Dermatillomani är ofta förknippat med tvångssyndrom, så du kan dra nytta av att träffa en psykiater eller psykolog som har erfarenhet av att behandla tvångssyndrom. Fråga din familjeläkare om en remiss för att träffa en mentalvårdsspecialist. När du träffar specialisten, se till att dela så mycket detaljer om din tvångsmässiga hud-picking som du kan. Tala om för din läkare när plockningen vanligtvis sker och vad du gör eller känner innan den äger rum. Dermatillomani kan tyda på ett underliggande fall av ångest eller depression. Om din läkare bedömer att detta är sant i ditt fall, kan de ordinera SSRI för att lindra dina symtom. SSRI-preparat, eller selektiva serotoninåterupptagshämmare, är en speciell klass av antidepressiva medel som har visat sig vara användbara för att hantera tvångstankar relaterade till hudplockning. Fråga din läkare om psykoterapeutiska behandlingar för dermatillomani såsom CBT. Denna form av prat terapi har visat sig vara till hjälp för personer med hud-picking sjukdom.  CBT kan hjälpa dig och din mentala vårdgivare att identifiera tankar som kan framkalla hudplockning, som att vara orolig för att misslyckas ett test eller att vara självmedveten om en ansiktsfläck. I CBT kan du lära dig att utmana negativa tankemönster som leder till hudplockning och vända vanan med hjälp av din terapeut. Om ett underliggande tillstånd som OCD, ångest, eller depression påverkar din dermatillomani, kan det hjälpa till att tala med andra som har samma tillstånd. Stödgrupper kan hjälpa dig att känna dig mindre ensam i behandlingen av psykisk sjukdom. Sök efter stödgrupper som specifikt riktar sig till dermatillomania också. Be din mentala vårdgivare om rekommendationer.
Låt din läkare remittera dig till en OCD-specialist. Ta SSRI för att hantera dina symtom. Försök kognitiv beteendeterapi för att ändra dina plockvanor. Delta i stödgruppsmöten med anknytning till ditt tillstånd.