–¿Qué me dice usted? Su rostro expresó tristeza pot un momento, pero un minuto después, al entrar, alisándose las patinas, en la sala en que estaba el Conde, ya había olvidado su llanto sobre el ataúd de su hermana y sólo veía en Vronksy un héroe y un viejo amigo.
Lehetséges! - kiáltott föl, mikor a herczegné közölte vele, hogy Vronszkij is evvel a vonattal utazik. Arkágyevics Sztepán arcza egy pillanatra elkomorodott, de a következő pillanatban, mikor lábain könnyedén imbolyogva s a szakállát simogatva abba a terembe lépett, a melyben Vronszkij volt, már teljesen megfeledkezett arról a kétségbeesett zokogásról, a melylyel a húga holtteste fölött állott, s nem látott Vronszkijban mást, mint a hőst és a régi jóbarátot.