Menos aún podía Levin calificarle de miserable, porque Sviajsky era, indudablemente, un hombre honrado, bueno o inteligente, consagrado con ánimo alegre a una labor muy estimada por cuantos le rodeaban y que nunca, a sabiendas, había hecho ni podía hacer mal alguno.
Még kevésbbé mondhatta róla Levin, hogy semmirekellő, mert Szvijazsszkij kétségkívül becsületes, jó és okos ember volt, a ki a legnagyobb kedvvel és elevenséggel állandóan olyan munkát végzett, melyet mindazok, a kik körülötte voltak, nagyrabecsültek, és annyi bizonyos, hogy öntudatosan soha nem tett és nem is tehetett rosszat.