ABSTRACT Transportsystem påverkas av osäkerheter av olika slag. Tillförlitligheten har därför blivit en kritisk dimension i användarupplevelsen av transporttjänster. Å ena sidan, brist på tillförlitlighet antingen uppmuntrar alltför konservativ risk-averse beteende eller leder till obekväma, ibland katastrofala, störningar till personliga och affärsscheman. Å andra sidan, användares risktagande beteende i närvaro av osäkerheter kan kollektivt påverka "equilibrium" av trafiken i systemet, och därmed design och operativa beslut. I denna studie föreslås ett enhetligt tillvägagångssätt för att modellera heterogonomiskt risktagande beteende i ruttval baserat på teorin om stokastisk dominans (SD), ett verktyg som ofta används i finans och ekonomi. Vi visar att de vägar som föredras av resenärer med olika risktagande beteende kan erhållas genom att räkna upp motsvarande SD-tillåtna vägar, och att allmän dynamisk programmering kan användas för att generera dessa vägar. Sambandet mellan SD-teorin och flera vägvalsmodeller som finns i litteraturen diskuteras också. Dessa modeller använder en mängd olika index för att mäta tillförlitligheten, vilket ofta gör det svårt att hitta optimala vägar. Vi visar att de optimala vägarna med avseende på dessa tillförlitlighetsindex ofta tillhör en av de tre SD-godtagbara banuppsättningarna. Detta fynd erbjuder inte bara en tolkning av risktagande beteende som överensstämmer med SD-teorin för dessa ruttval modeller, men också en enhetlig och beräkningsmässigt livskraftig lösning strategi genom SD-tillåtna väguppsättningar, som vanligtvis är små och kan genereras utan att behöva räkna upp alla vägar. Vi introducerar också två tillämpningar av den stokastiska dominansen. I den första används den första ordningen SD för att lösa percentilen användarequilibrium trafik uppdrag problem, där resenärer antas välja rutter för att minimera percentilen restid, dvs... Den restidsbudget som säkerställer deras presumtiva sannolikhet för ankomst i tid. I den andra ansökan beaktas de optimala vägproblemen med andra ordningens stokastiska dominansbegränsningar, som uppstår när resenärer berörs av avvägningen mellan de risker som är förknippade med slumpmässig restid och andra resekostnader. Risk-averse beteende är inbäddad i sådana problem genom att kräva slumpmässiga restider på de optimala vägarna för att stokastiskt dominera det på ett riktmärke väg i den andra ordningen. För varje applikation ger vi en formulering och diskuterar kortfattat lösningsalgoritmer.
Wu och Nie REF använder sig av stokastisk dominans för att karakterisera tillåtna vägar i en vägvalsmodell med osäkra restider.