"Lifelogging"-tekniken gör det möjligt att samla in digitala data om alla aspekter av vår vardag. I stället för att fokusera på sådana tekniska möjligheter undersöker vi här hur människor komponerar långsiktiga mnemoniska representationer av sina liv. Vi bad tio familjer att skapa en tidskapsel, en samling föremål som används för att utlösa minnet i en avlägsen framtid. Våra resultat visar att människor, tvärtemot livslogging-vyn, är mindre intresserade av att på ett uttömmande digitalt sätt spela in sitt förflutna än av att rekonstruera det från noggrant utvalda signaler som ofta är fysiska objekt. Tid kapslar var mycket uttrycksfull och personlig, många objekt gjordes uttryckligen för inkludering, dock med lite objekt annotation. Vi använder dessa resultat för att föreslå principer för att utforma teknik som stöder en aktiv återuppbyggnad av vårt framtida förflutna.
Petrelli och Al. REF bad barnfamiljer att skapa tidskapslar av både material och digitala objekt som skulle öppnas i en avlägsen framtid.
Making history: intentional capture of future memories
{'venue': 'CHI', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}