Durante los oficios religiosos, Levin, escuchaba las oraciones procurando darles un significado no distinto de sus propias ideas, o, reconociendo que no podía comprenderlas y que debía censurarlas, procuraba no oírlas, abstrayéndose en pensamientos, observaciones y recuerdos que con particular claridad pasaban por su cerebro durante aquella ociosa permanencia en la iglesia.
Az istentisztelet alatt majd az imákat hallgatta, iparkodván olyan jelentőséget magyarázni beléjük, a mely nem áll ellentétben a maga fölfogásával, majd pedig úgy érezvén, hogy amúgy sem érti meg, vagy kénytelen elítélni őket, iparkodott nem hallgatni oda s a maga gondolataival, megfigyeléseivel és emlékeivel foglalkozott, a melyek a templomban való ilyetén léha ácsorgás alatt szokatlan élénkséggel nyüzsögtek a fejében.