Många människor, särskilt amerikaner, tenderar att hårdna sina vokaler. Till exempel, Amerikaner uttala bokstaven A, "ja", de med en irländsk accent skulle uttala det "ah" eller "aw". Var mycket medveten om detta i varje ord, men särskilt de vokaler som kommer i mitten.  Standarden: "Hur mår du?" bör uttalas, "Ha-ware-ya?" Den "au" (i "hur") och "oo" (i "du") av den generaliserade amerikanska accenten är inte differentierade mellan. Ljudet i "natt", "som" och "jag" uttalas som "oi", som i "olja". Tänk på "Irland" som "Oirland". Även om det liknar "oi", är det inte exakt samma sak. Förvandla "o" till mer av en schwa. Diftongen existerar inte på amerikansk engelska och liknar en sammansatt, "Uh, I..." Schwaljudet (ljudet av en grottman grunt), som i "strut", varierar från dialekt till dialekt. I den lokala accenten låter vokalen mer som "fot", och i New Dublin accent (populärt bland ungdomar), låter det mer som "bit".  Epsilon (som i "slut") uttalas som vokalen i "asch". "Vem som helst" blir "Annie". Det finns många olika irländska dialekter med många små variationer. Vissa regler kanske inte gäller för vissa dialekter. Som regel har amerikanerna blivit lata i sitt tal. "Ladder" och "fat" uttalas likadant i USA, men inte för en irländare. Ge varje konsonant sin rätt (med undantag för nästa regel!).  Som ett början ljud, /d/ ofta låter som /d på/ eller ljudet som en J gör i de flesta varianter av engelska. Det vill säga, "på grund" låter som "jude". Som dess oröstade partner blir "t" "ch". "Tube" låter som "choob". Det finns en skillnad mellan ord som "vin" och "whine". Ord med "wh" börjar med ett initialt "h" ljud; försök att driva ut lite andedräkt innan ordet - resultatet bör vara något som liknar "hwine". Vissa irländska accenter förvandlar "tänk" och "det" till "tink" respektive "dat". Försök att "tråka" in det i ditt tal sporadiskt. Engelska är fullt av ord som slutar i -ing, men man skulle inte höra en irländare erkänna det, åtminstone inte i ett naturligt sammanhang. Vare sig du mutterar verb eller gerunds, sluta. "God morgon" blir "morgon". "Vandra" blir "walkin", och så vidare och så vidare. Detta förblir sant i alla sammanhang. I Local Dublin, en fattigare dialekt, elimineras slutliga ljud helt: "ljud" blir "soun", till exempel. För de flesta amerikanska engelsktalande är detta inget problem. Men om din dialekt är icke-rootisk (släpper ordfinal eller inter-vocalic R; "park" låter som "pack"), var medveten om att uttala varje "r" -- vare sig det är början, mitten eller slutet. Talare av både amerikansk och brittisk engelska kommer att behöva lägga sin "r" mer framåt i munnen än de är vana vid. Experimentera att placera tungan längre fram och högre i munnen medan du säger ord med ett 'r' i mitten eller slutet.
Mjuka upp dina vokaler. Förhärda era konsonanter. Släpp era G:n. Var väldigt rhotic.