Convengo, dixo Pococurante, en que el segundo, el quarto y el sexto libro de su Eneyda son excelentes; mas por lo que hace á su pío Eneas, al fuerte Cloanto, al amigo Acates, al niño Ascanio, al tonto del rey Latino, á la zafia Amata, y á la insulsa Lavinia, creo que no hay cosa mas fria ni mas desagradable:
Megengedem, mondá Pococuranté, hogy az Aeneis második, negyedik és hatodik könyve kitünő, de ami a jámbor Aeneast, az erős Cloanthest, a hüséges Achatest, a kis Ascaniust, a hülye Latinust, az együgyü Arnatát, a buta Laviniát illeti, nem hiszem, hogy valaki ridegebb és kellemetlenebb részleteket olvasott volna.