Permaneció allí una, dos y hasta tres horas, tratando de diversos temas, pero aludiendo constantemente a lo único que inundaba su alma, sin darse cuenta de que les tenía ya a todos fatigados y de que era hora de irse a acostar.
Egy, két, három óra hosszat elüldögélt náluk, s bár a legkülönfélébb tárgyakról beszélgetett, mindig csak arra gondolt, a mi egész lelkét betöltötte, és észre se vette, hogy rettenetesen úntatta őket, s hogy már rég ideje lett volna aludni menni.