Det finns inga internationella stadgar. Förenta nationerna är eniga om konventioner som medlemsnationer kan välja att ratificera och följa, men det finns inget internationellt regeringsorgan. Internationell rätt skapas genom fördrag, sedvänja och avtal mellan nationer. Detta står i skarp kontrast till den lagstiftningsprocess som skapar de interna kommunala lagarna i nationer och stater.  Internationella fördrag är rättsligt bindande avtal mellan nationer. I en nation som Förenta staterna är ett fördrag ett avtal som ratificerats av kongressen. När den väl har ratificerats har den samma status som federal lagstiftning (dvs. stadgar). Därför kan fördrag betyda olika saker beroende på vilken nation eller vilket internationellt organ som diskuterar dem. Ett exempel på ett fördrag är Versaillesfördraget, som var den fredsuppgörelse som undertecknades efter första världskriget.  Internationella avtal är vanligtvis mindre formella än fördrag, även om det internationella samfundet ofta ser dem på samma nivå som fördrag. I Förenta staterna behöver ett internationellt avtal inte ratificeras av kongressen och de är endast tillämpliga i nationell rätt (dvs. de är inte verkställbara själva). Ett exempel på ett internationellt avtal är Kyotoprotokollet, som sätter internationella utsläppsminskningar i hopp om att hejda klimatförändringarna.  Internationella seder skapas när en nation i allmänhet och konsekvent följer en viss praxis på grund av en känsla av rättslig förpliktelse. De är inte nödvändigtvis nedskrivna och är minst formella av alla källor till internationell rätt. Det finns ingen polismyndighet med fullständig internationell jurisdiktion. Till och med Interpol, organisationen med 190 medlemsländer, fungerar endast som samordningsorgan och förmedlar information och utbildning till de kommunala polisstyrkorna. När det uppstår en tvist mellan nationer, upprätthålls den internationella rätten genom fördrag, FN:s konventioner och Internationella brottmålsdomstolen. I kommunala rättstvister kommer målet att avgöras antingen på grundval av civilrätten, i form av stadgar eller av den gemensamma rätten i forumstaten. Om de två sidorna i den rättsliga tvisten är suveräna nationer, kan du anta att internationella lagar, verkställighetsmetoder och tvistlösning kommer att gälla. Omvänt, om båda parter är medborgare i samma nation, kommunala brottsbekämpning, domstolssystem, och jurisdiktionsregler kommer att användas för att lösa tvisten. När medborgarskapet är blandat, såsom individer från olika länder eller en individ i en tvist med en regering med en annan suveränitet, kommer domstolarna att se till eventuella fördrag, FN-konventioner eller avtal som kan kasta ljus över jurisdiktionen innan de går med på att acceptera jurisdiktion.
Se hur lagarna skapades. Studera hur lagarna efterlevs. Studera vilka parterna är och hur de påverkas.