Las diez era la hora en que generalmente se despedía de su hijo y hasta solía acostarle ella misma antes de ir al baile. Y de repente se había entristecido al pensar que se hallaba tan lejos de él, y hablasen de lo que hablasen su pensamiento volaba hacia su Sergio y a su rizada cabeza, y el deseo de contemplar su retrato y hablar de él la acometió de repente.
Úgy tíz óra tájban, a mikor rendszerint el szokott volt búcsúzni a fiától és gyakran, mielőtt bálba ment, maga szokta volt őt lefektetni, egyszerre elbúsúlta magát, hogy olyan messze van tőle, s bármiről beszéltek is neki, gondolatban mindig csak visszatért az ő göndörfürtös kis Szerjozsájához. Úgy megkívánta, hogy az arczképét lássa, és róla beszéljen.