Innan du pratar med ditt barn, måste du ta hand om din egen sorg. Om dina känslor fortfarande är för råa, kanske du inte kan hjälpa ditt barn att behandla sin upplevelse på ett säkert sätt. Tala med andra som kan hjälpa dig att behandla dina känslor av sorg för att inte överväldiga ditt barn.  Om du känner dig obekväm med att tala om döden, kommer ditt barn att märka detta. Försök att komma till ämnet med ett klart och öppet sinne. Det är okej att visa sorg och känslor. Men om dina känslor för döden är för råa, kan ditt barn bli mer upprörd över dina känslor än själva döden. Prata med ditt barn i bilen, före middagen, eller före sänggåendet när hon är mest mottaglig för att sakta ner och ha ett samtal tillsammans. Ta upp ämnet på ett direkt och rättframt sätt och säg till exempel: "Jag vill prata med dig om mormor."  Låt ditt barn veta att du är intresserad av hennes känslor och tankar. Se till att du har dina egna känslor under kontroll när du tar upp ämnet. Ta inte upp det vid en tidpunkt då du känner dig stressad, upprörd eller trött. Spädbarn och småbarn kommer inte att kunna förstå en konversation, men kommer att reagera på sina föräldrars känslomässiga tillstånd. Från och med 3 års ålder kan du tala med ditt barn på ett tydligt och konkret språk. Skolbarn bör få enkla, ärliga förklaringar om vad som hände för att orsaka döden. Äldre barn och tonåringar kanske kan förstå döden såväl som en vuxen, men de kan ha svårt att uttrycka sina känslor för den.  Var medveten om att barn och ungdomar sörjer på ett mer sporadiskt sätt än vuxna gör. Deras känslor kan plötsligt vända sig från sorg till upphetsning. Ditt barn kan behandla sina känslor genom sin pjäs, så var vaksam och uppmärksam på alla tecken på att han försöker kommunicera på oväntade sätt. Kom ihåg att du är den bästa tolken av ditt barns kommunikation. Du kommer att veta om han gillar att kommunicera genom sina teckningar, sin pjäs, eller genom att ha samtal. Barn är bokstavliga i sin förståelse av ord. Många vanliga eufemismer för döden är förvirrande och skrämmande när de tas bokstavligt. Till exempel, säg inte att de döda har gått till sömns, gått till en bättre plats, eller gått bort eftersom detta sannolikt kommer att resultera i rädsla för ditt barn.  Det kan hjälpa vissa barn att veta att dessa ord är ord som andra människor kan använda för att betyda död, men inte ersätta dem för ordet död själv. Du kan visa andra konkreta exempel på döden: en blommas, en växts eller ett husdjurs död. Använd dessa exempel för att visa ditt barn de konsekventa fakta om en död: slutlig, oundviklig och naturlig. Oavsett om det är döden av en person eller en guldfisk, ditt barn inte kommer att se de döda leva igen. Vad döden i första hand betyder är att du inte kommer att se personen (eller husdjuret) igen. Det innebär också att de döda inte kommer att uppleva någon mer sorg eller smärta, och du kan försäkra ditt barn om detta.  En del religiösa förklaringar om livet efter detta kan vara förvirrande för barn att reda ut. Det är troligt att ditt barn kan behöva påminnelser om att hon inte kommer att se de döda igen. Förvänta dig frågor som kommer _________ vara där? eller när de döda kommer tillbaka. Om ditt barn är skolålder, kanske hon kan förstå att döden är slutlig, men hon kanske inte vet att det är oundvikligt. Det kommer att hjälpa ditt barn om du kan ge enkla och ärliga förklaringar till döden.  Se till att ditt barn vet att döden inte beror på något hon gjorde eller inte gjorde. Att tala med ditt barn om dödsorsaken kommer att vara till hjälp. Ju mer ditt barn vet om orsaken till döden, desto mindre troligt är det att hon klandrar sig själv. Om ditt barn är för ung för att förstå den exakta dödsorsaken, kan du förklara det med hjälp av termer som hon kanske förstår. Till exempel kunde du förklara att hennes kropp inte fungerade längre, och kunde inte få lagas. När allt kommer omkring kommer inte alla som blir sjuka att dö. Påminn honom om en tid då han var sjuk och blev bättre. Gör en lista över alla de människor som han älskar som inte är sjuka, så att han tröstas att han inte kommer att lämnas ensam. Detta kan vara ett bra tillfälle att påminna honom om hur många som bryr sig om honom.  Bli inte förvånad om ditt barn blir klängigare eller mer behövande vid denna tid. Om ditt barn är äldre, kan det ta avstånd från dig i stället. Bli inte arg på honom, men fortsätt att hålla samma normer för beteende som du förväntade dig innan samtalet om döden. Uppmuntra dina barn att uttrycka hur de känner det, oavsett vilken ålder de är. Barn kan ha frågor som du inte förväntade dig, såsom Hur är det inne i en kista? och om det är mörkt och kallt under marken. Dessa frågor är inte avsedda att vara respektlös, men reflektera ett barn har uppmärksamhet mot den konkreta. Svara på varje fråga så gott du kan.  Om du inte vet svaret på ditt barns fråga, bör du säga det. Om det finns ett sätt att ta reda på svaret genom forskning, kan du och ditt barn engagera sig i forskningen tillsammans. Ditt barns frågor kan vara mindre abstrakta och filosofiska än de först visas. Ett barn som frågar om var den döde nu befinner sig kanske inte behöver en lång förklaring till livet efter detta, utan helt enkelt behöver försäkras om att kroppen är begravd på kyrkogården.  Eftersom det är osannolikt att ditt barn kommer att sitta och prata med dig under lång tid, bör du vara uppmärksam på att dessa frågor dyker upp i andra sammanhang.
Ordna dina egna känslor först. Hitta tillfällen då ditt barn sannolikt kommer att tala. Förstå ditt barns utvecklingsnivå. Undvik eufemism. Förklara att döden är bestående. Låt ditt barn veta att döden är oundviklig. Försäkra ditt barn. Var beredd på detaljerade frågor.