Abstract-Medan prestandan av maximal kvot som kombinerar (MRC) är väl förstådd för en enda isolerad länk, är detsamma inte sant i närvaro av störningar, som typiskt korreleras över antenner på grund av de gemensamma platserna för interferenser. För dragbarhet fokuserar tidigare arbete på de två extrema fall där interferenskraften över antenner antingen antas vara helt korrelerad eller helt okorrelerad. I detta dokument tar vi itu med denna brist och karakteriserar MRC:s prestanda i närvaro av rumsligt korrelerade störningar över antenner. Modellera interferensfältet som en Poisson punkt process, vi härleda den exakta fördelningen av signal-till-interferens förhållandet (SIR) för fallet med två mottagning antenner, och övre och nedre gränser för det allmänna fallet. Med hjälp av dessa resultat studerar vi MRC:s mångfaldsbeteende och karakteriserar den kritiska densiteten hos samtidiga sändningar för en given avbrottsbegränsning. Den exakta SIR-distributionen är också användbar vid benchmarking av enklare korrelationsmodeller. Vi visar att fullt korrelering antagande är betydligt pessimistisk (upp till 30% högre avbrott sannolikhet för typiska värden) och ingen-korrelation antagande är betydligt optimistisk jämfört med den verkliga prestanda.
Mer nyligen, Tanbourgi et al. har infört ett analytiskt ramverk i REF för att utvärdera prestandan hos maximal ratio combining (MRC) i närvaro av rumsligt korrelerad interferens mellan antenner i ett oändligt PPP-nätverk.
Effect of Spatial Interference Correlation on the Performance of Maximum Ratio Combining
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}