Kello löi yksi, löi kaksi ja toisen kerran jo melkein olimme luopuneet menestymisen toiveesta, kun äkkiä kavahdimme suoriksi tuoleillamme, väsyneet aistit jännitettyinä uuteen toimintaan. Olimme kuulleet askelten narinaa käytävästä.
Vi stjal oss forsiktig fremover. Vi kom nettopp i rette tid til å få et glimt av den høye skikkelsen med det sorte skjegget og de runde skuldrene som listet seg på tåspissene ned gjennom gangen.