Även om denna metod är den gyllene standarden för att undervisa barn med dyslexi, är den till nytta för alla barn. MSL lär ut fonemisk medvetenhet, fonics, förståelse, vokabulär, noggrannhet och fluens samt skrivande och stavning. Elever uppmuntras att använda alla sina sinnen (touch, syn, rörelse och ljud) som en del av inlärningsprocessen.   Fonemisk medvetenhet är förmågan att höra, känna igen och använda de enskilda ljuden i ett ord. Ett barn som kan identifiera att orden pat'', park, och "pumpa" alla börjar med samma ljud skulle vara att visa fonemisk medvetenhet. Phonics är förhållandet mellan bokstäver och ljud. Att veta vilket ljud bokstaven "B" gör eller att "ph" gör samma ljud som bokstaven "f" är ett exempel på fenomen. Du kan få MSL-utbildning och certifiering.  Internationella Dyslexiaförbundet och Institutet för multisensorisk utbildning ger information om utbildning och certifieringskrav. Visuella signaler hjälper individer med dyslexi att förstå skriftligt material. Använd färg på svarta tavlan eller markeringstavlan. Skriv decimaler i matematiska problem i en annan färg. Gradera i en annan färg än röd, eftersom rött bär en universellt negativ konnotation. Skriv lappkort. Detta ger något påtagligt för eleverna att titta på samtidigt som de också ger dem något att hålla. Att få dem att läsa notkortet högt engagerar också deras motoriska och akustiska färdigheter. Gör sandbrickor. Sandbrickor är helt enkelt brickliknande behållare som innehåller sand (eller bönor eller rakkräm). Studenter kan använda dessa för att stava ord eller rita bilder i sanden. Detta påverkar deras känsla av beröring. Införa roliga aktiviteter i deras inlärningstid. Spel och andra kreativa aktiviteter får det dyslexiska barnet att engagera sig mer i inlärningsprocessen. Detta gör det roligare och mer givande att lära sig, eftersom det ger dem en känsla av att ha uträttat något. Du kan använda musik, sånger och sånger för att hjälpa eleverna att lära sig och komma ihåg regler. Explicit undervisning innefattar att beskriva och modellera färdighet, bryta ner färdighet i steg, ge tydliga instruktioner och feedback under hela processen, ge exempel och demonstrationer, tydligt ange syftet och resonemanget bakom färdigheten., och presentera informationen i en logisk ordning.Denna process görs tills eleverna behärskar färdigheten.  Du bör inte anta att studenten har någon tidigare kunskap eller förståelse för konceptet. Om du använder uttrycklig undervisning för att undervisa ett barn om bokstaven "s", skulle du börja med att tydligt ange vad han eller hon kommer att lära sig den dagen.  Du skulle då visa det ljud som bokstaven "s" gör och få dem att upprepa det till dig.  Du skulle då modellera olika ord som börjar med "s", och få dem att upprepa orden högt.  Du kan också använda låtar, sånger eller bilder av saker som börjar med bokstaven "s". Du kan be dem att tänka på några ord som börjar med bokstaven "s." Du skulle ge konstruktiv feedback under hela lektionen också. Eftersom dyslexiska barn kan kämpa med korttidsminnet, är det en utmaning för dem att komma ihåg vad du säger. Upprepa instruktioner, nyckelord och begrepp så att eleverna är mer benägna att komma ihåg vad du säger, åtminstone tillräckligt länge för att skriva ner det. När du bygger på nya färdigheter, fortsätt att införliva tidigare inlärd information. Repetition kommer att bidra till att stärka äldre färdigheter och skapa en koppling mellan begrepp. Du bör kontinuerligt bedöma hur väl en elev förstår vad som lärs ut.  Om något inte är klart, bör skickligheten läras tillbaka.  Detta är en pågående process.  