Sätt fingrarna över brachialartären. Håll dem där tills du kan känna en puls, som kallas radiell puls. Detta steg bör göras snabbt. Du borde låta handbojorna nå en punkt där du inte kan känna radialpulsen längre. Notera trycket i mmHg. Detta tryck är en allmän vägledning för det systoliska trycket. Släpp ut luften från mudden. Lägg till 30 mmHg till din tidigare läsning. Det vill säga, om du förlorade pulsen vid 120 mmHg, tillsätt 30 för att nå 150 mmHg. Om du inte vill ta det två gånger, är en standardrekommendation att blåsa upp till 180 mmHg. Du bör hålla klockan på stetoskopet på patientens hud strax under kantkanten på mudden. Den bör centrera sig på brakialartären så att du kan höra blodflödet. Använd aldrig tummen för att hålla stetoskopets huvud på plats. Tummen har en egen puls som kan störa din förmåga att höra patientens puls. Håll stetoskopet på plats med ditt index och mellanfingrar istället. Tillsätt luft i mudden snabbt, tills den når numret du hittade genom att lägga till 30 mmHg. När du har träffat det numret, sluta lägga till luft. Låt luften deflateras från mudden med en hastighet av 2 till 3 mmHg per sekund. Medan det är deflatering, se till att du lyssnar i stetoskopet. Du borde höra ett knacknings- eller slagljud som kallas Korotkoff-ljud. När det ljudet börjar, notera avläsningen på ratten. Den läsningen är det systoliska trycket. Det systoliska antalet representerar det tryck som blodet utövar mot väggarna i en artär efter en hjärtrytm eller sammandragning. När misshandeln har börjat, kommer du någon gång att höra ett rusande eller "whooshing" ljud. När du inte hör det ljudet längre är det diastoliska trycket. Lägg märke till det numret också. Släpp ut resten av luften. Det diastoliska antalet representerar det tryck som blodet utövar på väggarna i en artär när hjärtat slappnar av mellan sammandragningar. Skriv ner de höga och låga siffrorna, samt vilken storlek mudd du använde. Skriv också vilken arm som användes och vilken position patienten befann sig i. Du bör ta blodtrycket ytterligare två gånger om det är högt; vänta ett par minuter mellan avläsningarna. Ta genomsnittet av de två senaste avläsningarna som den slutliga avläsningen. Om den slutliga avläsningen är hög, kommer du att vilja att patienten ska övervaka sitt blodtryck för att avgöra om hon kan ha hypertoni. Kom ihåg att två till tre tester inte räcker för att bestämma hypertoni. Patienten bör registrera sitt blodtryck i två till tre veckor och registrera resultaten och lämna denna information till sin läkare för en korrekt diagnos.
Känn för en puls. Pumpa in luft i mudden. Ta bort luften från handbojorna. Placera stetoskopklockan på brachialartären. Blås upp manschetten igen. Släpp långsamt ut luften. Notera när ljudet börjar. Notera när ljudet stannar. Registrera mätningarna. Ta om trycket om det är högt.