Ditt mål är att vara så medlidsam och icke dömande som möjligt, att uppmuntra personen att ta väl hand om sig själv och få den hjälp de behöver för att må bättre.  Var beredd på att lyssna och bekräfta deras känslor. Du kommer att vilja ha en lugn tid på dagen, när du kan prata en-mot-en med personen när de inte distraheras av andra uppgifter. Sök efter en tid och plats som är... Tyst, där det inte finns distraktioner, och alla uppgifter är automatiska (t.ex. Vik tvätt eller disk) Privat, utan tjuvlyssnare eller andra människor att "växa upp på" personen och överväldiga dem Lugn, där det inte finns stora uppgifter att slutföra, och ingen känner sig emotionell, så personen kan vara mer mottaglig State vad du har observerat i personen, utan att lägga domar (t.ex.. "Du är lat") eller fåtöljsdiagnoser (t.ex. "Du har anorexi". Uppge bara de mönster som har fångat ditt öga och fått dig att känna dig orolig.   "Anne, jag har märkt att du sover sent och inte äter så mycket. När du kommer ut ur ditt rum, rör du dig långsamt och har ofta en stor rynka i ansiktet." "Javier, jag har sett dig bara äta små mängder mat till måltider, och försöka dölja det. Jag har också hört dig komma med ursäkter många gånger när folk bjuder in dig att äta med dem. Ditt ansikte har blivit så mycket tunnare dessa månader." "Jag har märkt att du bär långa ärmar mycket. Ibland när du kommer ut ur ditt rum, dina ögon är puffiga, och ibland ser jag glimtar av bandage på dina armar." Påminn personen om hur mycket de betyder för dig, och att du bryr dig om dina känslor. Ibland, människor blir defensiva när deras psykiska hälsa symptom upptäcks, och andra gånger, människor tror inte att de förtjänar hjälp. Det hjälper att påminna dem om att du tar upp detta eftersom deras välbefinnande betyder något för dig.   "Jag älskar dig, Anne, och det oroar mig att se dig kämpa så mycket. Jag har sett dessa nya vanor i dig ända sedan din mamma gick bort. Jag vet att hon betydde så mycket för dig, och jag kan se att du kämpar för att klara av det." "Javier, du är så viktig för mig, och det skrämmer mig att se dig ta upp dessa vanor. Jag kunde inte föreställa mig vad jag skulle göra om du var inlagd på sjukhus eller borta från mitt liv. Du är för speciell för mig." "Jag ser dessa saker, och jag oroar mig, eftersom jag älskar dig och vill att du ska vara lycklig. Och om du inte är lycklig, då vill jag göra vad jag kan för att göra det lättare för dig. Du är mitt barn. Dina känslor är viktiga för mig." Terapi är inte en snabb lösning, men det kan bidra till att göra saker och ting bättre med tiden.   "Jag vill hjälpa dig så gott jag kan. Jag är bara inte säker på att jag kan erbjuda tillräckligt för dig. Jag tror att en rådgivare kan hjälpa dig att få några strategier för att hantera detta." "Jag skulle må mycket bättre om du var villig att träffa en läkare eller en terapeut för att få hjälp med detta." Om personen är redo att erkänna att de kämpar, kan de känna sig vilse eller förvirrade om hur man gör saker och ting bättre. Eller, de kanske har vissa saker som de vill ha men är inte säkra på hur man ber om. Du kan underlätta genom att fråga vad de behöver, och ge förslag på saker du skulle vara villig att göra för att hjälpa dem.   "Vad behöver du?" "Vill du att jag ska boka möten med några terapeuter, så att du kan prova det och välja den terapeut som känner sig bäst lämpad?" "Tänk om jag skötte matlagningen nästa vecka?" "Skulle det hjälpa om jag körde dig dit och tillbaka? Du kunde prata med mig så mycket eller så lite som du ville på vägen." "Vad kan göra ditt liv lättare?" "Vill du att jag tar dig till doktorn? Jag kan gå in där med dig för moraliskt stöd, eller jag kan hänga tillbaka i väntrummet." "Tänk om vi tar promenader varje kväll för att röra basen och umgås?" "Vad kan vi göra för att hjälpa dig att hålla ut till ditt första möte?" Vissa människor är rädda för terapi, eller inte redo att erkänna att de har ett problem. Fortsätt att vara där för dem, hjälpa dem och visa dem medkänsla. Beroende på typen av sjukdom och dess svårighetsgrad kan du vara orolig för att personens liv eller säkerhet är i fara.   Om personen är ett barn eller tonåring, överväga att prata med sina föräldrar / väktare, skolrådgivare eller andra betrodda mentorer om du ser tecken på psykisk sjukdom. Vuxna kan hjälpa till att ingripa innan sjukdomen går för långt. Ring räddningstjänsten om du tror att någon kommer att skada sig själv. (I USA, var försiktig, eftersom polisen kan skjuta människor med psykiska sjukdomar, istället för att hjälpa.)
Var beredd på att börja från en plats av omsorg och empati. Välj en bra tid och plats. Berätta vad du har sett som oroar dig. Betona att du bryr dig om dem. Föreslå terapi som ett sätt att hjälpa. Erbjud hjälp, om personen är mottaglig. Ha tålamod och var snäll mot en motvillig person. Skaffa hjälp om du är orolig för personens säkerhet.