En los primeros días que siguieron a su regreso de Moscú, Levin se estremecía y se ruborizaba cada vez que recordaba la vergüenza de haber sido rechazado por Kitty, y se decía: «También me puse rojo y me estremecí y me consideré perdido cuando me suspendieron en Física, y también cuando eché a perder aquel asunto que mi hermana me confiara...
Levin az első időben, azután, hogy Moszkvából visszatért, a mikor még mindannyiszor összerezzent és elpirult, valahányszor a kapott kosár szégyene az eszébe jutott, így szólott magában: "Ugyanígy pirultam és reszkettem, s éppen így mindent elveszettnek hittem, a mikor egyest kaptam a physikából, és megbuktam; éppen így elveszettnek hittem magamat, mikor egy dolgot, melyet a húgom bízott rám, elrontottam.