Sen kiven takaa, jonka railossa kynttilä paloi, pistivät esiin ilkeän näköiset, rumat kasvot, inhoittavat, eläimelliset kasvot, joita alhaiset intohimot olivat uurrelleet.
Over den bergveggen hvor lyset brente i en sprekk, tegnet seg plutselig et ondt, voksgult ansikt, et skrekkelig, dyrisk ansikt med alle merker av de verste lidenskaper.