Huvuddelen av behandlingen för lungemboli är antikoagulantia (vanligtvis känd som "blodförtunnande") läkemedel. Syftet med ett antikoagulerande läkemedel är inte att lösa upp den nuvarande koageln, utan snarare att förhindra bildandet av nya koagel (och att låta den nuvarande koageln lösas upp med kroppens naturliga mekanismer).  Ett injicerat antikoagulantia ges ofta under de första fem till 10 dagarna av behandlingen, följt av orala (pillform) antikoagulantia läkemedel under tre till sex månader efter lungembolin. I vissa fall måste dock antikoagulationsbehandlingen vara livslång. Exempel på antikoagulerande läkemedel är lågmolekylärt heparin som ges genom en injektion under huden (såsom enoxaparin/Lovenox, eller fondaparinux/Arixtra, som är en faktor Xa-hämmare), ofraktionerat heparin som ges genom IV-injektion eller orala antikoagulantia som ges i tablettform (såsom rivaroxaban/Xarelto, eller apixaban/Eliquis). Om blodproppen (lungembolin) är tillräckligt stor för att orsaka allvarliga symtom (såsom extrem andfåddhet, bröstsmärta eller till och med chocksymtom), kommer din läkare sannolikt att rekommendera "trombolytisk behandling". Detta är när en "clot-busting" läkemedel ges för att aktivt lösa upp blodproppen. Detta följs sedan upp med antikoagulationsbehandling. Om du har "kontraindikationer" (skäl mot) är på blodförtunnande läkemedel, din läkare kan råda en koagel filter för att förhindra bildandet av framtida koagel. Detta sätts vanligtvis in genom lårbensvenen (i ljumsken), och vägleds upp till ditt underlägsna vena cava (det stora blodkärl som matar in i hjärtat), där det sitter. Orsaker "mot" antikoagulerande läkemedel (och "för" införandet av ett koagelfilter) inkluderar: Nyligen genomgången operation En nyligen inträffad stroke Betydande blödning i ett annat område av kroppen, såsom nyligen GI-blödning Katterriktad trombolys kan utföras för att avlägsna en blodpropp från en ven eller artär. I detta förfarande, en kateter kommer att föras in i en artär eller ven och bilderna kommer att användas för att hitta koageln. När koageln är placerad, kommer medicin eller en anordning att användas för att bryta upp koageln.  Detta förfarande är minimalt invasivt. Du kommer att bli nedsövd under proceduren. Om läkemedel används för att bryta upp koageln, då kateter kan lämnas på plats i upp till 72 timmar för att bryta upp koageln. När koageln har brutits upp tas katetern bort och såret förbands. Om blodproppen är särskilt stor och svår, en kirurgisk embolektomi kan rekommenderas som en "sista utväg behandling". Vad detta innebär är kirurgiskt avlägsnande av koageln från lungan, att lösa blodflödet i lungorna och lindra symtom och patientproblem. Efter att ha diagnostiserat dig med en lungembolism, din läkare kommer att vilja avgöra vad som orsakade det i första hand, för att undvika den framtida bildandet av blodproppar. Orsaken kan ha varit en "engångs sak", såsom att utveckla en lungemboli efter operation som sätter dig i riskzonen på grund av immobilisering. Om du inte har exponerats för några riskfaktorer på senare tid, kan din läkare göra en serie tester för att bedöma underliggande koagulationsrubbningar eller andra tillstånd som kan ha orsakat bildningen av din blodpropp.
Ta en antikoagulantia (blodförtunnande) medicin. Opt för trombolytisk behandling. Låt sätta in ett koagelfilter för att förhindra framtida emboli (kloter). Fråga om kateterriktad trombolys. Ta emot en kirurgisk embolektomi. Bestäm den underliggande orsaken.