Vi betraktar problemen med samhällsnormer för samarbete och rykte när det är möjligt att få "billiga pseudonymer", något som blir ganska vanligt i en mängd olika interaktioner på Internet. Detta innebär möjligheter att missköta sig utan att betala för anseendes konsekvenser. En stor grad av samarbete kan fortfarande uppstå, genom en konvention där nykomlingar "betalar sina avgifter" genom att acceptera dålig behandling från spelare som har etablerat positiva rykte. Man kan hoppas på ett öppet samhälle där nykomlingar behandlas väl, men det finns en inneboende social kostnad i att göra spridningen av rykten frivillig. Vi bevisar att ingen jämvikt kan upprätthålla betydligt mer samarbete än de avgifter-betalande jämvikten i en upprepad slumpmässig matchande spel med ett stort antal spelare där spelarna har ändliga liv och förmågan att ändra sina identiteter, och det finns en liten men icke-fördelaktig sannolikhet för misstag. Även om man skulle kunna avlägsna ineffektiviteten hos misskötta nykomlingar genom att inte tillåta anonymitet, är detta inte praktiskt eller önskvärt i en mängd olika transaktioner. Vi diskuterar användningen av inträdesavgifter, vilket gör det möjligt att lita på nykomlingar men utesluter vissa spelare med låga utbetalningar, vilket innebär att en annan ineffektivitet införs. Vi diskuterar också användningen av fria men oersättliga pseudonymer, och beskriver en mekanism som implementerar dem med hjälp av standardkrypteringsteknik, som praktiskt taget skulle kunna implementeras i elektroniska transaktioner.
Denna "billiga pseudonym" som kännetecknar onlineinteraktion innebär grundläggande begränsningar för graden av samarbete som kan uppnås och för hur väl nykomlingar behandlas av gemenskapens REF.
The Social Cost of Cheap Pseudonyms
{'venue': 'Journal of Economics and Management Strategy', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Economics']}