Contestando a las preguntas del servicio sobre el destino que debía darse a los efectos y habitaciones de Ana, Alexey Alejandrovich se esforzaba en afectar la actitud de un hombre para quien lo sucedido no tenía nada de imprevisto ni salía en nada de la órbita de los sucesos corrientes. Y preciso es confesar que lo lograba: nadie pudo descubrir en él el menor síntoma de desesperación.
Miközben az arra vonatkozólag hozzá intézett kérdésekre felelgetett, hogy mi történjék Arkágyevna Anna szobáival és holmijával, a lehető legnagyobb erőfeszítéssel azon volt, hogy megőrizze egy olyan embernek a látszatát, a kire nézve a történtek nem jöttek váratlanúl és semmiben se emelkedtek ki a mindennapi események közül, s a czélját el is érte: senki se vette észre rajta a kétségbeesés legcsekélyebb jelét sem.