Inkorporera konstskapande i lektid. Gör en konstzon om du vill isolera röran. Tape ner papper för dem att rita på och spilla på, och göra en smock av gamla kläder. Att tejpa papper på ett bord kan hjälpa ett litet barn att fokusera på teckningens rörelse, utan att behöva hålla ner och justera ritpapperet. Köp tjocka kritor och tvättbara markörer som är lätta att greppa.  Barn börjar rita genom att klottra. Omkring 2 år kommer klottren att bli mer kontrollerade och repetitiva, och barn kan börja greppa kritor och markörer mellan tummen och pekfingret för mer kontroll. Erbjuda en mängd olika konstmaterial i denna ålder. Fokusera inte bara på att rita med verktyg: barn kan rita genom att spåra bilder i sanden, eller forma lera och sticka den på sidan. Köp tvättbara färger, giftfri lera, krita, barnsäker sax, och många typer av papper, och lagra i en lätt att komma åt plats. Barn utvecklar grundläggande motoriska färdigheter med varje klotter. De utvecklar också kreativitet, uppfinning och självuttryck. Ett barn som är så ung behöver inga instruktioner, bara uppskattning. Sitt med barnen när de ritar, prata med dem om sin konst, men försök inte att undervisa. Undvik impulsen att korrigera. Små barn kan måla lila gräs, flytande människor, och barn i storlek av hus. Om du korrigerar dem kommer du att skada deras självförtroende och avbryta deras naturliga inlärning framsteg. I stället för att lovprisa eller rätta till ett barns konst bör du lägga märke till den. Kommentar till processen, inte produkten. Medan barnet drar, säg "titta på alla cirklar du gör! Några små cirklar finns inuti de stora cirklarna" eller "Jag ser att du använder orange och gröna kritor nu." Säg vad du vill om en teckning: "Den stora solen får mig att tänka på en dag på stranden!" Eller "Jag gillar hur alla träd har olika färgade blad." Undvik att fråga "vad är det?" när den är försedd med en ritning. Fråga istället "Kan du berätta om din teckning?" Om ett barn tycker att det är spännande att tala om sin teckning, ställ då fler frågor. Ett barn kan börja lägga till fler detaljer när du ställer frågor. När ett barn tecknar representationsarbete, kommer de ofta att tänka sig en berättelse som hör till verket. Att be dem berätta mer om sin historia kommer att uppmuntra dem att dra fler detaljer. Om du frågar "vad luktar flickan", till exempel, de är mer benägna att lägga en näsa. Om du frågar "är hunden ensam på natten?" De kan locka fler djur. Denna typ av utbyte uppmuntrar fantasi, berättande förmågor, och teckning färdigheter. Om ett barn upplever en stark känsla, ge dem papper och markörer, eller lite lera. Om ett barn har ett utbrott, föreslå att de gör en arg bild. Om de är ledsna, en sorglig sådan. Konst kan hjälpa barn att bearbeta intensiva känslor som kan vara alltför komplicerade för att de skall kunna uttrycka sig i ord. Att ge ett barn en kreativ verksamhet som de har suveränitet över kan hjälpa dem att få en känsla av kontroll. Omkring 2 1⁄2 till 3 1⁄2 år, barn kommer att börja rita fniss som är tänkt att representera ord. Dessa teckningar är ett barns första steg mot att skriva. Allteftersom de växer, kommer knuffarna att bli mer komplexa. Ett barn kan börja variera korta och långa fnissningar eller rita bokstavsliknande former blandat med verkliga bokstäver. Dessa teckningar är ett spännande tecken på att ett barn förstår att ord kan skrivas för att kommunicera mening.  Det är troligt att barn säger att vissa fnissar "betyder" något, eller ber dig läsa dem högt. Bekräfta innebörden i de fnissningar som läses för dig, och be om hjälp att läsa de andra. Låt barnen använda de texter de producerar. Ta dem till postkontoret för att posta sina "brev" (med ett följebrev) till släktingar, tomte eller själva. Att sätta upp barnkonst är ett sätt att låta dem veta att deras arbete är intressant och viktigt. I stället för att prisa varje enskild teckning, visa den. Du behöver inte sätta upp varje konstverk: fråga varje barn vad de skulle vilja visas, eller skapa en roterande "gallery" som ändras varje vecka eller månad. Behåll en portfölj av varje barns ritningar så att de kan observera sin process. Det är viktigare att ett barns praktik bekräftas än att deras konstprodukter visas upp. Att visa slutprodukter är ingen ersättning för att uppmuntra utvecklingen av deras ritning.
Gör konst till en del av rutinen. Lär inte ut. Gör observationer. Ställ frågor utan tidsbegränsning. Gör konsten till en del av den känslomässiga processen. Bekräfta förskrivning. Visa och spara sina ritningar.