–Óyeme, Kostia, no seas así... –dijo Kitty, mirándole con expresión compasiva–. ¿Cómo puedes pensar...?
De, Kosztya, kérlek, megállj, hallgass ide! - szólott Kiti s szenvedően részvétteljes pillantással nézett rá. - Már hogy' gondolhatsz ilyet?