Abstract-Power bevarande är en av de viktigaste frågorna i trådlösa ad hoc- och sensornätverk, där noder sannolikt kommer att förlita sig på begränsad batterieffekt. Sändning vid onödigt hög effekt minskar inte bara nodernas och nätverkets livslängd, utan medför också alltför stora störningar. Det ligger i nätverksdesigners intresse att låta varje nod överföra till lägsta möjliga effekt samtidigt som nätverksanslutningen bevaras. I detta dokument undersöker vi den optimala gemensamma sändningseffekten, definierad som den minsta sändningseffekt som används av alla noder som krävs för att garantera nätverksanslutning. Detta är önskvärt i sensornätverk där noder är relativt enkla och det är svårt att ändra sändningseffekten efter installation. Den optimala sändningseffekt som härleds i detta dokument är föremål för de specifika protokollen för routing och medium access (MAC) som beaktas, men metoden kan även utvidgas till andra routing- och MAC-protokoll. Genom att härleda den optimala sändningskraften skiljer vi oss från en konventionell graf-teoretisk metod genom att ta hänsyn till realistiska fysiska lageregenskaper. I detta dokument definieras konnektivitet i termer av en tjänstekvalitetsbegränsning (QoS) som ges av den maximala tolerabla felprocenten (Ber) i slutet av en multihopväg med ett genomsnittligt antal humle.
Panichpapiboon m.fl. REF härledde ett uttryck för minsta nödvändiga sändningseffekt för alla noder för att säkerställa nätverksanslutning.
Optimal Transmit Power in Wireless Sensor Networks
{'venue': 'IEEE Transactions on Mobile Computing', 'journal': 'IEEE Transactions on Mobile Computing', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}