Medicinerade ögondroppar är det vanligaste sättet att behandla glaukom. Dessa kräver ett recept så att ögonläkaren kan regelbundet kontrollera ögontrycket samt eventuella komplikationer som kan uppstå. Över disk ögondroppar rekommenderas inte i kombination med receptbelagda ögondroppar. Receptbelagda ögondroppar kan sänka ögontrycket genom att långsamt förbättra vätskedräneringen i ögonen. Dessa tas vanligtvis varje dag, naturligtvis med vägledning av en oftalmolog. Om detta låter som en lämplig lösning för dig, tala med din läkare.  Hon kommer att kunna sätta upp dig med den typ som är rätt för dig. Denna typ av ögondroppe används för att minska vätskan i ögonen. Exempel på detta läkemedel är timolol (Betimol) betatolol (Betoptic) och metipranolol (OptiPranolol). Dessa ges vanligen en droppe, en eller två gånger dagligen. Biverkningarna av denna ögondroppe kan omfatta andningsproblem, håravfall, trötthet, depression, minnesförlust, blodtrycksfall och impotens. Denna ögondroppe har ersatt betablockerare som den vanligaste ögondroppe som används eftersom den har färre biverkningar. Denna droppe, som vanligen ges en per dag, ökar vätskeflödet i ögat och minskar trycket i ögat. Dess eventuella biverkningar inkluderar en rodnad och stickande känsla i ögonen, lite svallningar i den yttre delen av ögat och iris i ögat blir mörk. Färgen på ögonlocken kan också förändras. Dessa kallas också miotics eftersom de krymper storleken på eleverna. Å andra sidan hjälper de till med glaukom genom att öka vätskeflödet i ögat. Vanliga exempel är pilokarpin och karbachol.  Eventuella biverkningar har mindre pupiller (mindre intag av ljus), dimsyn, en värkande panna och en ökad risk för näthinneavlossning. Dessa ögondroppar används sällan längre som en behandling för glaukom eftersom det vanligtvis kräver en droppe, tre till fyra gånger om dagen. Snarare är det nu vanligt att hålla elever mindre före laser iridotomi — med andra ord, tillstånd som inte har samband med glaukom. Dessa ögondroppar minskar vätskeproduktionen i ögonen. Narkotikaexempel är Trusopt och Azopt, där en droppe tas två till tre gånger om dagen. Dessa läkemedel kan också användas som piller för att eliminera kroppsvätska, inklusive i ögonen. Eventuella biverkningar kan vara illamående, ögonirritation, muntorrhet, frekvent urinering, stickningar i fingrar/ tår och en konstig smak i munnen. Dessa ögondroppar både minska vätskeflödet i ögat och samtidigt öka vätskedräneringen i ögat. Vanligtvis behövs en droppe per dag. Narkotikaexempel är Alphagan, Propine och Iopidin. Dessa används inte ofta, eftersom 12% av användarna kan ha en allergisk reaktion. Eventuella biverkningar kan vara oregelbundna hjärtslag, högt blodtryck, trötthet, röda, kliande eller svullna ögon och muntorrhet. Kirurgisk intervention för glaukom görs om ögondroppar eller droger inte fungerar, eller om personen inte kan tolerera läkemedlens biverkningar. Den främsta orsaken till operation är att förbättra vätskeflödet i ögat för att sänka trycket i ögat. Ibland sänker inte din första operation ögontrycket tillräckligt, vilket kräver att du genomgår en andra operation eller att du fortfarande fortsätter att använda ögondroppar. De olika typerna av ögonkirurgi är följande: Drainage implantat. Implantat görs vanligtvis för barn och för dem som lider av avancerad glaukom och sekundär glaukom.  Laserkirurgi. Trabeculoplasty är en laserkirurgi som använder en högenergilaserstråle för att öppna blockerade dräneringskanaler och låta vätskan gå lätt i ögonen.  Laser iridotomi. Dessa är för personer med mycket smala dräneringsvinklar. Ett litet hål skapas på den övre delen eller sidan av iris för förbättrat vätskeflöde.  Filtrerar kirurgi. I detta förfarande, en kirurg skapar en öppning i skleran (den vita delen av ögat) och tar bort en liten vävnad i basen av hornhinnan där vätska går ut, så att vätskan kan flöda fritt ut ur ögat.
Använd receptbelagda ögondroppar. Se över användningen av betablockerare. Tala med din läkare om prostaglandinanaloger. Vet att kolinerga medel också är ett alternativ. Alternativt bör man undersöka karbanhydrashämmare. Överväg att använda en adrenerg agonist. Överväg operation om allt annat misslyckas.