Ett av de enklaste sätten att skilja mellan stjärnor och planeter på natthimlen är att se om objektet blinkar eller skimrar. Detta kan oftast upptäckas med blotta ögat om du har en tydlig utsikt över himlen och om du tittar på himlen tillräckligt länge.  Stjärnor blinkar och skimmer - därav låten "Twinkle, Twinkle Little Star". Planeter blinkar inte. De förblir konstanta i sin ljusstyrka och sitt allmänna utseende på natthimlen. Om planeterna ses genom ett teleskop, kan de verka "vicka" längs kanterna.  Alla objekt som blinkar, blinkar eller skimrar är troligen en stjärna. Men det kan också vara ett flygplan om det rör sig snabbt över natthimlen. Himmelska föremål är inte fixerade på natthimlen. Alla himlakroppar rör sig, men hur dessa kroppar rör sig kan vara en bra indikation på om de är stjärnor eller planeter.  Planeter reser sig i öst och sätter sig i väst. De tenderar att följa en liknande himmelsk väg över vår himmel som solen och månen. Stjärnor rör sig i natthimlen, men de reser sig inte eller sätter sig. I stället kretsar de i ett cirkulärt mönster runt Polaris (Nordstjärnan). Om det himmelska objekt du ser verkar röra sig i en mer eller mindre rak linje över natthimlen, är det sannolikt en planet. Satelliter rör sig också över natthimlen, men de gör så mycket snabbare än planeter. En planet kan ta timmar eller till och med veckor att korsa natthimlen, medan en satellit kan gå över på några minuter. Planeter finns alltid längs ett imaginärt bälte över natthimlen som kallas ekliptika. Detta bälte är faktiskt inte ett synligt objekt, men noggrann observation kommer att hjälpa dig att hitta platsen där himmelska objekt samlas. Stjärnor kan också framträda längs detta osynliga bälte, men de bör kunna urskiljas genom sitt skimrande utseende.  Av himlakropparna längs de ekliptiska, Merkurius, Venus, Mars, Jupiter och Saturnus är betydligt ljusare än de omgivande stjärnorna. Detta beror på deras närhet till solen eftersom deras "ljushet" bara reflekteras av solljuset. Det enklaste sättet att hitta det ekliptiska är att notera platsen och banan för solen och månen i himlen i förhållande till din plats på jorden. Solens väg över vår himmel är mycket nära planeternas väg längs det ekliptiska. Alla planeter är inte färgstarka. Men många av de mest framträdande planeterna på vår natthimle tycks ha någon form av färg. Detta kan bidra till att skilja planeterna från stjärnorna. Även om vissa personer med exceptionellt bra syn kan upptäcka subtil färg, så faller den färgen vanligtvis inom det blåvita till gulvita intervallet. För de flesta människor ser stjärnor vita ut för blotta ögat.  Kvicksilver är vanligtvis grått eller något brunaktigt till färgen.  Venus verkar blekgul. Mars brukar dyka upp någonstans mellan ljusrosa och ljusröda. Detta påverkas av Mars relativa ljusstyrka eller dunkelhet, som ändras på en tvåårig cykel.  Jupiter verkar orange med vita band. Saturnus verkar normalt blekt guld i färg. Uranus och Neptune verkar ljusblå. Men de är vanligtvis inte synliga för blotta ögat. Medan planeter och stjärnor både lyser upp natthimlen, verkar planeter vanligtvis mycket ljusare än många stjärnor. Astronomer mäter den relativa ljusstyrkan hos himmelska objekt med hjälp av den astronomiska magnitudskalan, där de flesta planeter faller inom området av objekt som är lätt synliga för blotta ögat.  Planeter återspeglar det klara ljuset i vårt solsystems sol, som är relativt nära jorden. Stjärnor avger däremot sitt eget ljus. Vissa stjärnor kan vara mycket ljusare och större än vår sol, men dessa stjärnor är mycket längre från jorden än planeterna i vårt solsystem. På grund av detta verkar planeterna (som återspeglar vår sols ljus) vanligtvis ljusare från jorden.
Kontrollera om objektet blinkar. Observera om objektet stiger och sätter. Identifiera ekliptikan. Lägg märke till färgen. Jämför den relativa ljusstyrkan.