Levin pensaba que la claridad de pensamiento de Katavasov provenía de la escasez de ideas, mientras que el profesor pensaba que la falta de coordinación en los pensamientos de Levin era debida a indisciplina de su cerebro. Pero la claridad de Katavasov le era agradable a Levin, como la abundancia de ideas indisciplinadas lo era para Katavasov, y los dos se encontraban y discurian con evidente satisfacción.
Levin azt gondolta, hogy Katavaszov világnézletének a tisztasága természetének szerénységéből származott, Katavaszov viszont úgy gondolkozott, hogy Levin gondolkodásmódjának a következetlensége, elméje fegyelmezetlenségének volt a következése; de Katavaszov tiszta észjárása kellemes volt Levinnek, viszont Levinben a fegyelmezetlen gondolatok bősége kellemes volt Katavaszovnak, úgy, hogy kölcsönösen szerettek egymással találkozni és vitatkozni.