Programvaruprodukter som släpps ut på fältet har vanligtvis ett antal kvarstående defekter som antingen inte upptäcktes eller inte kunde ha upptäckts under provningen. Detta kan vara resultatet av brister i själva testfallen, felaktiga antaganden som gjorts under skapandet av testfall, eller omöjligheten att testa antalet möjliga konfigurationer för ett komplext system; dessa defekter kan också bero på tillämpningstillstånd som inte beaktades under labbtester, eller korrupta stater som kan uppstå på grund av en säkerhetsöverträdelse. Ett sätt att lösa detta problem är att fortsätta att testa dessa tillämpningar även efter införandet, i hopp om att hitta eventuella kvarstående brister. I detta dokument presenterar vi en testmetod som vi kallar in vivo-test, där tester kontinuerligt utförs i utplaceringsmiljön. Vi beskriver också en typ av test vi kallar in vivo tester som är särskilt utformade för användning med en sådan metod: dessa tester utförs inom nuvarande tillstånd av programmet (snarare än genom att skapa en ren skiffer) utan att påverka eller ändra detta tillstånd ur slutanvändarens perspektiv. Vi diskuterar metoden och prototypen testramar för Java applikationer som heter Invite. Vi ger också resultat från fallstudier som visar Invites effektivitet och effektivitet.
Den metod för fälttestning som ligger närmast det arbete som utvecklas i denna avhandling är in-vivo testing REF.
Quality Assurance of Software Applications Using the In Vivo Testing Approach
{'venue': '2009 International Conference on Software Testing Verification and Validation', 'journal': '2009 International Conference on Software Testing Verification and Validation', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}