––El hombre que ama el arte por el arte ––comentó Sherlock Holmes, dejando a un lado la hoja de anuncios del Daily Telegraph–– suele encontrar los placeres más intensos en sus manifestaciones más humildes y menos importantes. Me complace advertir, Watson, que hasta ahora ha captado usted esa gran verdad, y que en esas pequeñas crónicas de nuestros casos que ha tenido la bondad de redactar, debo decir que, embelleciéndolas en algunos puntos, no ha dado preferencia a las numerosas causes célèbres y procesos sensacionales en los que he intervenido, sino más bien a incidentes que pueden haber sido triviales, pero que daban ocasión al empleo de las facultades de deducción y síntesis que he convertido en mi especialidad.
Annak, aki a művészetet önmagáért kedveli, sokszor a legkevésbé fontos vagy legszerényebb művészi megnyilatkozások szerzik a legnagyobb örömet - jegyezte meg Holmes, miközben félredobta a Daily Telegraph hirdetési oldalát. - Örömmel állapítom meg, kedves Watsonom, hogy maga is tisztában van ezzel az alapigazsággal, s amikor azon fáradozik, hogy eseteinket megörökítse - köztünk szólva, időnként szépítőleg -, maga sem a "cause célebre"-eket vagy a szenzációs tárgyalásokat szemeli ki, hanem inkább azokat az ügyeket, amelyek önmagukban triviálisnak tűnhettek ugyan, mégis alkalmat adtak arra, hogy talentumomat megcsillogtathassam specialitásom, vagyis a dedukció, a logikai szintézis terén.