Enkelt är det bästa sättet att börja. Även om du utan tvekan kommer att behöva ett välfyllt ordförråd (mer om det senare), alltför många stora ord kommer att köra alla utom de mest hängivna läsare bort. Börja smått. Håll inte fast vid ett storslaget ord bara för att det låter tjusigt. Sikta istället på att låta alla som läser ditt skrivande förstå exakt vad du ville att de skulle förstå. Inget mer och inget mindre. Korta meningar är lätta att smälta och är mycket läsbara. Det betyder inte att du inte kan eller borde skriva en lång mening då och då. Det är bara det att enkla meningar levererar information utan att stoppa läsaren i hans eller hennes spår, stranda dem på en ö av förvirring. Ta en titt på en ökänd lång, överansträngd dom. Följande mening vann den satiriska Bad Writing Contest andra pris. Det är ingen hemlighet varför det räknas som "dåligt skrivande". Meningen är avrunkad i jargong, full av oprecisa catchfraser, och är alldeles för lång: "Om lustens knep under en tid är kalkylabelt för användningen av disciplin snart upprepningen av skuld, rättfärdigande, pseudovetenskapliga teorier, vidskepelse, falska auktoriteter och klassificeringar kan ses som den desperata ansträngningen att standardisera formellt störningen i en diskursen om splittring som bryter mot de rationella, upplysta anspråken på dess enociatoriska modalitet." Verberna är de stora förarna av meningar. De för med sig mening från en tanke till en annan. Dessutom hjälper de författare att uppnå bländande precision.  Var uppmärksam på vissa problem verb. Verber som "did", "wen", "såg", "kännd", och "hade", medan ibland lämpligt, inte riktigt lägga till någon krydda till ditt skrivande. Substitutera ett mer specifikt ord för problem verb när det är lämpligt: "fullbordad", "hoppad", "spelad", "erfaren", och "säker" alla kommunicera mer specifika idéer. Använd den aktiva rösten istället för den passiva rösten, som tumregel. Aktiv röst: "Katten hittade sin mästare." Här gör katten jobbet, så att säga. Hon hittar aktivt sin herre. Passiv röst: "Mästaren hittas av sin katt." Här är katten mer bort från handlingen. Mästaren hittas; katten hittar inte. Den första författaren kommer att bli galen med adjektiv. Det är inget fel med adjektiv, förutom att de ibland kan vara överflödiga och ofta mer obskyra – och därför svårare att förstå – än andra delar av talet. Känn inte att du behöver inkludera ett adjektiv före varje substantiv för att beskriva substantivet.  Ibland är adjektiv överflödiga. Ta meningen "Jag såg när han lyfte den sista brickan och satte ner den, kontrollera kungen, klibba fast sin framgångsrika seger." Vilken seger är inte framgångsrik? Adjektivet upprepar helt enkelt det vi redan vet. Det tillför ingenting för att hjälpa läsaren att förstå vad som händer. Andra gånger kan adjektiven som författare använder vara ganska dunkla. "Han är en stor motståndare" är en mening som varken är tillgänglig eller passande. "Pussant" betyder kraftfull, och att ersätta "kraftfull" för "puissant" skulle ha gjort meningen både förståelig och uthärdlig. Håll en ordbok och tesaurus vid din sida hela tiden. När du stöter på ett ord som du inte vet, slå upp det. Det är svårt att kalla sig författare om man inte är marginellt intresserad av etymologi. Använd samtidigt ditt ordförråd sparsamt. Bara för att du vet orden "försvara", "pyknic" och "agnomen" betyder det inte att du ska hitta ursäkter för att använda dem. Studera ordrötter. Ordrötter (särskilt latinska rötter för det engelska språket) hjälper dig att dechiffrera betydelsen av okända ord utan ordbok. Att känna till rötterna mal-, ben-, epi-, eu-, ag- och con- är en bra början. Det är frestande för människor som använder ord för sitt uppehälle att använda dem lite löst. Ofta, när vi är fast och vi inte vet vilket ord vi ska använda, vi vinge det och skriva ner ett ord som är "bra nog". Denna strategi är användbar och nödvändig i vardagliga samtal, men problematisk skriftligen.  För det första finns det inget socialt sammanhang. Författaren kan inte använda sina händer till gester, och kan inte lita på ansiktsuttryck för att styra samtalet mot klarhet. Läsaren är helt ensam, och måste förlita sig enbart på orden för att samla mening. För det andra tar läsaren det som författaren säger till nominellt värde. Läsaren förväntar sig inte att behöva fråga författaren om hon menade det hon skrev; läsaren antar att författaren menade det hon skrev. Författaren klargör inte förvirrande ord, vilket betyder att om man skriver ner ett förvirrande ord, blir läsaren förvirrad.  Av dessa skäl bör du ta dig tid att säga vad du menar. Ta reda på vad du vill säga innan du säger det. Var envis om att sniffa rätt ord, även om det tar tid. En hel del sub-par skrivande är vägran att passa rätt ord med en idé, inte problem med komplott eller stilistiska bekymmer. Exempel på bildspråk är metaforer och liknelser. Det är bäst att använda metafor och liknelse när du vill dramatisera eller dra läsarens uppmärksamhet till något specifikt. Som att säga "jag älskar dig" förlorar bildspråket mycket av sin kraft om det används oupphörligt. Bra interpunktion varken ses eller hörs, men är kraftfull ändå. Underanvänd interpunktion och dina läsare kommer inte att kunna förstå innebörden av dina meningar. "Låt oss äta, mamma" och "Låt oss äta mamma" har två helt olika betydelser. Överanvändning interpunktion och dina läsare kommer att distraheras. Ingen vill läsa en mening i vilken koloner, semikoloner och streck gör fler framträdanden som faktiska ord.  Utropspunkter. Använd utropspunkter sparsamt. Människor utbrister inte ofta saker och ting, och inte heller förtjänar meningar ofta utrop. Elmore Leonard, den store brottsskribenten, har följande att säga: " Håll era utropspunkter under kontroll. Du får inte mer än två eller tre per 100.000 prosaord." Semikoloner. Semicolons fungerar som hybrid perioder, ansluta två meningar som har logisk koppling. Kurt Vonnegut säger emellertid emot dem: " Använd inte semikolon. De är transvestithermafroditer som representerar absolut ingenting. Allt de gör är att visa att du har varit på college." Även om Vonneguts bedömning kan vara lite hård, är det förmodligen bara bra att använda dem då och då. Var inte rädd för att invertera regler eller leka med dem för att uppnå den typ av skrivande du vill. Några av de största skribenterna har framgångsrikt brutit mot grammatiska, stilistiska och semantiska regler, vilket gör litteraturen bättre genom att göra det. Vet varför du bryter mot regeln från början, och förstå dess sannolika effekt. Men om du inte är villig att ta några risker, varför kallar du dig författare?
Börja med enkla ord. Håll dig till korta meningar i början. Låt verben göra det riktiga arbetet. Var noga med att inte överanvända adjektiv. Var en som studerar vokabulär. Säg vad du menar. Använd bildspråk för att få effekt, inte som regel. Inte över- eller underanvändning interpunktion. När du har lärt dig alla regler, bryta dem.