De flesta lisps hos barn är frontal lisps, där tungan trycks för långt framåt när barnet försöker göra "s" ljud. Många barn har denna lisp, men de flesta av dem växer ut ur den naturligt. Om ett barn inte gör det, är den yrkesmässiga åsikten splittrad om barnet ska börja tala terapi för en frontal lisp vid fyra och en halv års ålder, eller vänta tills han fyller sju. Rådgör med en läkare eller talterapeut för råd som är specifika för barnet, men vet att det inte finns något behov av oro om ett barn under fyra och ett halvt år har en lisp. Om lispen har en annan form, med tungan placerad längre tillbaka, rekommenderas att man konsulterar en talterapeut. Att dra uppmärksamhet till lisp kan orsaka förlägenhet och skam, vilket inte hjälper barnet att bli av med lisp. Om barnet ofta har en täppt näsa, nysningar, eller andra bihålebesvär, kan detta påverka hennes tal. Detta är särskilt sannolikt att vara en orsak om barnet gör många ljud med tungan framåt, inte bara "S." Sök råd av en läkare för barnsäkra behandlingar för allergier och bihåleinfektioner. Medan tummen suger är oftast ofarligt i småbarn, kan det bidra till en lisp genom att trycka tänderna ur position. Om barnet fortsätter att suga tummen efter fyra års ålder, stoppa vanan genom att ersätta en favoritaktivitet hos barnet, en som använder båda händerna. Att säga åt barnet att sluta eller dra tummen ur munnen är mindre troligt att det är effektivt än positiv förstärkning, eller belöna barnet när det stannar på egen hand. Muntliga motoriska övningar rekommenderas ibland för småbarn för att hjälpa till att utveckla tal, men för vanliga omständigheter visar forskningen att de inte är effektiva. Men det är möjligt att ett lismande barn kan ha nytta av bättre muskulatur i munnen, och de relevanta övningarna är enkla och ofarliga: ge barnet ett sugrör för sina drycker och uppmuntra henne att leka med leksaker som inbegriper blåsning, som leksakshorn eller bubblor. " Människor med "tongue slips", eller ankyloglossia, föds med ett kort fasthållande, eller frenulum, mellan tungan och foten av munnen, eller ett fasthållande för nära tungans spets. Om barnet har svårt att slicka läpparna eller sticka ut tungan, kan detta korta fäste vara orsaken till lispen. Detta betyder inte nödvändigtvis att barnet behöver opereras, men en läkare kan rekommendera det i vissa fall. Operationen, som kallas frenektomi, tar några minuter som mest och resulterar vanligtvis inte i några andra biverkningar än en öm mun. Om läkaren rekommenderar tungkirurgi och barnets vårdnadshavare beslutar sig för att genomföra den, se till att följa operationen med tungövningar. Dessa kommer att stärka tungan, hjälpa till att förhindra talproblem, och förhindra frenulum från att igen fastna, vilket kan hända i vissa versioner av operationen. Om barnet fortfarande ammar, hennes läkare kommer sannolikt att rekommendera att du försiktigt sträcka barnets tunga själv, efter rengöring dina händer. För alla äldre än amning ålder, följ råd av kirurgen och talterapeuten.
Lär dig mer om lisper hos barn. Fortsätt inte att peka ut lisp. Behandla allergier och bihåleproblem. Stoppa tummen sugvanor Överväg att använda muntliga motoriska övningar. Prata med en läkare om "tongue slips. Följ tungkirurgi med tungövningar.