Är det på jobbet? Är det på morgonen eller på eftermiddagen? Vilka sociala situationer påverkar det? Vilka delar av din kropp är mest hyperaktiva? Att förstå hur du får och hur det påverkar ditt liv är det första steget till att göra en förändring.  Försök att hålla en logg med platser och gånger du tenderar att fidget i en anteckningsbok. Detta kan hjälpa dig att korrelera ditt fidgeting med olika kostvanor, såsom att konsumera koffein eller socker, eller avgöra om det är något annat. Fidgeting är normalt. Vissa människor får mer än andra. Även om det kan vara ett tecken på hyperaktivitet, ångest, eller till och med neurologiska problem, kan det också bara betyda att du är fidgetig. Enligt studier har små barn faktiskt nytta av att röra sig ofta. Det hjälper dem att öka fokus, minskar ångest, förbättrar kognitiv funktion, och kan bidra till att minska fetma. Alla fifflar då och då. Att ta en penna, leka med en vigselring eller knacka på en fot är alla exempel på typiskt mänskligt beteende. Hyperaktiv typ Uppmärksamhet Deficit Hyperactivity Disorder (ADHD) innebär impulsivt och hyperaktivt beteende. Diagnostiska kriterier är mycket specifika, så du bör tala med en läkare. Fidgeting hjälper ofta människor med ADHD fokus bättre. Tecken på hyperaktivitet-impulsivitet inkluderar: Fidgeting eller knacka händer eller fötter, eller quirming i sätet. Lämnar sittplats i situationer där sittande förväntas. Köra omkring eller klättra när det är olämpligt (känsla av rastlöshet hos vuxna). Att inte kunna spela eller delta i fritidsaktiviteter i lugn och ro. Att vara på go till och agera som om  pådrivs av en motor. på tal överdrivet. Blurta fram ett svar innan en fråga är klar. Jag har svårt att vänta. Avbryta eller inkräkta på andra (under spel eller samtal). Extrem fidgeting kan vara ett tecken på en ångeststörning. Den fidgeting som är en del av ångest kan vara självdestruktiv (hudplockning, nagelbett, hårdragning, tänder slipning) eller bara vara regelbunden knacka, svängning av fötter, räta ut objekt framför dig, eller fiddling med föremål. Om du misstänker att du har en ångeststörning, boka tid hos en rådgivare, psykolog eller din läkare. Andra symtom på ångest är: Undvikande beteende (särskilt vid social ångest eller posttraumatiskt stressyndrom) Obsessiva tankar (särskilt vid tvångssyndrom) Svårighet att koncentrera Självmedicinering (med mat, alkohol eller droger) Känsla av rädsla Överdriven oro Irritabilitet Matsmältningsproblem (överdriven mage, halsbränna, förstoppning, diarré) Shyness (i social ångest) Perfektionistiska tendenser Svårighet att lita Autism är en medfödd, livslång utvecklingsstörning som kan göra människor extra fidgety. Autistiska människor flörtar av flera anledningar: att klara av en överväldigande värld, att uttrycka känslor, att lugna ner sig, att distrahera sig när de är uttråkade, etc. Autistisk fidgeting är ofta mycket repetitiv, som att gå i cirklar eller vifta händerna upp och ner. Tecken på autism inkluderar följande: Utvecklingsförseningar och nycker Över- eller underkänsliga sinnen Social förvirring Svårighet att räkna ut vad andra tänker Behöver för rutin, och motvilja mot överraskningar Smälter och avstängningar som orsakas av överdriven stress Desorganisering Intensivt passionerade intressen Här är några andra potentiella orsaker till fidgeting: Restless leg syndrom Hypertyroidism / Graves sjukdom Menopause En läkare kan göra en korrekt diagnos och rekommendera någon behandling eller stöd du kan behöva. De kan också hänvisa dig till en specialist med expertis inom området.   Tala högre om du är orolig för feldiagnos. Läkare är människor, och de kan bara använda den information som du ger dem. Var försiktig med självdiagnos. Du vill inte dra fel slutsatser. Till exempel, om du bestämmer dig för att du är autistisk när du faktiskt är en icke-autistisk person med ADHD, då kan du missa möjligheten att prova medicin som verkligen kan hjälpa dig. Oavsett om du är diagnostiserad med ett tillstånd eller inte, kan du välja att vidta åtgärder för att minska hur mycket du fidget. En balanserad livsstil kan bidra till att minska ditt behov av fidget.
Känner igen när och var du rör dig. Tänk på att vissa nivåer av fidgeting är normalt, särskilt hos barn. Överväga möjligheten av hyperactive typ ADHD. Fundera på om du kan ha en ångeststörning, till exempel generaliserad ångest, social ångest eller PTSD. Kolla om du är autistisk. Känna igen andra tillstånd som kan orsaka ovanliga mängder av fidgeting. Tala med läkare om du tror att du kan ha ett odiagnostiserat tillstånd. Överväg att vidta åtgärder om din mängd fidgeting stör ditt liv.