How they pile the poor little craft mast-high with fine clothes and big houses; with useless servants, and a host of swell friends that do not care twopence for them, and that they do not care three ha'pence for; with expensive entertainments that nobody enjoys, with formalities and fashions, with pretence and ostentation, and with - oh, heaviest, maddest lumber of all! - the dread of what will my neighbour think, with luxuries that only cloy, with pleasures that bore, with empty show that, like the criminal's iron crown of yore, makes to bleed and swoon the aching head that wears it!
Hur lastar de inte ner sina små flytetyg upp till masttoppen med vackra kläder och stora hus; med värdelösa tjänare och en skara förnäma vänner som inte bryr sig om dem för två pence en gång och som de inte bryr sig om för tre halvpence för egen del; med dyrbara nöjen som ingen finner nöje i, med formaliteter och moden, med skrymteri och prålande med rikedom, samt med — å, den tyngsta och mest dåraktiga formen av skräp! — fasan för vad grannarna ska säga, med lyx som endast smickrar, med nöjen som tråkar ut, med tom förställning som endast, liksom forna tiders brottslingars järnkrona, får det ömma och värkande huvudet som bär den att blöda!