Cosa extraña, que hizo temblar a D'Artagnan de la planta de los pies a la raíz de sus cabellos, aquella suave luz, aquella tranquila lámpara iluminaba una escena de desorden espantoso; uno de los cristales de la ventana estaba roto, la puerta de la habitación había sido hundida y medio rota pendía de sus goznes; una mesa que hubiera debido estar cubierta con una elegante cena yacía por tierra; frascos en añicos, frutas aplastadas tapizaban el piso; todo en aquella habitación daba testimonio de una lucha violenta y desesperada; D'Artagnan creyó incluso reconocer en medio de aquel desorden extraño trozos de vestidosy algunas manchas de sangre maculando el mantel y las cortinas.
D'Artagnant tetőtől talpig megborzongatta: a békés, szelíd lámpafény szörnyű felfordulásra vetett világot; az egyik ablaktáblát betörték, a szoba ajtaját benyomták, s az ajtószárny kifordulva lógott a sarokvason; földön hevert egy asztal, bizonyára emellett vacsoráztak volna édes kettesben; szétvert palackok, összetiport gyümölcsök borították a padlót: a szobában minden heves, kétségbeesett dulakodásról árulkodott. D'Artagnan mintha tépett ruhák cafatjait ismerte volna fel a különös felfordulásban, mintha néhány véres folt szennyezte volna be a függönyt és az abroszt.