Metaanalys användes för att undersöka fynd inom två relaterade områden: experimentell forskning om den fysiska attraktionskraftstereotypen och korrelationsstudier av egenskaper förknippade med fysisk attraktivitet. Den experimentella litteraturen fann att fysiskt attraktiva människor uppfattades som mer sällskapliga, dominerande, sexuellt varma, mentalt friska, intelligenta och socialt skickliga än fysiskt oattraktiva människor. Ändå visade den korrelationslitteraturen i allmänhet triviala samband mellan fysisk dragningskraft och mått på personlighet och mental förmåga, även om snygga människor var mindre ensamma, mindre socialt oroliga, mer populära, mer socialt kompetenta och mer sexuellt erfarna än oattraktiva människor. Själv-värderingar av fysisk attraktivitet var positivt korrelerade med ett bredare spektrum av attribut än den faktiska fysiska attraktionskraften. Gör snygga människor skillnad från oattraktiva människor och, i så fall, varför? Betrakta nu självuppfattningar av fysisk dragningskraft. Är det så att människor som betraktar sig själva som fysiskt tilltalande skiljer sig från sina motsvarigheter, som har blygsamma uppfattningar om sitt eget fysiska utseende och, i så fall, varför det? Den här artikeln undersöker och integrerar teorier och empiriska rön från den fysiska attraktivitetslitteraturen för att ta itu med dessa intressanta frågor. Vad är fysisk dragningskraft? Samhällsvetare, liksom lekmän, tror att skönheten är förtöjd av socialt samförstånd (Berscheid & Walster, 1974; Hatfield & Sprecher, 1986). Följaktligen mäter forskare fysisk attraktivitet med hjälp av domare, där varje domare uppmanas att ge en oberoende bedömning av varje ämnes fysiska attraktivitet, ett förfarande som på ett slående sätt liknar den ökända skala mellan 1 och 10 som ofta används i den "verkliga världen" när människor först observerar främlingar av det motsatta könet. Dessa bedömningar är sedan genomsnittliga över domare genom att vara föremål för fysiska attraktionskraft betyg (t.ex. Walster, Aronson,. Sedan mitten av 1960-talet har många studier korrelerat sådana sammanslagna bedömningar av fysisk attraktivitet (som ibland kallas objektiv fysisk attraktivitet) med andra egenskaper, inklusive personlighetsdrag, kognitiv förmåga, popularitet, sociala färdigheter och sexuella erfarenheter Jag vill tacka Ronald Mazzella för hjälp vid utarbetandet av data för metaanalys, två anonyma granskare för deras användbara kommentarer om ett utkast till denna artikel, och följande forskare för att ge mig opublicerade resultat för denna översyn:
I den andra forskningsströmmen undersökte REF objektiviteten hos attraktivitetstereotypen genom korrelationsforskning som undersökte sambandet mellan självvärderad attraktivitet och mått på personlighet, social kompetens och mental förmåga.
Good-looking people are not what we think.
{'venue': None, 'journal': 'Psychological Bulletin', 'mag_field_of_study': ['Psychology']}