När vi först bildar vänskap är det viktigt att hålla våra interaktioner positiva och vänliga. Om du inte gör det, riskerar du att vara den där killen eller tjejen som alltid är en sån "Debbie Downer", den som har en negativ snurr på allt. Nya vänner är de man skrattar med, inte de man gråter på... ännu. Att kommissarieera är ett kraftfullt verktyg, ja. Att ha en gemensam fiende kan föra samman två parter, och delade negativa känslor kan vara mycket, mycket sammanhållna. Men det är i allmänhet bäst att spara detta för när relationen är lite robustare. Börja skvallra senare, när ni båda känner varandra väl nog för att det ska vara lätt och så välmenande som möjligt. Du kan knyta band över din chefs löjliga getup eller Sallys "graviditet" när det är dags. Prata om tyngre och allvarligare ämnen. Man måste fastställa en tillitsnivå för att denna förbindelse skall gå utöver vattenkylaren. För att få igång tåget, fråga efter råd. Ta upp ett litet problem i ditt liv och leta reda på deras åsikt. De kommer att känna sig viktiga och viktiga för dig, göra dem som du så mycket mer. Och de kanske ger tillbaka känslan! Exempel är vad kaffebryggare att köpa eller vart du ska gå när du är på semester i Nya Zeeland, kanske hur man handskas med en irriterande rumskamrat -- inte hur man hanterar din livshotande sjukdom. Det måste vara ett ämne som andra känner att de kan hantera. Något som de kan väga in kommer att vara till nytta för dig; du vill att de skall gå sin väg och känna sig användbara, inte överväldigade. Precis som att hålla kroppen eller sinnet i form, måste man hålla sina relationer i form också. När de väl har uppnåtts -- ni hänger ibland, ni börjar trivas med varandra -- låt dem inte krympa och blekna! Skicka den slumpmässiga texten om något roligt du såg. Bjud ut dem på kaffe, till en fest eller till något offentligt evenemang som du tror att de kan tycka om. Och när din nya vän har det svårt, var där för dem. En del av att vara vän är att offra lite av din tid. Om de någonsin behöver en tjänst, hjälp då om det är möjligt eller rimligt. Om de behöver en axel att gråta på, var där! Låt dem veta att du bryr dig. Vänskap är inte alltid solsken och regnbågar; ibland tar de lite TLC för att blomstra. Ju äldre vi blir, desto fler plattor snurrar vi samtidigt. Om du inte har några som faller, gör du fel. Med andra ord, människor är upptagna. Folk har liv att ta hand om. Om din vänskap inte är på "OMG We're BFFLs (!)" Det är lugnt. Du har också ditt eget liv att leva. Om ni kan göra varandras liv bättre då och då, så är det bra. Det är allt du behöver. Inga vänskapsband kommer att bestå om du inte behandlar den andra personen väl. När man väl lärt känna varandra räcker det inte att vara vänlig – man måste vara en god vän: någon som uppenbarligen bryr sig och är värd att tillbringa tid med. Du får ut vad du lägger in, verkligen. Så om du vill ha någon som litar på dig, som tar tid för dig, som får livet att kännas bra, måste du göra det för dem. Att vara en god vän i vackert väder är trevligt, men att vara en god vän när det är svårt är ännu viktigare. Om din vän är sjuk behöver du inte rusa över med en skål kyckling soppa, men skicka sms till dem hur de mår och om de behöver något. Om de har problem, låt dem veta att du finns där för dem. Och när det är din tur att känna dig nere, förhoppningsvis de kommer att vara precis bredvid dig, också.
Håll dig positiv. Fråga efter råd. Sätt in arbetet. Ta det aldrig personligt. Var en god vän.