Apenas la señorita Linon, dejándole, salió por la puerta opuesta, unos pasos ligerísimos sonaron en el entarimado y la felicidad de Levin, su vida, lo que era como él mismo, más que él mismo, lo esperado y anhelado tanto tiempo, se acercó deprisa, muy deprisa.
Mademoiselle Linon elsietett s odament egy másik ajtóhoz. Alig, hogy eltűnt, a parkettán szapora és könnyed léptek hallatszottak, s a boldogsága, az élete, ő maga, lényének a jobbik része, az, a mit oly hosszú idő óta keresett, a mire oly régóta vágyott, gyorsan, szaporán közeledett.