No me comprendéis, señores dijo D'Artagnan alzando la cabeza, en la que en aquel momento jugaba un rayo de sol que doraba las facciones finas y osadas : os pido excusas en caso de que no pueda pagaros mi deuda a los tres, porque el señor Athos tiene derecho a matarme primero, lo cual quita mucho valor a vuestra deuda, señor Porthos, y hace casi nula la vuestra, señor Aramis.
Félreértenek, uraim - folytatta D'Artagnan, és felemelte a fejét; e pillanatban aranyos fényt hintett finom, merész vonásaira a nap -, bocsánatot kérek arra az esetre, ha nem tudnám mindhármójuknak visszafizetni tartozásomat; mert életemmel jog szerint Athos úrnak tartozom először, ami Porthos úrnál ugyancsak aláássa hitelemet, Aramis úrnál pedig kishíján a semmivel egyenlővé teszi.