Polyatomiska joner är helt enkelt joner som innehåller mer än en typ av element. Dessa skiljer sig från joniska föreningar, som bildas när positivt laddade joner binder med negativt laddade joner. Precis som med joner finns det ett system för att namnge joniska föreningar. Namngivningssystemet för polyatomiska joner är ganska komplext, så du kanske vill börja med att memorera de som du kommer att behöva minnas oftast.  Vanliga polyatomiska joner inkluderar bikarbonatjoner (HCO3-), vätesulfatjoner eller bisulfatjoner (HSO4-), acetatjoner (CH3CO2-), perkloratjoner (Clo4-), nitratjoner (NO3-), kloraterjoner (Clo3-), nitritjoner (NO2-), kloriterjoner (Clo2-), permanganater (MnO4-), hypokloriterjoner (Clo-), cyanidjoner (CN-), hydroxidjoner (OH-), karbonatjoner (CO32-), peroxidjoner (O22-), sulfatjoner (SO42-), kromaterjoner (CrO42-), sulfidjoner (SO32-), dikromatjoner (Cr2O72-), tiosulfatjoner (S2O32-), vätefosfatjoner (HPO42-), fosfatjoner (PO43-), arsenatjoner (AsO43-) och boratjoner (BO33-) Den ammoniumjonen (NHH4+), är den enda positivt laddade polyatomjonen (eller polykromkatjonen). Även komplex, det finns ett mönster till namnsystemet för negativt laddade polyatomiska joner (eller polyatomiska anjoner). När du förstår mönstret, kommer du att kunna namnge vilken jon som helst.  Använd -ite suffix för att indikera en låg oxidationstillstånd. Till exempel är NO2-jonen nitritjonen. Använd -ate suffix för att indikera en hög oxidationstillstånd. Till exempel är NO3-jonen nitratjonen. Använd hypo- prefixet för att indikera det allra lägsta oxidationstillståndet. ClO-jonen är till exempel hypokloritjonen. Använd per-prefixet (som i hyper-) för att indikera det allra högsta oxidationstillståndet. Till exempel är ClO4-jonen perkloratjonen. Undantag från mönstret är hydroxid (OH-), cyanid (CN-) och peroxid (O22-) joner, som har -ide-slut eftersom de en gång ansågs vara monatomiska joner.
Förstå vad en polyatomisk jon är. Memorera namnen på vanliga polyatomiska joner. Lär dig mönstret för negativt laddade polyatomer.