Musik rör oss. Dess kinetiska kraft är grunden för mänskliga beteenden så olika som dans, romantik, vaggvisor och militärmarsch. Trots sin betydelse är relationen musik-rörelse dåligt förstådd. Vi presenterar en empirisk metod för att testa om musik och rörelse har en gemensam struktur som ger likvärdiga och universella emotionella uttryck. Vår metod använder ett datorprogram som kan generera matchande exempel på musik och rörelse från en enda uppsättning funktioner: hastighet, jitter (oregelbunden hastighet), riktning, stegstorlek, och dissonans/visuell spikiness. Vi använde vår metod i två experiment, ett i Förenta staterna och ett annat i en isolerad stamby i Kambodja. Dessa experiment avslöjade tre saker: (i) varje känsla representerades av en unik kombination av drag, (ii) varje kombination uttryckte samma känslor i både musik och rörelse, och (iii) denna gemensamma struktur mellan musik och rörelse var uppenbar inom och mellan kulturer. M usic rör oss bokstavligen. Alla mänskliga kulturer dansar till musik och musikens kinetiska fakultet utnyttjas i allt från militärmarscher och politiska möten till sociala sammankomster och romantik. Detta tvärmodala förhållande är så grundläggande att orden för musik och dans på många språk ofta är utbytbara, om inte samma (1). Vi talar om musik "rörande" oss och vi beskriver känslor själva med musik och rörelseord som "hoppa" och "uppslaga" (2). Trots sin centralitet till människans erfarenhet har en förklaring till länken musik-rörelse varit svårfångad. Här erbjuder vi empiriska bevis som kastar nytt ljus över detta forntida äktenskap: musik och rörelse delar en dynamisk struktur. En delad struktur överensstämmer med flera resultat från forskning med spädbarn. Det är nu väl etablerat att mycket unga spädbarn - även nyfödda (3) - är predisponerade för att gruppera metriskt regelbundna, hörselhändelser liknande vuxna (4, 5). Dessutom kan spädbarn också sluta sig till meter från förflyttningen. I en studie studsade 7-mo-gamla spädbarn i duple eller trippel meter medan de lyssnade på ett tvetydigt rytmmönster (6). När spädbarn hörde samma mönster senare utan rörelse, föredrog de mönstret med intensitet (audiory) accenter som matchade den särskilda metriska mönster vid vilken de tidigare studsade. Uppfattningen om en "beat", som etablerats genom rörelse eller musik, förflyttar sig alltså över tillvägagångssätten. Barnpreferenser tyder på att perceptuella korrespondenser mellan musik och rörelse, åtminstone för beat perception, är predisponerade och därför sannolikt universella. Men per definition undersöker spädbarnsstudier inte om sådana predispositioner överlever in i vuxen ålder efter långvarig exponering för kulturspecifika influenser. Därför ger vuxen tvärkulturell forskning viktiga kompletterande bevis för universalitet. Tidigare forskning tyder på att flera musikaliska drag är universella. De flesta av dessa funktioner är låg nivå strukturella egenskaper, såsom användning av regelbundna rytmer, preferens för små-integer frekvensförhållanden, hierarkisk organisation av platser, och så vidare (7, 8). Vi föreslår att musikens förmåga att imitera den biologiska dynamiken inklusive känslorörelser också är universell, och att denna förmåga subserveras av den grundläggande dynamiska likheten mellan musik- och rörelseområdena. Imitation av mänskliga fysiologiska svar skulle till exempel förklara varför "angripen" musik är snabbare och mer dissonant än "fredlig" musik. Denna förmåga kan också hjälpa oss att förstå musikens induktiva effekter: till exempel den lugnande kraften hos vaggvisor och den stimulerande, synkroniserande kraften hos militära marschrytmer. Här presenterar vi en empirisk metod för kvantitativ jämförelse av musik och rörelse genom att utnyttja det faktum att båda kan uttrycka känslor. Vi använde denna metod för att testa i vilken utsträckning uttryck av samma känsla i musik och rörelse har samma struktur; det vill säga om de har samma dynamiska egenskaper. Vi testade sedan om denna struktur kommer från biologi eller kultur. Det vill säga, vare sig vi föds med anlag för att relatera musik och rörelse på särskilda sätt, eller om dessa relationer förmedlas kulturellt. Det finns belägg för att känslor som uttrycks i musik kan förstås i olika kulturer, trots dramatiska kulturella skillnader (9). Det finns också bevis för att ansiktsuttryck och andra känslomässiga rörelser är tvärkulturellt universella (10-12), som Darwin teoretiserade (13). En naturlig benägenhet att relatera emotionella uttryck i musik och rörelse skulle förklara varför musik ofta verkar vara tvärkulturellt begriplig när andra grundläggande kulturella metoder (t.ex. verbalt språk) inte är (14). För att avgöra hur musik och rörelse är relaterade, och om den relationen är speciell för västerländsk kultur, körde vi två experiment. Först testade vi vår gemensamma strukturhypotes i USA. Sedan utförde vi ett liknande experiment i L'ak, en kulturellt isolerad stamby i nordöstra Kambodja. Vi jämförde resultaten från båda kulturerna för att avgöra om sambandet mellan musik och rörelse är universellt. Eftersom många musikaliska praktiker är kulturellt överförda, förväntade vi oss inte att båda experimenten skulle få exakt identiska resultat. Snarare skulle vi tro att resultaten från båda kulturerna skulle skilja sig åt i sina detaljer men ändå dela viktiga dynamiska funktioner som möjliggör tvärkulturell läsbarhet. Vi skapade ett datorprogram som kunde generera både musik och rörelse; det förra som enkla, monofona pianomelodier, och det senare som en animerad studsande boll. Båda kontrollerades av en enda probabilistisk modell, som såg till att det fanns ett isomorfiskt förhållande mellan musikens beteende och bollens rörelse. Denna modell representerade både musik och rörelse i termer av dynamisk kontur: hur förändringar i stimulansen utvecklas över tiden. Vår modell för dynamisk kontur bestod av fem kvantitativa parametrar som styrs av skjutreglaget på skärmen. Stimuli skapades i realtid och manipulering av skjutreglaget resulterade i omedelbara förändringar i musiken som spelas eller animeringen visas (Fig. 1)..................................................................
REF fann ytterligare empiriska belägg för en delad dynamisk struktur mellan musik och rörelse i en studie som utnyttjade ett gemensamt drag mellan dessa metoder: förmågan att förmedla affektivt innehåll.
Music and movement share a dynamic structure that supports universal expressions of emotion
{'venue': 'Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America', 'journal': 'Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}