32 0890-8044/08/$25.00 © 2008 IEEE n ett trådlöst nätnät (WMN) [1] slutanvändare förses med trådlös bredbandsanslutning genom en fördefinierad systemhierarki. Slutterminalerna, även kallade meshklienter (MCs), är anslutna till särskilda noder, så kallade mesh routers (MRs). Dessa noder genererar inte trafik, eftersom de helt enkelt är avsedda att förmedla paket av sina MC:er. Dessutom kan vissa MRs, som kallas mesh access points (MAPs), förses med kabelanslutning, och kan därför fungera som gateways mot Internet. En MAP är också trådlöst sammankopplad med alla andra MR på ett multihop-sätt. Däremot kan en MC endast interagera med den MR som den är ansluten till. MRs bildar det som brukar kallas ryggraden i WMN, som fysiskt kan täcka en stor region med hjälp av trådlös multihopkommunikation. En möjlig förverkligande av en WMN avbildas i Bild. 1................................................................ Denna struktur erbjuder en god kostnads-/nyttobalans, eftersom den nästan helt undviker kabeluppläggning. Det anses därför vara tillämpligt i landsbygdsområden samt tätbebyggda bostadsområden eller affärsområden, där utbyggnaden av trådnät kan vara för dyr eller svår på grund av fysiska hinder. Det första steget från en MC till dess relaterade MR antas ofta använda utbredd kostnadseffektiv radioteknik (t.ex. IEEE 802.11 [2] ). Multihop kommunikationen mellan MRs är en öppen fråga och innebär flera utmaningar relaterade till olika lager av protokollet stacken. Å ena sidan, skapandet av låg-interferens high-rate vägar till MAPs är nyckeln till att uppnå bra hastigheter vid varje MR. Å andra sidan, länkskiktet måste schemalägga paket över flera länkar för att uppnå god överföring parallellism och eventuellt vidarebefordra mer data mot MAPs på samma gång. Att hitta den optimala vägen mot en MAP och schemaläggning länkar så att maximera överföring parallellism utförs traditionellt av routing algoritmen som körs på nätverksskiktet och av protokollet medium access kontroll (MAC) vid länkskiktet, respektive. Men i ett trådlöst multihop-nätverk måste routing-algoritmen hantera länkschemaläggning. Om fördefinierade rutter (t.ex. baserat på ett kortaste vägkriterium) används, kommer alla schemaläggningsalgoritmer att tvingas aktivera endast de länkar som hör till denna linje. Det kombinerade resultatet kan vara suboptimalt i den meningen att inte alla tillgängliga nätverksresurser används. År [3] tog författarna upp frågan om att kombinera optimal länkplanering med suboptimal routing och vice versa, och påpekade att dessa uppgifter påverkar varandra, och deras optimalitet är starkt kopplad. Detta beror främst på det trådlösa mediets sändningskaraktär, som kombinerar fördelen med att tillåta varje MR att kommunicera med flera MR-enheter via ett enda nätverksgränssnitt med den nackdelen att samtidiga sändningar från olika MR-enheter kan störa varandra. Den viktigaste slutsatsen av [3] är därför att den störningsmedvetenhet som finns på länkskiktet måste utnyttjas på routingnivå. Cross-layer design, som löser en gemensam routing och schemaläggning (JRS) optimering problem, anses därför mycket lovande att fullt ut utnyttja WMN kapacitet. På senare tid har flera dokument föreslagit lösningar på detta område. Ett exempel ramverk för JRS har föreslagits i [4], där författarna introducerar en heuristisk teknik för att lösa crosslayer problemet. Inom gemensam design och optimering av traditionellt oberoende problem som routing och länkplanering har nyligen blivit en av de ledande forskningstrenderna inom trådlösa nätnät. Även om det är tekniskt utmanande, förväntas tvärskiktning i själva verket ge betydande fördelar från utnyttjandet av nätresurserna för att uppnå ett högt systemutnyttjande. I denna artikel föreslår vi en mångsidig ram för gemensam utformning av routing och länk schemaläggning, införa begreppet länk aktivering begränsningar, som är relaterade till transceiver förmåga och sändning karaktär av det trådlösa mediet. I detta syfte inför vi en taxonomi av trådlösa interferensmodeller för att harmonisera befintliga metoder som presenteras i litteraturen. Slutligen utvärderar vi inverkan på nätverkskapaciteten av de olika interferensmodellerna när optimal gemensam routing och länkplanering används.
I Ref föreslog författarna en mångsidig ram för den gemensamma utformningen av routing och länkplanering enligt formuleringen av begränsade linjära programmeringsproblem för trådlösa nätnät (WMN) med en fördefinierad systemhierarki, där Mesh Routers utgör ryggraden som fysiskt kan täcka en stor region med trådlös multihopkommunikation.
A General Interference-Aware Framework for Joint Routing and Link Scheduling in Wireless Mesh Networks
{'venue': 'IEEE Network', 'journal': 'IEEE Network', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}