Med tanke på överbelastning spel med osäkra förseningar, beräknar vi den ineffektivitet som införts i nätet routing av risk-averse agenter. Vid jämvikt kan agenter välja vägar som inte minimerar den förväntade latensen för att få lägre variabilitet. En social planerare, som sannolikt kommer att vara mer riskneutral än agenter eftersom den fungerar på en längre tidsskala, kvantifierar sociala kostnader med den totala förväntade förseningen längs rutter. Ur det perspektivet kan agenter fatta suboptimala beslut som försämrar långsiktig kvalitet. Vi definierar priset på riskaversion (PRA) som det värsta förhållandet mellan den sociala kostnaden och en risk-averse Wardrop-jämvikt till det där agenterna är riskneutrala. För nätverk med generella fördröjningsfunktioner och ett enda källsänkpar visar vi att PRA är linjärt beroende av agenternas risktolerans och graden av variation i nätverket. I motsats till priset på anarki ökar PRA i allmänhet när nätet blir större, men det beror inte på formen på fördröjningsfunktionerna. För att få detta resultat förlitar vi oss på ett kombinatoriskt bevis som använder alternerande vägar som påminner om dem som används i maxflödesalgoritmer. För diagram över serieparallell (SP) blir PRA oberoende av nätverkets topologi och dess storlek. Som ett resultat av oberoende intresse, visar vi att för SP-nätverk med deterministiska förseningar, Wardrop equilibria maximerar den kortaste vägen målet bland alla möjliga flöden.
I REF införs begreppet pris på riskaversion, definierat som förhållandet mellan kostnaden för riskaversibel jämvikt och kostnaden för riskneutral jämvikt.
The Burden of Risk Aversion in Mean-Risk Selfish Routing
{'venue': "EC '15", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}