Allt populärare återanvändningsbaserade designparadigm skapar ett trängande behov av teknik för efterlevnad av författarskap som skyddar formgivarnas immateriella rättigheter. Vi utvecklar de första immaterialrättsliga protokollen för inbäddning av designvattenmärken på fysisk designnivå. Vi visar att dessa protokoll är transparenta med avseende på befintliga industriella verktyg och konstruktionsflöden, och att de kan inbädda vattenmärken i verkliga industriella konstruktioner med mycket låg implementation overhead (mätt med sådana standardmått som trådlängd, layout område, antal vias, routing trängsel och CPU-tid). På flera industriella testfall får vi extremt starka, manipuleringssäkra bevis på författarskap för placering och routing lösningar. På grund av snabbt växande antal enheter, förkortade konstruktionscykler och en kompletterande "produktionsbrist" [9], anses kärnbaserad design och strategier för återanvändning av programvara allmänt vara de enda genomförbara genomförandealternativen för nästa nivå av integrerade kretsar och deras systemintegration. Som ett resultat av detta har utvecklingen av teknik och verktyg för immaterialrättsligt skydd (IPP) framträtt som ett mycket framträdande öppet forskningsämne. I detta arbete utvecklar vi de första protokollen för IPP på fysisk designnivå med hjälp av konceptet begränsningsbaserad vattenmärkning. Enligt definitionen i [5] är en vattenstämpel en osynlig (Le., omärklig för människa eller maskinanalys) identifieringskod som är permanent inbäddad som en integrerad del i en konstruktion. Olika kriterier för en viss vattenmarkeringsbaserad IPP-teknik, som bestäms av en ledande branschorganisation, omfattar 1121: i) upprätthållande av funktionell korrekthet, ii) insyn i befintliga konstruktionsflöden, iii) minimala omkostnader, iv) genomförbarhet, v) flexibilitet när det gäller att tillhandahålla ett spektrum av skyddsnivåer, vi) persistens, vii) osynlighet och viii) proportionellt komponentskydd. I 151, vi listar andra vattenmarlung desiderata, och beskriver en kanonisk strategi för vattenmärkning-baserad IPP där ytterligare begränsningar som kodar IP-författarens signatur läggs till i en given designoptimering instans. Lösningen av optimering instansen, för att uppfylla dessa begränsningar (som skulle vara osannolikt i en slumpmässig lösning till den ursprungliga instansen), implicit innehåller ett bevis på författarskap. Den metod som beskrivs i [5] är öppen för befintliga mönsterflöden eftersom den bygger på förbehandling (av indata) eller tillstånd att göra digital/hård kopia av hela eller delar av detta verk för personligt eller klassrum användning beviljas utan avgift, förutsatt att kopior inte görs eller distribueras för vinst eller kommersiell fördel, upphovsrättsmeddelandet, titeln på publikationen och dess datum visas, och meddelande ges om att kopiering är med tillstånd av ACM, Inc. Att kopiera på annat sätt, att återpublicera, att posta på servrar eller att omfördela till listor, kräver föregående specifikt tillstånd och/eller en avgift. DAC 98, San Francisco, Kalifornien 01998 ACM 0-89791-964-5/98/06..$5.00 efterbehandling (av lösningar) med avseende på någon given designoptimering. Vi fokuserar på den fysiska designfasen av flera skäl. Fysisk design betraktas traditionellt som en "svår" domän, där även en liten procentuell variation i lösningskvalitet kan göra eller bryta en design, och där högkvalitativa lösningar är kända för att ha stark strukturell likhet med varandra [4]. Att utforma en vattenmärkningsteknik som kan göra en lösning "unik", utan att kompromissa med lösningens kvalitet, är ganska utmanande på ett sådant område. Med djupsubmikronteknik kan många prestandabegränsningar (t.ex. budgeterade kantförseningar som överensstämmer med tidsgränserna för tåglägen) inte anses vara uppfyllda förrän de är uppfyllda i den fysiska konstruktionen. Således är det till exempel oärligt att "vattenmärka" en design genom att begränsa timing budgetar, utan att kontrollera att sådana begränsningar är uppfyllda efter fysisk design. Andra trender – återanvändningsmetoder för IP, högre upplevd värdering av "hård IP", ökad tillgänglighet av flera gjutkällor, svårighet att validera prestanda före fysisk design, byte av handhavande modeller, etc. -all peka på fysisk design som en lämplig tidpunkt i designcykeln för w atemarking.. Detta arbete ger enligt vår kunskap den första lösningen för IPP på fysisk designnivå. För placering föreslår vi ett efterbehandlingsflöde som kodar en signatur som specificerad paritet (Le., udda- eller jämnaindex) av cellraden inom vilken särskilda standardceller måste placeras. För routing föreslår vi ett förbearbetningsflöde som kodar en signatur som övre gräns på de felvägsledningar som används för att styra särskilda signalnät." Med hjälp av verkliga industriella designexempel och kommersiella layoutverktyg visar vi effektiviteten hos både förbehandlings- och efterbehandlingsbaserad vattenmärkning. I synnerhet uppnås starka signaturer utan att kompromissa med någon av standardmåtten för lösningskvalitet (routability, wirelong, antal vias, CPU-tid, etc.). Vi visar också att dessa signaturer är manipuleringsbeständiga. Vi drar slutsatsen att det finns en fördel med att ta itu med IP-skydd på en lägre abstraktionsnivå: konstruktioner har i sig fler storleksklasser, vilket möjliggör betydligt starkare bevis på upphovsmannaskap och lägre omkostnader. Vi drar också slutsatsen att efterbehandlingsmetoden inte bara är genomförbar, utan faktiskt ganska attraktiv av flera skäl: (i) den möjliggör vattenmärkning av redan befintliga konstruktioner; (ii) den möjliggör direkt beräkningg av hårdvara overhead som uppstår av IPP;2 och (iii) kan vara mer sannolikt att finna acceptans bland designers och chefer, eftersom den fullständiga designprocessen inte ändras på något sätt, "De särskilda begränsningar som används för att koda vattenstämpeln påverkar styrkan hos författarbeviset samt mått på layoutlösningen. Att utforma begränsningar så att starka signaturer kan uppnås på ett öppet sätt med hjälp av befintliga flöden och verktyg är enligt vår erfarenhet en mycket icke-trivial uppgift. "När förbehandling används, två konstruktioner (en utan ytterligare signatur begränsningar, och en med) måste realiseras för att bestämma hårdvara overhead uppstår av IPP. Försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet för försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet netto (efter återförsäkring/specialföretag) för försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) och försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) för försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) och försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) för försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) och försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) för försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) och försäkringstekniska avsättningar beräknade som helhet (efter återförsäkring/specialföretag) som helhet (efter återförsäkring/specialföretag)
Detta kan enkelt åstadkommas genom att införa specifika egenskaper på lösningarna av optimeringsproblem som stöter på i designprocessen REF.
Robust IP watermarking methodologies for physical design
{'venue': 'Proceedings 1998 Design and Automation Conference. 35th DAC. (Cat. No.98CH36175)', 'journal': 'Proceedings 1998 Design and Automation Conference. 35th DAC. (Cat. No.98CH36175)', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}