Goda isbrytareaktiviteter kommer att göra det möjligt för eleverna att presentera sig för varandra på ett icke-hotfullt sätt. Genom dessa aktiviteter kan studenterna relatera till de likheter de delar och uppskatta skillnaderna mellan dem mer effektivt som ett resultat.  För yngre studenter, överväga att använda en enkel isbrytare som kräver att varje elev att jämföra och kontrastera favoriter med andra i gruppen. Be alla att skriva sin favorit av något (färg, djur, mat, etc.). Varje elev måste skriva under sitt namn och lämna in sin uppsats. Läs svaren till hela gruppen utan att avslöja namnet, och be eleverna att gissa vilken av sina kamrater skrev varje svar. För äldre studenter, bilda grupper om tre till fem och instruera varje grupp att hitta likheter som delas av alla medlemmar i gruppen. För att uppmuntra till diskussion bland gruppmedlemmarna bör dessa likheter vara ganska distinkta (t.ex. varje elev har minst två syskon) i stället för allmänna (t.ex. varje elev är en flicka). Tvinga inte människor att tala eller komma ihåg långa strängar av information, eftersom detta kan vara en åtkomstbarriär. Tillåt människor att använda alternativ kommunikation (t.ex. skriva), och undvika spel som innebär att memorera fakta om människor. När du introducerar nytt material till studenter, dela ner det i mindre bitar och lära färdigheter steg för steg. Att göra det kan få det att verka mindre överväldigande och mer tillgängligt för alla. När du till exempel undervisar om en ny färdighet som bygger på information eller färdigheter som tidigare lärdes ut, kan du behöva ägna tid åt att friska upp dina elever på de tidigare färdigheterna innan du introducerar det nya materialet. När du introducerar det nya materialet, visa hur det kopplar till den information som dina elever redan känner till. Bygg några av dina lektionsplaner så att de inkluderar aktiviteter och tekniker som specifikt tillgodoser de olika behoven hos handikappade elever i ditt klassrum.  För studenter med talförseningar kan du behöva prata mer medan du utför olika aktiviteter och inkludera aktiviteter som uppmuntrar barn att utveckla sin talförmåga (sjungning, aktiviteter med muntliga instruktioner osv.). Låt dem använda AAC om de inte kan. För blinda eller synskadade studenter kan du behöva beskriva verbalt vad alla gör under en aktivitet och spela spel som involverar andra sinnen (touch, smak, hörsel, lukt). För döva eller hörselskadade elever kan du behöva ge skriftliga instruktioner för varje aktivitet och inkludera aktiviteter som är beroende av andra sinnen än hörsel. För autistiska studenter och de med ADHD, ångest, eller beteendeproblem, bygga rutiner och vänta tills eleverna är naturligt utvilad eller avslappnad innan introducera nya färdigheter och utmaningar. Se till att de lektioner du undervisar riktar sig till alla elever i ditt klassrum, inklusive dem som har funktionshinder och dem som inte har det. Ett klassrum som bara tillgodoser studenter med funktionshinder är inte riktigt inkluderande eftersom det försummar behoven hos dem utan. Beroende på omständigheterna kan detta innebära att du måste ställa in olika standarder och parametrar för varje elev i ditt klassrum. Involvera alla elever i en aktivitet eller lektion när det är möjligt, men överväga att ändra sättet som lektionen måste slutföras för studenter vars funktionshinder skulle hindra dem från att slutföra den på samma sätt som resten av klassen måste. På så sätt kan du på ett adekvat sätt utmana och uppmuntra alla elever utifrån deras egna förmågor. Lägg märke till resultaten av varje aktivitet och lektion. Förbered dig på att göra förändringar på ett välbehövligt sätt. Se till att du ändrar aktiviteter på ett sätt som gör dem mer effektiva samtidigt som du bevarar integriteten i den övergripande lektionen.  Överväg att minska antalet objekt varje elev måste lära sig eller slutföra under ett uppdrag för att bättre matcha elevernas förmågor. Ett annat alternativ under vissa omständigheter kan vara att öka den tid eleverna tillåts för en viss inlärningsuppgift eller utvärdering. Du kan behöva utveckla ett individuellt schema för varje elev baserat på hans eller hennes behov. I vissa fall kan du behöva ändra hur du närmar dig undervisning och utvärdering i klassrummet. Detta bör också göras endast på grundval av vad som behövs.  För studenter med inlärningssvårigheter kan du behöva öka mängden en-mot-en undervisning de får från dig och från klassrumslärare. Se dock till att du fortfarande är tillgänglig för andra elever i klassrummet när de behöver dig. Tänk på att ändra det sätt varpå undervisningen ges under lektionerna. Prova olika visuella hjälpmedel, hörapparater och praktiska aktiviteter. Gör boende lätt tillgängligt. Om andra elever blir avundsjuka på att en elev får använda manipulativ i matte, låt dem använda dem också. Detta kan avstigmatisera funktionshinder, och kan vara till hjälp för odiagnostiserade funktionshindrade studenter. Studenter som kämpar med olika former av produktion kan behöva möjlighet att uttrycka sig på ett icke-standardiserat sätt. Till exempel, studenter med talsvårigheter kan behöva möjlighet att skriva en rapport i stället för att ge en muntlig presentation. Inkludera aktiviteter som uppmuntrar studenter med funktionsnedsättning och personer utan funktionsnedsättning att arbeta tillsammans. Båda grupperna av studenter bör kunna hjälpa varandra. Överväg att arbeta med andra instruktörer och skoladministratörer för att sätta upp peer-mentoring program. Ge äldre studenter utan funktionsnedsättning en möjlighet att undervisa eller handleda yngre studenter med funktionsnedsättning. På samma sätt ger äldre studenter med funktionsnedsättning möjlighet att handleda yngre studenter med och utan funktionsnedsättning. Under alla omständigheter, se till att alla elever som är inblandade drar nytta av programmet.
Använd isbrytare. Skala ner nya färdigheter. Välj aktiviteter som tillgodoser varje behov. Involvera alla deltagare. Ändra aktiviteter vid behov. Ändra metod för instruktion. Uppmuntra bistånd och samarbete.