Abstract-Vi föreslår en metod för att konstruera en videosekvens med hög rumsupplösning genom att kombinera information från flera videosekvenser med låg upplösning på samma dynamiska scen. Superupplösning utförs samtidigt i tid och i rymden. Med "temporär superupplösning" menar vi återhämtning av snabba dynamiska händelser som inträffar snabbare än vanlig bildfrekvens. Sådana dynamiska händelser är inte synliga (eller annars observeras felaktigt) i någon av ingångssekvenserna, även om dessa spelas i "slowmotion". De rumsliga och tidsmässiga dimensionerna är mycket olika till sin natur, men är ändå sammankopplade. Detta leder till intressanta visuella kompromisser i tid och rum och till nya videoapplikationer. Dessa inkluderar: 1) behandling av rumsliga artefakter (t.ex., rörelse-blur) genom att öka tidsupplösningen och 2) kombination av ingångssekvenser av olika rum-tidsupplösningar (t.ex. NTSC, PAL, och även hög kvalitet stillbilder) för att generera en hög kvalitet videosekvens. Vi analyserar och jämför ytterligare egenskaperna hos timlig superupplösning med egenskaperna hos den rumsliga superupplösningen. Dessa inkluderar: Hur många videokameror behövs för att få ökad upplösning? Vad är den övre gränsen för upplösningsförbättringar via superupplösning? Vad är tidsanalogen till den rumsliga "ringeffekten"?
Shechtman m.fl. REF följde samma metod genom att konstruera HR-utgången från flera LR-videosekvenser på samma dynamiska scen.
Space-time super-resolution
{'venue': 'IEEE Transactions on Pattern Analysis and Machine Intelligence', 'journal': 'IEEE Transactions on Pattern Analysis and Machine Intelligence', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Medicine']}