Ante sus padres no podía alegar una ocupación determinada, ninguna posición social, siendo así que a su misma edad, treinta y dos años, otros compañeros suyos eran: uno general ayudante, otro director de un banco y de una compañía ferroviaria, otro profesor, y el cuarto presidente de un tribunal de justicia, como Oblonsky... Él, en cambio, sabía bien cómo debían de juzgarle los demás: un propietario rural, un ganadero, un hombre sin capacidad, que no hacía, a ojos de las gentes, sino lo que hacen los que no sirven para nada: ocuparse del ganado, de cazar, de vigilar sus campos y sus dependencias.
Levin azt a meggyőződését, hogy a dologról szó se lehet, arra alapította, hogy a rokonok szemében ő előnytelen és a bájos Kitihez méltatlan parthie, az pedig, hogy Kiti őt szeresse, teljes lehetetlenség. A rokonok szemében neki semmiféle állandó és meghatározott foglalkozása és társadalmi állása nem volt, míg a társai közül most, a mikor ő harminczkét esztendős lett, ki ezredes, ki szárnysegéd, ki tanár, ki bank- vagy vasút-igazgató, ki pedig - mint Oblonszkij - törvényszéki elnök volt; ő pedig (azt nagyon jól tudta, hogy mások milyen szemmel néztek rá) egyszerű gazdaember, a ki marhatenyésztéssel, szalonka-vadászattal és építkezésekkel foglalkozik, más szóval egy tehetségtelen fráter, a kiből semmi se lett, és a ki, a társaság fölfogása szerint, ugyanazt cselekszi, a mit az olyan emberek cselekszenek, a kik semmire se valók.