Aunque D'Artagnan no conociese a la reina, distinguió su voz de las otras voces, en primer lugar por un ligero acento extranjero, luego por ese sentimiento de dominación, impreso naturalmente en todas las palabras soberanas.
D'Artagnan sosem látta a királynét, mégis hamarosan megismerte a hangját: először is kissé idegenesen beszélt, másrészt minden uralkodó szavaiban van valami természettől fogva parancsoló.