Ett verb konjugeras på det absolut nödvändiga humöret när du vill befalla någon att slutföra handlingen. Som på engelska är pronomenet vanligtvis inte inkluderat i ett kommando, förutom nosotros. Du kan till exempel säga "Ve a la tienda!" Eller "Gå till affären!"   - Vad är det för fel på dig?: [Du] kör!  - Vad är det?: [Du (formellt) gå!  Nosotros/-som vamos eller vayamos!Sätt fart!  - Jag vet inte.: [Ni alla] gå!  - Vad gör du här?: [Ni alla (formella)] gå! Precis som på engelska, kan du befalla någon att inte göra något lika bra som att befalla dem att göra det. Till exempel kan du säga "Nej vayas a la tienda!" Eller "Gå inte till affären!" Medan du lägger till ordet nej, verbet ir har också olika former för det negativa imperativet än för det positiva imperativet.   Inga vayas!Gå inte!  - Vad är det?Gå inte!  Nosotros/-som vajamos!Låt oss inte gå!  - Vad är det med dig?Gå inte!  - Vad gör du här?: Gå inte [ni alla (formella)]! När du böjer ett verb på det absolut nödvändiga humöret, befaller du någon annan att göra något. Medan du kan prata med dig själv och befalla dig själv att göra något, det finns ingen första person singular form för något verb i det tvingande humöret på spanska. Till exempel, om du kör ett lopp och vill intala dig själv att springa snabbare, kan du säga "iVe!" Eller "Gå!" Vanligtvis är spanska verb konjugerande beroende på kön och antal personer du vänder dig till eller talar om. Men du skulle använda oändligheten i situationer där du skulle behöva veta vem kommandot är avsett att adressera, till exempel på en gatuskylt. Till exempel kan du se ett tecken som säger "Nej ir en patineta!" Eller "Ingen skateboard!"
Försök bekräfta att det är absolut nödvändigt om du behöver säga till någon att gå direkt. Byt till det negativa behovet att säga åt någon att inte gå. Använd den andra person singular för att befalla dig själv. Gör ett opersonligt kommando med det oändliga ir.