Iván Parmenov, de pie en el carro, recibía, igualaba y aplastaba los enormes haces de heno que, primero a brazadas y luego con la horca, le pasaba su mujer, que era joven y hermosa, y trabajaba sin esfuerzo, con agilidad y alegría.
Parmenov Iván fönnállott a szekéren, s átvette, szétterítette és legyömöszölte azokat a hatalmas szénacsomókat, a melyeket eleinte nyaláb-, majd villaszámra adogatott föl neki fiatal és szép felesége. A fiatal menyecske könnyedén, vídáman és ügyesen dolgozott.