Brottet, eller upptäckten av brottsplatsen, förekommer nästan alltid i första kapitlet, men denna kliché kan vara effektiv. Med en gång etablerar den tonen i berättelsen, oavsett om det är ockult, våldsamt, känslomässigt, spännande eller spännande. Om din brottshistoria är en whodunnit, den ovanliga naturen av brottet eller de tips tappade hela scenen får växlarna vända i läsarens huvud. Om du vill skriva om vad som händer före brottet, kan du gå tillbaka i tid till det andra kapitlet och lägga till en underrubrik som "en vecka tidigare". De flesta mystiska författare väljer en synvinkel som döljer så mycket information om mysteriet som möjligt, utan att förvirra läsaren. Detta kan vara huvudpersonens förstapersonsperspektiv, eller ett tredjepersonsperspektiv som de flesta håller sig nära huvudpersonens handlingar. Tänk noga innan du flyttar till en annan persons tankar; det är möjligt att klara av det, men ofta tillför onödig komplexitet. De flesta brottsberättelser är skrivna för en populär publik, inte FBI-agenter eller expertbrottslingar. Era läsare behöver inte perfekt realism för att njuta av en berättelse, men de stora sammansvärjningselementen bör vara ganska trovärdiga. Du kan hitta ett ton av information på nätet eller på ett bibliotek, men extremt specialiserade ämnen kan kräva att ställa frågor från någon som arbetar inom området, eller i ett specialiserat online forum. Om en scen inte relaterar till brottet eller utredningen, fråga dig själv vad den gör där. Romans, sidoplotter och långa, avslappnade samtal har sin plats, men de bör aldrig stjäla rampljuset från huvudplotten och huvudpersonerna. Detta gäller särskilt för noveller, som inte har råd att slösa bort några ord. Om du älskar en stor överraskning, var då med och ta med den häpnadsväckande uppenbarelsen — och stanna där. En andra komplott i samma berättelse får läsaren att känna sig lurad, särskilt om det är nästan omöjligt att gissa i förväg. Även den mest osannolika handlingen twist bör ha några tips sprungna tidigare i boken, så det kommer inte helt ur det blå. Detta är särskilt viktigt för det största avslöjandet — vem är det? — och fel val kan förstöra en roman för många läsare. Skurken bör antingen vara misstänkt eller visa tillräckligt misstänkt beteende att en smart läsare kan gissa identiteten. Har du någonsin läst den sista, klimaktiska scenen i en bok, sedan vände sidan för att upptäcka en tio sidor lång konversation med en sida karaktär? Vilka andra mål du än har för historien, så är brottsromanens huvudfokus brottsutredningen. När skurken möter ett dåligt slut, skriv ditt gripande sista stycke och nå slutet.
Upprätta genren. Välj ett perspektiv. Forskning vid behov. Håll er på rätt spår. Använd plott vrider med försiktighet. Sluta med en dramatisk ton.