A Törnrosa (SB) in science hänvisar till en uppsats vars betydelse inte erkänns på flera år efter publicering. Dess citering historia uppvisar en lång dvala period följt av en plötslig topp av popularitet. Tidigare studier tyder på en relativ brist på SB. Tillförlitligheten hos denna slutsats är dock starkt beroende av identifieringsmetoder baserade på godtyckliga tröskelparametrar för sömntid och antal citeringar som tillämpas på små eller monodisciplinära bibliografiska datauppsättningar. Här presenterar vi en systematisk, storskalig och tvärvetenskaplig analys av SB-fenomenet inom vetenskapen. Vi inför en parameterfri åtgärd som kvantifierar i vilken utsträckning ett visst papper kan betraktas som en SB. Vi tillämpar vår metod på 22 miljoner vetenskapliga artiklar publicerade inom alla ämnesområden inom naturvetenskap och samhällsvetenskap över en tidsperiod som sträcker sig längre än ett sekel. Våra resultat visar att SB-fenomenet inte är exceptionellt. Det finns ett kontinuerligt spektrum av fördröjd igenkänning där både dvalaperioden och uppvaknandeintensiteten beaktas. Även om många fall av SBs kan identifieras genom att titta på monodisciplinära bibliografiska data, blir SB fenomenet mycket tydligare med analysen av tvärvetenskapliga dataset, där vi kan observera många exempel på dokument som uppnår försenad men ändå exceptionell betydelse i discipliner som skiljer sig från de där de ursprungligen publicerades. Vår analys betonar ett komplext inslag i citeringsdynamiken som hittills har fått liten uppmärksamhet, och ger även empiriska belägg mot användningen av kortsiktiga citeringsmått i kvantifieringen av vetenskaplig påverkan. Significance-Scientific papper har typiskt en ändlig livstid: deras hastighet för att locka citeringar uppnår sitt maximum några år efter publicering, och sedan stadigt minskar. Tidigare studier pekade på förekomsten av några uppenbara undantag: papper vars relevans inte har erkänts på årtionden, men sedan plötsligt blir mycket inflytelserika och citerade. Einstein, Podolsky och Rosen "paradox" papper är en exemplar Törnrosa. Vi studerar hur vanliga Sleeping Beauties är inom vetenskapen. Vi introducerar en kvantitet som fångar både igenkänningsintensiteten och "sovperiodens" längd, och visar att Sleeping Beauties är långt ifrån exceptionella. Fördelningen av sådan kvantitet är kontinuerlig och har makt-lag beteende, tyder på en gemensam mekanism bakom försenad men intensiv igenkännande på alla skalor. Intresset för att förstå dynamiken bakom vetenskaplig produktion och vetenskapens utveckling ökar [1]. Seminära studier inriktades på nätverk för vetenskapligt samarbete [2], ämnesutveckling [3], gruppvetenskap [4][5][6][7] och citeringsbaserad vetenskaplig påverkan [8][9][10]. En viktig fråga som står i centrum för många forskningsinsatser inom vetenskapsvetenskap är att karakterisera hur papper drar till sig citeringar under sin livstid. Citeringar kan betraktas som de kreditenheter som forskarsamhället tillskriver sina forskningsprodukter. De ligger därför till grund för flera kvantitativa åtgärder som syftar till att utvärdera forskares karriärvägar [11] och institutionernas forskningsresultat [12, 13]. De används också i allt högre grad som utvärderingskriterier i mycket viktiga sammanhang, såsom anställning, befordran och anställning, finansieringsbeslut eller institutions- och universitetsrankning [14, 15]. Flera faktorer kan potentiellt påverka mängden citeringar som samlas in av ett papper över tid, inklusive dess kvalitet, aktualitet, och potential att utlösa ytterligare förfrågningar [9], rykte dess författare [16, 17], samt dess ämne och ålder [8]. Studier om fundamentala mekanismer som driver citeringsdynamiken startade redan på 1960-talet, då de Solla Price introducerade den kumulativa fördelen (CA) modellen för att förklara uppkomsten av power-law citeringsdistributioner [18]. CA föreskriver i huvudsak att sannolikheten för att en publikation ska kunna locka till sig en ny citering är proportionell mot det antal citeringar som den redan