Det är viktigt att bevara en jämn ton och inställning när man vänder sig till ett felande barn.  Istället för att skrika: "Gå ner från bordet nu, annars ligger du risigt till!" med hög röst och arg ton, lugnt säga "Var snäll och gå ner från bordet – du kan falla och skada dig själv och jag vill inte att det ska hända."  Om barnet är oförskämd mot dig, använd samma strategi. Säg åt dem att sluta och förklara varför du ogillar det. Till exempel, "Svär inte, det är inte ett trevligt sätt att prata och du låter så mycket trevligare när du pratar artigt."  Låt dem veta att detta är deras enda varning.  Detta är ofta tillräckligt för att avskräcka från dåligt uppförande. Om barnet fortsätter att vara olydigt, tala då om för dem deras straff och mät ut det. Se till att de förstår sambandet mellan deras beteende och straffet. Bevara ett lugnt uppförande hela tiden. Gör aldrig tomma hot eller du kommer att förlora all trovärdighet med ditt barn. Tänk innan du hotar ditt barn med en viss konsekvens.  Lägg märke till din uttalade avsikt omedelbart att maximera kopplingen mellan barnets beteende och straffet utmätt. Om du visar mildhet vid ett tillfälle, kan ditt barn ta det som ett tecken på att regeln inte ska tas på allvar. Efter att barnet har avslutat sitt straff, krama dem eller kyssa dem för att visa dem att du inte är arg längre, och förklara igen varför du inte vill att de ska göra det. Få dem att upprepa varför du ogillar — det kommer att göra dem mer benägna att komma ihåg. Efter det, säg inget mer om händelsen och gå vidare. Ibland är en tidsgräns nödvändig, medan andra gånger, strängare former av straff (såsom grundläggning eller eliminering av vissa privilegier) krävs. Oavsett vilken form straffet tar, se till att det är rättvist. Se till att straffet är åldersanpassat. Yngre barn har en mycket kortare uppmärksamhet spänner och kommer att glömma vad de straffas för efter bara ett par minuter, så utegångsförbud dem för en vecka är meningslöst; de kommer inte att förstå konceptet. Börja med en minut i timeout för varje år av ålder och arbeta upp därifrån. Straffa inte ett visst beteende en dag och ignorera det nästa dag. Detta kommer att förvirra barnet och göra dem osäkra på vad som utgör acceptabelt beteende. Var konsekvent i typen av straff också.  Utse samma straff för samma missuppfostran, varje gång.  Samstämmighet kan vara problematiskt när två föräldrar eller vårdgivare ser samma beteende på olika sätt. Ett barn som springer omkring i trädgården kan till exempel ses som ett oskyldigt spel av den ena föräldern, men den andra kan oroa sig för att barnet kan snubbla eller skada sig själva under löpningen, och därför straffar för löpning. Tala med din partner, vårdgivare eller barnvakt om vad du anser rimligt beteende och vilka åtgärder de bör vidta i händelse av överträdelse. Om du vill ändra reglerna för vad ditt barn får göra, låt dem veta vad dina reviderade förväntningar är, liksom det straff de kan förvänta sig om de inte följer dem. En del barn är fogliga och kommer att reagera på hotet om bestraffning. Andra är mer upproriska och blir bara mer motståndskraftiga mot era direktiv när de straffas.  Tänk på ditt barns temperament och personlighet att avgöra om straff är ett bra sätt att ingjuta disciplin.
Håll dig lugn. Fortsätt. Matcha straffet mot brottet. Tillämpa konsekvenserna konsekvent. Utvärdera nyttan av straff.