–Ninguna –repuso él, mostrando, al sonreír, sus magníficos dientes–. Perdón –añadió, tomando los gemelos de su prima y contemplando por encima de sus hombros desnudos la hilera de los palcos de enfrente–.Temo parecer un poco ridículo...
Semmiféle, - mondotta Vronszkij mosolyogva és sűrű fogait mutogatva. - Bocsánat, - tette hozzá, s miután kivette a kezéből a látcsövet, meztelen vállain keresztül elkezdte nézegetni a szemközti páholysort, - Attól tartok, hogy nevetségessé teszem magamat.