En la sexta taberna, como hemos dicho, D'Artagnan se detuvo, pidió una botella de vino de primera calidad, se acodó en el ángulo más oscuro y se decidió a esperar el día de este modo; pero también esta vez su esperanza quedó frustrada, y aunque escuchaba con los oídos abiertos, no oyó, en medio de los juramentos, las burlas y las injurias que entre sí cambiaban los obreros, los lacayos y los carreteros que componían la honorable sociedad de que formaba parte, nada que pudiera ponerle sobre las huellas de la pobre mujer raptada.
A hatodik kocsmánál tehát, mint már említettük, megállapodott, kért a legjobbik borból egy butéliával, a legsötétebb sarokban az asztalra könyökölt, s elhatározta, így várja meg a reggelt, de reményeiben újfent csalatkozott, és hiába hegyezte fülét, a káromkodások, kötődések és szitkok közepette, melyekkel társaságának tagjai, a munkások, lakájok és fuvarosok megtisztelték egymást, egyetlen célzás sem hangzott el, amiből kideríthette volna, hogyan, merre tűnt el a szegény asszony. Mit is tehetett volna ezek után?