Inom kvantmekaniken idealiseras partikelns väg helt på ett annat sätt och den gamla kvantteorin är bara en leksaksmodell för att förstå atomhypotesen.  I Q.M. föreställs partikelns väg som om den har gått igenom många vägar, i klassisk mekanik bestäms partikelns väg av dess bana, men i Q.M finns det flera vägar där partikeln kan färdas. Denna sanning är dold i dubbel slits experiment och där elektronen beter sig som vågpartiklar dualitet och denna idé förklaras tydligt av Feynmans väg integral. I Q.M. säkerställer normaliseringskonstanten sannolikheten för att hitta partikeln är 1. Helt ignorera "leksaksmodellen" (Bohr modell) för att förstå den högre nivån av Q.M. Anledningen är enkel––du kan inte bestämma den exakta vägen för elektronen i olika omloppsnivå. Om Q.M närmar sig den klassiska gränsen (dvs. h tenderar till noll, närmar sig Q.M resultaten något de resultat som är närmare den klassiska. I Q.M., det klassiska resultatet erhålls med hjälp av förväntan värde och det bästa exemplet är Ehrenfest sats. Det härleds med hjälp av operatörens metod.
Släpp klassiska föreställningar om fysik.