Entretanto, el tiempo pasaba, la noche se echó encima y cesaron los ruidos de la calle; mas mi tío, abismado por completo en su tarea, no veía ni entendía absolutamente nada, ni aun siquiera a la buena Marta que entreabrió la puerta y dijo:
Közben múlt az idő, éjszaka lett. Az utcai zajok elcsöndesedtek, de nagybátyám munkája fölé hajolva se látott, se hallott, még a jó Mártát se vette észre, aki bekukkantott az ajtón, és beszólt: