Al quedar solo y recordar la conversación de aquellos solterones, Levin se preguntó una vez más si existía en su alma algún sentimiento de dolor por la libertad que perdía y del que ellos hablaban tanto, y sonrió al formularse aquella pregunta.
Mikor Levin egyedül maradt, s újra átgondolta ezeknek az agglegényeknek a fecsegését, még egyszer megkérdezte magától: vajon megvan-e a lelkében a szabadsága után való bánkódásnak az az érzése, a melyről ezek beszéltek? Erre a kérdésre elmosolyodott.