Att förstå hur och hur långt information, beteenden eller patogener sprids i sociala nätverk är ett viktigt problem som har konsekvenser både för att förutsäga epidemiernas storlek och för att planera effektiva insatser. Det finns dock två huvudutmaningar när det gäller att dra slutsatser om spridningsvägar i verkliga nätverk. Den ena är den praktiska svårigheten att observera en dynamisk process på ett nätverk, och den andra är den typiska begränsningen av att endast delvis observera ett nätverk. Med hjälp av ett statiskt, strukturellt realistiskt socialt nätverk som en plattform för simuleringar har vi tre olika vägar: (1) den stokastiska vägen som tas av en simulerad spridningsprocess från källa till mål; (2) den topologiskt kortaste vägen i det fullt observerade nätverket, och därmed den enskilt mest troliga stokastiska vägen, mellan de två noderna; och (3) den topologiskt kortaste vägen i ett delvis observerat nätverk. I ett provnätverk, hur nära efterliknar den delvis observerade kortaste vägen (3) den oobserverade spridningsvägen (1)? Även om partiell observation uppblåser längden på den kortaste vägen, den stokastiska naturen av spridningsprocessen också ofta spårar ur den dynamiska vägen från den kortaste vägen. Vi finner att den delvis observerade kortaste vägen inte nödvändigtvis ger en uppblåst uppskattning av längden på processvägen; i själva verket kan partiell observation, kontraintuitivt, få vägen att verka kortare än den faktiskt är.
I REF jämförde författarna patogenen som spred sig mellan de kortaste vägarna i ett helt och delvis observerbart nätverk.
Spreading paths in partially observed social networks
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Medicine', 'Mathematics', 'Physics']}