Esteban Arkadievich sonrió imperceptiblemente al observar el rápido –y tan conocido para él– cambio de expresión del semblante de Levin, tan triste ahora como alegre un momento antes.
Arkágyevics Sztepán alig észrevehetően elmosolyodott. Nem kerülte el a figyelmét az a pillanatnyi és oly jól ismert változás Levin arczán, mely épp annyira sötét lett egyszerre, a mennyire derűlt volt még csak az előző perczben is.