Den SOAPSTone av en text inkluderar dess talare, Tillfälle, Publiken, Syfte, Ämne och Tone.  Talaren hänvisar till författarens för- och efternamn. Om författaren har några kreditivbrev som ger hans eller hennes auktoritet i den aktuella frågan, bör du också kortfattat överväga dessa. Lägg märke till att om berättaren skiljer sig från skribenten, kan den också hänvisa till berättaren. Tillfället avser främst den typ av text och det sammanhang under vilket texten skrevs. Det är till exempel stor skillnad mellan en uppsats skriven för en vetenskaplig konferens och ett brev skrivet till en medarbetare inom området. Publiken är den som texten skrevs för. Detta är relaterat till tillfället, eftersom tillfället kan innehålla detaljer om åhörarna. I exemplet ovan skulle åhörarna vara en konferens mellan forskare och en medarbetare på fältet. Syftet är det som författaren vill åstadkomma i texten. Det inbegriper vanligtvis att sälja en produkt eller en synvinkel. Ämnet är helt enkelt det ämne som författaren diskuterar i texten. Överklaganden är den första klassificeringen av retorisk strategi och involverar etos, logotyper och patos.  Ethos, eller etiska vädjanden, förlitar sig på författarens trovärdighet och karaktär när det gäller att vinna godkännande. Omnämnanden av en författares karaktär eller kvalifikationer kvalificerar sig vanligen som ethos. Om till exempel en familjeterapeut med 20 års praktik skriver en artikel om att förbättra familjerelationerna, skulle det vara att använda sig av etik. Trots deras namn har dessa överklaganden inget att göra med "etik" som vi vanligtvis tänker på dem. Logos, eller logiska vädjanden, använder skäl för att argumentera. De flesta akademiska diskurser bör i hög grad använda sig av logotyper. En författare som stöder ett argument med bevis, data och obestridliga fakta använder logotyper. Pathos, eller patetiska vädjanden, försöker väcka känslor för att vinna godkännande. Dessa känslor kan inbegripa allt från sympati och vrede till längtan efter kärlek. Om en artikel om våldsbrott ger personliga, mänskliga detaljer om offer för våldsbrott, använder författaren troligen patos. Stildetaljer är den andra retoriska strategin och inkluderar en mängd olika element, såsom bild, ton, syntax, och diction.  Analogier och bildspråk, inklusive metaforer och liknelser, visar en idé genom jämförelse. Upprepning av en viss punkt eller idé används för att göra denna punkt verkar mer minnesvärd. Bilder påverkar ofta patos. Bilden av ett svältande barn i ett land i tredje världen kan vara ett kraftfullt sätt att frammana medkänsla eller ilska. Diktion hänvisar till ordval. Känslomässigt laddade ord har större genomslag, och rytmiska ordmönster kan etablera ett tema mer effektivt. Tone betyder i huvudsak humör eller attityd. En sarkastisk essä skiljer sig mycket från en vetenskaplig, men beroende på situationen kan båda tonerna vara effektiva. Att ta itu med oppositionen visar att skribenten inte är rädd för den motsatta uppfattningen. Den gör det också möjligt för skribenten att stärka sitt eget argument genom att skära ner den motstående. Detta är särskilt kraftfullt när författaren ställer en stark ståndpunkt som han eller hon håller med en svag ståndpunkt på den motsatta sidan. Innan du börjar skriva din analys, avgöra vad den information du samlat in tyder på för dig.  Fråga dig själv hur retoriska strategier av appeller och stil hjälper författaren att uppnå sitt syfte. Bestäm om någon av dessa strategier misslyckas och skada författaren istället för att hjälpa. Spekulera på varför författaren kan ha valt dessa retoriska strategier för den publiken och det tillfället. Bestäm om valet av strategier kan ha varierat för en annan publik eller tillfälle. Kom ihåg att i en retorisk analys behöver ni inte hålla med om det argument som läggs fram. Din uppgift är att analysera hur väl författaren använder överklagandena för att presentera henne eller hans argument.
Identifiera SOAPSTONEN. Undersök överklagandena. Notera stil detaljer. Gör en analys.