Du bör ställa förväntningar på ditt barns beteende som är både konsekvent och tydligt kommuniceras. Men när du utvecklar dessa förväntningar, överväga ditt barns beteende färdigheter och förmågor i deras ålder. Till exempel kanske det inte är rimligt att be din 8-åring att sitta och vara tyst i flera timmar åt gången. Om du inför förväntningar på mognad som är bortom barnets kapacitet, du ställa dina regler upp för misslyckande.  Inse att den del av ditt barns hjärna som kontrollerar impulser och känslor ständigt utvecklas, även till vuxen ålder. Fråga dig själv ärligt vilka regler ditt barn är i stånd att följa, så att du är beredd att ta itu med de oundvikliga beteendeöverträdelserna. Tänk på att skapa regler med hjälp av barnet. Detta kan ge dem större incitament att följa reglerna, eftersom de hade inflytande över att göra dem. Om ditt barn har visat att de kan leva upp till vissa beteendemässiga förväntningar men inte gör det konsekvent, är detta sannolikt en handling av uppsåtlig trots. Inse dessa situationer och på lämpligt sätt införa tuktan. Ta dig tid att förklara dina förväntningar för ditt barn, fri från andra distraktioner som TV eller leksaker. Du kanske till och med vill skriva ner dem och lägga upp dem någonstans i huset som de kommer att se varje dag som lärare ofta gör i grundskolans klassrum. Barn som kastar utbrott försöker ofta provocera fram en reaktion. Skrik, hota, vädja med dem att sluta eller helt enkelt ge efter för deras krav kan eller kanske inte stoppa utbrottet på kort sikt men kommer inte att lära dem att uppföra sig moget. Ge ett exempel genom att hålla dig lugn och fast vid din ställning. Ditt barn kanske fortsätter sitt utbrott under en tid, men det kommer förmodligen till slut att inse att de inte får den önskade reaktionen, tröttar ut sig och finner mognare sätt att få din uppmärksamhet i framtiden.  Förstå att utbrott är en naturlig barndomsreaktion på känslor av maktlöshet. Även om ditt barn måste lära sig att hantera situationer där de inte har kontroll, kanske du kan lindra dessa situationer genom att ge dem lite kontroll.  Det bästa sättet att ge ditt barn en hanterbar mängd personlig frihet är att ge dem godtagbara alternativ snarare än att införa ett enda alternativ. Om ditt barn till exempel uttrycker en önskan att klä sig, lägg då fram 2 eller 3 godtagbara klädalternativ och låt dem välja. Du kan göra samma sak för måltidsalternativ och fritidsaktiviteter, bland annat. Att arbeta med ditt barn på det här sättet kommer att få dem att känna sig starka. Om utbrottet uppstår offentligt och du finner det angeläget att sprida situationen, har en reservplan för att lugna dem, såsom att ge dem en klubba eller gå med på att göra något de gillar senare. Det är inte bra att ge in konsekvent så om du tycker att deras offentliga beteende konsekvent problematiskt, ordna för hemvård när du behöver delta i en offentlig sammankomst. Barn känner sig ofta maktlösa och ohörda, vilket leder till utbrott och trots. Låt ditt barn uttrycka sig och reagera utan omdöme eller bedömning. Inse i stället vad de säger och upprepa det till dem för att uttrycka att ni respekterar deras känslor och försöker verkligen förstå dem. Detta kommer inte bara att visa empatisk mognad för dem, utan göra det mer troligt att de kommer att respektera och förstå ert svar.  Om ditt barn till exempel inte vill gå i skolan i stället för att insistera eller försöka övertyga dem, fråga dem varför, erkänna deras bekymmer och försöka föreslå hur de kan hantera dem. Efter att du har erkänt deras känslor, sedan uttrycka varför de måste delta i enkla och ärliga termer. Att acceptera sitt barns känslor är inte detsamma som att gå med på eller ge efter för dem. Aktivt lyssnande handlar om att visa mogenhet och empati, så att ditt barn lär sig genom exempel. Att ge ett tydligt incitament för ett gott uppförande är lika viktigt som att avskräcka från ett dåligt uppförande. När ditt barn verkligen rättar sig efter dina befallningar, bör du åtminstone ge uttryck åt tacksamhet och beundran för deras goda uppförande. Ännu bättre, ge små belöningar som extra speltid, extra TV-tid, eller deras favorit mellanmål. Å andra sidan, undvik kritik och straff eftersom dessa är negativa förstärkningar. Att fokusera på vad de gör rätt och ge beröm är ett bättre sätt att få dem att fortsätta det positiva beteendet. Positiv förstärkning är bara mer effektiv.
Ställ rimliga förväntningar på beteendet. Håll dig lugn under ett utbrott. Öva på att lyssna aktivt. Belöna gott uppförande.