Den föreslagna tunnelns läge kommer att avgöra vilka verktyg och tekniker som behövs för att konstruera den och förbereda den för dess avsedda användning. Tunnlar kan delas in i tre typer: Tunnlar med mjuk mark. Dessa tunnlar kräver stöd vid öppningarna för att tunneln inte ska kollapsa. Dessa tunnlar är vanligtvis grunda och används för tunnelbana, vattenförsörjning och avloppsreningssystem. Bergstunnlar. Eftersom de grävs ut från berggrunden, kräver dessa tunnlar föga mer stöd eller inget alls. Tåg- och biltunnlar är vanligtvis av denna sort. Undervattenstunnlar. Som namnet antyder, går dessa tunnlar under floder, sjöar, kanaler, och i fallet med  på Chunnel, sund som Engelska kanalen. Detta är de svåraste tunnlarna att bygga, eftersom vatten måste hållas borta från tunneln under och efter byggandet.  Att bygga en tunnel under en stad erbjuder problem som liknar en undervattenstunnel, eftersom marken runt tunneln tenderar att sjunka under tyngden av byggnaderna ovanför den. En kunskap om områdets geologi hjälper till att förutsäga hur mycket marken kommer att sag och föreslår vilka metoder kan minimera den hängande. En tunnel med en lång, enkel, rak stig är jämförelsevis lätt att borra med en tunneltråkig maskin. Tunnlar som skiljer sig från denna konstruktion erbjuder problem som gör byggandet av dem mer komplicerat.  Korta tunnlar är inte uttråkade med tunnel tråkiga maskiner eftersom det inte är kostnadseffektivt att göra det. Tunnlar som kräver olika borrdiametrar på olika delar av sina rutter gör också användningen av en tunnelborrmaskin opraktisk på grund av förseningar i justeringen av borrdiametern. Tunnlar som vänder skarpa hörn eller har skärande axlar använder sig också av en tråkig maskin opraktiskt. Vad tunneln kommer att användas till avgör vilket ytterligare arbete som förutom att göra själva tunneln kommer att behövas innan den tas i bruk.  Tunnlar som transporterar passagerare kräver någon form av ventilation. För vägtunnlar innebär detta vanligtvis ventilationsaxlar för att förhindra ansamling av kolmonoxid. För järnvägstunnlar kan detta innebära luftavgasning för att avlägsna dieselmotoravgaser. Båda har kompletterande metoder för att hantera den rök som skapas om en brand bryter ut i tunneln. Kraftigt använda tunnlar, såsom Big Dig i Boston, kan ha kontinuerligt bemannade operationscentra med videoutrustning för att övervaka trafiken inom tunneln och hantera nödsituationer. Långa vägtunnlar, till exempel Eisenhowertunneln i Colorado, kan tändas med taklampor för att underlätta för förare och passagerare. Andra vägtunnlar, till exempel de i Zion National Park i Utah, kan ha natursköna utskärningar för att låta naturligt ljus komma in i tunneln på platser och ge passagerarna glimtar av det omgivande landskapet. Vissa tunnlar, till exempel Queenswaytunneln mellan Liverpool och Birkenhead i England och Lion Rock Tunnel mellan Sha Tin och New Kowloon i Hongkong, kombinerar ett övre passagerardäck med ett lägre servicedäck för vatten, rör eller kablar. Andra tunnlar, till exempel Malaysias SMART Tunnel kan användas för antingen trafik eller översvämningskontroll.
Tänk på var tunneln kommer att byggas. Tänk på tunnelns väg. Tänk på tunnelns syfte.