Los hermanos tenían que pasar por el bosque para llegar a los prados, Sergio Ivanovich iba admirando la belleza del bosque, magnífico de hojas y verdor. Llamaba la atención de su hermano, ora sobre un viejo tilo, oscuro en su parte de sombra, pero rico de colorido con sus amarillos brotes prontos a florecer, ora sobre los tallos nuevos de otros árboles que brillaban como esmeraldas.
A testvéreknek az erdőn kellett keresztül menniök, hogy a rétre érjenek. Ivánovics Szergej egész idő alatt a lombjaitól megfosztott erdő szépségében gyönyörködött, s majd egy virágozni készülő, sárga pálkáktól tarkálló s az árnyékos oldalon egészen sötét, vén hársfára figyelmeztette az öcscsét, majd az idei fák smaragdszínben csillogó fiatal hajtásait mutogatta neki.