Den mest grundläggande slutsatsen är den sammanfattande avslutningen, som är mycket lik grönbokens inledning.  Eftersom denna typ av slutsats är så grundläggande, måste du sträva efter att syntetisera informationen snarare än att bara sammanfatta den. Istället för att bara upprepa saker som ni redan har sagt, omformulera er tes och stödja punkter på ett sätt som binder dem alla samman. Genom att göra det får du din forskning uppsats att verka som en "fullständig tanke" snarare än en samling slumpmässiga och vagt relaterade idéer. Bind ihop ditt forskningsdokument genom att direkt koppla din introduktion till din slutsats. Det finns flera sätt att göra detta.  Ställ en fråga i din inledning. I din slutsats, upprepa frågan och ge ett direkt svar. Skriv en anekdot eller berättelse i din introduktion men dela inte slutet. Skriv i stället slutsatsen till anekdoten i avslutningen av din uppsats. Till exempel, om du vill bli mer kreativ och sätta en mer humanistisk spinn på en tidning om tuberkulos, kan du börja din introduktion med en berättelse om en person med sjukdomen, och hänvisa till den historien i din slutsats. Du kan till exempel säga något liknande innan du upprepar din avhandling i din slutsats: "Patient X kunde inte slutföra behandlingen mot tuberkulos på grund av allvarliga biverkningar och dukade tyvärr under för sjukdomen." Använd samma begrepp och bilder som introducerades i din introduktion i din slutsats. Bilderna får eller får inte visas på andra ställen i hela forskningsbladet. Om din forskning uppsats presenterade flera sidor av en fråga, använda din slutsats för att ange en logisk åsikt som bildas av dina bevis.  Inkludera tillräckligt med information om ditt ämne för att stödja uttalandet upp men inte bli alltför överdrivna med överflödiga detaljer. Om din forskning inte gav dig ett klart och tydligt svar på en fråga i din avhandling, var inte rädd för att indikera så mycket. Återge din första hypotes och ange om du fortfarande tror det eller om den forskning du utfört har börjat påverka din åsikt. Ange att det fortfarande finns ett svar och att ytterligare forskning skulle kunna sprida mer ljus över det aktuella ämnet. I stället för att ge läsaren slutsatsen ber du läsaren att göra sin slutsats.  Detta är kanske inte lämpligt för alla typer av forskningsrapporter. De flesta forskningsdokument, till exempel ett om effektiv behandling av sjukdomar, kommer att ha den information som krävs för ett särskilt argument som redan finns i dokumentet. Ett bra exempel på en tidning som skulle kunna ställa en fråga till läsaren i slutet är en fråga om en social fråga, som fattigdom eller regeringspolitik. Ställ en fråga som direkt kommer i hjärtat eller syftet med tidningen. Denna fråga är ofta samma fråga, eller någon version av den, som du kan ha börjat med när du började din forskning. Se till att frågan kan besvaras med de bevis som läggs fram i er tidning. Om så önskas kan du kortfattat sammanfatta svaret efter att ha angett frågan. Du kan också lämna frågan hängande för läsaren att svara på, dock. Om du inkluderar en uppmaning till handling i din slutsats, kan du ge din läsare en rekommendation om hur du ska gå vidare med ytterligare forskning.  Även utan en uppmaning till handling, kan du fortfarande ge en rekommendation till din läsare. Till exempel, om du skriver om ett ämne som fattigdomen i tredje världen, kan du olika sätt för läsaren att hjälpa till med problemet utan att nödvändigtvis kräva mer forskning. Ett annat exempel skulle vara, i en uppsats om behandling av läkemedelsresistent tuberkulos, skulle du kunna föreslå donation till Världshälsoorganisationen eller forskningsstiftelser som utvecklar nya behandlingar för sjukdomen.
Stick med en grundläggande syntes av information. Få saker och ting hela cirkeln. Nära logiken. Ställ en fråga. Ge mig ett förslag.