Se levantó para acercarse a su mesa escritorio y «Laska», que estaba tendida a sus pies, se levantó también, estirándose, y le miró como preguntándole adónde tenía que ir.
Fölkelt, hogy oda menjen az íróasztalához, és Laszka, mely ott hevert a lábainál, szintén föltápászkodott, s kinyújtózván, ránézett, mintha csak azt kérdezte volna tőle: hová? De nem volt már ideje írni, mert előkerültek az emberei a napi parancsra, s Levin kiment hozzájuk az előszobába.