Em fa llevar a la mateixa hora cada matí; em fa rentar; em pentinen d'una manera que esgarrifa; no em volen deixar dormir en el cobert de fusta. He de portar els vestits condemnats que m'ofeguen: sembla que no deixin passar gens d'aire, tanmateix; i faig goig d'una manera tan endiastrada que no puc tirar-me a terra, ni ajeure'm, ni rodolar enlloc. Que no m'he escapolit per una porta de celler, fa… bé, jo diria que fa anys.
Minden reggel ugyanakkor kell felkelni, mosdani kell, megfésülnek, nem alhatom a fáskamrában, azokat az átkozott ruhákat kell viselnem, úgyhogy még levegőhöz sem jutok, és olyan szépek, hogy nem merek se leülni, se lefeküdni, se leheverni sehová.