Carrier sense används ofta för att reglera överensstämmelse i protokoll för trådlös mediumåtkomst (MAC), balansering av interferensskydd och rumslig återanvändning. Bärarsinnet är känt för att vara ofullkomligt, och många förbättrade tekniker har föreslagits. Är sökandet efter en ersättare berättigat? I detta dokument presenteras en teoretisk modell för genomsnittlig tvåsidig bärarsinne baserad på radioutbredningsteori och Shannonkapacitet. Analys med hjälp av modellen visar att bärarkänsla prestanda är förvånansvärt nära optimal för radioapparater med adaptiv bitrate. Modellen tyder på att dolda och exponerade terminaler vanligtvis orsakar blygsamma minskningar av genomströmningen snarare än dramatiska minskningar. Slutligen är det möjligt att välja en fast känslighetströskel som fungerar bra över ett brett spektrum av scenarier, till stor del på grund av bullergolvets roll. Experimentella resultat från en inomhus 802.11 testbädd stödjer dessa påståenden.
Brodsky m.fl. REF presenterar en motsatt slutsats baserad på teorier om radioutbredning och Shannonkapacitet och visar att det är möjligt att välja en fast CCA-tröskel som presterar bra över ett brett spektrum av scenarier eftersom bärar sense performance är förvånansvärt nära optimal för radioapparater med adaptiv bitrate.
In defense of wireless carrier sense
{'venue': "SIGCOMM '09", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}