Habló entónces el quarto, y dixo: Yo soy rey de los Polacos; la suerte de la guerra me ha privado de mis estados hereditarios; los mismos contratiempos ha sufrido mi padre: me resigno á los decretos de la Providencia, como hacen el sultan Acmet, el emperador Ivan, y el rey Carlos Eduardo, que Dios guarde dilatados años; y he venido á pasar el carnaval á Venecia.
Azután a negyedik kezdett beszélni: »Én a lengyelek királya vagyok, a háboru sikertelensége fosztott meg örökös tartományaimtól; atyámat ugyanily balsors érte; mostmár én is a Gondviselésre bizom magam, mint Achmet szultán, Iván cár, és Károly-Eduárd király, kiket az Isten hosszu élettel áldjon meg; én is Velencébe jöttem a farsangot eltölteni.«