Veía los paisajes y leía los libros por intermedio mío. Jamás me cansé de expresarle en palabras el aspecto de los campos, las ciudades, los ríos, las nubes, la luz del sol, los panoramas que nos rodeaban, el tiempo que hacía, de modo que la descripción verbal se grabase en su cerebro, ya que no podía la apariencia física grabarse en sus ojos.
A természetet, a könyveket az én szememmel látta, és soha bele nem fáradtam abba, hogy helyette is nézzem és lássam és szavakba öntsem mindazt, ami elénk tárult: a mezőket, a fákat, a folyókat, a városokat, a felhőket, a napsugarat, a tájat, az időjárást, és a hang segítségével mutassam meg neki mindazt, amit nem láthat.