Replicóle la marquesa con una amorosa sonrisa: Vm. responde como un mozo de Vesfalia; un Francés me hubiera dicho: Verdad es, Señora, que he querido á Cunegunda, pero quando la miro á vm., me temo no quererla.
A márkinő gyöngéd mosollyal mondta neki: »Ugy felelsz, mint egy westphaliai ifjuhoz méltó; egy francia igy szólt volna: Igaz, hogy szerettem Kunigunda kisasszonyt, de mióta önt megláttam, ugy érzem, hogy már nem szeretem őt.