har. Kriteriet, som nu allmänt kallas förmånsfästen, var 2 som nyligen populariserades av Barabási och Albert [19], som föreslog det som en allmän mekanism som ger heterogena konnektivitetsmönster i nätverk som beskriver system inom olika områden [20, 21]. Andra processer som effektivt införlivar CA-mekanismen har föreslagits för att förklara makträttsliga citeringsdistributioner. Krapivsky och Redner, till exempel, övervägde en omdirigeringsmekanism, där nya papper kopierar med en viss sannolikhet citeringar av andra papper [22]. En viktig effekt som inte ingår i CA-mekanismen är att sannolikheten för att få citeringar är tidsberoende. I CA-modellen fortsätter tidningarna att förvärva citeringar oberoende av sin ålder så att i genomsnitt äldre papper ackumuleras ett högre antal citeringar [19, 22, 23]. Det har emellertid empiriskt konstaterats att den takt med vilken ett papper ackumulerar citeringar minskar efter en inledande tillväxtperiod [24] [25] [26] [27]. Nya studier om växande nätverksmodeller inkluderar åldrandet av noder som en nyckelfunktion [24, [27] [28] [29] [30]. Mer nyligen, Wang et al. utvecklat en modell som, förutom CA och åldrande, innehåller en intuitiv men ändå grundläggande ingrediens: en kvalitetsparameter som förklarar den upplevda nyheten och betydelsen av enskilda papper [9]. I detta arbete fokuserar vi på citeringshistorien för papper som får ett intensivt men sent erkännande. Observera att försenat erkännande inte kan förutses av nuvarande modeller för citeringsdynamik. Alla modeller, oavsett antalet ingredienser som används, naturligtvis leda till den så kallade första mover fördel, enligt vilken antingen papper börjar samla citeringar i början av sin livstid eller de kommer aldrig att kunna ackumulera ett betydande antal citeringar [23]. På 1980-talet gav Garfield exempel på artiklar med försenat erkännande och föreslog att man skulle använda citeringsdata för att identifiera dem [31] [32] [33] [34]. Genom en bred litteratursökning, Glänzel et al. gav en uppskattning för förekomsten av försenat erkännande, och belyste några gemensamma funktioner bland nyligen erkända papper [35]. Mynningen av termen "Sovande skönhet" (SB) med hänvisning till papper med försenat erkännande beror på van Raan [36]. Han föreslog tre dimensioner längs vilka försenad igenkänning kan mätas: (i) sömnens längd, dvs. "sovperiodens längd", (ii) sömnens djup, dvs. det genomsnittliga antalet citeringar under sömnperioden, och (iii) vaken intensitet, dvs. antalet citeringar som ackumulerats under 4 år efter sömnperioden. Genom att kombinera dessa åtgärder identifierade han några exempel från SB mellan 1980 och 2000. Dessa seminala studier lider av två huvudsakliga begränsningar: (i ) de analyserade datauppsättningarna är mycket små, särskilt om de jämförs med storleken på de bibliografiska databaser som för närvarande finns 3 tillgängliga; och (ii ) definitionen och den därav följande identifieringen av SBs är i samma utsträckning godtyckliga, och starkt beroende av de regler som antas. Mer nyligen, Redner analyserade en mycket stor datauppsättning som täcker 110 år av publikationer i fysik [37]. Redner föreslog en definition av återupplivade klassiska (eller SB) för artiklar som uppfyller följande tre kriterier: (i) publiceringsdatum före 1961, (ii) antal citeringar större än 250 och (iii) förhållandet mellan den genomsnittliga citeringsåldern och publiceringsåldern högre än 0,7. Medan Redner kunde övervinna den första begränsningen som nämns ovan, påverkas hans studie fortfarande av ett godtyckligt urval av toppsBs, motiverat av principen att SBs representerar exceptionella händelser inom vetenskapen. Dessutom har Redners analys begränsningen att vara fältspecifik, som endast omfattar publikationer och citeringar inom fysikens område. Här utför vi en analys av SB-fenomenet inom vetenskap. Vi föreslår en parameterfri metod för att kvantifiera hur mycket ett visst papper kan betraktas som en SB. Vi kallar detta index "beauty koefficient", betecknad som B. Genom att mäta B för tiotals miljoner