För att förstå karaktären av par preferenser, par harmoni, par likhet, och figurella färg preferenser utöver de resultat som beskrivs i huvudartikeln, undersökte vi effekterna av komponenten färger' skär genom färg mellanslag -mättad (S), ljus (L), dämpad (M) och mörk (D) -som en funktion av färgton skillnaden mellan de två färgerna. Det fanns inga datapunkter för samma skurna par med noll nyansskillnad eftersom komponentfärgerna var identiska, så vi genomförde separata ANOVAs på två datauppsättningar. Den första ANOVA omfattade endast nyansskillnader på 1 till 4 för alla snittjämförelser (nedan kallade '1-4, alla styckningsdelar'). Den andra ANOVA omfattade alla fem färgskillnadssteg (0 till 4) men endast för snittjämförelser där figuren och marken var från olika styckningsdelar (nedan kallade '0-4, olika styckningsdelar'). Y-axelns gränser i figurerna S1 (parpreferens), S2 (harmoni) och S4 (liknande) är desamma för att möjliggöra direkta jämförelser mellan siffrorna. Skalan för figurfärginställningar i figur S6 är dock annorlunda, eftersom dessa data samlades in på en annan betygsskala (1-9) än de övriga tre åtgärderna (-100 till 100). Som visas i figur S1, par preferenser för alla snittkombinationer minskade monotont som färgskillnad mellan figuren och markfärgen ökade (-1-4, alla snitt: F(3,141) = 27,83, p < 001); -0-4, olika snitt: F(4,188) = 51,08, p < 001). Det fanns en trevägsinteraktion mellan figurskärning, markskärning och färgskillnad (------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Den enklare siffran skär x nyansskillnadsinteraktionen var dock systematisk, med företräde för par med D- och M-siffror som minskar snabbare än par med S- och L-siffrorna som nyansskillnad ökade (-1-4, alla snitt: F(9, 423) = 2,25, p <.05; -0-4, olika snitt: F(8, 376) = 4,29, p < 001). Det fanns ingen sådan interaktion mellan markskärning och färgtonsskillnad (-1-4, alla snitt: F(9, 423) = 1,16, p >.05;-0-4, olika snitt: F(12, 564) = 1,61, p >.05). Fig. S1............................................................................ Par preferensbetyg för figurfärg (separata linjer) och markfärg (separata grafer) på displayen för varje snitt, som en funktion av färgtonsskillnaden mellan figur och markfärger. Som beskrivs i huvudartikeln visade parvisa jämförelser av styckningskombinationen att de enda effekterna av snittet inträffade för de mättade markförhållandena: Kombinationer med mättade figurer på mättade marker föredrogs framför de med ljus, dämpade och mörka figurer på mättade marker (t(47) = 3,74, 6.33, 3.56, p <.002), och de med ljussiffror på mättade marker föredrogs framför de med dämpade figurer på mättade marker (t(47) = 3,64, p <.002). Parvisa jämförelser mellan harmoni betyg visas i figur S3. Sammanfattningsvis tenderade kombinationer som innehöll lättare och mindre mättade färger att klassificeras som mer harmoniska, genom att L siffrorna bedömdes mest harmoniska mot alla fyra markskärningar, och antingen D eller S siffrorna bedömdes minst harmoniska mot alla fyra markskärningar. Fig. S3............................................................................ Jämförelser mellan harmoni betyg av färgkombinationer med samma markskärning (separata kvadranter) och olika figursnitt. Ikoner i anslutning till varje rad kolumn representerar skärningarna av figur-mark par som bedömdes. Den nedre triangeln i varje markskärningsmatris visar resultaten av t-tester (df = 47, *p ≤.002, med hjälp av Bonferroni-korrigeringen) och riktningen för skillnaden (t.ex. "L > S" i den mättade markkvadranten indikerar att ljussiffrorna på mättade grunder bedömdes mer harmoniska än mättade figurer på mättade underlag). Den övre triangeln av matrisen visar hur de par som jämfördes. Medel för jämförelser med samma skurna par (italifierad text) inkluderar endast färg-skillnad steg 1-4 för båda par. Alla andra medel inkluderar alla nyanser steg (0-4). Modig ansiktstext visar att skillnaderna var betydande. (Observera: I detta diagram är figurkvadraterna färgade något ljusare än marken för att öka diskriminabiliteten för samma snittpar.) Figur S4 visar parvis likhet betyg för vänster och höger region skär som en funktion av färgskillnad mellan de två färgerna. Liknar par preferenser och harmoni betyg, minskade likhetsbetyg monotont som färgton skillnaden mellan komponentfärgerna ökade Figur S5. Jämförelser mellan likhetsbetyg på färgkombinationer med samma vänstra region skär (separata kvadranter i figuren) och olika höger region skärningar. Ikoner som gränsar till varje rad och kolumn representerar snitten av de par som bedömdes. Den nedre triangeln av matrisen visar resultaten av t-tester (df = 47, *p ≤.002 (med Bonferroni korrigering) och riktningen av skillnaden (t.ex., i den "mättade vänster" kvadranten, "S > D" indikerar att mättade färger (vänster) är mer lik mättade färger (höger) än mörka färger (höger). Den övre triangeln av matrisen visar hur de par som jämfördes. Medel för jämförelser med samklippta par (italifierad text) inkluderar endast färg-skillnad steg 1-4 för båda par. Alla andra medel inkluderar alla nyanser steg (0-4). Modig ansiktstext visar att skillnaderna var betydande. Det fanns en 3-vägsinteraktion (-1)-4, alla snitt: F(27,1269) = 14.30, p <.001; -0-4, olika snitt: F(24,1128) = 12.36, p < 001), mellan vänster region skär, höger region skär, och nyansskillnaden mellan de två. Det är inte förvånande att färgpar med liknande ljushet bedömdes vara mest likartade (se figur S5 för specifika jämförelser), som skilde sig från harmoniklassificeringar där par som i allmänhet var lättare var mer harmoniska (jämför figurerna 7 och 11 i huvudartikeln). Likvärdighetsbetygen minskar med olika hastigheter när färgskillnaderna ökar, vilket också är uppenbart i mindre interaktioner mellan färgskillnad och vänster färgskärning (-1-4, alla snitt: F(9, 423) = 3,03, p < 001); -0-4, olika snitt: F(12, 564) =16,55, p < 001, exklusive samma snittpar) och höger färgskärning (-F(9, 423) = 2.1, p <.05, F(8, 376) = 12,73, p < 001, exklusive samma snittpar). Till skillnad från par preferenser, harmoni och likhetsbetyg, minskade inte figurella färg preferenser betyg som färgskillnad mellan figuren och marken ökade för alla skär kombinationer ( Figur S6 ). Det fanns en 3-vägs interaktion mellan figuralt snitt, bakgrundssnitt,
Tvärtom, Schloss et al. REF visar att par preferens -definierad som hur mycket en observatör gillar ett givet par färger som en Gestalt, eller hel - minskar monotont som en funktion av skillnaden i färg.