I like sitting in the boat and slowly rising out of the cool depths up into new reaches and fresh views; or sinking down, as it were, out of the world, and then waiting, while the gloomy gates creak, and the narrow strip of day-light between them widens till the fair smiling river lies full before you, and you push your little boat out from its brief prison on to the welcoming waters once again.
Jag tycker om att sitta i båten och sakta stiga upp ur de kalla djupen, till nya sträckor och ny utsikt; eller att sjunka nedåt, som vi nu gjorde, från världen och så vänta, medan de dystra portarna kvider och den smala strimman dagsljus mellan dem vidgar sig, till dess att den vackra, leende floden ligger fri framför en, och man ror sin lilla båt ut från dess tillfälliga fängelse, ut i de välkomnande vattnen.