S'enfila al clos, i passa llisquívolament entre les plantes, fins a romandre sota aquella finestra; mira en l'aire, envers ella, per llarga estona, i amb emoció; després s'ajagué en terra sota d'ella, cara en l'aire, amb les mans estretes damunt el pit, i servant la pobra flor marcida.
Gyorsan átmászott a kerítésen, a fák és bokrok közt a házig lopakodott, és megállt az ablak alatt. Sokáig mély megrendüléssel nézett fel, majd hanyatt feküdt, szegény kis hervadt virágját tartva, mellén összekulcsolta kezét.