«¿Dónde estará? ¿Por qué me deja sola con mis penas?», pensó de pronto, con un sentimiento de reproche, olvidando que ella misma ocultaba a Vronsky todo lo referente a su hijo. Envió a buscarle, rogándole que subiera en seguida, y le esperó imaginando, con el corazón palpitante, las palabras con que iba a contárselo todo, y las expresiones de amor con que él la consolaría. El criado subió diciendo que el señor tenía una visita, pero que iría en seguida, y que deseaba saber si ella podía recibirle en compañía del príncipe Jachvin, que había llegado a San Petersburgo. «No vendrá solo... ¡Y no me ha visto desde ayer a la hora de comer! » , pensó. «No podré explicárselo todo... Vendrá con Jachvin...» De pronto le acudió a la mente un terrible pensamiento. ¿Habría dejado Vronsky de amarla?
"De vajon hol van? Hogy' hagyhat így magamra a szenvedéseimmel?" - gondolta egyszerre szemrehányó érzéssel a szívében, megfeledkezvén arról, hogy hiszen ő maga titkolt előtte mindent, a mi a fiával volt összefüggésben. Elküldött hozzá avval a kéréssel, hogy jöjjön azonnal; szorongó szívvel várta őt, miközben azokon a szavakon törte a fejét, a melyekkel majd elmond neki mindent, s a szerelemnek azokon a kifejezésein, a melyekkel őt majd megvígasztalja. A küldöncz avval a válaszszal jött vissza, hogy most vendége van, de tüstént jön, s csak azt kérdezteti, vajon fogadhatja-e vele együtt Jasvin herczeget, a ki most érkezett Pétervárra. - "Nem egyedül jön, pedig tegnap ebéd óta nem látott, - gondolta magában; - nem úgy jön, hogy mindent elmondhassak neki, hanem Jasvinnal." - S egyszerre különös gondolata támadt: hátha már nem szereti őt?