"Kun hän illalla ajoi takasin Coombe Traceysta, ehti hän töintuskin noutaa koiran, voidella sitä fosforiseoksellaan ja viedä veräjän luo, jossa hän syystä otaksui vanhuksen seisovan odottamassa. Koira hyppäsi isäntänsä yllyttämänä veräjän yli ja lähti ajamaan takaa sir Charles raukkaa, joka huutaen pakeni pitkin kuusikujaa.
Da han om aftenen kjørte tilbake fra Coombe Tracey, kom han tidsnok til å få fatt på hunden, smøre den med den djevelske malingwn, og bringe dyret til porten hvor han hadde grunn til å anta at den gamle herren stod og ventet.