–¡Ah, ya; me parece que nos conocemos! –se dignó decir Karenin, dando la mano al joven–. Por lo que veo, al ir has viajado con la madre y al volver con el hijo –añadió arrastrando lentamente las palabras como si cada una le costara un rublo–.
Áá! Úgy tetszik, már ismerjük egymást, - szólt Alexandrovics Alexej egykedvűen, s kezet nyujtott neki. - Odafelé az anyával, vissza a fiával utazott a feleségem, - mondotta olyan gondos kiejtéssel, mintha minden szó egy rúbeljébe került volna. - Alkalmasint szabadságról jön? - jegyezte meg, s a nélkül, hogy a választ bevárta volna, szokott tréfás hangján a feleségéhez fordult: - Nos hát, sok könny hullott Moszkvában az elváláskor?