Programvaruspecifikationsdokument fungerar som referensmanualer för designers av användargränssnittet, programmerare som skriver koden, och testare som verifierar att programvaran fungerar som avsett. Den exakta informationen beror på programmet i fråga men kan innehålla något av följande: Nyckelfiler i programmet. Detta kan inkludera filer som skapats av utvecklingsteamet, databaser som nås under programmets drift, och tredje part verktygsprogram. Funktioner och subrutiner. Detta inkluderar en förklaring av vad varje funktion eller subrutin gör, inklusive dess utbud av indatavärden och utdatavärden. Programvariabler och konstanter, och hur de används i programmet. Den övergripande programstrukturen. För ett diskbaserat program kan detta innebära att beskriva programmets enskilda moduler och bibliotek, medan det för ett webbprogram kan innebära att beskriva vilka sidor som använder vilka filer. Ju mer teknisk dokumentation utvecklas inom programmets källkod till att börja med, desto lättare blir det att uppdatera och underhålla tillsammans med koden, samt att dokumentera olika versioner av den ursprungliga ansökan. Dokumentation inom källkoden måste åtminstone förklara syftet med funktioner, subrutiner, variabler och konstanter.  Om källkoden är särskilt lång, kan den dokumenteras i form av en hjälpfil, som kan indexeras eller sökas med nyckelord. Detta är en särskild fördel för program där programlogiken är fragmenterad över många sidor och innehåller ett antal kompletterande filer, som med vissa webbprogram. Vissa programmeringsspråk, såsom Java och.NET Framework (Visual Basic.NET, C #), har sina egna standarder för att dokumentera kod. I dessa fall ska du följa standarderna för hur stor del av dokumentationen som ska ingå i källkoden. I viss utsträckning bestäms detta av det språk som koden är skriven på, vare sig det är C++, C#, Visual Basic, Java eller PHP, eftersom det finns specifika verktyg för dessa och andra språk. I andra fall bestäms det verktyg som ska användas av den typ av dokumentation som krävs.  Word-behandlingsprogram för Microsoft Word är lämpliga för att skapa separata textfiler av dokumentation, så länge dokumentationen är ganska kort och enkel. För långa, komplexa textfiler föredrar många tekniska författare ett dokumentationsverktyg som Adobe FrameMaker. Hjälpfiler för att dokumentera källkod kan produceras med någon hjälp författarverktyg, såsom RoboHelp, Hjälp och Manual, Doc-To-Help, MadCap Flare, eller HelpLogix.
Bestäm vilken information som måste ingå. Bestäm hur mycket av dokumentationen som ska finnas i programkoden och hur mycket som ska skiljas från den. Välj lämpligt dokumentationsverktyg.