På norra halvklotet blir stjärnhopen Plejades synlig för kvällsobservatörer i oktober och försvinner i april. November är den bästa tiden att leta efter Plejaderna, när de är synliga från skymning till gryning och når sin högsta punkt på himlen.  I början av oktober blir Plejaderna synliga några timmar efter solnedgången. I februari är Plejaderna redan höga på himlen vid solnedgången. (Den exakta tidpunkten beror på din latitud.) Plejaderna syns även på sensommaren och tidig höst, men bara mitt i natten. Plejaderna reser sig i sydost efter skymningen och färdas västerut under natten. Under sin topp i november klättrar de högt upp på himlen och försvinner i nordväst före gryningen. I slutet av vintern och tidigt på våren kommer de bara att vara synliga i några timmar, färdas österut till väster över den södra delen av himlen. Orion Hunter är en av de mest kända och distinkta konstellationerna på himlen. På en vinterkväll på en mitt-norrländsk latitud, står han nästan rakt söderut, ungefär halvvägs mellan horisonten och himlen direkt ovanför ditt huvud. Hitta honom vid hans bälte, en rak linje av tre ljusa stjärnor nära tillsammans. Den röda stjärnan i närheten, Betelgeuse, bildar sin vänstra axel (ur ditt perspektiv), medan den blå jätten Rigel på andra sidan bältet är hans högra ben. Behandla Orions bälte som en pil som pekar mot nästa landmärke, rör sig från vänster till höger i himlen. (Vid de flesta tillfällen och platser, kommer detta att peka mot nordväst.) Nästa ljusa stjärna du ser i denna riktning är en annan ljus, röd-orange stjärna: Aldebaran. Detta är det arabiska ordet för "Följare", förmodligen namngiven eftersom det jagar Plejaderna varje natt.  Aldebaran är inte i perfekt linje med bältet. Försök inte komma dit med kikare, annars kanske du missar det. Aldebaran sjunker under horisonten runt mars, eller tidigare på extrema nordliga breddgrader. Om Aldebaran inte syns, försök följa Orions bälte ända till Plejades. Fortsätt att röra dina ögon i samma riktning (vanligen nordväst), från Orions bälte till Aldebaran och vidare. Ganska nära Aldebaran, bör du se ett tätt kluster av blå stjärnor. Dessa är Plejaderna, även kallade de sju systrarna eller M45.  De flesta människor kan bara se sex stjärnor med blotta ögat, eller till och med bara en dimmig klump, om ljusföroreningar stör. Med en klar natt och skarpa, mörkjusterade ögon, kan du se mer än sju. De sju systrarna är tätt sammansvetsade. Från end till end är klustret endast 2⁄3 bredden på Orions bälte. Detta är mycket mindre än längden på Big Dipper eller Little Dipper, stjärnmönster som vissa novisstjärnor blandar ihop med denna. Den röda stjärnan Aldebaran, som beskrivs ovan, är också ett öga på stjärnbilden Taurus, Bullen. Hyades stjärnhop i närheten bildar tjurens haka. Om du blir bekant med denna konstellation, kan du hitta den som en utgångspunkt och leta efter Plejaderna i närheten. Taurus kan vara svår att se under en ljus måne, särskilt nära ett urbant område.
Leta efter Plejaderna på hösten och vintern. Ansiktet mot den södra himlen. Hitta Orion. Följ bältets linje till Aldebaran. Gå vidare för att hitta Plejaderna. Använd Taurus som guide nästa gång.