But the river - chill and weary, with the ceaseless rain-drops falling on its brown and sluggish waters, with a sound as of a woman, weeping low in some dark chamber; while the woods, all dark and silent, shrouded in their mists of vapour, stand like ghosts upon the margin; silent ghosts with eyes reproachful, like the ghosts of evil actions, like the ghosts of friends neglected - is a spirit-haunted water through the land of vain regrets.
Men floden — kall och trött, med dessa ändlösa regndroppar som faller på dess bruna och tröga vattenyta, med ljud som från en kvinna som tyst gråter i sin kammare; under det att träden, mörka och tysta, böjer sig i dess dimmor och ångor och står som andar kring dess stränder; tysta andar med förebrående ögon; ondsinta andar, som försummade vänners andar — är ett vattendrag hemsökt av spöken genom ett land av ens fåfänga ånger.