Japanska språket har fyra skrivsystem, som var och en består av olika tecken. Detta kan låta som mycket att lära, men varje ord på japanska, oavsett vilket skrivsystem det kommer ifrån, uttalas med någon kombination av bara 46 grundläggande ljud. Att sortera ut de olika skrivsystemen och deras användningsområden är en viktig del i att lära sig japanska. Här är en kort översikt: Hiragana är en japansk stavelse, fonetiska tecken som utgör ett japanskt skrivsystem. Till skillnad från det engelska alfabetet står varje tecken för en stavelse, som kan innehålla en vokal och ett konsonant ljud. Katakana är också en stavelse, oftast används för främmande ord eller onomatopoeiska ljud (som bang eller squeak). Tillsammans står hiragana och katakana för hela utbudet av ljud i det japanska språket. Kanji är kinesiska tecken som antogs som ett japanskt skrivsystem. Medan hiragana och katakana helt enkelt är fonetiska bokstäver, är kanji ideogram, tecken som har betydelse. Det finns tusentals kanjifigurer, med ungefär 2000 i gemensam användning.  Hiragana och katakana härstammade från dessa karaktärer. Samma 46 ljud som används för att uttala hiragana och katakana används också för att uttala kanji. Det latinska alfabetet används på japanska för att skriva akronymer, företagsnamn och andra ord av estetiska skäl. Kallade Romaji ("romerska bokstäver"), japanska kan också skrivas med latinska bokstäver.  Detta görs inte i Japan, men det används av början japanska talare för att "spela ut" japanska tecken. Men det finns många ljud på japanska som är svåra att uttrycka i latinska bokstäver, och många homonymer (många mer än engelska) som blir förvirrande.  Därför uppmuntras japanska studenter att börja lära sig japanska tecken så snart som möjligt, och undvika att använda latinska bokstäver som en krycka. De 46 ljuden på det japanska språket består av ett av fem vokalljud eller en kombination av en vokal och en konsonant, med undantag av ett ljud som endast består av en konsonant. Vowel ljud är inte böjda (till skillnad från på engelska, där "a" i äpple vs ess är olika). Du kan börja öva uttal genom att lära dig att uttala varje tecken i hiragana och katakana. Se denna webbplats för exempel på hur man uttala ljud. Fokusera på intonationen av de olika ljuden. Variationer på ljuden ändrar innebörden i de ord du talar. En lång stavelse kan ha en helt annan betydelse än samma ljud som gjorts kortare ("o" vs "oo"). Japanska tecken kan lägga till märken för att indikera att de bör uttalas något annorlunda, ibland ändra betydelsen av de ord de utgör. Detta liknar "s" som ibland låter som "z" på engelska.  Hårda konsonantljud uttalas med ett hårt stopp mellan två ljud. Långa vokalljud, som uttalas genom att hålla vokalljudet för en extra takt, skiljer sig från korta ljud, vilket tyder på ett annat ord. Att känna till några grundläggande grammatiska regler kommer att hjälpa dig att börja förstå japanska och skapa dina egna meningar. Japansk grammatik är enkel och flexibel, så det är lätt att knyta ihop ord på ett vettigt sätt.  Ämnet är frivilligt och kan utelämnas. Predikatet är alltid i slutet av meningen. Substantiv har inte kön. De flesta har inte heller separata pluralformer. Verberna ändras inte beroende på subjektet (han/hon/det). De ändras inte heller efter antal (singular/plural, som jag/vi eller han/de).  Partiklar, som markerar ord som subjekt, objekt, etc., följer alltid det ord som de relaterar till. Personliga pronomen (jag, du, etc.) varierar beroende på graden av artighet och formalitet som behövs i varje situation.
Lär dig japanska skrivsystem. Öva japanskt uttal. Lär dig variationer i de grundläggande ljuden. Lär dig japansk grammatik.