Aquella vez no fue un hostelero, sino una hostelera quien lo recibió; D'Artagnan era fisonomista, envolvió de una ojeada la gruesa cara alegre del ama del lugar, y comprendió que no había necesidad de disimular con ella ni había nada que temer de parte de una fisonomía tan alegre.
Ezúttal nem fogadós jött elébe, hanem fogadósné; D'Artagnan olvasott az arcvonásokban, egyetlen pillantással felmérte a kocsma gazdasszonyának nyájas kerek ábrázatát, s máris látta, nincs semmi szükség alakoskodásra: ettől a derűs arctól nem kell félnie.