–¿Ves? ¿Por qué me has mentido si tu señor está? –exclamó la voz de Esteban Arkadievich apostrofando al criado que no lo dejaba pasar. Y Oblonsky entró en la habitación–. Me alegro mucho de encontrarte. Espero que... –empezó a decir alegremente.
No lám, hogy hazudsz, csakugyan itthon van! - felelt Arkágyevics Sztepán hangja az inasnak, a ki nem akarta őt bebocsátani; s útközben ledobván a felöltőjét, belépett a szobába. - Nagyon örülök, hogy itthon talállak! Így hát, remélem, hogy... - kezdte Arkágyevics Sztepán vídáman.