El pobre Huck estava massa anguniat, per a somriure; pero el vell rigué fortament, joiosament; sacseja els detalls de la seva anatomia de cap a peus, i acaba dient que una rialla com aquella era diner a la butxaca d'un hom, perque escurçava els comptes del metge com una mala cosa.
Toen voegde hij er bij: "Arme jongen, je ziet er bleek en vermoeid uit. Je bent niet wel.