Plejaderna syns från ca oktober till april, under södra halvklotets vår- och sommarmånader. I slutet av november reser sig Plejaderna i nordost kring skymningen och färdas västerut till gryningen. Allteftersom årstiderna går, börjar Plejaderna högre på himlen när stjärnorna visar sig, och tillbringar mindre tid på himlen. Orion står på sitt huvud i södra halvklotet, så vissa observatörer kallar denna konstellation en såspanna istället, med Orions svärd handtaget pekar uppåt. Kanten på kastrullen (eller Orions bälte) är en trio av ljusa stjärnor i en rak linje. Denna distinkta form är en utgångspunkt för att lokalisera många konstellationer. Denna linje har den ljusa röda stjärnan Betelgeuse på ena sidan, och den ljusa blå stjärnan Rigel på den andra. Använd linjen som en pil som pekar vänster över himlen. Nästa lysande stjärna i denna riktning är Aldebaran, en klarröd supergiant. Detta är ögat på stjärnbilden Taurus the Bull. Om himlen är klar och månen är dim, kan du se hakan på tjuren intill Aldebaran, som bildas av Hyades stjärnklustret. Fortsätt att följa samma linje från Orions bälte, och du kommer att stöta på en ganska dim kluster av blå stjärnor. Dessa är Plejaderna, som också kallas de sju systrarna — även om de flesta människor bara kan se sex eller färre, och teleskop kan se många fler. Plejaderna är en "asterisk", ett stjärnmönster som är mycket mindre än en stjärnbild. Om du håller tummen ut på armlängd, kluster är bara ungefär dubbelt så bred som din miniatyrbild.
Se upp för Plejaderna på våren och sommaren. Ansiktet mot den norra himlen. Leta efter en rad ljusa stjärnor. Följ linjen till vänster i himlen till Aldebaran. Fortsätt till Plejaderna.