Minä sanoin jo Lontoossa, rakas Watson, ja sanon sen täälläkin että me emme koskaan ole ottaneet osaa vaarallisemman miehen takaa ajoon kuin se, joka on tuolla haudattuna" -- hän viittasi kädellään sitä laajaa vihreätäpläistä, vetistä tasankoa, joka ulottui avaralti ympärillämme nummen kanervapeittoisiin kukkuloihin saakka.
Jeg sa i London, Watson, og jeg gjentar det nå, at aldri har vi vært med å jakte på en farligere mann enn ham som ligger der ute” — han pekte med armen utover den veldige, flekkete sumpen med de grønne tuene, som strakte seg langt henigjennom, inntil den endte ved en bratt klippeskrent.