Det vanligaste testet för diagnos av laktasbrist kallas ett hydrogenandningsprov. Detta test görs på din läkares kontor eller en öppenvårdsklinik, men vanligtvis efter att du har experimenterat med en eliminering kost. Väteandningstestet innebär att man dricker en söt vätska som innehåller mycket laktos (25 gram). Din läkare mäter därefter mängden vätegas i din andedräkt med regelbundna intervall (var 30:e minut). Med människor som kan smälta laktos, mycket lite eller ingen väte upptäcks; men för laktosintoleranta människor, väteavläsningen är mycket högre eftersom socker jäser i sina koloner via bakterier och producerar gas.  Väteandningstestet är ett bra sätt att identifiera laktosintolerans eftersom det är mycket pålitligt och mycket bekvämt. Testet kräver vanligtvis att du fasta natten innan och undvika rökning. Att använda för mycket laktos på vissa människor kan ge falska positiva, liksom bakteriell överväxt i deras kolon. Laktostoleranstestet är ett blodprov som används för att mäta kroppens reaktion på intag av höga nivåer av laktos (vanligtvis 50 gram). En fasteglukos tas av din läkare som en utgångsmätning och jämförs sedan med värden som tas en till två timmar efter intag av laktosdrycken. Om din blodsockernivå inte ökar med 20 g/dl över utgångsvärdet inom den tidsramen betyder det att din kropp inte smälter och/eller absorberar laktos på rätt sätt.  Blodglukos/laktostoleranstestet är en äldre metod för att diagnostisera laktosintolerans och utförs inte nästan lika ofta som väteandningstestet, men det kan också vara till hjälp. Toleranstestet för blodglukos/laktos har en känslighet på 75 % och en specificitet på 96 %.  Falskt negativa resultat uppträder med diabetes och bakteriell överväxt i tarmarna. Osmält laktos skapar mjölksyra och andra fettsyror i tjocktarmen, som hamnar i avföringen. Ett avföringssurhetstest, som vanligtvis används på spädbarn och småbarn, kan detektera dessa syror från ett avföringsprov. Barnet får en liten mängd laktos och sedan tas flera på varandra följande avföringsprover och testas för högre syrahalter än normalt. Ett litet barn kan också ha glukos i avföringen till följd av osmält laktos.  För spädbarn och barn som inte kan ta andra laktosintoleranstester är ett avföringssurhetstest ett bra alternativ. Även om detta test är effektivt, är andningstestet oftast föredras på grund av dess lätthet och bekvämlighet.
Gör ett hydrogentest. Gör ett test av blodglukos/laktostolerans. Gör ett avföringssurhetstest.