Låt oss säga att joniska föreningen du arbetar med är NaCl. Använd en penna eller penna för att skriva ner detta på ett papper. Eller, om du jobbar i ett klassrum, skriv "NaCl" på tavlan. Detta är ett exempel på en grundläggande jonisk förening. Basiska föreningar innehåller inte övergångsmetaller och innehåller endast 2 joner. Den första delen av en jonisk förening kallas "cation", som är en metall. Detta är den positivt laddade jonen i föreningen, och den är alltid skriven först i joniska sammansättningar. Kontrollera periodtabellen för att hitta namnet på  med Na på om du behöver. Na är natrium. Så, skriv natrium. Oavsett vilken typ av jonisk förening du har att göra med, är namnet på metallen alltid skriven först. Den andra komponenten i en jonisk förening är icke-metallanjonen. Skriv icke-metallens namn med ett "ide"-slut. Cl är klor. För att lägga till "-ide" slutet, bara släppa 1 eller 2 stavelser ("-in" i detta fall), och lägga till "-ide" istället. Klor blir klorid. Denna namngivningsprincip gäller även för andra anjoner. Till exempel, i en jonisk förening, blir "Phosphorus" och "Jodine" blir  och när du har hittat namnen på de 2 komponenterna i den joniska sammansättningen, du har gjort nästan allt arbete. Nu behöver du bara sätta ihop delarna. NaCl kan skrivas som natriumklorid. När du har listat ut hur man namnger denna joniska förening, försök att namnge några mer enkla joniska föreningar. Memorera några vanliga joniska föreningar kan hjälpa dig att bättre förstå hur man namnger joniska föreningar. Kom ihåg att du inte behöver oroa dig för antalet enskilda joner när du namnger föreningarna. Här är några mer vanliga joniska föreningar: Li2S = litiumsulfid Ag2S = silversulfid MgCl2 = magnesiumklorid
Sparka ner formeln för joniska föreningen. Skriv namnet på metallen. Lägg till namnet på icke-metallen med ett –ide-slut. Kombinera katjon och anjonnamn. Öva på att namnge mer enkla joniska föreningar.