Om du har läst de två första avsnitten, har du förmodligen redan en uppfattning om hur man gör detta. Det innebär att lägga ner telefonen, engagera sig i ditt kroppsspråk, har duschat i det senaste, och bara jordar sig själv i ögonblicket. Det kallas "närvaro" av en anledning. Du kan inte ha närvaro om du inte dyker upp! Koppla till ögonblicket. Se det som ditt ögonblick. Om du står på scen, är scenen din, det här ögonblicket är ditt, och den här karaktären är du. Det finns inget att oroa sig för. Du är där i sinnet, kroppen och anden. Det finns ingen jury av domare, det är ingen kamp med din pojkvän, det finns ingen fotbollsmatch på TV, det finns bara nu där du är. Ge dem inte tillfredsställelsen. En person med närvaro är alltid cool, lugn och samlad. När alla andra drar ut sitt hår med stress, är det du som får saker gjorda med ett leende i ansiktet. Du gör det här i sömnen. Du äter det här till frukost. Inget märkvärdigt. Inget kan skaka om dig. Detta går dubbelt om din närvaro är på scenen eller framför en kamera. All nervositet, all agitation kommer att ses eller fångas. Du har förmodligen sett en skådespelare som inte verkar kunna engagera sig i en handling eller beteende eftersom de var alltför upptagna med att övertänka det, oroa vad som var rätt. När du börjar svettas, har du redan förlorat förtroendet för dig, och andra kommer snart att följa efter. Detta är ett problem för de flesta av oss, särskilt för kvinnor. Vi lär oss att säga, "Jag tror att det här kanske hjälper problemet," istället för, "Här är lösningen." Vi kvalificerar våra ord och säger "Jag är ledsen" som en tillfällig start till någon mening. Bry dig inte om det! Även om dessa saker ibland kan vara taktfulla, kan de också vara onödiga hos andra. Om du vill visa att du är säker på dig själv, vill du överge de flerspråkiga finesserna. Om din chef skulle säga, "Du vet, jag tänkte att vi kanske skulle gå i en annan riktning. Jag vet att det blir en stor olägenhet och jag är så ledsen, men jag tycker verkligen att det här är en bra idé, eller hur?"Hur skulle du tolka det? Om de nu skulle säga, "Killar. Lyssna. Vi måste gå åt ett annat håll. Det blir jobb, men det är värt det. Vad säger du om det?" Hur skulle du tolka det? - Bingo. - Vad är det? Du vet den där pinsamma första dejten där konversationen träffar en lugn och båda parter rusar för att hitta något intressant att säga för att döda den pinsamma tystnaden? Gör det inte. Oroa dig inte. Du vill att de ska hänga på varje ord -- om du pratar hela tiden, kommer de att hänga på kanten av sina platser så de är närmare dörren. Så välj dina ord. De är mäktigare på det sättet. Varje ord ur din mun borde höras. Låt inte dina meningar spåra ur som... se hur hemskt det är?! Du tror på dina ord, så du behöver inte gömma dem. Tala klart och tydligt så att du kan höras. Annars varför bry sig om att prata? Låt oss ta samma exempel: " Grabbar. Lyssna. Vi måste gå åt ett annat håll. Det blir jobb, men det är värt det. Vad säger du om det?" Bra! Det är bra grejer. Tänk er det så här: "Hej, killar. Lyssna. Vi måste gå åt ett annat håll. Visst. Det blir jobb och sånt, men det är värt det." Det är ett stort fett nej. Inte fåll och hag! Du är säker på din poäng, så spotta ut det!
Var närvarande. Låt dem aldrig se dig svettas. Gör inte dina ord mjuka. Var inte rädd för tystnad. Tala klart och tydligt.