Entonces vio algo muy hermoso que no volvió a ver jamás: Unos niños que iban a la escuela –que fue lo que más le conmovió–, vio unas palomas de color azul oscuro que volaban desde los tejados a la acera, y unos panecillos blancos, espolvoreados con harina, expuestos por una mano invisible en una ventana.
S a mit akkor látott, azt azután többé soha se látta. Különösen az iskolába menő gyermekek, a háztetőkről a gyalogjáróra le-leröppenő kékes-szürke galambok, és a liszttel telehintett zsemlyék érdekelték, a melyeket egy láthatatlan kéz rakosgatott ki előtte.