We know now why Stapleton looked with disfavour upon his sister's suitor--even when that suitor was so eligible a one as Sir Henry. And now I pass on to another thread which I have extricated out of the tangled skein, the mystery of the sobs in the night, of the tear-stained face of Mrs. Barrymore, of the secret journey of the butler to the western lattice window.
Vi vet nå hvorfor Stapleton så med misbilligelse på sin søsters beiler, selv når beileren var en så attråverdig mann som sir Henry, og dermed går jeg over til en annen tråd som jeg har trukket ut av floken, den gåtefulle hulken om natten, fru Barrymores forgråtte ansikt og Barrymores hemmelige vandring til vinduet mot vest. Ønsk meg til lykke, kjære Holmes, og si at jeg ikke har skuffet Dem som Deres utsending, at De ikke angrer tilliten De viste meg da De sendte meg hit.