Detta gör det till en tilltalande sensorisk miljö, särskilt för överkänsliga barn. Försök att sitta nära en vägg eller ett hörn, så sensorisk ingång kommer från färre riktningar. Barnet kommer att känna sig mer bekvämt på en välbekant plats, och kommer att vara mindre sannolikt att distraheras av alla de nya elementen. Till exempel, medan undervisning tillägg och subtraktion, kan du ta ditt barn till din trappa, ge ett nummer till varje trappa med 0 i mitten, går uppåt mot +5 och kommer nedåt mot -5. Han är att stå på 0 och bad att lägga till 2 som han kan hoppa upp och om man ber att subtrahera 3, han kan komma 3 steg ner. Autistiska barn lär sig bättre om de är i en en-mot-en-miljö. Detta hjälper dem att bygga upp självkänsla och självförtroende. Du kan fokusera specifikt på deras behov. Det finns också färre distraktioner om de är de enda i rummet med dig. Det är lättare för dig också. Att koncentrera sig på ett barn är svårt nog – att koncentrera sig på mer skulle sprida din uppmärksamhet magert. Håll arbetsytan borta från olika distraktioner. Visuell distraktion är mycket vanligt, och kan störa inlärningsprocessen. Lägg bara nödvändiga saker på skrivbordet. Hålla alla barnarbete organiserade och på samma plats, också. Håll alla resurser på en säker plats. På så sätt kan barnet gå tillbaka och gå igenom sina lektioner i detalj. Lägg fram varje koncept tydligt och isolera det specifika exemplet. På så sätt hålls varje begrepp åtskilt från andra begrepp. Försök att ge dem ett föremål att manipulera i ena handen medan de arbetar, till exempel en smaskig stressboll, en trasa, en liten bönpåse eller vad de föredrar. Om de är mycket fidgety, prova att sätta dem på en träningsboll, så att de kan studsa när de arbetar.  För att göra det roligt, försök att hålla en sensorisk bin med färgglada fidgets, och be barnet att välja ut en innan lektionen börjar. Deras stimming kan se ovanlig ut för dig (t.ex. gungning eller studsande). Även om det gör det, anta att det tjänar ett viktigt syfte. Ingrip bara om det är ohygieniskt (t.ex. sätta föremål i munnen) eller skadliga (kasta sig), i vilket fall du kan föreslå en annan stim för dem (tuggummi, slå en kudde). Överdriven fidgeting (dvs. fidgeting till den grad att de inte kan göra något arbete) indikerar att de är stressade, eller de inte får tillräckligt motion. Om barnet inte kan göra detta, kanske de inte kan berätta för dig när något är fel, och du kommer att undra varför de inte fokuserar som vanligt. Barnet borde veta hur man säger: "Jag behöver en paus, snälla." (En fem minuters paus för stimming kan lugna ett överväldigat barn.) "Jag är hungrig/trettio." "Jag måste gå och kissa." "___________ är besvärande." "Jag förstår inte." Barnet behöver också veta att du kommer att uppfylla deras önskemål. När de försöker försvara sina behov, ge genast akt. Matematik har alltid varit ett ämne som lärs ut bättre om det undervisas med hjälp av många aktiviteter. Vare sig det är ett autistiskt barn eller ett neurotypiskt barn, är aktiviteter alltid till hjälp.  Ett av de vanligaste verktygen som används av nästan alla barn samtidigt lära grundläggande addition och subtraktion är abacus. Abacus ger en visuell representation som hjälper dem att förstå begreppen bakom grundläggande matematik. En pizza på 8 skivor kan till exempel användas för att lära ut grunderna i bråk. En hel pizza är 8/8 men om 2 skivor tas ut blir bråket 6/8 vilket innebär att 2 skivor saknas. Efter lektionen, ät pizzan tillsammans. Barnet kommer alltid att minnas pizzan medan hon gör bråk och lägger och tar imaginära skivor ur den imaginära lådan när hon gör en fråga.
Håll miljön tyst, med minimal distraktion. Lär barnet i en välbekant miljö. Lär barnet en mot en. Håll inlärningsmiljön rörig. Fidgeting (känd som "stimulering" i det autistiska samhället) kan hjälpa autistiska barn att koncentrera sig och hålla sig lugna. Se till att barnet vet hur man uttrycker grundläggande behov. Se till att inlärningsmiljön är välfylld med objekt som kan hjälpa dig att lära barnet matematik.