Sin embargo, no podía moverme. Debía cuidar de aquel hombre, cuyos labios estaban condenados al silencio, cuyos ojos se abrían y cerraban alternativamente, y ora erraban, temerosos, por la habitación, ora se fijaban en mí.
Mindegy, helyt kell állnom, vigyáznom kell a sebesültre, figyelnem kell ezeket a néma, elkékült ajkakat, amelyeknek tilos szóra nyílniuk - figyelnem kell ezeket a hol felvetődő, hol lecsukódó, hol riadtan körbejáró szemeket. Olykor rám néz a szerencsétlen, de bárhová néz is, szeme üveges a rémülettől.