She had wandered about the woods by the river's brink all day, and then, when evening fell and the grey twilight spread its dusky robe upon the waters, she stretched her arms out to the silent river that had known her sorrow and her joy.
Hon hade vandrat omkring i skogen vid flodstranden hela dagen och, då kvällen föll och det grå skymningsljuset spred sitt mörkers mantel över vattnet, sträckte hon sina armar mot den tysta floden, som kände både hennes glädje och hennes sorg.