En alfanumerisk kontur är den vanligaste, lätt igenkända konturtypen, och varje underindelning identifieras med romerska siffror, versaler, arabiska siffror och gemena bokstäver, i den ordningen.  Romerska siffror (I, II, III etc.) används för att markera varje huvudrubrik eller huvudsektion. Du kommer vanligtvis att ha tre för en uppsats skiss: en för din introduktion, en för din kropp, och en för din slutsats.   Bokstäver med versaler (A,B,C, etc.) markera varje primärpunkt inom ett större avsnitt.   Arabiska siffror (1, 2, 3, etc.) används för att finslipa primära punkter.   Små bokstäver (a, b, c, etc.) används om ytterligare detaljer fortfarande krävs. En decimalram liknar i struktur en alfanumerisk kontur, men den använder bara en serie siffror för att identifiera varje underavsnitt. Vissa föredrar denna struktur eftersom den visar hur varje avsnitt bidrar till uppsatsen som helhet.   En decimaltecknare börjar med 0 och andra sektioner börjar med olika tal (2, 3, 4, etc.). Därför skulle det första avsnittet lyda "1.0", det andra skulle lyda "2.0", och det tredje skulle lyda "3.0". Numret efter decimalpunkten ändras när ny information presenteras. Under avsnittet "1.0" förväntar man sig till exempel att se "1.1", "1.2" och så vidare. Ytterligare underavsnitt kan läggas till genom att lägga till en annan decimal, följt av ett tal som motsvarar den nya informationen. Under första avsnittet "1.1" kan du till exempel hitta "1.1.1", "1.1.2" och "1.1.3". För de flesta konturuppsatser, full meningar kommer att visa sig mer användbar eftersom de tillåter dig att ge mer grundlig information. Detta gäller särskilt om din kontur måste överlämnas till en instruktör. Till exempel, om en del av din kontur börjar med ett verb som använder nuvarande tempus, då nästa avsnitt bör också börja med ett verb som använder närvarande tempus.  Till exempel, om avsnitt I i din kontur börjar med något som att köpa en ny bok, då avsnitt två bör börja med en liknande strukturerad fras. Något i stil med att läsa min nya bok skulle vara lämpligt, medan det inte skulle vara lämpligt att läsa min nya bok. Varje sektionstitel ska innehålla information som är lika viktig för andra sektionsrubriker och underavdelningar som ska innehålla information som är mindre viktig än huvudavsnittets titlar.  Till exempel, om du skriver en berättelse essä om att upptäcka och läsa din favorit bok och den första delen av din kontur är betitlad "Höra om boken," sedan "Kolla in boken ur biblioteket" och "Läsa boken" skulle vara lämpliga titlar för de andra delarna av din uppsats kontur. Dessa avsnittsrubriker innehåller information som är lika viktig som första avsnittets titel. Det skulle dock inte vara lämpligt att kittla en del av något i stil med att gå till mitt rum och stänga dörren. Denna linje skulle fungera bättre som ett underavsnitt under "Läsa boken."För att ge tillräcklig information för varje avsnitt, måste du dela varje avsnitt i två eller flera delar.  Till exempel, under avsnittet rubriken "Hearing om boken, kan du också inkludera underavsnitt som kallas "prata med min bästa vän," lyssna på radion på väg till skolan och "browsing the internet for new book ideas." Under vart och ett av dessa underavsnitt skulle du ge ytterligare underavsnitt för att bryta ner den information som du kommer att behöva inkludera i vart och ett av dessa underavsnitt.
Välj en standard alfanumerisk struktur för en enkel konturstruktur. Välj en decimalramsstruktur för att visa hur dina idéer är relaterade. Bestäm om du ska använda hela meningar eller korta fraser i din skiss. Använd parallella strukturer för kontursektioner. Samordna sektionernas titlar och underordnade underavdelningar. Dela upp varje rubrik i två eller flera delar.