Sergio Ivanovich le escuchaba con atención, le preguntaba... Animado por el nuevo auditor, habló y expuso algunas observaciones justas y concretas –que fueron respetuosamente apreciadas por el joven médico–, animándose mucho, como siempre le ocurría después de una conversación agradable y brillante.
Ivánovics Szergej figyelmesen hallgatta, egy-egy kérdést intézett hozzá, majd az új hallgatón fölbuzdulva, megeredt a nyelve, tett néhány súlyos és találó észrevételt, melyeket a fiatal orvos tiszteletteljesen méltányolt s végül belezökkent abba az öcscse előtt olyan jól ösmert élénkségbe, mely minden fényes és eleven társalgás után erőt szokott venni rajta.