När vi blir förkastade, kanske vi försöker ignorera våra känslor för att undvika att känna smärtan. I stället för att försöka ignorera hur du mår bör du låta dig själv må dåligt ett litet tag. Om du har blivit svårt skadad och känner att du behöver gråta, varsågod. Att du erkänner dina känslor kommer att hjälpa dig att gå vidare och klara av att bli avvisad.  Ta dig tid att identifiera orsaken till att du känner dig utanför, hur det får dig att känna, varför det får dig att känna så. Till exempel, Jag känner mig kvar eftersom mina vänner gick på en fest utan mig över helgen. Jag känner mig sviken och ledsen eftersom det får mig att tro att de inte riktigt gillar mig. ska försöka skriva om hur du känner i en dagbok. Om du inte gillar att skriva, rita eller spela musik för att återspegla hur du känner kan också hjälpa dig att erkänna dina känslor och hantera dem. Att du berättar för en vän eller familjemedlem kan hjälpa dig att må bättre och hjälpa dig att uttrycka dina känslor. Det kan också vara till hjälp att försäkra dig om att även om dina vänner fick dig att känna dig utanför och oönskad, bryr sig människor om dig. Om du bestämmer dig för att tala med någon, se då till att du väljer någon som stöder dig och som lyssnar på dig. Att välja någon som kommer att sopa bort dina känslor eller som inte kommer att erbjuda bra stöd kan få dig att må sämre. Ett annat mycket viktigt sätt att ta itu med situationer där du känner dig utelämnad av dina vänner är att berätta för dem hur du känner dig och fråga dem om deras skäl för att utelämna dig. Låt dem veta att du kände dig utelämnad genom att förklara vad det var för tillfälle och varför du önskade att de hade frågat dig eller stannat kvar hos dig vid ett evenemang. Och det är också viktigt att artigt fråga dina vänner varför situationen inträffade som den gjorde. Tro inte att det är deras fel att de utelämnar dig. Ställ bara hänsynsfulla frågor som kan leda till en givande dialog. Du kanske säger något i stil med: "Jag kände mig verkligen ledsen när ni åkte rullskridskor förra lördagen och inte bjöd med mig också. Jag vet att jag var trött på fredag kväll men jag var redo för att göra saker på lördag och det var inte förrän X berättade för mig att ni var där ute att jag visste att jag inte hade blivit ombedd att komma också. Jag kände mig ganska utanför. Fanns det någon anledning till att du inte tänkte fråga mig också?" "Jag älskade festen vi gick på förra veckan men jag kände mig övergiven när du och X lämnade samtalet. Den nya killen var inte intresserad av att prata med mig och när jag letade efter er två, kunde jag inte hitta er någonstans och jag kände mig verkligen utanför eftersom jag inte kände någon annan. Du kanske inte insåg att jag ville umgås mer med dig och X än prata med den nya killen? Insåg du att jag var helt ensam på festen?" De kanske blir förvånade över att du kände dig utanför. De kan tala om för dig att din senaste sjukdom/uppbrott/besökande släktingar/brist på pengar/föräldrakontroll, oavsett, var anledningen till att de valde att inte inkludera dig. Använd detta som en möjlighet att rätta till alla antaganden de kan ha som fick dem att lämna dig ute. Var ärlig mot dig själv. Har du gjort saker för att få dina vänner att vilja lämna dig utanför? Har du till exempel på senare tid varit krävande, påträngande eller tanklös i fråga om deras behov? Eller så har du trängt över dem lite. Detta kan vara anledningen till att de utelämnade dig från början, för att finna utrymme och frid. Om så är fallet, gör som du vill, be om ursäkt och var fast besluten att göra förändringar.
Erkänn dina känslor. Överväg att berätta för någon om vad som hände. Prata med dina vänner om dina känslor. Lyssna öppet på dina vänners svar.