Målet med en spök- eller skräckhistoria är att engagera läsaren och få dem att känna vad karaktärerna känner. Att bara berätta för läsaren vad som händer kan vara mindre effektivt än att visa dem. Närhelst det är möjligt försöka beskriva karaktärerna reaktion på något skrämmande i stället för att berätta för läsaren att de var rädda.   Spöket dök upp och jag var rädd är ett exempel på att berätta för läsaren vad som händer. Spöket dök upp och min mage spändes upp i knutar.  Jag kunde känna mitt ansikte bryta ut i en svett och mitt hjärta försöker hoppa ut från mitt bröst.. är ett exempel på att visa läsaren vad som händer. Även om du kanske har en perfekt uppfattning om exakt vad som händer i din berättelse, kan mindre detaljer göra din historia ännu mer kylig. Läsarna kommer automatiskt att fylla i detaljer med sitt eget sinne, skapa en bild som är unikt skrämmande för dem. Försök att hålla beskrivningarna till ett minimum och låta dina läsare att skrämma sig själva.  Till exempel var spöket tio meter högt och exakt lika brett som dörren som det kom igenom. ska förmodligen vara för direkt. Försök att säga något i stil med "Spöket" var enormt, vilket gör att rummet plötsligt känns klaustrofobiskt och stramt. och tempot i din berättelse bör börja långsamt, bygga upp hastigheten och sedan sluta ännu snabbare. Ett plötsligt och abrupt slut kan verkligen göra dina läsare chockade, vilket gör ett långvarigt intryck. När du tänker på hur din berättelse slutar, se till att det sista ögonblicket kan beskrivas snabbt.  Överväg att avsluta din historia med en enda mening. Att ge för mycket förklaring i slutet av din spökhistoria kan minska effekten av ditt slut.
Undvik att berätta för läsaren vad som händer. Låt läsarna fylla i detaljerna. Gör slut på saker och ting snabbt.