En grundläggande fråga om mänskligt minne är varför vissa upplevelser kommer ihåg medan andra glöms bort. Hjärnaktivering under ordkodning mättes med hjälp av blockerad och händelserelaterad funktionell magnetisk resonanstomografi för att undersöka hur neural aktivering skiljer sig för senare ihågkommen och därefter bortglömda upplevelser. Resultaten visade att förmågan att senare komma ihåg en verbal erfarenhet förutsägs av omfattningen av aktivering i vänster prefrontal och temporal kortices under den erfarenheten. Dessa fynd ger direkta bevis för att vänster prefrontala och temporal regioner gemensamt främjar minnesbildning för verbala händelser. Med minneskodning avses de processer genom vilka en upplevelse omvandlas till ett bestående minnesspår. Psykologiska studier har visat att memorabiliteten hos en erfarenhet i hög grad påverkas av de kognitiva operationer som används under den första kodningen av denna erfarenhet, med semantisk bearbetning som leder till överlägsen memorabilitet i förhållande till icke-semantisk bearbetning (1). Funktionella neuroimaging studier har inblandat vänster prefrontal cortex i verbal kodning: vänster prefrontal aktivering är större under semantisk relativ till nonsemantic kodning (2) och vänster prefrontal deltagande minskar och memorization är nedsatt när semantisk kodning operationer störs (3). Dessa studier har alla förlitat sig på blockerade experimentella mönster, där försök från varje kodning tillstånd presenteras sekventiellt, oskiljaktiga från varandra under funktionell scanning. Medan blockerade mönster tillåter jämförelse mellan kodningsbetingelser som ger, i genomsnitt högre eller lägre nivåer av efterföljande minne, de tillåter inte en direkt försök-för-prövning jämförelse mellan specifika kodningsförsök som leder till efterföljande minne och de som leder till efterföljande glömska. Resultat från händelserelaterade potentiella (ERP) studier, som möjliggör analys av varje försök, tyder på att neuralsignaturen vid verbal kodning skiljer sig åt för senare ihågkomna och därefter bortglömda erfarenheter, där ihågkomna erfarenheter förknippas med ett större positivt svar över frontala och parietala regioner (4). ERP-studier kännetecknas dock av begränsad rumslig upplösning. Således, de exakta funktionella neuroanatomiska kodning skillnader som förutsäger om en viss verbal erfarenhet kommer att kommas ihåg eller glömmas är för närvarande okända. En andra obesvarad fråga gäller de exakta rollerna för mediala tidsstrukturer i minneskodning. Lesionsstudier på människor och andra arter tyder på att mediala temporalregioner är nödvändiga för behandling av erfarenheter så att de kan kommas ihåg vid en senare tidpunkt (5). Modulerad temporal aktivering av medial har dock varit särskilt frånvarande i neuroimaging studier som systematiskt varierade karaktären av kognitiva operationer som används under kodning (2). Snarare har parahippocampal gyrus, en delkomponent i det mediala tidsminnet, indirekt inblandats i minneskodning eftersom parahippocampal aktivering är större under bearbetningen av nya stimuli i förhållande till bekanta stimuli (6 ). Dessa resultat ökar möjligheten att parahippocampala bidrag till kodning kan begränsas till nya upptäcktsprocesser. För att ta itu med dessa problem undersöktes neurala korrelationer av oavsiktlig ordkodning i två studier av helhjärnfunktionell magnetisk resonanstomografi (fMRI). En före detta...
Andra REF ) rapporterade att de har kunnat göra bättre än slumpmässiga förutsägelser om huruvida ett visuellt presenterat ord kommer att kommas ihåg senare, baserat på omfattningen av aktivitet inom vissa delar av vänster prefrontal och temporal kortices under den presentationen.
1188 Building Memories: Remembering and Forgetting of Verbal Experiences as Predicted by Brain Activity
{'venue': 'Science', 'journal': 'Science', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}