One struck, and two, and we had almost for the second time given it up in despair, when in an instant we both sat bolt upright in our chairs, with all our weary senses keenly on the alert once more. We had heard the creak of a step in the passage.
Vi stjal oss forsiktig fremover. Vi kom nettopp i rette tid til å få et glimt av den høye skikkelsen med det sorte skjegget og de runde skuldrene som listet seg på tåspissene ned gjennom gangen.