A veces pensaba que la próxima vez que se abriese la puerta él se haría cargo de los asuntos de la familia como antes; en su mente aparecieron de nuevo, después de mucho tiempo, el jefe y el encargado; los dependientes y los aprendices; el mozo de los recados, tan corto de luces; dos, tres amigos de otros almacenes; una camarera de un hotel de provincias; un recuerdo amado y fugaz: una cajera de una tienda de sombreros a quien había hecho la corte seriamente, pero con demasiada lentitud; todos ellos aparecían mezclados con gente extraña o ya olvidada, pero en lugar de ayudarle a él y a su familia, todos ellos eran inaccesibles, y Gregorio se sentía aliviado cuando desaparecían.
Néha arra gondolt, hogy amikor következő alkalommal kinyitják az ajtót, újra kezébe veszi a család ügyeit, úgy, mint régen; gondolataiban hosszú idő után újra megjelent a főnök és a cégvezető, a kereskedősegédek és a tanoncok, a bárgyú háziszolga, két-három más üzletbeli barátja, egy vidéki szálló szobalánya, kedves, futó emlék, egy kalaposbolt pénztárosnője, akinek komoly szándékkal, de körülményeskedve udvarolt - valamennyien megjelentek idegenekkel és feledésbe merültekkel elvegyülve, de egyiküket sem lehetett rávenni, hogy segítsen rajta és a családján, és Gregor örült, amikor eltűntek.