Por fin oí el ruido tan conocido de la puerta que se abría y volvía a cerrarse; oí, pese al espesor de la alfombra, un paso que hacía chirriar el suelo; vi, pese a la oscuridad, una sombra que se acercaba a mi cama.
Végre, meghallottam a feltáruló, majd becsukódó ajtó jól ismert csikordulását; hallottam, mint rezzen meg a vastag szőnyeg alatt is a padló; ágyamhoz egy árnyék közeledett a sötétségben.