publikationer i flera vetenskapliga discipliner över ett observationsfönster längre än ett århundrade, visar vi att B kännetecknas av en heterogen men kontinuerlig distribution, utan naturlig separation mellan papper med låga, höga, eller ens extrema värden av B. Vi visar också att den empiriska fördelningen av B inte lätt kan förenas med tydliga baslinjemodeller för citeringsackumulation som enbart baseras på CA eller omläggning av citeringar. Vi introducerar en enkel metod för att identifiera uppvaknandetiden för SBs, dvs. året då deras citeringar sprack. Resultaten tyder på att många SB blir mycket inflytelserika mer än 50 år efter publiceringen, långt längre än typiska tidsfönster för att mäta citeringseffekt, vilket bekräftar de senaste undersökningarna om hur korta tidsfönster används för att uppskatta långsiktiga citeringar [38] [39] [40]. Vi visar vidare att majoriteten av tidningarna uppvisar ett plötsligt förfall av popularitet efter att ha nått det maximala antalet årliga citeringar, oberoende av deras B-värden. I vår studie påpekas att SB-fenomenet har två viktiga tvärvetenskapliga komponenter. För det första kan särskilda discipliner, såsom fysik, kemi och matematik, producera topp SBs i högre grad än andra vetenskapliga områden. För det andra, top SBs uppnå fördröjd exceptionell betydelse i discipliner som skiljer sig från de där de ursprungligen publicerades. Baserat på dessa resultat, tror vi att vår studie kan bana väg för identifiering av den komplexa dynamik som utlöser uppvaknande mekanismer, sprida ljus på högt citerade papper som följer icke-traditionella popularitet banor. Skönhetskoefficientens värde B för ett visst papper baseras på jämförelsen mellan dess citeringshistorik och en referenslinje som endast bestäms av dess publiceringsår, det maximala antalet citeringar som mottagits under ett år (inom en observationsperiod på flera år) och det år då ett sådant maximivärde uppnås. Med tanke på ett papper, låt oss definiera c t som antalet citeringar som mottagits under det t-e året efter dess publicering; t anger tidningens ålder. Låt oss också anta att vårt index B mäts vid tiden t = T, och att papperet får sitt maximala antal c tm av årliga citeringar vid tiden t m [0, T ]. Betrakta den raka linjen t som förbinder punkterna (0, c 0 ) och (t m, c tm ) i tidslinjen ( Bild. 1 )............................................................................................................... Denna linje beskrivs av ekvationen där (c tm − c 0 ) /t m är linjens lutning, och c 0 antalet citeringar som papperet mottog under året för dess publicering. För varje t ≤ t m beräknar vi sedan förhållandet mellan t − ct och max{1, c t }. Sammanställning av kvoten från t = 0 till t = t m, skönhetskoefficienten B definieras som per definition, B = 0 för papper med t m = 0. Papper med citeringar som växer linjärt med tiden (ct = t ) har B = 0. B är icke-positiv för papper vars citeringsbana c t är en konkava funktion av tiden. Vårt index B har ett antal önskvärda egenskaper: (i ) B kan beräknas för alla papper och inte förlita sig på godtyckliga tröskelvärden på sömnperioden eller uppvaknande intensitet, bana väg för att behandla SB fenomenet inte bara som ett undantag; (ii ) B ökar med både längden på sömnperioden och uppvaknande intensitet; (iii ) B tar hänsyn till hela citeringshistoriken i tidsfönstret 0 ≤ t ≤ t m; och (iv ) nämnaren för Eq. 2 straffar tidiga citeringar så att, vid paritet av totala citeringar mottagna, ju senare dessa citeringar ackumuleras desto högre är värdet av B. (Eq. 3) av ett papper. Den blå kurvan representerar antalet citeringar c t som mottagits av tidningen vid åldern t (dvs. t motsvarar antalet år sedan den publicerades). Den svarta streckade linjen som förbinder punkterna (0, c 0 ) och (t m, c tm ) är referenslinjen t (ekv. 1) mot vilken papperets citeringshistorik jämförs. Uppvakningstiden t a ≤ t m definieras som den ålder som maximerar avståndet från (t, c t ) till linjen t (ekv.  