En myt som människor kan ha om att möta sorg är att om du ignorerar dina känslor eller sopar dem under mattan, så kommer de helt enkelt att försvinna. Visst, du kan fortsätta med ditt liv, gå till jobbet, och bete dig som ingenting hände, men i det långa loppet, detta kommer bara att fördröja din smärta och få dig att dra ut alla sorgliga, bittra, arga, eller sårade känslor som väller upp någonstans inom dig. Så det första du borde göra är att erkänna att du har fruktansvärt ont. Erkänn det för dig själv, till dina vänner, och till ditt supportnätverk, och sedan ta det därifrån. Många gånger kan man se att orsaken till sorgen är ologisk och irrationell. En del människor sörjer till exempel på grund av en vana att göra det, eftersom de känner sig bättre och triumferande när de kommer över sin sorg. Ibland blir de till och med beroende av denna triumferande känsla efter att ha kommit över sin sorg, så fråga dig själv.  Är denna sorg rationell eller logisk? Människor sörjer ibland för något som de inte har någon kontroll över, småsaker, falska skäl, etc. till exempel om en vän misslyckas med ett test. Logiskt sett har du ingen kontroll eller inflytande över deras väns misslyckande, men ändå kommer de att sörja i stället för att stödja sin vän på ett produktivt sätt. Ett annat exempel skulle kunna vara förkastande i en relation mellan människor, vilket för det mesta är fullständigt nonsens. Kom ihåg att misslyckande är en del av framgången. Är denna reaktion produktiv? Fråga dig själv, den sorg du känner, är det i alla fall kommer att hjälpa mig att komma över källan för sorgen? Skulle det ha en positiv inverkan på mitt liv? Om ja, för all del sörja, men om nej, är du inte irrationell och hård mot dig själv? Du känner dig olycklig som inte kommer att få dig någonstans. Kan jag göra något åt sorgen? Människor sitter där och sörjer i hopp om att bli räddade och till slut gör det dem ännu mer sorgliga och smärtsamma. I stället för att känna mig olycklig fråga dig själv; vad kan jag göra för att fixa det? Om det finns något du kan göra åt det, försök att göra det. Men om det inte finns något du kan göra för att fixa detta, skulle det vara irrationellt och du skulle göra dig en enorm otjänst genom att känna dig ledsen över vilket du inte har någon kontroll över. En annan sak som människor går igenom en stor förlust säger sig vara att de bör sätta upp en stark front. Du kanske tror att ingen vill se dig gråta, se ledsen, knappt kunna ta hand om dig själv, och bara gå omkring som en sömngångare, men det är okej att göra det om det verkligen är så du känner. Om du måste vara stark för andra vänner eller familjemedlemmar, då kan det bli svårt, men du kan ändå erkänna att du känner dig svag om du verkligen är förkrossad. Naturligtvis vill du inte falla helt sönder, och du kanske inte behöver. Men försök inte att bete dig "tufft" eller som om du har allt under kontroll när du vet att så inte är fallet. Det finns ingen gräns för hur många tårar man kan gråta innan man slutar vara "produktiv". Om du känner för att gråta, bara få ut allt ur ditt system och gråta igen när du känner för det. Självklart är det mer bekvämt om du kan gråta mest när du inte är ensam, och inte falla offer för tårar offentligt, men om du gör det, är det inte slutet för världen, och människor kommer att förstå. Tro inte att dina tårar saktar ner dig eller hindrar dig från att gå framåt. Tvärtemot vad folk tror, upplever inte alla smärta på samma sätt -- och inte genom tårar. Du kan känna en djup sorg utan att spilla en tår, även om människorna runt omkring dig kanske tror att det är "galet" att du inte uttrycker dina känslor mer öppet. Alla sörjer annorlunda, och tvinga inte dig själv att gråta om det inte är vad du vill göra. Du kanske har hört att "Greef bara varar ett år" -- det låter inte så illa, eller hur? Tyvärr har alla sin egen tidslinje när det gäller att hantera sorg, och du ska inte må dåligt om du känner att månader och månader har gått och du känner att du inte har gjort några "framsteg". Det handlar inte om framsteg -- det handlar om att lära sig att möta dina känslor och se vart de tar dig. Människor kan ha vissa förväntningar på hur du bör känna dig vid en viss tidpunkt, men dina egna känslor bör inte ha något att göra med vad människor vill ha av dig. Faktum är att du aldrig kommer att kunna "komma över" din sorg. Du kommer att bli påmind om din älskade, även många år senare, och det är helt normalt. "Att komma över" betyder verkligen att hitta det bästa sättet att hantera sina känslor så att du kan gå framåt, vilket skiljer sig från att "gå vidare".    Om du sörjer, då är det troligt att du har hört om hur varje person måste gå igenom de fem stadierna av sorg -- förnekande, ilska, förhandlingar, depression, och acceptans. Men inte alla går igenom alla dessa fem stadier innan han eller hon finner frid, och inte alla går igenom dem i samma ordning heller. Du kan till exempel först känna depression, sedan vrede. Om du går igenom dessa stadier, kan det hjälpa att veta att andra människor känner på samma sätt, men tro inte att du inte kan hantera din sorg eftersom du inte har "uppnå" alla stadier.
Ignorera inte din sorg. Fråga dig själv. Tvinga dig inte att vara stark. Gråt om du vill. Gråt inte om du inte vill. Sluta tänka på en tidslinje. Bli inte besatt av sorgens fem stadier.