–De no inspirarme pena dejar esto, tan bien arreglado y en lo que he puesto tantos afanes, lo habría abandonado todo, vendiéndolo y marchando como hizo Nicolás Ivanovich. Sí, me habría ido a oír «La bella Elena» –––dijo el propietario con una sonrisa agradable que iluminó su rostro viejo a inteligente.
Csak ne sajnálnám annyira elhagyni azt, a mit eddig csináltam... tömérdek munkám fekszik benne..., fütyülnék mindenre, eladnám mindenemet és elmennék, mint Ivánovics Nikoláj... a Szép Heléná-t hallgatni, - mondotta a birtokos kellemes mosolylyal, mely okos, öreges arczát szinte földerítette.