Era Becky asseguda comodament en un branquet, darrera el casal de l'escola, tot mirant un llibre d'imatges amb Alfred Temple; i tan ataleiats hi estaven, i llurs caps eren tan proxims damunt el llibre, que no semblaven adonar-se de cap cosa del món exterior.
Becky az iskolaépület mögött egy kis padon ült, és egész vidáman egy képeskönyvet nézegetett Alfred Temple-lel. Annyira elmerültek benne, és fejüket olyan szorosan összedugták, hogy látszólag a világon semmi másról nem vettek tudomást.