«Ya veremos», se dijo, mientras se ponía la bata gris con forro de seda azul celeste y se anudaba el cordón a la cintura. Luego aspiró el aire a pleno pulmón, llenando su amplio pecho, y, con el habitual paso decidido de sus piernas ligeramente torcidas sobre las que tan hábilmente se movía su corpulenta figura, se acercó a la ventana, descorrió los visillos y tocó el timbre.
"No de majd elválik", - mondotta magában Arkágyevics Sztepán, s miután fölkelt, kék selyem alsójára fölvette szürke hálókabátját, csomóra kötötte a bojtjait, és széles mellkasát jól teleszíván levegővel, kifelé fordított lábainak - melyek oly könnyedén hordozták kissé köpczös testét - szokott fürge lépteivel odament az ablakhoz, fölhúzta a függönyt és erősen csöngetett.