Regnstormar, insektssvärmar och galopperande hästar producerar 'ljudstrukturer' – det kollektiva resultatet av många liknande akustiska händelser. Ljudstrukturerna kännetecknas av tidsmässig homogenitet, vilket tyder på att de skulle kunna kännas igen med tidsgenomsnittlig statistik. För att testa denna hypotes, vi bearbetade verkliga texturer med en hörselmodell som innehåller filter avstämda för ljudfrekvenser och deras modulering, och mätt statistik över den resulterande nedbrytningen. Vi bedömde sedan realismen och igenkännbarheten av nya ljud syntetiserade för att ha matchande statistik. Statistik över enskilda frekvenskanaler, fånga spektral effekt och gleshet, i allmänhet misslyckades med att producera övertygande syntetiska texturer; dock, kombinera dem med samband mellan kanaler producerade identifierbara och naturligt klingande texturer. Syntesens kvalitet försämrades om statistiken beräknades utifrån biologiskt osannolika hörselmodeller. Resultaten tyder på att ljudstruktur perception medieras av relativt enkel statistik över tidiga hörselrepresentationer, förmodligen beräknas av nedströms neurala populationer. Syntetmetoden är ett kraftfullt verktyg för deras fortsatta utredning.
I REF användes en modell för biologisk texturrepresentation för ljudstruktursyntes.
Sound Texture Perception via Statistics of the Auditory Periphery: Evidence from Sound Synthesis
{'venue': 'Neuron', 'journal': 'Neuron', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}