Mehevät ruovot ja uhkeat limaiset vesikasvit levittivät mätänevien aineitten tuoksuja, jotka leyhyivät kasvoillamme, kun me monta kertaa olimme vähällä luiskahtaa mustaan, värähtelevään suohon, jonka jokainen askelemme pani keinumaan laajalti ympärillämme.
Illeluktende siv og våte, slimete vannplanter utsendte en duft av forfall, undergang, og en tung, sykdomsvekkende dunst, og når vi trådte feil, sank vi til langt opp på låret ned i det sorte, bløte mudderet, som i flere meters avstand bølget rundt føttene våre.