Cada cual ofreció el suyo: Athos hablaba de la discreción de Grimaud, que sólo hablaba cuando su amo le descosía la boca; Porthos ponderaba la fuerza de Mosquetón, que era de corpulencia capaz de dar una tunda a cuatro hombres de complexión ordinaria; Aramis, confiando en la destreza de Bazin, hacía un elogio pomposo de su candidato; finalmente, D'Artagnan tenía fe completa en la bravura de Planchet, y recordaba la forma en que se había comportado en el espinoso asunto de Boulogne.
Ki-ki a magáé mellett kardoskodott; Athos Grimaud-t javasolta: kevés beszédű, és csak akkor szólal meg, ha gazdája leveszi szájáról a lakatot; Porthos Mousquetont magasztalta: kemény legény az, négy közönséges ellenfél meg sem kottyan neki; Aramis Bazint dicsérte ékesszólóan, főleg az ügyességét; végül D'Artagnan Planchet-ért tüzelt: újra elmondta, milyen bátor, s hogy megállta a sarat a boulogne-i kutyaszorítóban.