Montmorency gave a cry of joy - the cry of a stern warrior who sees his enemy given over to his hands - the sort of cry Cromwell might have uttered when the Scots came down the hill - and flew after his prey.
Montmorency utstötte ett glädjetjut — vrålet hos en stolt krigare som ser sin fiende i vitögat — det slags skri som Cromwell mycket väl kan ha upphävt då han såg skottarna komma nerför kullen — och flög iväg efter sitt byte.