Att förlåta är en motiverande förändring som får människor att hämma relationsförstörande reaktioner och att uppträda konstruktivt mot någon som har uppfört sig destruktivt mot dem. Författarna beskriver en modell för förlåtelse baserad på hypotesen att människor förlåter andra i den utsträckning som de upplever empati för dem. I två studier undersöktes empatimodellen för förlåtelse. I Studie 1 utvecklade författarna mått på empati och förlåtelse. Författarna fann bevis i överensstämmelse med hypoteserna att a) förhållandet mellan att ta emot en ursäkt från och förlåta gärningsmannen är en funktion av ökad empati för gärningsmannen och b) att förlåtande är unikt relaterat till försonande beteende och undvikande beteende gentemot den kränkande partnern. I studie 2 genomförde författarna ett ingripande där empati manipulerades för att undersöka det empati-förlåtande förhållandet närmare. Resultaten stödde i allmänhet konceptualiseringen av förlåtande-som ett motiverande fenomen och den empati-förlåtande länken. Även om begreppet förlåtande har en rik historia i filosofi (Butler, 1726 (Butler, 1964 Downie, 1965; Martin, 1953, Murphy & Hampton, 1988; Nietzsche, 1887; Rashdall, 1900) och Judeo-Christian teologi (t.ex., Dorff, 1992; Newman, 1987; C. Williams, 1984) har psykologiska behandlingar av förlåtande varit sällsynta fram till nyligen (för recensioner, se McCullough, Sandage, & Worthington, 1997; McCullough & Worthington, 1994a ). Psykologins godartade försummande av att förlåta är pittoreskt, särskilt mot bakgrund av undersökningsundersökningar som visar att yrkesverksamma inom mental hälsa (Bergin & Jensen, 1990, Cole & Barone, 1992 DiBlasio, 1992; DiBlasio & Benda, 1991; DiBlasio & Proctor, 1993; Jensen & Bergin, 1988; Kelly, 1995; Richards & Potts, 1995) och den amerikanska befolkningen i stort (Gorsuch & Hao, 1993) har positiva attityder till förlåtande. Psykologiska stipendium om förlåtande har dock ökat under de senaste 10 åren, särskilt från utvecklings- och kliniska perspektiv (se Enright, Gassin, & Wu, 1992 McCullough & Worthington, 1994a, 1994b. Vissa bevis tyder på att förlåtande kan främja äktenskaplig anpassning (Nelson, 1992; Woodman, 1991 ) och kan minska depression, ångest, och den fientliga ilska av typ A beteendemönster (Gassin, 1994; Kaplan, 1992; Strasser, 1984; R. Williams, 1989; R. Williams & Williams, 1993). Dessutom har empirisk validering av insatser för att främja förlåtelse nyligen inletts (AI-Mabuk, Enright, & Cardis, 1995; Freedman & Enright, 1996; Hebl & Enright, 1993; McCullough & Worthington, 1995). Socialpsykologer har också då och då talat om interpersonell förlåtelse (Darby & Schlenker, 1982; Gahagan & Tedeschi, 1968; Heider, 1958; Horai, Lindskold, Gahagan, & Tedeschi, 1969; Weiner, Graham, Peter, & Zmuidinas, 1991). Trots olika försök att förklara förlåtande finns det för närvarande ingen omfattande socialpsykologisk ram för interpersonell förlåtelse. Målen i den här artikeln är att a) presentera en socialpsykologisk analys av interpersonell förlåtande och b) lägga fram bevis från två studier om bestämningsfaktorer, struktur och konsekvenser av förlåtande. Även om vår berättelse om förlåtande försök att förklara hur förlåtande inträffar i nära relationer (t.ex. äktenskap och familjerelationer, vänskap), undersökte vi inte fall av förlåtande när det inte är möjligt att återställa ett positivt mellanmänskligt förhållande (t.ex. när någon påstår sig förlåta en förälder som har dött), även om uttrycket förlåtande ofta används för att beskriva sådana fall. Vi börjar vår analys med att placera begreppet förlåtande inom den större kroppen av socialpsykologisk forskning. Vi definierar interpersonell förlåtelse som den uppsättning av motivationsförändringar där man blir (a) allt mer motiverad att hämnas mot en kränkande partner, (b) decreas-
Förlåtelse är en prosocial process under vilken negativa motiv till gärningsmannen minskas och ersätts med positiva motiv REF.
Interpersonal forgiving in close relationships.
{'venue': 'Journal of personality and social psychology', 'journal': 'Journal of personality and social psychology', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}