Smart City-konceptet utvecklas fortfarande och kan ses som en varumärkesövning av stora företag, vilket är anledningen till att konceptet inte används av FN (U.N.). Smarta städer tenderar att representera informations-, kommunikations- och teknikindustrin (IKT) enbart utan att ta hänsyn till de värderingar och kulturella och historiska profiler som vissa städer har som arv. Den teknik som ingår i smarta städer utlovar dock effektivitet och alternativ som kan göra det möjligt för städer att vara mer "inclusive, säker, motståndskraftig och hållbar" i enlighet med FN:s agenda, inklusive kulturarvet. Det finns en anmärkningsvärd brist på Smart City tillämpning på kulturella och historiska urbana tyger. I stället har den modernistiska nya stadsmodellen vuxit fram under denna nya rubric som leder till många problem som förfall i städerna och ohållbart bilberoende. I denna studie presenteras därför en genomgång av litteraturen om Smarta städers natur, utmaningar och möjligheter. En ny ram för smarta städer föreslås baserad på dimensionerna kultur, ämnesomsättning och styrning. Dessa resultat syftar till att informera beslutsfattare om en alternativ syn på Smart City-paradigmet, som fokuserar på urbana resultat snarare än teknik isolerat.
I kulturaspekten i smarta städer granskade Allam och Newman REF litteraturen om de smarta städerna när det gäller kultur.
Redefining the Smart City: Culture, Metabolism and Governance
{'venue': 'Smart Cities', 'journal': 'Smart Cities', 'mag_field_of_study': ['Political Science']}