Ingen är perfekt, och du har aldrig märkt deras små egenheter förut, så varför skulle de bry sig så mycket om dina? Om du inte skulle tänka eller säga sådana saker om en bästa vän, varför tänker du eller säger du dem om dig själv? Försök att vara en god vän för dig själv också. Några sätt att vara din egen bästa vän inkluderar följande: Även om du inte känner det i början, åtminstone agera som om det inte finns någon anledning att oroa sig. Med tiden kommer det också att kännas så. Din största styrka ligger mellan stimuli och ditt svar på det, så försök att ta kontroll.   Föreställ dig alltid hur du vet att du ser ut och mår bra framför andra, men tänk inte för mycket på det eftersom det redan kommer att vara inbäddat. Fånga dig själv att lägga dig ner eller jämföra dig med andra. Kalla inte på dig själv, bara lägg märke till det och säg till dig själv att det är dags att sluta och hitta mer konstruktiva sätt att tänka på dig själv istället. Det är ett effektivt sätt att driva på dig själv. När du känner att göra något kommer att få dig att känna dig säker och upphetsad, men inte kan göra det på grund av ångest eller självmedvetande, sedan samtidigt, utmana dig själv. Säg till exempel till dig själv: "Jag utmanar dig att hamna i en besvärlig situation." Ett annat exempel skulle vara: "Gå till den där tjejen/killen och prata med honom/henne, även om det inte är vettigt." Kom ihåg att inte förbanna eller slå dig själv även om du misslyckas med utmaningen, i själva verket ge dig själv en belöning för att du ens försöker. Ja, det är rätt-inte på ett självdeprecerande sätt, men på ett ödmjukt och kvickt sätt att erkänna att du inte är perfekt och du bryr dig inte. Efter att du släpper en burk jordnötssmör framför någon du tycker om och titta på i skräck som det splittras i bitar och stänker jordnötssmör bitar på golvet, sprack ut skrattar åt din inneboende klumpighet, knäcka ett skämt som du bör vara tvungen att bära dubbelsidig tejp på händerna--och sedan be om ursäkt och hjälpa till att städa upp det. Bry dig inte om utlösarna för självmedvetande för mycket. Om du känner självmedvetande som uppstår inom dig, säg till dig själv att det kommer att bli okej. Lägg märke till känslorna som om du observerar dem snarare än upplever dem och låter dem skölja över och genom dig utan att stanna. Var som de berömda människor, ledare eller vänner du beundrar; de människor som gör ett misstag men reser sig upp igen och fortsätter utan att bära bördan av andras förväntningar eller kritik med dem.  Ett ord om kritik: Lär dig att urskilja mellan de nyttiga, konstruktiva saker som omtänksamma människor säger och de hatiska, destruktiva saker som likgiltiga, avundsjuka eller helt enkelt illvilliga människor säger. Lär av det förra och låt det senare helt enkelt falla; du behöver inte hatare i ditt liv, så ta inte deras elakhet ombord. Utöva comeback mot kritik. För elak-andlig kritik, hålla vissa lager-standard svar i huvudet för att manövrera ur situationen utan att svika dig själv eller orsaka den andra personen smärta. På så sätt blir du inte satt på fläcken eller lämnad på flämtande efter en vitsighet som inte kommer under din chock över deras djärvhet. Tänk så vänligt du kan och säg något enkelt som: " Jag är förvånad att du känner att du behöver säga det. Det är inte okej för mig att bli tilltalad på det sättet." "Jag vill att du ska veta att det inte är okej för mig att bli kritiserad så hårt. Jag gjorde mitt bästa och accepterar inte er tolkning.
Tänk om du skulle döma andra så hårt. Utmana dig själv. Gör narr av dig själv. Låt det vara, låt det vara.