–Ana, ¿por qué te martirizas y me mortificas de este modo? –le decía besándole las manos con ternura. En su rostro había ahora suavidad, y Ana, en la voz de él y en sus ojos, creyó adivinar el llanto.
Anna, mért gyötröd magadat és engem? - szólott, a kezét csókolgatva. Az arczán most őszinte gyöngédség kifejezése űlt és Annának úgy tetszett, mintha a hangjából is kiérezte volna a könnyeket, melyeknek a nedvességét ott érezte a kezén.