El traje, negro con su profusión de encajes, no atraía la vista, pero se limitaba a servir de marco y hacía resaltar la figura de Ana, sencilla, natural, elegante, y a la vez animada y alegre.
Még ez a pazar csipkékkel díszített fekete ruha se látszott meg rajta; ez csak a keret volt, a melyben az ember csakis őt magát látta, egyszerűen, természetesen, előkelően, s egyúttal élénken és vídáman.