–¿Por qué no? Sólo nos falta besamos –dijo Vronsky con bondadosa y burlona sonrisa, dando a Levin la mano, que él estrechó afectuoso, fuertemente, mientras decía:
Ezek után nem marad egyéb hátra, mint hogy összecsókolkozzunk, - mondotta Vronszkij kedélyesen tréfálkozva s kezet nyujtott neki. Levin gyorsan megfogta a felé nyújtott kezet és erősen megszorította.