Tom va ésser fuetejat i torna a son seient, no ben bé cortrencat, perque se li acudí que era possible que ell, sense adonar-se'n, hagués capgirat la tinta damunt el llibre de lectura, en algun tomb d'avalot: ho havia negat per servar les formes i perque era costum, i s'havia aferrat a la negativa per principi.
Még akkor sem szólnék semmit, ha az életét menteném meg vele. Tom megkapta a verést, visszament a helyére, de egyáltalán nem érezte magát szerencsétlennek, mert maga is lehetségesnek tartotta, hogy valami hevesebb verekedésben tényleg ő döntötte rá a tintát az olvasókönyvre.