D'Artagnan miraba juntas a aquellas dos mujeres y se veía forzado a confesar que la naturaleza se había equivocado al formarlas; a la gran dama le había dado un alma venal y vil, a la doncella le había dado un corazón de duquesa.
D'Artagnan felváltva szemlélgette a két nőt, és szíve mélyén kénytelen volt bevallani, hogy a természet megtévedt, amikor megalkotta őket: az úri hölgynek hitvány, haszonleső lelket, a szobalánynak királynői szívet adott.