A trechos, más allá de las hirvientes aguas, parecíame divisar una plácida orilla, hacia la que de vez en cuando me impulsaba una fresca brisa. Pero otro viento que soplaba desde tierra me hacía retroceder.
Olykor úgy tetszett, hogy a vadul csapkodó hullámokon túl az Ígéret Földjének szelíd, dombos tája tűnik fel, és időnként a remény friss szélrohama diadalmasan sodort a boldog cél felé; de a célt nem értem el, még képzeletben sem, mert az ellenszél visszasodort, messzire a parttól.