«Os dejo solos», murmuré al cerrar el guardarropa para evitar la extraña apariencia, casi fantasmal, que a aquella hora, nueve de la noche, ofrecían los ropajes blancos entre las sombras de la habitación.
Becsuktam az elbitorolt szekrény ajtaját, látni sem akartam kísérteties tartalmát, amely ebben az esti órában - kilenc óra volt - valami földöntúli fényt sugárzott szét szobámban.