Eftersom det engelska alfabetet härstammar från det latinska alfabetet, gör de flesta konsonanter samma ljud. Detta gör latin ganska lätt att uttala om du redan är bekant med engelska. Det finns några få undantag: Bokstäverna "c" och "g" är alltid svåra, som i "c" i det engelska ordet "ko" eller "g" i det engelska ordet "gå". Bokstaven "v" låter som den engelska bokstaven "w" som i det engelska ordet "wee". Bokstaven "x" låter som de engelska bokstäverna "k", som i det engelska ordet "exit" (vilket också är ett latinskt ord). Den "r" är trilled, liknande den spanska "r". Latin har samma vokaler som engelska, med varje vokal har en kort och lång form. Långa vokaler indikeras av en rak linje över toppen av bokstaven, känd som en makron. Långa vokaler på latin gör följande ljud: Den långa vokalen "ā" låter som "a" i det engelska ordet "far". Den långa vokalen "ē" låter som "e" i det engelska ordet "de". Den långa vokalen "ī" låter som "i" i det engelska ordet "maskin". Den långa vokalen låter som "o" i det engelska ordet "clover". Den långa vokalen "ū" låter som "u" i det engelska ordet "rude". Även om det finns ett märke för korta vokaler, är det typiskt inte används. Om en vokal inte har en makron över sig, uttala den med det korta vokalljudet. Korta vokaler på latin gör följande ljud: Den korta vokalen "a" låter som "a" i det engelska ordet "om". Den korta vokalen "e" låter som "e" i det engelska ordet "pet". Den korta vokalen "i" låter som "i" i det engelska ordet "pin". Den korta vokalen "o" låter som "o" i det engelska ordet "off". Den korta vokalen "u" låter som "u" i det engelska ordet "put". På latin kan bokstäverna "i" och "u" vara både vokaler och konsonanter. För gamla romare ansågs "u" och "v" vara samma bokstav, båda uttalade som det engelska "w" i ordet "vecka". När "i" är en konsonant, uttalas det som det engelska "y" i ordet "gul". I många moderna latinska texter används bokstaven "j" istället för ett "i" om "i" är en konsonant. Men "j" behåller "y" uttalet, liknande hur bokstaven uttalas på spanska. Till exempel, namnet "Julius" skulle faktiskt ha stavats "Iulius" på latin, och uttalas "YOO-lee-uhs". Konsonanter smälter inte in på latin som de ibland gör på engelska när de uppträder bredvid varandra. I stället uttalar du varje brev separat. Latinkonsonanter ändrar inte det ljud de gör, oavsett de andra bokstäverna runt omkring dem, med ett undantag: när du ser "bs" eller "bt", "b" tar på sig ett skarpare "p" ljud.  Ett "h" förblir svårt när det är bredvid en annan konsonant. Till exempel låter "ch" i ett latinskt ord som "ck" och "h" i den engelska frasen "blockhuvud". På liknande sätt låter "ph" som "p" och "h" i den engelska frasen "up backe". Kombinationen "gn" låter som "g" och "n" i den engelska frasen "wing mutter". När en konsonant fördubblas, uttalas båda konsonanterna som separata konsonanter. Till exempel låter "ttt" i det latinska ordet "admittent" som den engelska frasen "godkänn tio". En diftong är 2 vokaler bredvid varandra som uttalas tillsammans som ett enda ljud. Det finns 6 diftonger på latin. När du ser "ii" är detta inte en diftong, utan 2 separata stavelser. Detta kommer ofta upp inom vetenskapen, som med biologiska namn.  Ett "ae" uttalas som "ai" i det engelska ordet "aisle". En "oe" uttalas som "oi" i det engelska ordet "coil". Ett "ei" uttalas som "ey" i det engelska ordet "hej". En "ui" uttalas som "ooey" i det engelska ordet "gooey". Ett "au" uttalas som "ou" i det engelska ordet "about". Ett "eu" uttalas som "eu" i det engelska ordet "feud". Varje vokal i ett latinskt ord utgör en separat stavelse, med undantag för diftonger. Den sista stavelsen betonas aldrig i ett latinskt ord, så om ordet har 2 stavelser, är den första stavelsen stressad.  Om ordet har 3 eller fler stavelser, räkna ut om nästa till sista stavelse är tung. En tung stavelse på latin har en lång vokal, en diftong, eller en kort vokal följt av 2 eller fler konsonanter (bokstaven "x" anses vara en dubbel konsonant eftersom den uttalas "k"). Om nästa till sista stavelse är tung, det tar stress. Annars faller stressen på stavelsen innan den.
Uttala de flesta konsonanter som du skulle på engelska. Identifiera långa vokaler av makron. Använd det korta vokalljudet för omärkta vokaler. Öva med "i" och "u" som konsonanter. Håll konsonantljuden tydliga. Känner igen diftonger som uttalas som en stavelse. Stressa stavelsen som är andra eller tredje från sist.