Känslomässig självtillit innebär att du kan bearbeta dina egna känslor och inte kräver att andra bekräftar dina erfarenheter och känslor för dig. Att lära sig att hantera känslor på egen hand innebär att lära sig att vara introspektiv och se mindre uppenbara orsaker till känslor i stället för att ta saker och ting till värde.  Denna process kan leda till insikt om roten till dina känslor och sätt för dig att börja undvika negativa känslor. Olika sätt att lära sig att vara mer introspektiv och omtänksam är bland annat professionell terapi, självhjälpsböcker och vissa religiösa läror (t.ex. buddhistundervisning om identitet och hur den kan bidra till lidandet). Om du redan känner dig känslomässigt beroende av ditt förhållande, bör du försöka behålla den känslan, även inför en stor förändring, som att vänta ett nytt barn. Ofta reagerar människor på sårade känslor genom att engagera andra för att hjälpa dem att bearbeta upplevelsen och undvika att tala med den person som sårar dem direkt.  Psykologen Murray Bowen kallar dessa situationer "trianglar." Om det är något som tynger ditt förhållande, uttrycka din oro och dela erfarenheter utan att låta andra människor att öka din ångest, göra din ångest kronisk, eller försöka lösa problemet för dig.  Med andra ord, människor bör agera som resurser för varandra, men bör inte göra situationen värre, och bör inte ersätta en individs eget tänkande. När två eller flera personer har ett delat ansvar måste de vara självförsörjande genom att uppfylla sina individuella skyldigheter på ett rättvist sätt.   Människor måste också kunna ta sitt individuella ansvar utan att försumma ett delat ansvar. Var och en som befinner sig i ett förhållande måste förbli övertygad om lojaliteten och engagemanget hos de andra människorna, liksom om sin förmåga att ta sitt ansvar. Om ett par till exempel får barn, kommer de att ha delat ansvar som föräldrar och individuellt ansvar som arbetstagare eller primärvårdare. Om en person stannar hemma för att ta hand om barnet, kommer personen som går tillbaka till arbetet att ha ett unikt ansvar och bekymmer. Den som stannar hemma kommer också att ha ett unikt ansvar och bekymmer. Du bör försöka skilja mellan bekymmer/problem som du kan bearbeta/lösa på egen hand och de som du behöver hjälp med.   Om din tröskel för att gå till någon annan är för låg, kan andra människor känna sig belastade och bli mindre mottagliga och villiga att hjälpa. Du kan också bli beroende av andra. Om din tröskel är för hög, kan du bli förnärmad och börja betrakta andra människor som själviska, ohämmade och utan stöd. Du kanske inte heller får det stöd du behöver. Att använda andra för att få hjälp är hälsosamt så länge personen inte utvecklar ett beroende av någon person för att behandla känslor, och partnern känner inte att lojalitet och engagemang har gått förlorad. Allteftersom relationerna växer kommer det även fortsättningsvis att finnas frågor och ansvar som är specifika för en person, liksom frågor och ansvar som delas.   När dessa frågor uppstår måste man inse om frågan/ansvaret är deras eget eller delat, och man måste engagera den andra partnern eller andra resurser vid behov. I likhet med en president eller annan statschef som diskuterar en fråga med viktiga rådgivare måste individen kunna lita på sig själv och de personer som rådfrågas för att vara självförsörjande. Han eller hon måste också veta när beslutet bör delas och se till att den andra personen känner förtroende och engagemang. Till exempel, när ett pars barn växer, måste båda föräldrarna utveckla sin egen relation till barnet och sin egen föräldrastil samtidigt som de också samförälderskap, särskilt i större frågor som kräver båda föräldrarna att arbeta igenom (t.ex. gå på college). Människor måste ta hand om sina egna ansvarsuppgifter och känslor, samtidigt som de också erkänner den andra förälderns rätt att göra saker och ting annorlunda ibland. För att hjälpa dig att hålla reda på den känslomässiga utvecklingen inom ett förhållande bör du överväga att föra en dagbok. En tidskrift är i grund och botten ett dagligt register över dina aktiviteter, men det skiljer sig från en dagbok i att fokus för skrivandet är inåt och tonen är reflekterande och roande. I stället för att bara säga att du och din partner gick för att titta på barnmöbler fokuserar du på hur du kände dig under hela upplevelsen och använder dagens händelser för att hjälpa till att organisera dina tankar. Journalskrivning är självstyrd och har inga fasta regler eller förfaranden, men här är några tips som kan göra det lättare att komma igång: Hitta en speciell plats som är ren, bekväm och tyst. Du bör också kunna återvända till denna plats ofta och, om integritet är viktigt för dig, bör denna plats vara relativt privat. Innan du skriver, låt dig själv tid att slappna av och reflektera. Använd musik för att stimulera dina känslor. När du är redo att gå, skriv bara. Oroa dig inte för perfekt grammatik, stavning eller ordval. Oroa dig inte för hur andra kan läsa det du skriver eller hur det skulle påverka deras uppfattning om dig. Se din dagbok som ett konfidentiellt och dömande utrymme. Om du har svårt att skriva, använd då en av dessa uppmaningar med hjälp av känslor. För att bestämma vilken känsla som antingen tar det första känsloordet som dyker upp i ditt huvud eller tar tag i ett lexikon, tesaurus eller någon bok och bläddrar igenom tills du hittar ett känsloord. Spendera inte tid att välja ett ord, bara ta den första du hittar. Lägg in det där känsloordet var du än ser <emotion> nedan. Om känslorna var särskilt viktiga för dig, ta en vecka att skriva med alla sex uppmaningar och använd den sjunde dagen för att läsa över vad du har skrivit: Skriv <emotion> högst upp på sidan och koppla dig fritt ner/över sidan tills du känner dig lugn och inga tankar kommer att tänka på det. Vad innebär det för dig att känna < Känslor>? När har du känt det mest? Är du mer eller mindre kopplad till andra när du känner dig rörd? När har du känt dig minst rörd? Är du mer eller mindre kopplad till andra när du inte känner dig rörd? Hur reagerar du på känslor hos andra? Vad är orsaken till denna reaktion? Tänk på ett citat som innehåller <motion> i det. (Använd en online-citat sökmotor, såsom http://www.faganfinder.com/quotes/, för att hitta ett citat med ditt känsloord i den). Allteftersom er tidskrift växer, gå då och då igenom vad ni har skrivit, fokusera på hur era relationer har förändrats, och ni har blivit mer/mindre självberoende. Där du ser utrymme för mer självtillit, tänk på sätt att (1) ta ansvar, (2) bli informerad, (3) veta vart du är på väg, och (4) fatta dina egna beslut. Även om det kan verka kontraintuitivt, att få hjälp av en bra terapeut kan få dig att känna dig mer självsäker.  Journalisering kan väcka känslor som kan vara svåra att ta itu med på egen hand, så var beredd att be om hjälp om du börjar känna dig överdrivet orolig eller deprimerad.
Lär dig att ta hand om dina egna känslor och känslor. Bevara känslor av självtillit. Undvik känslomässiga triangler när det är möjligt. Uttryck din oro på lämpligt sätt. Dela ansvar på ett rättvist sätt. Be om hjälp när du behöver. Bedöma om nya utmaningar är gemensamma eller individuella ansvarsområden. Behandla känslor genom att journalisera. Var ihärdig med din dagbok. Gå igenom dina journalanteckningar. Sök rådgivning om det behövs.