I detta dokument presenterar vi utformningen av en prestandaisolering som kvantifierar i vilken grad ett virtualiseringssystem begränsar inverkan av en felaktig virtuell maskin på andra välskötta virtuella maskiner som körs på samma fysiska maskin. Vår testsvit innehåller sex olika stresstester - en CPU intensivtest, en minnes intensiv test, en disk intensiv test, två nätverksintensiva tester (skicka och ta emot) och en gaffel bomb. Vi beskriver utformningen av vår referenssvit och presenterar resultat av testning av tre varianter av virtualiseringssystem - ett exempel på fullständig virtualisering (VMware Workstation), ett exempel på paravirtualisering (Xen) och två exempel på virtualisering på operativsystemsnivå (Solaris Containrar och OpenVZ). Vi finner att det fullständiga virtualiseringssystemet erbjuder fullständig isolering i alla fall och att paravirtualiseringssystemet erbjuder nästan samma fördelar - ingen nedbrytning i många fall med högst 1,7 % nedbrytning i det diskintensiva testet. Resultaten för virtualiseringssystem på operativsystemsnivå varierar - vilket illustrerar komplexiteten i att uppnå isolering av alla resurser i ett tätt kopplat system. Våra resultat belyser skillnaden mellan dessa klasser av virtualiseringssystem samt vikten av att överväga flera kategorier av resursförbrukning vid utvärdering av ett virtualiseringssystems prestandaisoleringsegenskaper.
Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. tillhandahålla en design för prestandaisoleringsriktmärke i REF.
Quantifying the performance isolation properties of virtualization systems
{'venue': "ExpCS '07", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Engineering']}