Om du misstänker att du har sköldkörtelsjukdom, boka en tid hos din läkare omedelbart för att få diagnos och behandling vid behov.  Sköldkörtelsjukdom kan diagnostiseras med hjälp av en mängd olika metoder. Försäkra dig om att du berättar för din läkare om alla symtom som du upplever. Flera blodprover kan användas för att diagnostisera sköldkörtelsjukdom. Din läkare kommer sannolikt att beställa blodprov först eftersom de är lätta att utföra och de kan avgöra om dina symtom beror på en sköldkörtel problem. Dessa tester inkluderar: Sköldkörtelstimulerande hormon (TSH). Detta test är alltid det första steget i att diagnostisera ett sköldkörtelproblem. TSH-blodtestet är det mest exakta testet för diagnos av hypotyreos och hypertyreos.  Låg TSH korrelerar med hypertyreos, medan hög TSH korrelerar med hypotyreos.  Om resultaten av TSH-testet är onormala kan din läkare beställa ytterligare tester för att fastställa orsaken till problemet.  Thyroxin (T4).  Ett blodprov som avslöjar låga nivåer av T4 korrelerar med hypotyreos, medan ett test som avslöjar höga nivåer korrelerar med hypertyreos.  Triiodotyronin (T3).  Ett T3-blodtest kan också vara användbart för att bekräfta hypertyreos. Om T3-nivåerna är förhöjda, indikerar det att du har hypertyreos.  Ett T3-blodtest kan inte användas för diagnos av hypotyreos.  Sköldkörtelstimulerande immunglobulin (TSI).  Ett TSI-blodtest kan hjälpa till att bekräfta Graves med sjukdomen, den vanligaste orsaken till hypertyreos. Antityreoidea antikropp.  Anti-tyreoidea antikroppstest kan hjälpa till att bekräfta Hashimotos sjukdom, den vanligaste orsaken till hypotyreos. En mängd olika avbildning tester kan också användas för att diagnostisera och fastställa orsaken till sköldkörtelsjukdom. Din läkare kan beställa en eller flera av dessa om resultaten av ett blodprov kommer tillbaka som onormala. Imaging tester kan omfatta: Ultraljud.  Ultraljud använder ljudvågor som studsar från organ för att skapa bilder av deras struktur.  Bilderna kan hjälpa utövare att titta på vävnaden i sköldkörteln.  Det kan också avslöja knölar, cystor, eller förkalkningar i körteln.  Ultraljud kan dock inte skilja mellan godartad (icke-cancerös) eller malign (cancerös) tillväxt.   Beräknad tomografi (CT) scan.  En datortomografi med eller utan kontrast kan användas för att titta på vävnaderna i en stor goiter.  De kan också avslöja sköldkörteln knölar i individer som har skannar av orelaterade skäl.   Sköldkörtelskanning med radioaktivt jodupptag (RAIU).  En sköldkörtelröntgen är en typ av kärnavbildningsstudie som använder radioaktivt jod för att utvärdera sköldkörtelns struktur och funktion.  Dessa tester kan användas för att bedöma arten av en sköldkörtelknuta eller hjälpa till att diagnostisera hypertyreos. Eftersom det är svårt eller till och med omöjligt att säga om en tillväxt är cancerframkallande med hjälp av avbildning längs, din läkare kan beställa en FNA biopsi för att avgöra om en sköldkörteln nodule är godartad (noncancerous) eller malign (cancerous).  Under denna procedur kommer en liten, tunn nål som är fäst vid en spruta att föras in i sköldkörteln med hjälp av ultraljudsvägledning. Prover av cellerna i nodulen dras in i sprutan och skickas sedan för analys. Cellerna kommer att ses under ett mikroskop av en patolog, en specialist i studiet av sjukdomar, som kommer att avgöra om cellerna är godartade eller maligna.
Boka tid hos din läkare. Begär blodprov. Fråga om bildtest. Överväg en fin nål aspiration (FNA) biopsi om det behövs.