I, per damunt de tot aixo, el gran home seia, i irradiava un majestuós somriure judicial damunt tota la casa, i s'escalfava al sol de la seva propia grandiositat, perque també ell «es feia veure».
Fönn az emelvényen pedig ott ült a nagy férfiú, kegyesen elnéző mosolygást sugárzott az egész gyülekezetre, saját napfényének ragyogásában sütkérezett - mert hiszen ő is éppen úgy fontoskodott, és adta az előkelőt, akár a többiek.