Que ella saliera sin decirle a dónde iba, lo que no había sucedido hasta ahora, y que por la mañana hubiese hecho lo mismo, todo ello unido a la extraña expresión del rostro de Ana y al tono hostil con que por la mañana, en presencia de Jachvin, le había arrebatado las fotografías de su hijo, obligó a Vronsky a reflexionar.
Az, hogy elment, a nélkül, hogy meghagyta volna hová, az, hogy még mindig nem jött vissza, az, hogy már reggel is volt valahol, a nélkül, hogy neki szólt volna róla, mindez, arczának avval a furcsán izgatott kifejezésével, s annak a szinte ellenséges hangnak az emlékével együtt, a melylyel ma délelőtt Jasvin jelenlétében szinte kitépte a kezéből fiának az arczképeit, gondolkodóba ejtette őt.