En fraktal kan helt enkelt förstås som en uppsättning eller mönster där det finns mycket mer små saker än stora, till exempel mycket mindre geografiska särdrag än stora på jordytan, eller långt mer storskaliga kartor än småskaliga kartor för en geografisk region. Denna artikel försöker argumentera och ge bevis för den fraktala naturen av kartor och kartläggning. Det är den underliggande fraktala strukturen av geografiska särdrag, antingen naturliga eller konstgjorda, som gör verkligheten kartbar, storskaliga kartor generaliserade, och städer avbildbara. Det är också den fraktala naturen som ligger till grund för kartornas skönhet. Efter att ha introducerat några viktiga fraktala begrepp som rekursion, självlikhet, skalning förhållande, och skalning exponent, visar denna artikel att fraktal tanke är rotad i långvariga karttillverkning praxis såsom seriekartor uppdelning, visuell hierarki, och Töpfers radikala lag. Med utgångspunkt i tidigare studier på huvud/tail brott kan kartläggning betraktas som en huvud/tail brott process; det vill säga att dela saker runt ett genomsnitt, enligt deras geometriska, topologiska och / eller semantiska egenskaper, i huvudet (för dem över genomsnittet) och svansen (för dem under genomsnittet), och rekursivt fortsätta delningsprocessen för huvudet för karta generalisering, statistisk kartläggning, och kognitiv kartläggning. Med tanke på kartornas och kartografins fraktala karaktär bör kartografin betraktas som en perfekt kombination av vetenskap och konst, och skalning måste formuleras som en kartografilag eller geografilag i allmänhet.
REF föreslog att innehållet skulle behållas enligt den så kallade fraktala naturen, vilket innebär att det finns mycket mer små drag än stora.
The fractal nature of maps and mapping
{'venue': None, 'journal': 'International Journal of Geographical Information Science', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics', 'Physics']}