Golenischev, tranquilizándose a duras penas, permaneció unos momentos triste y taciturno. Pero Ana, que estaba entonces en una excelente disposición de ánimo, le distrajo en seguida con su trato sencillo y alegre.
Goleniscsev csak nagy nehezen tért magához s eleinte szomorú és sötét volt, de Anna, a ki mindenkivel szemben tudott gyöngéd lenni (mostanában ilyen volt), hamarosan fölvidította őt egyszerü és közvetlen modorával.