Tom jeia damunt un sofa, amb un avid auditori al seu voltant, i digué la historia de la prodigiosa aventura, encabint-hi alguns afegitons sensacionals per agençar-la; i acaba amb la descripció de com deixa Becky i continua una eixida d'esploració; com seguí dues avingudes, tan enlla com li permeté el seu cordill d'estar; com en seguí una altra en tota la llargada del cordill, i estava a punt de entornar-se'n quan lluca una taqueta llunyana que semblava claror de dia, i deixa el cordill, i ana a les palpentes envers ella, i empenyé cap i espatlles enfora d'un trau i veié l'ample Mississipí que el vorejava.
Hozzátette, hogy ha véletlenül nem nappal, hanem éjszaka lett volna, sohase fedezte volna fel a távoli fényt, és sohase ment volna tovább a folyosón. Majd folytatta az elbeszélést, hogy ment vissza Beckyhez az örömhírrel, de a kislány kijelentette, hogy ne tartsa bolonddá ilyen ostobaságokkal, mert fáradt, és tudja, hogy meghal, és meg is akar halni.