Mikäli näin seisoi siinä solakka, pitkä mies. Sääret olivat hänellä hieman hajallaan, kädet ristissä rinnalla ja pää kumarassa, ikäänkuin hänen ajatuksensa olisivat raskaina liikkuneet tällä sammal- ja graniittierämaalla, joka oli hänen edessään.
Pour autant que j’en pouvais juger à cette distance, l’homme était grand, mince, se tenait jambes écartées, bras croisés, tête baissée comme s’il méditait sur cet immense désert de tourbe et de granit qui s’étendait derrière lui. Il aurait pu être le noir esprit de ce lieu sinistre.