Ella se n'estranya: després estigué una mica contorbada; després una vaga sospita vingué i passa i retorna de bell nou; ella sotja; una llambregada furtiva li digué qui-sap-les coses, i aleshores son cor es trenca, i es sentí gelosa, i irosa, i li vingueren les llagrimes als ulls, i odia tothom: Tom més que tots els altres, pensa ella.
A kislány csodálkozott, mákszemnyi zavar fogta el, majd a gyanúnak röpke, múlékony árnyéka suhant át lelkén, hirtelen tovatűnt, majd újra erőt vett rajta. Körülnézett; egy gyors pillantás világokat döntött meg benne - szíve elfacsarodott; dühös és féltékeny lett, könnyei kicsordultak, gyűlölt mindenkit, de legjobban - mint ő hitte - az áruló Tomot.