Salí de Whitcross la tarde de un martes y en la mañana del jueves el coche se detuvo, para que bebiesen los caballos, ante una posada en medio de campos verdes e idílicas colinas que contrastaban con el áspero escenario de las montañas norteñas que acababa de abandonar.
Whitcrossból kedden délután indultam, és a rákövetkező csütörtökön reggel megállt a kocsi, lovakat itatni. Útszéli kocsma előtt vesztegeltünk, olyan környezetben, amelynek zöld sövénykerítései, téres mezői, alacsony, idilli látványt nyújtó hegyei (milyen nyájas, milyen szelídzöld volt ez a táj az észak-angliai Morton zord, ingoványos vidékéhez mérten!) úgy tűntek szemembe, mint egy rég nem látott, ismerős arc vonásai.