Allteftersom ditt barn växer, blir det svårare att tukta honom eller henne, precis som du gjorde när ditt barn var yngre.  Straff eller hotet om straff kommer bara att gå så långt; en bättre lösning för att säkerställa ditt barns goda uppförande är att hålla kontakten och uppmuntra ditt barn att agera korrekt genom positiv förstärkning.  Fråga ditt barn vad han eller hon gör i skolan, och om han eller hon har en favoritkurs. Intressera dig för ditt barns liv. Bjud in ditt barn att gå ut med dig på ärenden eller familjeaktiviteter som en promenad i parken, eller till och med bara en promenad runt grannskapet. Även om det kan vara svårt att få kontakt med barn i denna ålder, som kanske har fotbollsträning eller klubbar efter skolan för att delta, ta dig tid att chatta med ditt barn i åtminstone några tysta minuter varje dag. Att sitta med ditt barn medan han eller hon är fri från distraktioner precis innan han eller hon somnar är ett bra alternativ.  Modellera det beteende du förväntar dig. Om du säger att du ska göra något, gör det.  Använd inte vanhelgat språk om du säger till ditt barn att inte göra det. Barn kopierar vad de ser sina föräldrar göra; om du uppför dig väl, kommer du att vara en positiv förebild för ditt barn att efterlikna. Det är viktigt att förstå att 8-12-åringar förändras och blir mer oberoende. Medan ditt barn fortfarande behöver dig, kan han eller hon känna sig kvävd av regler som var nödvändiga när ditt barn var yngre. Jämför dina regler med andra föräldrars regler för att avgöra vad en rimlig sängtid är, eller hur mycket TV ditt barn bör titta på.  Om ditt barn har sin egen telefon eller dator i denna ålder, sätta gränser men ge ditt barn lite frihet. Du kan till exempel förbjuda att använda telefonen vid middagsbordet eller efter en viss tid på kvällen. Fortsätt att övervaka dina barn i denna ålder. Om ditt barn tycker om att leka utomhus med sina vänner, kan du låta ditt barn göra det men insistera på att du eller någon annan vuxen är närvarande för att övervaka. Arbeta med ditt barn och lyssna på vad han eller hon känner och tänker.  Om ditt barn är frustrerad av en viss regel, erkänna ditt barns synpunkt och (om det är rimligt) överväga att ändra regeln för att ge större mildhet. Om du tar bort en bok som ditt barn inte har något intresse av, har du inte verkligen straffat ditt barn alls. Å andra sidan, om du ger ditt barn utegångsförbud i en vecka bara för att han eller hon kom sent till middagsbordet, överskrider straffet den uppenbara svårighetsgraden av överträdelsen. Disciplinera ditt barn på ett rättvist och balanserat sätt. Tala med din partner eller med andra föräldrar för att hitta de bästa straffen för dina barn. Skrik inte åt ditt barn eller säg saker som kommer att förödmjuka, genera, eller få ditt barn att reagera negativt. När du bestämmer dig för att tukta, gör det på ett privat och respektfullt sätt. Till exempel, om ditt barn säger något oförskämt om en annan person offentligt, dra ditt barn åt sidan och låt honom eller henne veta att han/hon inte bör säga de saker där personen kan höra honom eller henne.  Barn i denna ålder kan börja känna ett intensivt socialt tryck och kan börja uppleva hormonella förändringar. Dessa influenser kan skapa en känslomässig cocktail i ditt barn som resulterar i utbrott eller tårfyllda frustration. Svara inte på dessa episoder med samma volym av känslor. Be i stället ditt barn att lämna rummet för att lugna ner sig. Om du är i ditt barns rum, fråga om ditt barn vill att du ska gå. Tala med ditt barn om utbrottet senare när ditt barn har lugnat ner sig. Fråga: Tycker du att ditt tonfall och dina handlingar tidigare var acceptabla? och hävdar att ditt barn ber om ursäkt när de skriker eller dukar under för känslomässiga utbrott. Om ditt barn förolämpar dig eller säger att jag hatar dig, ska du inte ta det personligt.  