Onneksi on hän hieman huonokuuloinen, ja sitäpaitsi oli hän kokonaan kiintynyt omiin puuhiinsa. Kun vihdoin saavuimme ovelle ja katsoimme sisään, näimme hänen nojaavan akkunaan kynttilä kädessä ja kalpeat, tähystelevät kasvot lasissa kiinni, aivan samoin kuin minä olin nähnyt hänet pari yötä ennemmin.
Da vi til slutt var kommet hen til døren og kikket inn gjennom den, fant vi ham sammenhuket foran vinduet med lyset i den ene hånden; det hvite, spente ansikt var presset mot ruten, aldeles som jeg hadde sett ham for to netter siden.