–¡No faltaba más! Digas lo que quieras, el comer bien es uno de los placeres de la vida –repuso Esteban Arkadievich–. Ea, amigo: tráenos primero las ostras. Dos –no, eso sería poco–, tres docenas... Luego, sopa juliana...
Persze, hogy szívesen! Akárhova teszszük, ez mégis csak egyike az élet gyönyörűségeinek, - mondotta Arkágyevics Sztepán. - Nos hát akkor, adj nekünk, barátocskám, két, - nem, az kevés lesz, - három tuczat osztrigát; levest zöldséggel...