Corrí el cerrojo y procedí -sin lágrimas ni lamentos- a sustituir en mis maletas las ropas de boda por mis antiguos vestidos.
Miután a ház kiürült, bevonultam a szobámba, magamra zártam az ajtót, nehogy valaki benyisson, és aztán nekiálltam - nem sírni, nem gyászolni, ehhez egyelőre túlságosan nyugodt voltam, hanem gépiesen levetni a menyasszonyi díszt, és belebújni abba a szövetruhába, amelyet előző nap viseltem. Akkor azt hittem, utoljára van rajtam ez a ruha.