Sammanfattning av denna webbsida: Komplexa cellbeteenden utlöses vanligen av multivalenta ligander som först binder till membranreceptorer och sedan främjar receptorklustring, vilket förändrar den intracellulära signaltransduktionen. Även om det är möjligt att producera sådan förändrad signaltransduktion med syntetiska medel, utvecklingen av kemiskt definierade multivalenta ligander av effektorer är ibland svårt och tröttsamt. Det genomsnittliga avståndet mellan två bindningsställen inom en antikropp och det genomsnittliga avståndet mellan receptorer på cellmembranet är vanligtvis större än de flesta organiska molekyler. I denna studie tar vi direkt itu med dessa utmaningar genom att visa hur guldnanopartiklar (AuNP) med exakt kontrollerade genomsnittliga diametrar enkelt kan syntetiseras och ytmodifieras med dinitrofenyl (DNP) med en lika välkontrollerad ligandtäthet eller avstånd. Vi fann att både nanopartiklar storlek och yta ligand densitet spelar viktiga regulatoriska roller i processen för membran antikropp-receptor (IgE-FcεRI) bindning och tvärbindning, vilket i sin tur leder till degranulering och efterföljande frisättning av kemiska medlare på råtta basofila leukemiceller. Dessutom, genom att justera DNP-AunP arkitektur, upptäckte vi att våra konjugat kunde antingen främja eller hämma cellulär aktivering. Dessa resultat visar alltså att nanopartiklar inte bara fungerar som enkla plattformar för multivalent bindning utan också som medlare för viktiga biologiska funktioner. Som sådan, resultaten vi rapporterar här kan ge insikt i användningen av nanopartiklar som ett omfattande verktyg för användning i detaljerade receptor / ligand interaktionsstudier och i utformningen av nanoskala leverans och terapeutiska system.
Studier med hjälp av nanopartiklar har visat att storleken och antalet bindningsställen av antigen påverkan degranulering av rått basofila leukemiceller REF.