Vi ger nu en rimlig definition av uppvaknandetiden – det år då den plötsliga förändringen i ackumuleringen av citeringar av SB inträffar. Att kunna peka ut uppvaknandets tid kan hjälpa till att identifiera möjliga generella utlösande mekanismer bakom denna förändring. Till exempel, i SI Appendix vi visar att runt uppvaknande tiden, SBs co-citation dynamik uppvisar tydliga aktuella mönster (SI Appendix, Bild. S11) [37].................................................. Vi definierar uppvaknandetiden t a som den tid t vid vilken avståndet d t mellan punkten (t, c t ) och referenslinjen t 6 når sitt maximum: där d t ges av Som vi ska visa, fungerar ovanstående definition bra för gränsfall där det inte finns några citeringar förrän spiken, och verkar väl fånga den kvalitativa uppfattningen om uppvaknande tid när en stark SB-liknande beteende är närvarande. Vi använder två dataset i följande empiriska analys, American Physical Society (APS) och Web of Science (WoS) dataset (SI Appendix, avsnitt S1). APS-tidskrifterna är de största publiceringskanalerna inom fysik. WoS innehåller artiklar inom både vetenskap och samhällsvetenskap. Vi fokuserar på 384, 649 papper i APS och 22, 379, 244 papper i WoS som fick minst en citering. Dessa tidningar sträcker sig över mer än ett sekel, och tillåter oss därför att undersöka SB fenomenet under en lång observationsperiod. Medan APS dataset kan ses som en perfekt proxy för att karakterisera citeringsdynamik inom det monodisciplinära forskningsområdet fysik och används för att jämföra vår analys med en tidigare studie [37], WoS dataset tillåter oss att stödja tvärvetenskapliga funktioner i SB fenomenet. Andra stycket ska ersättas med följande: RESULTAT För det första visar vi kvalitativt B:s upplösningsförmåga för fyra papper med radikalt olika citeringsvägar. Bilda. 2A visar ett papper med ett mycket högt B-värde. Utgiven 1951 samlade denna uppsats in ett litet antal årliga citeringar fram till 1994, då den plötsligt började få många citeringar tills den nådde sitt maximum år 2000. Kurvan når sin topp, men tar inte hänsyn till hur den därefter minskar. I detta syfte ger vi en statistisk beskrivning av fördelningen av skönhetskoefficienter över alla papper i var och en av de två datauppsättningarna. Bilda. 3 Resultatet av föregående avsnitt antyder implicit att SB fenomenet i princip kan beskrivas via en enkel mekanism som fungerar i huvudsak på alla skalor. Detta leder naturligtvis till frågan om de observerade distributionerna av B kan förklaras med idealiserade nätutvecklingsmodeller. För att ta itu med denna fråga, vi först överväga en citering nätverk randomization (NR) process där citeringar slumpmässigt omblandas, bevara tid ordning (SI Bilaga, avsnitt S4). Bilaga SI, bild S2 jämför citeringshistoriken för de nio främsta SB:erna i APS-datauppsättningen och motsvarande historik som erhållits genom NR-processen. De visar vanligtvis motsatta trender, med NR historia visar en snabb nedgång. Detta är inte förvånande: Som senare papper beaktas, sannolikheten för att en befintlig papper för att få en hänvisning från en av sådana sena papper minskar helt enkelt eftersom det finns ett större antal papper som skulle kunna få en hänvisning. Detta leder till typiskt mindre skönhetskoefficienter, vilket framgår av den kraftiga minskningen av NR-fördelningen i Fig. 3, och tillhörande litet maxvärde B = 30. Därefter betraktar vi mekanismen för förmånsbehandling (PA) som en annan grundmodell, eftersom det är en av de mest grundläggande ingredienserna som används i de flesta modelleringsinsatser som syftar till att beskriva citering av papper. I PA baslinje, referenser för gradvis tillagd Förekomsten av extrema fall av SBs är inte begränsad till fysik. Tabell I listar Hur fördelas SB mellan olika (under-)discipliner? För att ytterligare undersöka SB-fenomenets tvärvetenskapliga karaktär utnyttjade vi tidskriftsklassificeringar som tillhandahålls av Journal Citation Reports (JCR) (thomsonreuters.com/en/productsservices/scholarly-science- research/ research-managementand- evaluation/journal-citation reports.html), som klassificerar vetenskapliga tidskrifter i en eller flera ämneskategorier (t.ex. fysik, tvärvetenskaplig; matematik; medicin, allmän och intern). Vi tar först endast upp artiklar publicerade i tidskrifter som tillhör minst en JCR ämneskategori, och fokuserar på de högsta 0,1% av papper med högsta B-värden. Sedan beräknar vi andelen av 12 de papper som tillhör en viss ämneskategori. Bilda. 