Nonfiction är en bred genre som täcker allt som inte är påhittat. Det kan inkludera memoarer, personliga uppsatser, en historiebok, en kokbok, självhjälpsguider och till och med reseguider. Innan du börjar skriva en icke-fiktionsbok, bör du ha en ganska bra uppfattning om vilken typ av bok du hoppas på att skriva.  Personliga essäer är ofta reflekterande/meditativa och kan hantera tidigare eller aktuella händelser i ditt liv. En uppsats bör utforska ett ämne eller händelse grundligt, undersöka det från alla vinklar och titta förbi ytan av saker.  Memoir tenderar att kontextualisera en unik händelse eller situation från det förflutna, analysera den med ny insikt från nuet. Memoirs talar ofta om varför en händelse var betydelsefull, vad det betydde vid tidpunkten för författaren, och varför det är viktigt för henne nu.  Instruktiva böcker, såsom reseguider, självhjälpsböcker och kokböcker, tenderar att vara lika delar forskning och undervisning. Du måste veta vad du talar om (med trovärdiga, auktoritativa källor) och du måste kunna berätta för en läsare vad du ska göra och när du ska göra det. Historiska böcker kräver omfattande forskning och behöver ofta någon form av auktoritet från författarens sida. Om du inte har en examen i historia kan läsarna ifrågasätta varför du är kvalificerad att skriva om historiska händelser. Precis som en roman kräver att författaren vet vart hennes bok leder, så gör också en facklitteraturbok. Utan att veta vad din berättelse leder fram till, riskerar du att bulta planlöst försöka komma dit.  Ta reda på vad din bok berättar. Vad är allt som byggs mot, och vilken information/detaljer är nödvändig för att föra en läsare vidare till den punkten? Dela upp er berättelse i en rad händelser och de komplikationer som omger varje händelse. En händelse i din bok kan till exempel vara din födelsedagsfest, och komplikationen kan vara att dina föräldrar glömde att det var din födelsedag. Varje handling, hinder och person som beskrivs i boken bör bidra till bokens mål. Om de inte är relevanta, oavsett hur intressanta de kan vara, kan du behöva skära ut dem. Många facklitteraturböcker, särskilt sådana som har mer akademiskt underlag, börjar med ett enkelt konstaterande av fakta. Detta faktum bör ha en tydlig innebörd för dina läsare så att de från början förstår varför din bok är betydelsefull.  I vissa fall kan detta faktum vara ensamt. Om du skriver en sann brottsroman kan du börja med: "Om bara två år lyckades Vasili Komaroff döda 33 oskyldiga män." Detta behöver inte förklaras ytterligare, eftersom mord på de flesta ställen är socialt tabu. I andra fall kan du behöva ge sammanhang för att etablera betydelse. Till exempel, om du skriver om nedgången i Silk Road kan du säga, "Innan mongolen attackerade, Merv var Silk Roads mest folkrika stopp som en stad med över en miljon människor." I det här fallet är det nödvändigt att ge sammanhang till hur stor staden var, eftersom det inte är allmänt känt. Det säger sig självt att en memoar eller personlig essäsamling kommer att berättas ur er synvinkel. Allt som händer i boken borde ha hänt dig, och du är skyldig att berätta dessa historier så fullständigt och sanningsenligt som möjligt. Många människor har dock svårt att hålla sitt personliga perspektiv i schack när de skriver om verkliga händelser. Alla upplever en händelse annorlunda, och alla kommer att ha ett annorlunda perspektiv på detaljerna i det som hände, så gå försiktigt när du skriver om ditt liv och människorna/händelserna i det.  Skriv inte till dig själv som en hjälte eller ett offer. Även om du känner så, kommer det att stå klart för läsaren att det finns saker som undanhålls, eller så kan det stänga av läsarna helt och hållet. Kom ihåg att du är precis som alla andra: en verklig, levande, något bristfällig människa. Du är inte perfekt, och människorna i ditt liv är inte objektivt dåliga eller skadliga. Allt kräver balans i historieberättandet. Även om dina memoarer handlar om din oroliga barndom, kommer ingen läsare att tro att du var olycklig 24/7, så balansera dessa hjärtskärande ögonblick av tragedi med några lättare ögonblick som skildrar dina bästa dagar sida vid sida med dina värsta.
Välj ett formulär. Räkna ut din slutpunkt. Öppna med ett koncist faktum som fastställer innebörden i ditt skrivande. Håll ditt perspektiv i schack.