Om du går in i talet förutsatt att denna uppenbarelse kommer att få den andra personen att omedelbart avvisa dig och gå din väg, saboterar du dina chanser att ha en hälsosam, positiv konversation innan det ens börjar.  Och om det är svaret du skulle få från den andra personen, skulle du då vilja ha ett förhållande ändå? Studier visar att oddsen är till din fördel.  Om två tredjedelar av partners är åtminstone initialt stödjande när de informeras om den andras psykiska sjukdom, medan endast cirka fem procent bryter förhållandet på plats.  Det är sant att 60 procent av människor med psykiska sjukdomar säger att uppenbarelsen har orsakat en slutlig upplösning, men 60 procent säger också att avslöjandet av denna sanning stärker både relationen och det personliga välbefinnandet. Som det gör med så många aspekter av livet lönar det sig att förbereda sig när man avslöjar upplysningar av sådan personlig natur för en blivande partner.  Ju mer du planerar, övar och förutser i förväg, desto mer avslappnad och självsäker blir du när det är dags att avslöja din mentala sjukdom.  Börja inte med att säga "Jag har något viktigt att berätta för dig" medan du visar ett uttryckslöst ansikte, eller med en "Kom över".  Vi måste prata samtal eller meddelande.  Även om du har planerat framåt, låt det flöda ut från sammanhanget av en positiv interaktion —  på samma gång som vi är i delning humör, Jag har något jag vill prata om med dig. en nyckel är att inte vara så avslappnad att du verkar tro att detta avslöja är inte en stor sak (som det är), men inte så allvarligt att det verkar som slutet på världen (vilket det inte).  Din nivå av komfort och självförtroende kommer att påverka hur nyheterna tas emot av den andra personen. Självutlämnande – att erbjuda personlig information och insikter som ett tecken på tillit och komfort – är nödvändigt för alla relationer.  Forskning visar att fördelarna maximeras för båda parter i ett förhållande när avslöjanden görs på ett ömsesidigt sätt (det vill säga, jag berättar en hemlighet, du berättar en).  Att införliva din mentala sjukdomsuppenbarelse i en större diskussion kan därför göra saker och ting både lättare och mer fördelaktiga i det långa loppet.  Om det hjälper dig kan du få bollen att rulla genom att avslöja mindre viktig information - varför du hatar kallt väder, varför du är så konkurrenskraftig med din syster, etc. — och låt rygg-och-fjärde bära dig till din mentala sjukdom avslöja.  Detta ger dig också möjlighet att avbryta uppdraget och spara den stora avslöjande för en annan tid om situationen inte verkar spela ut rätt (den andra personen är distraherad, du är inte uttrycka dig mycket bra, etc.). Kräv eller tvinga inte ömsesidiga avslöjanden.  Ge den andra personen chansen.  Men tänk på hur livskraftigt förhållandet är om den andre aldrig delar med sig av djupare sanningar. När du väl börjar beskriva din diagnos och din mentala sjukdoms natur, ge ett grundligt, sanningsenligt porträtt.  Inte minimera det faktum att du står inför många utmaningar på grund av ditt tillstånd, och att vissa dagar är bättre än andra för dig.  Du behöver inte lägga blotta varje sammanbrott eller återfall i plågsam detalj, men undvik inte det faktum att de har inträffat och kommer att göra det igen.  Naturligtvis kan du också vara rättfram om de åtgärder du vidtar för att effektivt hantera ditt tillstånd — dina mediciner, dina terapipass, etc. Presentera ditt tillstånd som du skulle en icke-terminal, kronisk men hanterbar fysisk sjukdom.  Fastställa det faktum att sjukdomen är en del av dig, men det inte definierar dig.
Anta inte det värsta. Var avslappnad och självsäker. Skapa en möjlighet till ömsesidigt utlämnande av uppgifter. Var ärlig och tillmötesgående.