Några viktiga klassiska mekanismer som beaktas i Microeconomics och Game Theory kräver lösningen på ett svårt optimeringsproblem. Detta gäller mekanismer för kombinatoriska auktioner, som under de senaste åren har fått praktisk betydelse, och i synnerhet guldstandarden för kombinatoriska auktioner, den generaliserade Vickreyauktionen (GVA). Traditionell analys av dessa mekanismer - i synnerhet deras sanningsuppenbarelse egenskaper - förutsätter att optimeringsproblemen är lösta exakt. I verkligheten kan dessa optimeringsproblem vanligtvis endast lösas på ett ungefärligt sätt. Vi undersöker effekterna på sådana mekanismer för att ersätta exakta lösningar med ungefärliga sådana. Speciellt tittar vi på en särskild girig optimeringsmetod, som empiriskt har visat sig fungera bra. Vi visar att systemet med GVA-betalningar inte innehåller någon mekanism för att avslöja sanningen. Vi inför ett annat system som garanterar sannfärdighet för en begränsad klass av spelare. Vi demonstrerar den senare egenskapen genom att identifiera tillräckliga villkor för en kombinatorisk auktion för att vara sanningsuppenbarande, villkor som har tillämplighet utöver den specifika auktion som studeras här.
Lehmann m.fl. REF studerade kombinatoriska auktioner med ensinnade budgivare och utformade en girig mekanism för kombinatoriska auktioner.