Om du nyligen har exponerats för någon med aktiv tuberkulos och tror att det finns en chans att du kan ha ådragit dig sjukdomen, är det viktigt att rådfråga din vårdgivare omedelbart. Det finns två metoder för TB-test: Hudtest: Tuberkulin Skin Test (TST) kräver injektion av en proteinlösning någon gång mellan 8 och 10 veckor efter kontakt med en infekterad person. Patienten måste återvända till läkaren två eller tre dagar senare för att få hudreaktionen tolkad.  Blodtest: Även om det inte är lika vanligt som hudtestet, TB blodprov bara kräver ett enda läkarbesök och är mindre sannolikt att resultera i feltolkning av en läkare. Det är det nödvändiga alternativet för alla som har fått BCG-vaccination, eftersom vaccinet kan störa exaktheten i tuberkulintestet. Om ditt TB-test är positivt måste du genomgå ytterligare tester. Hälso- och sjukvårdspersonal kommer att behöva avgöra om du har en latent tuberkulos (som inte är smittsam) eller aktiv tuberkulos sjukdom innan du fortsätter med behandlingen. Tester kan omfatta en lungröntgen och ett sputum test. Om du testar positivt för latent tuberkulos, bör du rådgöra med din läkare om det bästa tillvägagångssättet.  Även om du inte känner dig sjuk med latent tuberkulos, och det är inte smittsamt, kommer du förmodligen att ordineras en kurs av antibiotika för att döda inaktiva tuberkulosbakterier och förhindra tuberkulos från att förvandlas till en aktiv sjukdom. De två vanligaste behandlingarna är: Intag av isoniazid dagligen eller två gånger i veckan. Behandlingen pågår i sex eller nio månader. Eller, för dem som inte tål isoniazid, tar rifampin dagligen i fyra månader. Om du testar positivt för aktiv tuberkulos är det viktigt att du påbörjar behandlingen så snart som möjligt.  Symtom på aktiv tuberkulos inkluderar hosta, sputumproduktion, feber, viktminskning, trötthet, nattliga svettningar, frossa och aptitlöshet. Nuförtiden är aktiv tuberkulos mycket behandlingsbar med en kombination av antibiotika mediciner, men behandlingstiden kan vara ganska lång, vanligtvis mellan sex till tolv månader. De vanligaste läkemedlen för att behandla TB inkluderar isoniazid, rifampin (Rifadin, Rimactane), ethambutol (Myambutol) och pyrazinamid. Med aktiv TB behöver du vanligtvis ta en kombination av dessa läkemedel, särskilt om du har en särskilt läkemedelsresistent stam. Patienter med resistens mot både isoniazid och rifampin bör övervakas under två år efter behandling. Om du följer din behandlingsplan exakt, bör du börja må bättre inom några veckor och du bör inte längre vara smittsam. Det är dock viktigt att du avslutar din behandling, annars kommer tuberkulosen att finnas kvar i ditt system och potentiellt bli mer läkemedelsresistent.
Schemalägg ett tuberkulostest om du har exponerats för någon med tuberkulos. Börja omedelbart med behandling för latent tuberkulos. Börja omedelbart med behandling för aktiv tuberkulos.