Ekollonet innehåller ekens "frön" och en ekollon som begravs på rätt plats kan så småningom gro in i en tornig ek i sin egen rätt.  Ekollonet utvecklas inom en koppliknande struktur som kallas en kopp. Kupolen levererar de näringsämnen som rinner från rötterna och lämnar allt genom trädet, längs grenarna och genom stammen in i ekollonet. När ekollonet vilar med sin spets nedåt, ska kupulen se ut som en sorts mössa ovanpå nöten. Kapseln är inte en del av ekollonet, tekniskt sett, så mycket som ett skyddande täcke. Varje ekollon innehåller vanligtvis ett ekfrö, även om den enstaka nöten innehåller två eller tre. En ekollon tar 6 till 18 månader att mogna till en groddande ekplanta; ekollon gror bäst i en fuktig (men inte för fuktig) miljö, och deras tillväxt aktiveras naturligt av kylan i en vinter i norra halvklotet.  Ekollon har utvecklats till att vara mycket tilltalande för hjortar, ekorrar och andra skogsdjur. När djuren äter de ekollon som skräpar ner marken i skogen, tar de små ekfrön ombord. När de utgjuter de smälta ekollon frön - eller, i fallet med ekorrar, tvångsmässigt dölja ekollon och sedan glömma dem på våren - de sprider ekens frön i hela sitt ekosystem. De flesta frön överlever inte för att bli fullfjädrade ekar, men de som överlever börjar så småningom producera egna ekollon. När en ekollon faller till marken, har den ungefär en 1 av 10 000 chans att bli en fullfjädrad ek - så du kan föreställa dig varför det passar eken att producera så många! Ekollon kan variera i storlek och färg, men de flesta kännetecknas av en ojämn "kapsyl" och en slät, spetsig botten. Följande mätningar kan hjälpa dig att samla in information om ett träd: Observera stammen på vilken ekollonet växer. Lägg märke till längden på stammen och hur många ekollon som växer från den. Lägg märke till hur koppen ser ut. Ekollonets nöt växer ur en träbägare, som kanske påminner dig om ett huvud med hatt. Kupoler kan vara fjällande och inkluderar vårtliknande håriga utväxter som kan ta formen av en frans, eller kan kännetecknas av färgförändringar såsom koncentriska ringar. Vissa arter har långa nötter, medan andra är feta och nästan sfäriska. Mät hur mycket av ekollon koppen täcker.  Som en allmän regel är fullvuxna röda ekekollon något större: 3/4 till 1 tum lång, med koppen täcker ca 1/4 av nöten.  Fullvuxen vit ek ekollon tenderar att vara något mindre: 1/2 till 3/4 tum lång. Observera färgen på muttern, om den har en spetsig ände, och om den har några andra särskiljande egenskaper som åsar eller ränder.  Röd ek ekollon tenderar att anta en rik rödbrun färg, medan vita ek ekollon tenderar att gynna blekgrå nyanser. Vita ekarter producerar ekollon på ett års cykel; dessa ekollon innehåller färre tanniner och smakar bättre för skogsdjuren -- hundar, fåglar och gnagare -- som äter dem, men de är mer sporadiska från år till år i ekollonproduktion. Röda ekarter tar två år att mogna en ekollon, men de förökar sig årligen, och de ger vanligen en tillförlitlig skörd på årsbasis. Även om den röda eken ekollon innehåller fler tanniner och i teorin inte "smaka så gott", verkar detta inte avskräcka skogsdjur från att gnaga på de ekollon de kan hitta. Röd ek ekollon innehåller vanligtvis stora mängder fett och kolhydrater, men vit ek ekollon innehåller de högsta kolhydraterna.
Förstå ekollonets funktion. Leta efter ekollon på grenar eller runt foten av trädet. Mät mutterns längd och diameter. Lägg märke till ekollonens egenskaper.