Hittas i de flesta bokaffärer eller gratis online, monologer är till skådespelare vad långa körningar är att spåra idrottare. Du kanske aldrig använder de flesta av dessa monologer, men praktiken är ovärderlig. Läs över var och en av dem och hitta sedan på en karaktär som passar in i talet när du läser. Du bör välja en eller två och öva dem om och om igen, finslipa dina färdigheter. När du känner att du har dem nere, gå vidare till mer. Var och en kommer att hjälpa dig att träna nya känslor och karaktärer.  Fråga dig själv-- hur talaren i monologen ser ut? Vad gör de med händerna när de pratar, till exempel? Vilken är den viktigaste känslan i talet? Vilka linjer behöver du för att "sälja" för att göra denna känsla uppenbar? Vad är monologens fortskridande -- är talaren på en annan känslomässig eller intellektuell plats i slutet av talet? Det bästa sättet att öva skådespeleri är att gå ut och agera. Medan du absolut kommer att vara nervös, klasser och små produktioner är stora, låg risk sätt att komma över din scen fjärilar. Alla är i samma båt som ni, och ni kommer alla att lära er och växa tillsammans. Titta på nätet, kolla skolans kurser och aktiviteter utanför kursen, eller bara göra dina egna videor för att börja agera. Du kan studera och lära dig själv hur mycket du vill, men att agera är till sin natur en föreställning. Det kräver en publik - och du måste få det bekvämt att uppträda framför en, även om det bara är internet. Sannolikt är din första instinkt att nervöst rusa genom linjerna och försöka matcha känslorna utan att ändra rörelse och volym. Men sättet du säger dina ord på är kärnan i att agera, inte orden själva. Pauser, vågor av volym, plötsliga rusar genom svåra fraser, och andra pacing tricks är vad som får karaktärer att verka mänskliga. Tänk på hur du naturligt talar när du känner vissa känslor, till exempel: Nervösa eller rädda karaktärer brukar rusa ut orden.  Galna, arga eller upprörda karaktärer deras röst och ofta sakta ner tal för att göra en poäng. Men de kan också bli snabbare när de svämmar över av ilska.  Glada/exciterade karaktärer tenderar att tala med en jämn volym och snabbt tempo, eller så höjer de volymen när talet fortsätter. Man kan, och bör, ändra sig inom kulisserna. Din karaktär kan börja lugnt och svalt, och sedan bli mer frenetisk allteftersom scenen utvecklas. Ert tal måste återspegla detta. Varje karaktär har begär -- det är grunden för sammansvärjning och historia. Din karaktär vill ha något, och de bestämmer sig för att försöka få det. Vad exakt vill de? Det verkar vara en grundläggande fråga, men det är för att du måste svara på den för att lära dig att agera. Vad motiverar framför allt din karaktär? Kärlek? Girighet? Kraft? Öde/Destiny? Hunger? Någon av dessa motiv kan hjälpa en skådespelare att göra en minnesvärd karaktär, även något så enkelt som hunger (titta på flera filmer av Harold och Kumar, för ett fånigt exempel).  Stora aktörer finner glimtar av denna motivation i varje enskilt tecken, särskilt välskrivna sådana, kan ha motstridiga, föränderliga eller nyanserade motiv. Portraying dessa scener, när motivation skiftar, är ofta din karaktärs största ögonblick. Du har förmodligen aldrig räddat planeten från en sista sekunds utomjordisk invasion, men du kan ha arbetat desperat mot en deadline för att avsluta ett projekt i tid. Även om händelserna är helt annorlunda, fortsätter känslorna av oro, brådska, stålhård beslutsamhet och passion. Stora aktörer finner mänskligheten i manuset -- de grundläggande mänskliga känslorna som alla känner igen, och kanaliserar dessa känslor till sin föreställning. När du väl har bestämt dig för en karaktär, så gör det. Om du tycker att deras linjer är sorgliga, långsamma och omtänksamma, bör du känna dig säker på ditt beslut. Gör vad som krävs för att få över känslorna.
Köp en monolog bok och börja prova delar själv. Ta skådespelarlektioner, skriv och agera i några hemmagjorda skidor, eller prova på en lågmäld roll. Använd pacing och volym för att matcha energin i scenen. Reducera din karaktär till deras definierande önskan. Kliv in i din karaktärs skor genom att relatera din egen upplevelse till deras känslor.