4 (ii ) tidskrifter i ämneskategorin tvärvetenskapliga vetenskaper är verkligen mer lämpade att locka publikationer som blir fältdefinierande även årtionden efter deras utseende. Ett fullständigt svar på denna fråga skulle kräva en prövning från fall till fall, men den kan behandlas på ett systematiskt sätt genom att studera de dokument som refererar till SB före och efter dess uppvaknande. För att illustrera denna strategi är det värt att undersöka två paradigmatiska exempel på indikatorer i forskningsutvärderingen [46]. Den förändrade kontextuella betydelsen av Garfields tidning från 1955 framgår ytterligare av hur ofta nyckelord förekommer i titlarna på dess citatpapper före och efter år 2000 ( Bild. 5B och C ), med begreppet " impact factor" blir den viktigaste igenkännliga skillnaden. Med en liknande motivation toppar Zacharys uppsats från 1977 också rankningen av SBs som kommer från samhällsvetenskapen [47]. Denna uppsats var i stort sett obemärkt i omkring 30 år, men blev sedan plötsligt viktig i nätverksforskningen efter att Girvan och Newman publicerat sitt seminalpapper, som antar det sociala nätverk som beskrivs i Zacharytidningen som ett paradigmatiskt riktmärke för att validera metoder för att upptäcka communityn på grafer [48] (SI-bilaga, figur. S12 )............................................................................................................ Exemplen ovan tyder på att en partiell förklaring bakom det plötsliga uppvaknandet av toppsBs kan ligga i det faktum att tidningen i fråga plötsligt "upptäcktes" som relevant av en hel gemenskap i en annan disciplin. För att stödja denna hypotes delar vi 16 artiklar i WoS-datasetet i tre separata undergrupper med höga, medelhöga och låga B-värden. För varje delmängd beräknar vi den kumulativa fördelningen för den del av citeringar som mottas av ett papper från publikationer inom en disciplin (vilket framgår av publikationstidskriften) som skiljer sig från den citerade skriftens. Topp SBs skiljer sig tydligt från de andra två kategorierna och kännetecknas av en typiskt mycket hög andel citeringar från andra discipliner: för ca 80% av de bästa SBs, så mycket som 75% eller mer av citeringar är av tvärvetenskaplig natur. Huvudsyftet med detta arbete var att införa en parameterfri metod för att kvantifiera i vilken utsträckning ett papper är en SB. Genom en systematisk analys utförd på storskaliga bibliografiska databaser och över observationsfönster längre än ett sekel har vi visat att vår metod på ett korrekt sätt identifierar fall som uppfyller det intuitiva begreppet SBs. Vi märkte att vårt mått inte är helt fritt från fördomar: Att jämföra graden av skönhet mellan papper i olika discipliner eller åldrar kan vara problematiskt på grund av skillnader i de övergripande citeringsmönstren. Trots denna begränsning fann vi att papper vars citeringshistorier kännetecknas av långa vilande perioder följt av snabba tillväxter inte är exceptionella avvikelser, utan helt enkelt extrema fall i mycket heterogena men i övrigt kontinuerliga fördelningar. Enkla modeller baserade på kumulativ fördel, även om de överensstämmer med den totala citeringsfördelningen, är inte lätta att förena med de observerade fördelningarna av skönhetskoefficienter. Ytterligare arbete krävs för att avslöja de allmänna mekanismer som kan hållas ansvariga för uppvaknandet av SBs. ERKÄNNANDEN
- Ke et al. - Vad är det? I REF föreslogs metoder för att systematiskt identifiera dem från citeringstidsserier.
Defining and identifying Sleeping Beauties in science
{'venue': 'Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America', 'journal': 'Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Physics', 'Medicine']}