Förstå att ditt barn försöker få dig att reagera ilsket. Håll dig lugn och sedan, när ditt barn har lugnat ner sig, tala om för ditt barn att det han eller hon sade verkligen sårade dina känslor. Fråga ditt barn om han/hon tycker att han/hon ska be om ursäkt, men även om han inte gör det, tala om för ditt barn att du ändå förlåter honom/henne. Uttryck att du förväntar dig att han alltid ska vara respektfull och vänlig mot andra - inklusive dig - även när han är arg. Om du ser ditt mellanbarn göra något vänligt eller proaktivt -- till exempel, plocka upp sina saker när de inte blev ombedda att, eller få sina läxor gjorda utan din uppmaning, en belöning är ett lämpligt svar. Överväg att belöna ditt barn med TV - tid eller möjlighet att få en vän tillbringa natten.  För medel- eller gymnasiebarn kan du låta honom/henne vara ute lite senare än han/hon normalt får när han/hon avslutar sin läxa. Ett gott uppförande varierar beroende på förhållandet mellan förälder och barn. Om din uppfattning om gott uppförande är att ha ditt barn i sängen varje kväll vid 9:00, låt ditt barn veta detta i förväg. När ditt barn är i sängen klockan nio varje kväll i en vecka, administrera en belöning som du väljer, till exempel en resa till glasssalongen eller arkaden. Naturliga konsekvenser är de som produceras som ett direkt resultat av en individs handlingar. Till exempel, en naturlig konsekvens för ett barn 8-12 kan vara att han/hon lämnade sin bok hos en kompis hus, och kan inte läsa den.  En annan naturlig konsekvens för mellan eller tonåring kan vara att han/hon blev arg och kastade sin telefon. I stället för att straffa mellan, informera honom/henne om att med telefonen är trasig, och han/hon har nu inget sätt att kontakta sina vänner. Alltid betona för ditt barn hur han eller hon upplevde naturliga konsekvenser när ditt barns handlingar tillåter det. Upprätthålla en sund, öppen kommunikation med ditt barn i takt med att barnet växer. Istället för att straffa ditt barn som du skulle ha gjort när han/hon var yngre, visa honom/henne när hans/hennes beteende behöver förändras för att göra sitt liv bättre.  Till exempel kanske ditt barn kämpar för att hinna med bussen i tid och därför alltid är sent till skolan.  I stället för att införa ett straff (.. Om du inte går upp i tid för att fånga bussen, Jag kommer att ta dina spel bort), närma ditt barn om problemet med oro. Berätta för ditt barn, Jag har märkt att du har svårt att komma till bussen i tid.  Detta kommer att påverka dina betyg om det fortsätter. Vad tror du att du kan göra för att komma ut genom dörren i tid?. Ditt barn kan föreslå att ställa hennes larm för en tidigare tid eller lägga ut sina kläder och ryggsäck ut natten innan. Du kan hjälpa ditt barn att komma på sätt att få ordning, men du bör låta honom/henne göra dessa saker själv att arbeta på sin självdisciplin. Bra disciplin innebär inte bara att straffa eller visa hur ditt barn har agerat har medfört vissa konsekvenser, men visar din mellan möjligheten av andra kurser han eller hon kunde ha tagit och kan ta i framtiden. Till exempel, om ditt barn fick en låg klass i skolan, fråga honom varför han/hon tror att det hände. Kanske svarar han/hon att han/hon konsekvent skjuter upp uppdraget tills det var för sent för honom/henne att avsluta det i tid.  Bjud in ditt barn att tänka på saker han/hon kunde göra vilket skulle ha gett ett mer positivt resultat för honom/henne. Till exempel, kan du ställa undersökningsfrågor som, Varför tror du att du skjuter upp det så länge?, Vad kan du ha gjort för att motivera dig själv bättre?, Är du nöjd med det betyg du fick? Varför eller varför inte? att be er att tänka på resultatet av situationen är viktigt för att hjälpa honom/henne att inse att han/hon är ansvarig för sitt eget liv. Fråga alltid om det finns något han vill att du ska göra för honom i framtiden för att se till att han/hon inte gör liknande misstag. Att visa ditt barn att du finns där för honom/henne kommer att se till att han/hon känner sig omhändertagen och älskad oavsett vilket ont han eller hon har ägnat sig åt.
Håll ett starkt band till ditt barn. Var förnuftig när du fastställer regler. Se till att straffet är lämpligt. Håll dig lugn. Belöna gott uppförande. Skydda inte ditt barn från naturliga konsekvenser. Hjälp ditt barn att lära sig självdisciplin. Uppmuntra ditt barn att tänka på sina misstag.