Le entusiasmaban el arte, la voz, el rostro y, más que nada, el carácter de Vareñka, que no daba importancia alguna a lo que había hecho y recibía las alabanzas con indiferencia, con el aspecto de limitarse a preguntar: «¿Canto más o no?».
El volt ragadtatva a művészete, meg a hangja és arcza, de különösen a viselkedése által, az által, hogy Varenyka nyilván rá se gondolt az énekére és teljesen közönyös maradt a dícséretekkel szemben; mintha mindössze azt kérdezte volna: vajon kell-e még énekelnem, vagy tán elég volt?