Det bästa du kan göra för din vän är att vara där och tillgänglig för dem. Visa din vän att du bryr dig och stöder dem. Se till att de vet att de är älskade och att du finns där för allt de kan behöva. När du pratar med dem, oroa dig inte för att säga alla de rätta sakerna. Vet att tystnad är okej också. Din närvaro kommer att vara till tröst för dem.  Ring för att kolla till dem. Kom till deras hem för ett besök. Försök att vara tillgänglig för dem om de vill prata eller behöver din hjälp. Det krävs mycket tillit och mod för att ens berätta för dig om vad som hände, så om din vän anförtror sig åt dig, lyssna då på dem. De kan gå om och om igen över misshandeln, spela upp den igen eller försöka komma på vad de kunde ha gjort annorlunda. Försök att lyssna utan att döma din vän så ofta de behöver. Undvik att trycka på dem för detaljer eller information. Låt din vän kontrollera takten och innehållet i att prata om händelsen. De kommer att berätta för dig i sin egen tid. Att lyssna är till hjälp för en överlevare, vare sig våldtäkten just inträffade eller om den inträffade för flera år sedan. Det kan vara nödvändigt för en överlevande att berätta sin historia för nya vänner eller i nya relationer, och att lyssna på detta sätt bekräftar deras mod att tala om det och deras förtroende för dig. Vad din vän än säger, tro dem utan att ifrågasätta. Att ifrågasätta deras historia kan få det att verka som om du inte tror dem, eller värre, att du klandrar dem för det. Låt dem veta att du är med dem och kommer att vara vid deras sida oavsett vad.  Ifrågasätt aldrig om det var våldtäkt eller inte. Ifrågasätt aldrig vad de hade på sig. Fråga aldrig ut dem om varför de var där de befann sig eller om situationen de befann sig i. Se till att du är mycket försiktig med fysisk kontakt. De har genomgått en traumatisk upplevelse av att känna sig fysiskt kränkta. Detta kan ha förändrat deras sätt att känna fysisk kontakt med andra. De kan vara extra känsliga för kontakt eller beröring på grund av det. Rör dem aldrig utan att fråga först. All kontakt, oavsett vem det kommer från, kan vara oönskade eller obekväma.  Om du vill trösta dem, fråga Kan jag krama dig? eller skulle en kram hjälpa dig? du kommer att ha en stark lust att fysiskt trösta dem eller vara nära dem om de är upprörda eller gråter. Kom ihåg att det handlar om vad de behöver. Om de är din flickvän eller pojkvän, försök aldrig att muntra upp dem med fysisk tillgivenhet. Förutom den fysiska läkning din vän kommer att behöva gå igenom, det finns potentiellt en hel del mentala och känslomässiga frågor som de måste hantera också som kan pågå betydligt längre. Att hitta en terapeut eller en rådgivare, särskilt en som har erfarenhet av våldtäkt och sexuella övergrepp, kan verkligen vara till hjälp. Du kan hjälpa till genom att arbeta med dem för att hitta en i deras område som accepterar sin försäkring eller erbjuder sig att köra dem till sin tid. En del saker som de kanske kämpar med kan vara: De kan känna skuld eller skam över överfallet eller till och med klandra sig själva för det som hände. En överlevande kan uppleva symtom på posttraumatiskt stressyndrom (PTSD) inklusive flashbacks, mardrömmar, humörsvängningar och koncentrationssvårigheter. De kan uppleva depression. Din vän kanske kämpar med vem han ska berätta eller hur andra reagerar på överfallet. De kan behöva hjälp att identifiera, hålla reda på och undvika sina utlösare. Självförakt är en vanlig reaktion bland våldtäktsöverlevare. Oavsett vad de har blivit tillsagda eller vad samhället tycker, så orsakade de inte detta. Om din vän kommunicerar med dig tror de att det är deras fel, motbevisa det med ett positivt uttalande.  Om de säger, "Jag borde inte ha varit ensam med dem", bara påminna din vän om att de litade på personen de var med och att förtroende kränktes. Om de säger: "Jag borde inte ha druckit så mycket, ska du säga till dem att dricka eller ens vara berusad är inte ett tecken på att det är okej att utnyttja någon. Berätta för dem, Oavsett vilka omständigheterna var, är detta inte ditt fel.
Var där för dem. Lyssna. Tro dem. Var försiktig med fysisk komfort. Uppmuntra dem att skaffa sig rådgivning. Påminn dem om att det inte är deras fel.