Scenkulturen lägger stor vikt vid online-närvaro, särskilt via sociala medier och nätverksplattformar. Detta har sitt ursprung i Myspace och fortsätter idag på alla sociala medieplattformar. Medlemmar av scenen kultur kommer att ha vänner och anhängare i överskott och typiskt post profil bilder av sig själva som är starkt stiliserade. Detaljerna i deras liv delas ofta via bilder och statusuppdateringar, ibland uttömmande.  Däremot är emokulturen mycket mer inåtvänd. En social media närvaro är vanligt, men delning är inte överdriven och vänner och följare vanligtvis fås genom förbindelser genom musik och gemensamma intressen i vissa band. Online-samhällen skapas ofta av emokulturen, och de använder ofta internet för att söka efter andra emos som de kan ansluta till.  Emo inlägg och statusuppdateringar är ofta kryptiska och emotionella. Quoting låttexter som ett sätt att förklara för världen hur du känner inuti är en vanlig emo egenskap. Scenkulturen omfamnar överväldigande och hyllar könsbändning och androgyni. Tillvägagångssättet påminner om glamrockikoner från 1970-talet, till exempel David Bowie. Experiment i sexualitet är vanligt och linjerna mellan könen är avsiktligt suddiga. Feminin eller androgynöst utseende gynnas av alla kön inom scenkulturen, med lite tonvikt på maskulinitet.  Medan emo subkulturen inte på något sätt fördömer androgyny, finns det ingen betoning på det alls. I själva verket har emo tidigare kritiserats för att vara otroligt manlig-centrisk. Denna kritik är diskutabel, som all kritik är, men medlemmarna i emobanden är huvudsakligen manliga. Men det finns ingen könsdominans bland fansen av emomusik, som alla tycks ha lika stor glädje av. Även om stereotypen ofta överdrivs, finns det en tendens bland dem som identifierar sig som emo till att vara känslosamma, känsliga, blyga, inåtvända, tillbakadragna och till och med ängsliga. Denna stereotyp har sitt ursprung i emomusik, som ofta fokuserar på liknande teman. På grund av den intima kopplingen till musik som ofta kännetecknar en emopersonlighet, används ofta dessa teman för att beskriva den allmänna stämningen hos medlemmarna i emo subkultur. Du är mycket mer benägna att se ett leende i ansiktet på någon som identifierar sig som scen snarare än emo.  Scenkulturen fokuserar på mode och socialisering och i allmänhet är dess medlemmar mer utåtriktade och vänligare än emokulturens. Det finns ingen särskild betoning på känslor i scenkulturen.  Emokulturen kritiseras ibland för att främja självskador, självmord och död i allmänhet. Detta är överdrivet och till stor del felaktigt. Emokulturens betoning på känslor misstolkas ofta negativt av dem som står utanför kulturen. Medlemmar av emo subkultur tenderar att uttrycka sig via poesi, konst och musik. Scenkulturen kommunicerar till stor del genom mode och deras känsla för stil.  Tyngdpunkten ligger på visuell kommunikation och experiment i scenkultur. Emokulturen, å andra sidan, finner självuttryck främst genom musik, och i mindre utsträckning, andra typer av konst.
Undersök online-närvaro. Leta efter Androgyny. Se upp för ett leende. Notera stilar av självuttryck.