Det har föreslagits flera motorvägstrafik modeller baserat på cellulär automata. Den enklaste är den elementära cellulära automatregeln 184. Vi utökar denna modell till stadstrafik med mobilautomata kopplad vid korsningar med endast regler 184, 252 och 136. Modellens enkelhet ger en tydlig förståelse för stadstrafikens viktigaste egenskaper och dess fasövergångar. Vi använder den föreslagna modellen för att jämföra två metoder för att samordna trafikljus: en grönvågsmetod som försöker optimera faser efter förväntade flöden och en självorganiserande metod som anpassar sig till de nuvarande trafikförhållandena. Den självorganiserande metoden ger betydande förbättringar över green-wave metoden. För låga densiteter främjar den självorganiserande metoden bildandet och samordningen av plutonerna som flödar fritt i fyra riktningar, dvs. med maximal hastighet och inga stopp. För medelstora densiteter möjliggör metoden en konstant användning av skärningspunkterna och utnyttjar deras maximala flödeskapacitet. För höga densiteter förhindrar metoden gridlock och främjar bildandet och samordningen av "fria utrymmen" som flyter i motsatt riktning av trafiken.
En trafikmodell baserad på elementär cellulär automata användes i REF för att studera effektiviteten av den distribuerade självorganiserande kontrollen.
Modeling self-organizing traffic lights with elementary cellular automata
{'venue': 'Complex Systems: 19(4):305-322, 2011', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Physics', 'Computer Science']}