I continued to chuckle to myself about it for some time, and then it was suddenly forced in upon me that really I had got very little to laugh at when I came to think of it.
Jag fortsatte att skrocka för mig själv över synen en stund, tills det plötsligt gick upp för mig, att jag i sanning inte hade särskilt mycket att skratta åt för egen del, när jag tänkte efter.