Como siempre que vivía solo una temporada, había recogido en aquel tiempo gran cantidad de sentimientos e ideas que no podía compartir con los que le rodeaban, y ahora hablaba a su amigo de la alegría que le causaba la primavera, de sus planes futuros con respecto a la propiedad, de sus fracasos, de sus pensamientos; hacía comentarios sobre los libros que había leído y le habló, sobre todo, de la idea de su obra, la base de la cual consistía, aunque él no lo advirtiese, en una crítica de todas las obras antiguas que se habían escrito sobre el mismo tema.
Mint magányosságának az ideje alatt mindig, a gondolatoknak és érzéseknek egész tömege torlódott össze benne, a melyet nem közölhetett a környezetével és így most kiöntötte Arkágyevics Sztepán előtt úgy a tavasz poetikus örömét, mint a gazdaság körül fölmerült kudarczait és terveit, az általa olvasott könyvek kapcsán támadt gondolatait és észrevételeit, de elsősorban munkában lévő könyvének az alapeszméjét, a melynek, bár ezt tán ő maga se vette észre, az összes eddigi gazdasági művek bírálata szolgált alapúl.