Att arbeta som psykolog kräver en avancerad examen, men först behöver man en kandidatexamen. Du behöver inte läsa psykologi, men det bör vara en examen som åtminstone är förknippad med psykologi. Här är några relevanta alternativ: Mänsklig utveckling. Detta studerar vägen från barndomen till vuxenlivet.  Sociologi. Detta fält studerar hur det mänskliga subjektet beter sig i sociala grupper.  Anatomi/fysiologi. Detta är en bra kandidatexamen att få om du är intresserad främst av kognitiv psykologi och hur hjärnan fungerar.  Kemi. Denna typ av studie är mer lämplig för kognitiv psykologi än klinisk psykologi, eftersom den fokuserar på vetenskapen bakom mänskligt beteende och inte beteendet i sig. Många collegepsykologiska institutioner ägnar sig åt sin egen psykologiska forskning. Studenterna deltar som forskningsämnen och som biträdande forskare. Forskningserfarenhet är avgörande för att bli antagen till ett doktorandprogram. Detta steg är mer för din junior eller sista året i college. I dina kurser, kommer det inte vara ovanligt att din TA eller professor att meddela att så-och-så söker en forskningsassistent. Om du har en 3,5 eller högre och bla bla bla bla, du kan ansöka med professor Zimbardo under hennes kontorstid på... du får det. När tiden rullar runt, hoppa på den. Du behöver den senare. Om du började ditt första år med ditt psykämne, kan du finna att du har extra tid att ägna dig åt ditt fokus eller till och med ett andra huvudämne. Det är också logiskt.   Med fokus eller minderårig kan du börja tänka på resten av din karriär. En minderårig i genusstudier kan leda till ett forskningsprojekt om kvinnor, stärka dina erfarenheter och göra ansökningsprocessen för högskolestudier så mycket enklare. Ett dubbelt huvudämne är en bra idé -- speciellt om det är lite mer...praktiskt än psykologi. De grymheter i den liberala konstvärlden är många och du kan finna att ha en andra huvudämne i affärer eller marknadsföring kommer att bättre tjäna din plånbok i framtiden! Många undergrader kommer att låta dig komma undan med en BA i psykologi utan att koppla dig själv med någon forskning. Om du kan undvika detta, gör det. Du behöver inte på något sätt spotta ut tomem av experimentell ära, men försök att gnugga näsor med en professor eller två som låter dig curn data eller slå några siffror.  Det är vad somrarna är till för. När tre månader av ingenting att göra rullar runt, stanna på campus. Prata med ett par av dina anställda eller professorer, visa dem hur ivrig du är, och se vad de kan komma på. Oddsen är att de kommer att älska att se en ny unge som är lika förtjust i psykologi som du. Här är något som skolan du betalar 30 000 dollar om året för att gå till kommer inte att berätta för dig: en BA i psykologi är kod för att skumma skum av picky latte drickares order. Även om Starbucks har en ganska bra personal paket, är det förmodligen inte precis vad du hade tänkt dig. Till examensskolan du går!  Låt oss bli ännu mer verkliga: att vara en rak upp, legit psykolog som den du förmodligen har i ditt huvud, det innebär en doktorsexamen. Medan en masters är allt bra och bra och kommer att öppna några dörrar, en doktor kommer att öppna dörrarna i hela korridoren. En masters kan ge dig rätt att använda adjektivet ("psykologisk assistent"), medan en doktorand låter dig använda substantivet ("grupppsykolog"). Många människor är inte helt klara över skillnaderna mellan en psykiater och en psykolog. En psykolog går inte på läkarlinjen och kan därför inte betala ut medicin. Om du vill bli psykiater (någon som kan skriva ut) måste du utbilda dig till läkare.  Om detta är den väg du vill ta, istället för GRE, måste du ta MCAT. Att gå på läkarlinjen är en helt annan väg än att gå på college. Vilket talar till dig?
Gå på ett fyraårigt universitet. Bli involverad i forskning. Hitta ett fokus, minderårigt eller dubbelt huvudämne. Arbeta på ett forskningsprojekt. Vet att detta inte är slutet. Tänk på läkarutbildningen.