Alexey Alejandrovich se sentía más sereno que nunca en aquellos momentos; estaba en paz consigo mismo; no veía nada de extraordinario en su situación ni creía que tuviera que cambiarla para nada, Pero, a medida que pasaba el tiempo, iba reconociendo con claridad que, por muy natural que a él pudiera parecerle tal estado de cosas, los demás no permitirían que quedasen así. Además de la bondadosa fuerza moral que guiaba su alma, había otra tan fuerte, si no más, que guiaba su vida, y esta segunda fuerza no podía darle la tranquilidad pacífica y humilde que deseaba.
De minél inkább múlt az idő, annál tisztábban látta, hogy bármily természetesnek lássék is előtte most ez a helyzet, nem lesz lehetséges benne meg is maradnia. Érezte, hogy azon a jóságos lelki erőn kívül, mely a lelkét vezérelte, volt még egy másik, durva, s épp oly hatalmas, vagy tán még hatalmasabb erő, mely az életét kormányozta, s hogy ez az erő nem szánta neki azt a békés nyugalmat, a melyre vágyakozott.