«¡Oh! –pensaba él, delirante–. En el momento en que yo desesperaba, en que creía no llegar nunca al fin... se produce lo que tanto anhelaba.
"No tessék! - gondolta magában ujongva Vronszkij. - Akkor, a mikor már-már kétségbeestem, a mikor úgy tetszett, hogy mindennek vége, - tessék! Szeret.