«Puede usted pisotearme en el barro ...» Oía las palabras de Alexey Alejandrovich y le veía ante sí; veía el rostro febril y ardiente de Ana, con sus ojos brillantes, que miraban con amor y dulzura, no a él, sino a Alexey Alejandrovich; veía su propia figura, estúpida y ridícula, como sin duda había aparecido en el momento en que Karenin le apartara las manos del rostro.
"Letiporhat engem a sárba", - hallotta Alexandrovics Alexej szavait, s ott látta őt maga előtt, látta Anna izzó tűzben égő arczát, csillogó szemeit, melyek gyöngéden és szerelmesen tekintettek nem ő rá, hanem Alexandrovics Alexejre; látta a maga, - a mint neki tetszett, - ostoba és nevetséges figuráját, mikor Alexandrovics Alexej lefejtette az arczáról a kezeit. Megint kinyújtotta a lábait a pamlagon s az előbbi pose-ban behúnyta a szemeit.