–Yo lo estoy también mucho –contestó Levin sinceramente, pues ya no sentía animosidad contra Vaseñka, sino que, por el contrario, comenzaba a cobrarle afecto.
Én is, nagyon meg vagyok vele elégedve, - felelt Levin őszintén, a kinek különösen az okozott nagy örömet, hogy nemcsak hogy azt az ellenséges indúlatot nem érezte, mely a Vaszjenka iránt otthon forrni kezdett benne, hanem ellenkezőleg, valami baráti hangúlat fogta el iránta.