La pequeña, llenita y bien nutrida, al ver a su madre tendió como siempre sus bracitos hacia ella, con las palmas de las manos vueltas hacia abajo y, sonriendo con su boca sin dientes, comenzó a mover las manitas como un pez las aletas, produciendo un ruido seco con los pliegues almidonados de su faldón.
A pufók, jól táplált kis leány, mint mindig, valahányszor az anyját megpillantotta, tenyerével lefelé fordította szalagocskákkal átkötött meztelen kezecskéit, és fogatlan szájacskájával mosolyogva, mint a hal az uszonyaival, elkezdett evezni a kezecskéivel, miközben megzörgette hímzett szoknyácskájának keményített ránczait.