Gränsportprotokollet (BGP) är det de facto interdomain routing protokoll som används för att utbyta information om tillgänglighet mellan autonoma system på det globala Internet. BGP är ett protokoll för vägvektorer som gör det möjligt för varje autonomt system att överskrida avståndsbaserade mått med policybaserade mått vid val av bästa rutter. Varadhan m.fl. [18] har visat att det är möjligt för en grupp autonoma system att självständigt definiera BGP-politik som tillsammans leder till svängningar i BGP-protokollet som aldrig konvergerar på en stabil rutt. En strategi för att ta itu med detta problem bygger på statisk analys av ruttpolitiken för att avgöra om de är säkra. Vi undersöker den värsta komplexiteten när det gäller konvergensorienterad statisk analys av BGP:s riktlinjer. Vi presenterar en abstrakt modell av BGP och använder den för att definiera flera globala sunda villkor för routingpolitik som är relaterade till BGP-konvergens/divergens. För varje tillstånd visar vi att komplexiteten i statiskt kontrollera det är antingen NP-komplett eller NP-hård.
Griffin och Wilfong REF har visat att statisk avkänning av löslighet för verkliga BGP är NP-hård.
An analysis of BGP convergence properties
{'venue': "SIGCOMM '99", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}