Stapleton näyttää itse voineen tuntea mustasukkaisuutta, sillä nähdessään sir Henryn alkavan lähestyä vaimoaan, ei hän, vaikkakin tämä juuri kuului hänen suunnitelmaansa, voinut pidättyä tulemasta väliin kiivaudella, joka ilmasi sen tulisen intohimoisuuden, jonka hän tavallisesti hyvin onnistui peittämään hillityn kuoren alle.
Stapleton selv synes å ha vært i stand til å nære skinsyke, og da han la merke til at sir Henry gjorde kur til henne, kunne han skjønt dette jo inngikk i hans egen plan, ikke bare seg for å gripe inn med en lidenskapelig heftighet som røpet det glødende sinnet han pleide å holde så godt skjult med sin selvbeherskelse.