Night's heart is full of pity for us: she cannot ease our aching; she takes our hand in hers, and the little world grows very small and very far away beneath us, and, borne on her dark wings, we pass for a moment into a mightier Presence than her own, and in the wondrous light of that great Presence, all human life lies like a book before us, and we know that Pain and Sorrow are but the angels of God.
Nattens hjärta är då fyllt av medkänsla gentemot oss; hon kan inte lätta våra plågor; hon tar våra händer i sina och den lilla världen syns med ens så verkligt liten och avlägsen under oss, och burna på hennes mörka vingar, förflyttas vi för ett ögonblick till ett Högre Väsen än hennes eget och i det förunderliga ljuset från detta stora Väsen ligger allt mänskligt såsom en uppslagen bok framför oss, och vi inser att Smärta och Sorg inget annat är än Guds änglar.