Levin tenía cada vez más clara la sensación de que todo lo que había pensado sobre el matrimonio, sus sueños sobre la manera en que organizaría su vida eran cosas pueriles, y que esta nueva situación de ahora no la había comprendido jamás, y a la sazón la comprendía menos que nunca. Sentía en su pecho una opresión más viva por momentos, y las lágrimas afluyeron a sus ojos contra su voluntad.
Levin mind jobban és jobban érezte, hogy mind az ő eszméi a házasságról, mind az ő ábrándjai arról, hogyan és miképpen fogja az életét berendezni, mindezek nem voltak egyebek gyerekességnél és hogy ez valami olyas, a mit ő mindezideig nem értett meg és most még kevésbbé ért, bárha éppen most ment keresztül rajta; mind jobban erőt vett lelkén a remegés, és tolakodó könnyek gyűltek a szemébe.