Nuestra posición es realmente extraña prosiguió Athos riendo ; uno y otro sólo hemos vivido hasta ahora porque nos creíamos muertos, y porque un recuerdo molesta menos que una criatura, aunque ésta sea más devoradora a veces que un recuerdo.
Igazán furcsa - folytatta Athos nevetve -, csupán azért élhettünk mindeddig mind a ketten, mert kölcsönösen azt hittük egymásról, hogy halottak vagyunk, s mert az emlék kevésbé terhes, mint az élő ember, jóllehet nemegyszer talán az emlék az elviselhetetlenebb!