Innan du börjar samtalet, försök att hålla dig lugn. Om du kommer in i samtalet arg eller stressad, kan du vara benägen att skrika och gräla. Detta kommer att göra det svårt för dina föräldrar att se din syn på saken. Ta några djupa andetag strax före samtalet. Detta kommer att hjälpa dig att komma in i situationen på ett lugnt sätt. Du vill vara säker på att du är förstådd. När du börjar försöka uttrycka din åsikt, var så tydlig och direkt som möjligt. Du vill se till att ingen information blir dold.  Var ärlig om vad du vill diskutera. Öppna samtalet och berätta om din oro. Börja med nåt som: "Jag ville prata med er om balkvällen. Jag har tänkt på det ett tag, och ett utegångsförbud klockan elva verkar tidigt. Detta är ett speciellt tillfälle och jag skulle vilja stanna ute senare."  Var ärlig. Om du utelämnar eller döljer någon information, kan detta minska förtroendet. Dina föräldrar kommer knappast att se din åsikt om de tycker att du är oärlig mot dem. Ge dem all nödvändig information. Säg till exempel något i stil med: "Jag vet att du känner att min vän Joel har dåligt inflytande. Han kommer att hänga med oss på balen, men jag lovar att inte göra nåt jag inte får göra. Om det är något drickande eller något annat olagligt på gång, så lovar jag att komma hem med en gång." "Jag" - uttalanden är ett bra sätt att uttrycka dig och få andra att se ditt perspektiv. De betonar personlig känsla över objektiv sanning. Du kommer att berätta för dina föräldrar hur en viss handling eller beteende får dig att känna. På så sätt kommer dina föräldrar inte att känna skuld eller dömas efter dina påståenden.  En "I"-utsaga har tre delar. Det börjar med "jag känner", varefter du omedelbart uttrycker dina känslor. Sen säger du vad som leder till den känslan. Slutligen förklarar du varför du känner så. Att ange sina känslor utan en "jag-förklaring" riskerar att låta dömande. Till exempel, du kan vara benägen att säga något i stil med, "Ni killar antar alltid att jag kommer att sluta precis som Elizabeth. Jag vet att hon klantade sig i high school, men sluta titta på mig som om jag vore min syster." Detta uttalande är onödigt konfrontations- och ursäktande. Det kan förvärra situationen i stället för att låta dina föräldrar se ditt perspektiv. Du kan enkelt omformulera ovanstående känsla med hjälp av en "I"-förklaring. Prova något som: "Jag känner mig felbedömd när du tar upp Elizabeths misstag när du skapar regler för mig eftersom jag är min egen person." Detta är mycket mindre dömande. Du ger inte uttryck åt vrede eller missräkning, utan förklarar bara hur dina föräldrar påverkar dina känslor. Precis som det är viktigt att dina föräldrar förstår dig, bör du vara villig att ta hänsyn till deras synpunkter. Även om du känner dig frustrerad över deras svar, håll dig lugn och lyssna på vad de har att säga.  Dina föräldrar har förmodligen skäl att ställa upp vissa regler för dig. Även om de verkar orättvisa, bör du försöka förstå. Om du är förvirrad över något, fråga då dina föräldrar om de kan få klarhet i varför de känner det som de gör. Var respektfull. Säg inte så här: "Varför skulle jag dricka bara för att andra barn dricker? Det är obegripligt." Be i stället om klargörande på ett lugnt sätt. Prova något som: "Jag förstår att du oroar dig för andra barn som påverkar mig, men jag har alltid varit väldigt ansvarsfull. Kan du förklara varför du fortfarande har reservationer?" Ibland kommer dina föräldrar helt enkelt inte att kunna förstå någonting. Även om de anstränger sig för att lyssna till ditt perspektiv, förblir de fortfarande relativt fasta i sin hållning. Om så är fallet, undvik att argumentera eller klaga. Detta bidrar bara till att förvärra situationen, och det gör både du och dina föräldrar ännu mer frustrerade.  Om dina föräldrar inte lyssnar på ditt perspektiv, försök då att avsluta samtalet. Även om du kan vara frustrerad, fortsätta att driva, argumentera, eller klaga efter en viss punkt är kontraproduktivt. Säg något i stil med, "Jag är ledsen. Jag tror inte att vi hör varandra. Vi kanske kan prata igen senare." Det är alltid möjligt att dina föräldrar kommer att känna annorlunda om några dagar. Föräldrar är inte fullkomliga, och dina kanske överreagerar på vissa önskemål eller uttalanden. Även om du bara uppriktigt försökte uttrycka ditt perspektiv, kan detta misstolkas som en förolämpning eller anklagelse. Om samtalet inte går bra, ge det några dagar. Vänd dig sedan till dina föräldrar igen. Säg något i stil med: "Jag vet att vi redan pratat om balkvällen, och du verkade inte så glad, men kan vi prata igen? Det är bara några saker jag inte är säker på att jag förstår."
Håll dig lugn. Var tydlig och rak mot dina föräldrar. Använd "I" uttalanden. Lyssna på dina föräldrars perspektiv. Undvik att gräla och klaga.