Levin continuaba en aquel estado de trastorno en el que le parecía que él y su felicidad constituían el único y principal fin de todo lo existente y que no debía pensar ni preocuparse de nada, ya que los demás lo harían todo por él.
Levin még mindig a kótyagosságnak abban az állapotában élt, a melyben úgy tetszett neki, hogy ő és a boldogsága legfőbb és egyedüli czélja minden létezőnek, s hogy neki most semmivel se kell gondolnia, semmivel se kell törődnie, mert hiszen mindent elvégeznek és el fognak végezni helyette mások.