Friend finally suggests that it doesn't matter what Harris is singing so long as Harris gets on and sings it, and Harris, with an evident sense of injustice rankling inside him, requests pianist to begin again.
En vän antyder till slut att det inte spelar någon roll vad Harris sjunger, bara Harris kommer igång och sjunger, och Harris, med synbar känsla av orättvisa kokande inom sig, ber pianisten att börja om från början igen.