Generellt bör du använda samma teckensnitt för hela papperet istället för att använda flera olika teckensnitt. Standardteckensnittet på din ordbehandlingsapp är oftast bra. I de flesta fall förekommer en fotnot i slutet av meningen med den information som du vill citera eller diskutera. Vissa stilguider ger ett nummer efter den avslutande interpunktionen, följt av en period. I andra är superskriptnummer att föredra. Du har vanligtvis bara en fotnot per mening. Om du behöver mer än en fotnot, placera den andra fotnoten i slutet av meningen klausulen det avser, utanför den avslutande interpunktionen. Det enda undantaget är om meningen bryts upp av en lång streck, i vilket fall, det överskriptionsnummer går före början av strecket. Fotnotsnummer räknas upp från "1" i hela ditt papper – de startar inte om i början av varje sida. Varje fotnot har sitt eget nummer, även om den hänvisar till samma källa som en tidigare fotnot.  För några längre papper, till exempel doktorsavhandlingar, kan fotnotnummer börja om med varje kapitel. Om du är osäker på om detta är lämpligt för ditt projekt, diskutera det med din redaktör eller rådgivare. De flesta ordbehandlingsappar kommer att behålla sekventiell numrering för dig, förutsatt att du använder appens funktion för att infoga fotnoter, snarare än att försöka skriva siffrorna manuellt. De flesta ordbehandlingsappar har en funktion som du enkelt kan använda för att lägga till fotnoter i ditt papper. Denna funktion ingår vanligtvis i listan "Ange" eller "referenser" på din apps menyrad. Du har vanligtvis formateringsalternativ som låter dig välja siffror, bokstäver eller andra symboler för att ange fotnoter. Du kan också ändra storlek eller placering av fotnoter, även om standardalternativet vanligtvis är lämpligt.
Använd samma teckensnitt för fotnoter som resten av pappret. Placera fotnotsnumret efter avslutande punktering. Använd sekventiella nummer för fotnoter i hela ditt papper. Infoga fotnoter med hjälp av din ordbehandlingsapp.