Milady, pálida como un cadáver, quiso gritar, pero su lengua helada no pudo proferir más que un sonido ronco que no tenía nada de palabra humana y que parecía el estertor de una bestia fiera; pegada contra la sombría tapicería, con los cabellos esparcidos, parecía como la imagen espantosa del terror.
Milady holtsápadtra vált, kiáltani akart, de mintha jéggé dermedt volna a nyelve: csupán rekedt hörgés tört elő torkán, nem is emberi hang, hanem szinte az űzött vad nyüszítése; visszahátrált a sötét falikárpitig, haja ziláltan arcába hullott - maga volt az iszonyat.