En su primera carta, ella le dijo que Nicolás la había echado a la calle sin culpa, añadiendo con flema ingenuidad que, aunque vivía en la miseria, no pedía ni deseaba nada, atormentándola sólo el pensamiento de que Nicolás, a causa de su decaída salud, iría cada día peor, y pedía a Levin que se preocupase por él.
Az elsőben Nikolajevna Mária azt írta, hogy Nikoláj minden ok nélkül elűzte őt magától, s megható naivsággal hozzátette, hogy bár most megint nagy nyomorban van, még sem kér, nem kíván semmit, csak az a gondolat gyötri, hogy Dmitrievics Nikoláj majd elpusztúl nélküle, az ő gyönge egészségével, és arra kérte Levint, hogy legyen egy kis gondja rá.