Elm blad alternera längs två sidor av stjälken. Bladen är ovala och kommer till en punkt i slutet. Bladens kanter är taggade och venerna är framträdande.  Bladens bas är något asymmetrisk. Många sorter av almblad är släta på toppen och luddiga på botten.  Bladen på en amerikansk alm är typiskt 10-15 centimeter långa. Bladen av den engelska almen är vanligtvis tio centimeter långa och sju centimeter breda.  De har 10 till 12 ådror.  Europeiska vita almar har upp till 17 vener på framsidan av lövet och 14 på botten. Barken i en alm är grov och grov, med skärande åsar.  Färgen är ljusgrå till mörkgråbrun. Barken kommer att få djupa fåror.  Den sibiriska almen är ett undantag och har ofta exfolierad bark som är grön eller orange till färgen. Barken på den europeiska vita almen, till skillnad från de flesta andra arter, är jämn även till mognad.  Cederalm har lättare lila-grå bark än de flesta andra sorter. Mogen alm når en höjd av omkring 35 meter med en stamdiameter på omkring 175 centimeter. Beroende på art eller sort, kan de nå 9 till 18 meter i bredd.  Många amerikanska almarter kommer i själva verket att bli större, och somliga växer till 39 meter i höjd och 37 meter i bredd. Elms brukar ha en vas eller fontän form. Elmträd har ofta kluvna eller förgrenade stammar. Det kan finnas två eller flera stammar som förgrenar sig upp och bort från huvudstammen.  Om du ser ett träd med en enda, central vertikal stam, är det inte en alm. Använd trädets plats för att avgöra om det kan vara en alm.  Olika almsorter växer på olika platser.  Amerikanska almar är till exempel vanliga i den östra delen av Förenta staterna, från Klippiga bergen österut.  De är mindre vanliga väster om Klippiga bergen, även om de finns i Kalifornien.  Sibirien alm (även känd som den asiatiska, Lacebark, eller kinesiska alm) är vanliga i Centralasien, Mongoliet Kina, Sibirien, Indien och Korea. Europeiska almar är vanliga i hela Europa.  Innan den holländska almsjukdomen kom var engelska almar också vanliga i Europa, men de är nu i första hand begränsade till Portugal, Frankrike, Spanien och England. Om du vet att det finns många almträd i ett visst område och trädet matchar ungefärliga beskrivningar av almträd, har du förmodligen ett almträd.  Leta efter områden som sannolikt kommer att innehålla blomstrande almträd. Elmar anpassar sig till en mängd olika klimat och planteringssituationer, bland annat dålig eller mild salt jord, extrem kyla, luftföroreningar och torka.  De föredrar dock områden som är i full sol att dela skugga med väldränerad, men fuktig, jord.
Undersök trädens löv. Titta på barken. Kontrollera den totala höjden och bredden. Titta på bagageluckan. Tänk på trädets plats.