Abstract-Obemannade luftfarkoster (UAV) kan användas som antennbaserade trådlösa basstationer när cellulära nätverk går ner. Tidigare studier av UAV-baserad trådlös täckning tar vanligtvis hänsyn till en Air-to-Ground-bana förlustmodell, som förutsätter att användarna är utomhus och de är belägna på ett 2D-plan. I detta dokument föreslår vi att man använder en enda UAV för att tillhandahålla trådlös täckning för inomhusanvändare inne i en höghusbyggnad under katastrofsituationer (såsom jordbävningar eller översvämningar), när cellulära nätverk är nere. För det första presenterar vi en realistisk utomhus-inomhus väg förlust modell och beskriva den kompromiss som införs av denna modell. Sedan studerar vi problemet med effektiv UAV placering, där målet är att minimera den totala sändningskraft som krävs för att täcka hela höghusbyggnaden. Det formulerade problemet är inte konvext och är i allmänhet svårt att lösa. I detta syfte överväger vi två fall av praktiskt intresse och tillhandahåller effektiva lösningar på det formulerade problemet i dessa fall. I det första fallet strävar vi efter att hitta minsta sändningseffekt så att en inomhusanvändare med maximal banförlust kan täckas. I det andra fallet utgår vi från att inomhusanvändarnas platser är symmetriska över varje golvs dimensioner.
Mer specifikt föreslog författarna i REF en effektiv 3D UAV-placering som minimerade den totala sändningseffekt som krävs för att tillhandahålla trådlös täckning för alla inomhusmottagare, där inomhusmottagarena är symmetriskt fördelade.
Providing wireless coverage to high-rise buildings using UAVs
{'venue': '2017 IEEE International Conference on Communications (ICC)', 'journal': '2017 IEEE International Conference on Communications (ICC)', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}