But about the strains of "He's got `em on," jerked spasmodically, and with involuntary variations, out of a wheezy accordion, there was something singularly human and reassuring.
Men tonerna till He’s got ’em on, spasmiskt frampressade, med ofrivilliga variationer, från ett väsande dragspel, hade någonting underligt mänskligt och betryggande över sig.