«Así somos todos: yo, Pedro y el cochero Teodoro y ese comerciante y la gente que vive en las riberas del Volga. »¿Adónde invitan a ir esos carteles? A todas partes, ¿no?», se dijo, cuando llegaba ya a la estación de Nijni –un edificio bajo a insignificante– y unos mozos se apresuraban hacia ella, para llevar el equipaje.
"Én is csak azt csinálom, a mit Pjotr, Fedor a kocsis, és ez a kereskedő, valamint mindazok az emberek, a kik ott a Volga mentén laknak, a hova ezek a hirdetmények hívnak, s mindig és mindenütt csak így volt", - gondolta magában, mikor a nizsegorodszkij állomás alacsony épületéhez érkezett és hordárok szaladtak ki elébe.