¡Quieto «Krak» ! –gritó Oblonsky a su perro, que se rascaba y se agitaba en el heno. Y continuó serenamente, sin precipitarse, convencido de la verdad de lo que decía–: No hay una línea divisoria entre el trabajo honroso y el deshonroso.
Feküdj, Krak! - kiáltott rá Arkágyevics Sztepán a kutyájára, mely vakarózás közben fölforgatta az egész szénát, - de nyilván meg lévén győződve a maga igazáról, ezt higgadtan és nyugodtan mondta. - De te nem jelölted meg a becsületes és a becstelen munka között az elválasztó vonalat.