Kun vihdoin saavuimme ovelle ja katsoimme sisään, näimme hänen nojaavan akkunaan kynttilä kädessä ja kalpeat, tähystelevät kasvot lasissa kiinni, aivan samoin kuin minä olin nähnyt hänet pari yötä ennemmin.
Quand nous atteignîmes la porte et regardâmes à l’intérieur, nous le vîmes à la fenêtre, bougie à la main ; sa figure blême était collée au carreau, exactement dans la position où je l’avais vu la première fois.