Ekollonets nöt växer ur en träbägare, som kanske påminner dig om en hatt. De små fjäll som utgör bägaren kan vara tunna och platta, eller tjocka och bildar vårtliknande utväxter (tubercles). Denna variation är en bra början för att begränsa den möjliga arten. Alla ekar som kommer från Nordamerika och Europa har en spiral av överlappande skalor på koppen. Några (men inte alla) östasiatiska ekar har fjäll som bildar koncentriska ringar istället. Dessa kallas ringkapade ekar, och tillhör Cyclobalanopsis subgenus. Ekollon kommer i många former, men du kan dela upp dem i två grova grupper. Vissa är runda ("globos"), eller nästan runda med en trubbig spets. Andra är långsträckta ("undvika" eller "avlånga") och vanligtvis nedsänkta till en punkt ("fusiform"). Ekollon av vissa arter har parallella åsar (strimmor) som löper mellan de två punkterna. Detta kan variera inom en art, så en slät ekollon är inte alltid diagnostisk. Mogna ekollon kan vara ljusbruna, mörkbruna, svarta eller kastanjeröda. Om ekollonet fortfarande är grönt eller grönaktigt grått föll det förmodligen av trädet tidigt. Ekollon varierar i storlek från nubs mindre än 1⁄2 tum (1,25 cm) lång, för att behemoths storleken på din handflata. De flesta ekollon inom en och samma art och region är lika långa inom cirka 1,25 cm. Ett viktigt undantag är korkeken i Medelhavet, som fäller stora ekollon på hösten och ett mindre parti på vintern.  Storleken och formen på koppen är också användbar, och du kan enkelt ögonglob den genom att jämföra den med muttern. Den nordröda eken har till exempel en kopp som sitter platt på toppen av muttern, medan övercupen ek och bur ek lindar nästan hela muttern i en kopp. Längden på stjälken ekollon växer på kan också hjälpa identifiering. Koppen på vissa ekollon har hår på insidan och/eller utsidan. Du kan också leta efter hårstrån på insidan av skalet, efter att ha knäckt det. Botanister beskriver detta håriga material med dessa termer: Ullaktigt: långa, matt hår. Vissa arter har bara hår nära spetsen av ekollon, så kolla där. Publiken: korta, fina hår. Glamour: slät. Om en ekollon på marken gror genom sitt skal, måste den tillhöra en art som gror vid denna tid på året. I Nordamerika är ekar uppdelade i vita ekar, som gror i fall precis efter ekollon faller, och röda ekar, vars ekollon tillbringar vintern vilande och gror på våren.  Här pratar vi om de vita och röda ekkategorierna. Dessa inkluderar de specifika arterna "vit ek" och "röd ek", men det finns många fler möjligheter. De flesta ekollon förlorar sin bägare innan de gror. De asiatiska ringkapade arterna är de viktigaste undantagen.
Undersök ekollonbägarens skalor. Titta på ekollonets form. Kolla färgen. Mät muttern. Leta efter hår. Leta efter groende ekollon.