–Perdona, pero yo me alegro de ello –repuso Vronsky–. Déjame explicarme, por Dios... –añadió, rogándole con la mirada que le diese tiempo de aclarar sus palabras–. Me alegro porque las cosas en ningún modo pueden quedar como él supone.
Bocsáss meg, de én ennek csak örülök, - vágott közbe Vronszkij. - Az Istenért, engedd, hogy befejezzem, - tette hozzá, a tekintetével könyörögve hozzá, hogy engedje a szavait megmagyarázni. - Örülök, mert ez nem maradhat, semmiképpen se maradhat úgy, mint a hogy' ő akarja.