I verkligheten är beroendeförhållandet mellan individer heterogent och tidsvarierande. Baserat på detta faktum, presenterar vi en ny mekanism för koevolution av spelet strategi och länka vikt vid analys av utvecklingen av samarbete. I detalj, vi modellerar befolkningen på ett regelbundet nätverk, där förhållandet mellan spelare avbildas av en viktad länk, och fångens dilemma har tillämpats för att beskriva samspelet mellan spelare. Dessutom har effekten av denna mekanism på det kooperativa beteendet beskrivits. Genom att genomföra storskaliga Monte Carlo-simuleringar kan vi lätt dra slutsatsen att denna mekanism kan främja samarbete effektivt. Jämfört med det traditionella fallet, när frestelsen till avhopp b är stor, kan samarbetsdelen fortfarande hålla sig på en hög nivå. Vid en omfattande undersökning av fördelningen av stabil länkvikt är det uppenbart att koevolutionsmekanismen skulle avvika från den ursprungliga fördelningen. Denna mekanism framkallar heterogenitet hos spelare, vilket ökar andelen samarbete. Numeriska simuleringar visar också att ett mellanliggande värde på Δ/σ motiverar en optimal lösning av fångens dilemma. Mekanismen för koevolution av spelstrategi och länkvikt har praktisk betydelse och kommer att ge ny insikt för den fortsatta forskningen. Det är allmänt erkänt att nätverk är till hjälp för att beskriva komplexa system. Samspelet mellan människor är också ofta modellerat inom nätverkets teoretiska ram. Särskilt intressant i detta sammanhang är den tidsvarierande karaktären hos mänskliga ömsesidiga beroenden som kvalitativt motsvarar förändringen av länkvikter i ett nätverk. Följaktligen förstärker vi standardmekanismen för evolutionär spelteori, varigenom individer antar spelstrategin för sina mer framgångsrika kamrater, med den samtidiga utvecklingen av länkvikter. Vi undersöker således uppkomsten av kooperativt beteende som ett resultat av coevolution av spelstrategi och länkvikt. Hur kooperativt beteende utvecklats är fortfarande en öppen vetenskaplig fråga, vilket skapar ett enormt intresse bland forskare från flera discipliner [1] [2] [3] [4] [5]. För att ta itu med en sådan övergripande fråga tillgrep pionjärarbetet på fältet ramen för evolutionär spelteori [6] [7] [8]. Fångarnas dilemma 9,10 och spel om kollektiva nyttigheter 11-14 fungerade som paradigm för att uttrycka ett socialt dilemma i fall av parvisa respektive gruppinteraktioner. I dessa två typer av spel, representerar avhopp alltid det optimala valet oavsett motståndarens beslut. Men om avhopp är det bästa alternativet, hur segrade då samarbetet i den verkliga världen? Efter ett antal försök att lösa problemet med samarbetet gjorde Nowak 2006 en översyn av fem regler för främjande av samarbete som benämns släkturval, direkt ömsesidighet, indirekt ömsesidighet, ömsesidighet i nätverk och gruppurval 15. Därefter undersöktes också effekterna av ett antal kompletterande mekanismer, däribland belöning 11, 13, 16, straff [17] [18] [19], och anseende [20] [21] [22], för att nämna några. Parallellt med de mekanismer som främjar samarbete väckte resultaten från Nowak och maj 1992 intresse för den rumsliga strukturens roll i utvecklingen av kooperativt beteende 23. Studier som följde placerade evolutionära spel i nätverk med small-world [24] [25] [26], skalfria [27] [28] [29] och ett antal andra topologier [30] [31] [32] [33] [34] [35]. På senare tid framträdde koevolutionära scenarier 36 som ett lovande sätt att förbättra oddsen för utveckling av samarbetet, där strategier och vissa
REF presenterar en ny modell för koevolution av spelstrategi och länkvikt.
Understanding Cooperative Behavior Based on the Coevolution of Game Strategy and Link Weight
{'venue': 'Scientific reports', 'journal': 'Scientific reports', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Medicine']}