En mångfald av autonoma terminaler överför samtidigt dataströmmar till en kompakt uppsättning antenner. Arrayen använder ofullständig kanal-tillstånd information som härrör från överförda piloter för att extrahera de enskilda dataströmmarna. Den effekt som utstrålas av terminalerna kan göras omvänt proportionell mot kvadratroten av antalet basstationsantenner utan att prestandan försämras. Om man däremot hade tillgång till perfekt kanalstatsinformation kunde effekten göras omvänt proportionell mot antalet antenner. Nedre kapacitetsgränser för maximal ratiokombination (MRC), nollforcing (ZF) och minimalt medelvärdesfel (MMSE) härleds. En MRC-mottagare fungerar normalt sämre än ZF och MMSE. Men i takt med att effektnivåerna sänks sjunker den tvärgående signal som införs av den lägre maximal ratio-mottagaren så småningom under bullernivån och denna enkla mottagare blir ett lönsamt alternativ. Avvägningen mellan energieffektiviteten (mätt i bitar/J) och spektral verkningsgraden (mätt i bitar/kanalanvändning/terminal) kvantifieras för en kanalmodell som inkluderar småskalig blekning men inte storskalig blekning. Det visas att användningen av måttligt stora antennsystem kan förbättra spektral- och energieffektiviteten med storleksordningar jämfört med ett enda antennsystem. Index Terms-Energi effektivitet, spektral effektivitet, multianvändare MIMO, mycket stora MIMO-system.
Lägre kapacitetsbegränsningar för linjär detektion härrör från upplänken massiv MIMO-system REF.
Energy and Spectral Efficiency of Very Large Multiuser MIMO Systems
{'venue': 'IEEE Transactions on Communications', 'journal': 'IEEE Transactions on Communications', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}