Aquellas palabras y las concepciones que expresaban eran sin duda interesantes desde el punto de vista intelectual, pero en la realidad de la vida no acabaran nada. Levin se sintió como un hombre al que hubieran reemplazado su gabán de invierno por un traje de muselina y el cual, al notar frío, sintiera, no en virtud de razonamientos, sino por la sensación física de todo su ser, que se hallaba desnudo y condenado a sucumbir.
Ezek a szavak s a vele kapcsolatos fogalmak elméleti czélokra nagyon jók voltak; de az életben mit sem értek, és Levin egyszerre olyan embernek a helyzetében érezte magát, a ki meleg bundáját csalánszövet-ruhával cserélte föl, s a ki a hidegben most először győződik meg minden kétséget kizárólag, nem okoskodásokkal, hanem egész lényével, arról, hogy akárcsak mezítelen volna, s hogy elkerűlhetetlenűl és kínok között kell elpusztulnia.