El Negre Flagell romania encara quiet, amb els braços closos, mirant per darrera vegada la escena de ses joies primerenques i sos darrers sofriments, i desitjant que «ella» pogués veure'l ara, lluny, anant per la mar esquerpa, confrontant el perill i la mort amb cor indomable, marxant cap el seu destí amb un somriure inflexible en els llavis.
A Fekete Rém némán állott karba font kezekkel, utolsó tekintetet vetett régmúlt örömeinek és friss bánatának színhelyére, és azt kívánta, bárcsak "Ő" is láthatná most, amint idegenben, a tengeren, bátor szívvel néz szembe a halálos veszéllyel, és ajkán keserű mosollyal várja kikerülhetetlen végzetét.