Levin decía que el error de Wagner, como el de todos sus seguidores, consiste en querer introducir la música en el campo de otro arte, y que yerra también la poesía cuando describe los rasgos de un rostro, lo que debe dejarse a la pintura. Como ejemplo de tal error Levin adujo el del escultor que quiso cincelar en mármol rodeando la figura del poeta en el pedestal las pretendidas sombras de sus inspiraciones. –Estas sombras del escultor tienen tan poco de sombras, que se tiene la impresión de que se sostienen merced a la escalera ––concluyó Levin.
Levin azt vitatta, hogy Wagnernek és összes követőinek az a legfőbb hibája, hogy náluk a zene egy idegen művészet terűletére kalandozik át, hogy ugyanebbe a hibába esik a költészet is, mikor egy arcznak a vonásait leírja, a mi a festészetnek volna a hivatása és az ilyen tévedés példájáúl fölhozott egy szobrászt, a ki egy emelvényen álló költő köré márványból faragta ki poetikus alakoknak az árnyait. - A szobrásznál ezek az árnyak oly kevéssé árnyak, hogy még meg is kapaszkodnak a lépcső karfájában, - mondotta Levin.