För konsekvens, det hjälper till att ange antalet i på varandra följande celler i antingen en rad eller kolumn, och för läsbarhet, en kolumn är bättre. MODE-funktionens format är "=MODE(Cx:Dy)," där C och D representerar bokstaven i kolumnen i den första och sista cellen i intervallet, och x och y representerar numret på den första och sista raden i intervallet. (Även om olika bokstäver används i detta exempel, kommer du att använda samma kolumnbokstav för både den första och den sista cellen om du matade in data i en kolumn celler eller samma radnummer för både den första och den sista cellen om du skrev in data i en rad celler.)  Du kan också ange varje cell individuellt, upp till 255 celler, som i "=MODE(A1, A2, A3)", men detta är inte tillrådligt om du inte bara har en mycket liten datauppsättning och inte planerar att lägga till den. Du kan också använda funktionen med konstanter, till exempel "=MODE(4,4,6)", men detta kräver att funktionen redigeras varje gång du vill söka efter ett annat läge. Du kanske vill formatera cellen där läget visas med fetstil eller kursiv stil för att skilja den från siffrorna i datauppsättningen. Detta sker normalt automatiskt i Excel, men om du har ställt in ditt kalkylblad för manuell beräkning, måste du trycka på F9 för att visa läget.  För en datauppsättning på 10, 7, 9, 8, 7, 0 och 4 som matas in i cellerna 1 till 8 i kolumn A, kommer funktionen =MODE(A1:A8) att ge ett resultat på 7, eftersom 7 visas oftare i data än något annat nummer. Om datamängden innehåller mer än ett nummer som kvalificerar sig som läge (t.ex. 7 och 9 som vardera visas två gånger och vartannat nummer som visas bara en gång), kommer resultatet att bli beroende av vilket lägesnummer som först anges i datamängden. Om inget av talen i datamängden visas oftare än något annat, visar MODE-funktionen felresultatet #N/A. MODE-funktionen finns i alla versioner av Excel, inklusive Excel 2010, vilket inkluderar den för kompatibilitet med kalkylblad som skapats i tidigare versioner. Excel 2010 använder MODE.SNGL-funktionen, som förutom syntax (=MODE.SNGL(Cx:Dy)) fungerar i stort sett samma som MODE-funktionen i tidigare versioner av Excel.
Ange varje nummer i datamängden i sin egen cell. Skriv in MODE-funktionen i cellen där du vill visa resultatet. Beräkna och visa resultatet.