Abstrakt. Vi studerar en generalisering av sabotagespel, en modell av dynamiska nätverksspel som introducerats av van Benthem [17]. Den ursprungliga definitionen av spelet är till sin natur ändlig och tillåter därför inte en att modellera oändliga processer. Vi föreslår en förlängning av sabotagespelen där den första spelaren (Runner) korsar en arena med dynamiska vikter som bestäms av den andra spelaren (Saboteur). I vår modell av kvantitativa sabotagespel får Saboteur nu en budget som han kan fördela mellan grafens kanter, medan Runner försöker minimera den mängd budget som bevittnas när han slutför sin uppgift. Vi visar å ena sidan att för de flesta av de klassiska kostnadsfunktioner som beaktas i litteraturen är problemet med att avgöra om Runner har en strategi för att säkerställa en kostnad under ett visst tröskelvärde fullständigt. Å andra sidan, om budgeten för Saboteur fastställs en priori, då problemet är i PTIME för de flesta kostnadsfunktioner. Slutligen visar vi att en begränsning av dynamiken i spelet också leder till bättre komplexitet.
Nyligen sabotage spel där beaktas i viktade grafer REF.
Quantitative Games under Failures
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}