Illan tärisyttävät seikkailut olivat kumminkin niin ankarasti koskeneet hänen hermoihinsa, että hän ennen aamua houraili kovassa kuumeessa tohtori Mortimerin hoitamana. He matkustivat sitten yhdessä ympäri maapallon, ennenkuin sir Henrystä jälleen tuli sama reipas, raitis mies kuin ennen asettumistaan taikauskoisten tarujen ympäröimälle sukutilalleen.
Nattens opplevelser hadde imidlertid rystet nervene hans, og før det ble morgen lå han med høy feber, men ble omhyggelig pleiet av doktor Mortimer. Disse to mennene måtte jorden rundt før sir Henry igjen ble den friske, kjekke mann han var, da han ble herre på det ulykksalige gods. * * * Og nå kommer jeg hurtig til avslutningen av denne selsomme historien, hvor jeg har forsøkt å bringe leseren til å dele den dunkle frykten og de ubestemte anelsene som så lenge formørket vårt liv og endte på en så tragisk måte.