Així és que s'assegué a plorar de bell nou i a vituperar-se ella mateixa; i per aquell temps els alumnes començaven a reunir-se altra vegada, i hagué d'amagar son dol i aquietar son cor malmes, i resignar-se a la creu d'una tarda llarga, paorosa, xacrosa, sense que hi hagués, entre els forasters que la voltaven, ningú per a bescanviar-hi dolors.
Erre megint sírni kezdett, és csak akkor hagyta abba a szipogást, amikor a gyerekek kezdtek iskolába szállingózni, és el kellett rejtenie bánatát, el kellett csitítania megtört szívét, és a fájdalmas, sivár délután keresztjét kellett magános vállára vennie. Csak idegenek voltak körülötte, senkije se akadt, akinek elmondhatta volna keserveit.