–J'ai forcé la consigne –dijo ella, entrando con pasos rápidos y respirando con dificultad por la emoción y por la rapidez de su marcha. –Lo sé todo, Alexey Alejandrovich, amigo mío –continuó, apretando con fuerza la mano de él y poniendo en los de Karenin sus ojos hermosos y pensativos.
J'ai forcé la consigne, - mondotta a grófnő, a mint gyors léptekkel, s az izgatottságtól és sietségtől zihálva a szobába lépett. - Mindent hallottam, kedves barátom, Alexandrovics Alexej! - folytatta, s mindkét kezével erőteljesen megszorította a kezét, s a szemébe nézett gyönyörű, révedező szemeivel.