Andando, llegaron a la casa que iban a alquilar y la visitaron. Cuando volvían, Ana dijo a Golenischev: –Estoy contenta de una cosa... Alexey tendrá un buen atelier. No dejes de quedarte con aquella habitación –indicó a Alexey, en ruso, comprendiendo que Golenischev, en la soledad en que vivían, se convertía en un amigo ante quien no tenía por qué fingir.
Én csak egynek örülök, - mondotta Anna Goleniscsevnek, mikor hazafelé mentek: - hogy Alexejnek lesz egy szép műterme. - Föltétlenül vedd azt a szobát, - mondotta Vronszkijnak oroszúl, tegezvén őt, mert most már tisztában volt vele, hogy Goleniscsev az ő magányosságukban bizalmas emberükké lesz, s hogy előtte fölösleges a titkolózás.