Ondulantes tierras de pastos ascendían a ambos lados y viejas casas con gabletes asomaban entre la densa vegetación, pero detrás del campo tranquilo e iluminado por el sol se elevaba siempre, oscura contra el cielo del atardecer, la larga y melancólica curva del páramo, interrumpida por colinas dentadas y siniestras.
Az utat dimbes-dombos legelők szegélyezték, kontyos öreg házak kukucskáltak elő sűrű, zöld lombok közül, de a békés, napsütötte táj mögött a késő délutáni égboltra rajzolódva sötét mementóként kísértett a lápvidék komor vonulata, amelyet éles fogak módjára szaggattak darabokra a hátborzongató sziklák.