Mätbaserad kvantberäkning har kommit fram från fysikvärlden som en ny metod för kvantberäkning där begreppet mätning är den viktigaste drivkraften för beräkning. Detta står i kontrast till den mer traditionella kretsmodellen som bygger på enhetsoperationer. Bland mätbaserade kvantberäkningsmetoder framstår den nyligen införda enkelriktade kvantdatorn [Raussendorf och Briegel 2001] som grundläggande. Vi utvecklar en rigorös matematisk modell som ligger till grund för enkelriktad kvantdator och presenterar en konkret syntax och operationell semantik för program, som vi kallar mönster, och en algebra av dessa mönster som härrör från en denotikal semantik. Ännu viktigare är att vi presenterar en kalkyl för att resonera lokalt och kompositionellt om dessa mönster. Vi presenterar en omskrivningsteori och bevisar en allmän standardiseringsteorem som tillåter alla mönster att sättas i en semantiskt likvärdig standardform. Standardisering har långtgående konsekvenser: en ny fysisk arkitektur baserad på att utföra all insnärjning i början, parallellisering genom att exponera beroendestrukturen i mätningar och expressiva teorem. Dessutom formaliserar vi flera andra mätbaserade modeller, till exempel Teleportation, Fas och Pauli modeller och presenterar kompositionsbäddar av dem till och från enkelriktad modell. Detta gör att vi kan överföra all teori vi utvecklar för enkelriktad modell till dessa modeller. Detta visar att det ramverk vi har utvecklat har en allmän inverkan på mätningsbaserad beräkning och inte bara är specifikt för enkelriktad kvantdator. FIG. Vad är det? 2. Utgångspunkten är följande: Beroendekurvan för standard-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- finns i Broadbent och Kashefi [2007]. För varje 1-qubit unitary U, har man följande nedbrytning av U i termer av generatorerna J (α) [Danos et al. 2005b]: 12 = J 0 1 J α 1 J 0 2 J β + π 2 J − γ 2 J
En kalkyl för 1WQC presenterades i REF.
The measurement calculus
{'venue': 'JACM', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Physics', 'Mathematics']}