Studenter med dyslexi kräver ofta mer tid och mer intensiv undervisning för att lära sig ett koncept. Om du vill lära barnen fonemisk medvetenhet, kan du börja med att ge dem några ord och be dem att identifiera alla ljud i orden. Du skulle notera styrkor och svagheter och sedan utveckla din lektion och undervisningsstrategi baserat på bedömningen. När du undervisar, skulle du ge tillrättavisning och feedback genom att ställa frågor till barnet och lägga märke till några framsteg. Du kan också göra små frågesporter i slutet av varje dag för att övervaka framsteg. När du känner att barnet har lärt sig färdigheten, skulle du ge dem den ursprungliga bedömningen och jämföra resultaten.  Om barnet har bemästrat skickligheten, skulle du gå vidare till något svårare.  Om barnet inte behärskade skickligheten, skulle du fortsätta att undervisa om skickligheten. Dyslexiska barn kämpar ofta med fokusering. Andra saker kan distrahera dem, eller också kan de ha svårt att lyssna på en lång föreläsning eller titta på en lång video. Dyslexiska barn kan också kämpa med korttidsminne, vilket gör det svårt för dem att ta anteckningar eller förstå enkla instruktioner.  Ta den tid du behöver. Skynda dig inte igenom en lektion. Ge eleverna tid att kopiera allt skrivet på tavlan. Se till att dyslexiska studenter förstår dig innan du går vidare till en annan sektion. Införa korta raster regelbundet. Ett dyslektiskt barn kämpar ofta med att sitta länge. Ta korta pauser under hela dagen för att dela långa föreläsningar. Du kan också gå från aktivitet till aktivitet. Till exempel, föreläsning, spel, tillbaka till föreläsning, följt av en lärande verksamhet. Använd lämpliga tidsfrister. Det tar dyslexiska barn längre tid att slutföra uppgifter andra elever kan ha några problem med att slutföra. Låt dyslexiska studenter mer tid att ta prov och frågesporter och att slutföra läxor så att de inte känner sig stressade. Scheman hjälper dyslexiska barn att veta vad de ska förvänta sig och vad som kommer härnäst. Om möjligt, posta din rutin, med både ord och bilder, på en klassrumsvägg för studenter att hänvisa till. Din dagliga rutin bör också inkludera en daglig översyn av tidigare information.  Detta hjälper väl eleverna att koppla tidigare lektioner till den lektion du för närvarande undervisar. Känn inte att du är den enda läraren för en dyslexisk elev. Det finns flera resurser tillgängliga för att hjälpa dyslexiska barn att lära sig.  Sök upp andra lärare, dyslexispecialister eller handledare som har erfarenhet av att arbeta med dyslexiska studenter.  Du bör också fråga barnet och föräldrarna om preferenser, inlärningsstilar och den studerandes styrkor och svagheter. Uppmuntra kamratundervisning. Peer resurser och socialt stöd är förmodligen en av de starkaste resurser du kan erbjuda. Studenter kan läsa högt för varandra, granska anteckningar eller genomföra laborationer tillsammans. Olika teknikformer är ett bra sätt att förbättra inlärningen. Spel, ordprocessorer, röstaktiverad programvara och digital röstinspelning kan alla vara mycket användbara för ett barn med dyslexi. En IEP är en övergripande plan som identifierar barnets utbildningsbehov, ger specifika rekommendationer och definierar specifika ändringar i läroplanen.  IEP är ett samarbetsdokument för att se till att skolan stöder elevens behov.  Detta dokument kommer också att se till att föräldrar, lärare, rådgivare och skolan står på samma sida. IEP-processen är lång och komplex, men det är värt det.  Om du är förälder, bör du tala med någon på ditt barns skola om att starta processen.  Om du är lärare, tala då om för föräldrarna att du tror att en IEP skulle vara till hjälp. Många barn med dyslexi kämpar med låg självkänsla.  De känner ofta att de inte är lika smarta som andra elever, eller att de uppfattas som lata eller problemstudenter.  Försök att vara så uppmuntrande som möjligt och lyfta fram de styrkor som den studerande också har.
Utnyttja det multisensoriska strukturerade språket (MSL) tillvägagångssätt. Var direkt och tydlig när du undervisar. Upprepa dig själv ofta. Använd diagnostisk undervisning. Använd tiden klokt. Håll dig till en daglig rutin. Utnyttja andra resurser. Överväg att utarbeta en individuell utbildningsplan. Var medveten om barnets självkänsla och känslor.