Adivinaba que, de no haber fingido y de haberse hablado los dos, como se dice, con el corazón en la mano, esto es, expresando sinceramente lo que pensaban y sentían, se habrían mirado a los ojos el uno al otro y Constantino habría pronunciado una interminable retahíla de «Vas a morir, a morir, a morir...», mientras Nicolás le habría contestado siempre: «Lo sé y tengo miedo, tengo miedo...».
Érezte, hogy ha mindaketten nem alakoskodtak volna, hanem, a mint mondani szokás, a szívük szerint beszéltek volna egymással, vagyis csak azt mondták volna ki, a mit gondolnak és éreznek, akkor akár folyton csak egymás szemébe néztek volna és Konsztantin csak azt hajtogatta volna: "meghalsz, meghalsz!"- Nikoláj pedig váltig azt felelgette volna: "tudom, hogy meghalok; de félek, félek, félek!"