trilladora, o contemplaba la hierba de la era bañada por el ardiente sol, y la paja fresca, recién sacada del almiar, o seguía el vuelo de las golondrinas de pecho blanco y cabecitas abigarradas que se refugiaban chillando bajo el alero y se detenían agitando las alas sobre el ancho portal abierto; y, mientras, continuaba con sus extraños pensamientos.
Ott állott az újonnan födött szárító hűs árnyékában, a melynek, illatos lombjától még nem egészen megfosztott, mogyorófából készült rácsozata odalapúlt a szalmatető friss, de megkoppasztott fedélléczeihez, - és a nyitott ajtón, a melyben a cséplés száraz és keserű pora keringett és kavargott, kinézett hol a szérűskertnek a ragyogó naptól megvilágított pázsitjára s a pajtából csak az imént kihordott friss szalmára, hol a fehérmellű és tarkafejű fecskékre, melyek csicseregve röppentek be az eresz alá, és szárnyaikkal csapkodva kapaszkodtak meg az ajtók szelelő-ablakain, hol a sötét és poros szárítóban sürgő emberekre, s különös gondolatai támadtak.