Durante las primeras horas del viaje pensé en los últimos momentos de mi tía: creía ver su desfigurada faz y escuchar su alterada voz. Recordaba el sepelio: el ataúd, el carruaje fúnebre, la comitiva de criados y colonos -parientes había muy pocos-, la cripta, la silente iglesia, el solemne oficio...
Az utazás első felében Mrs. Reed utolsó perceire gondoltam. Láttam eltorzult, fakó arcát, hallottam idegenné vált hangját, átéltem újra a temetést, láttam a koporsót, a halottas kocsit, a feketébe öltözött cselédséget és bérlőket - rajtuk kívül alig kísérte más a halottaskocsit -, a tátongó sírboltot, a néma templomot, a komor gyászszertartást.