Högupplösta satellitbilder (HRSI) Shadows har spelat en viktig roll i fjärranalys nästan lika länge som vetenskapen har funnits. Från de tidigaste dagarna av flygfotografering har effekterna av skuggning utnyttjats för att belysa markegenskaper i tillämpningar som arkeologi och flygspaning. Men oftare än inte betraktas skuggor som en olägenhet som döljer viktiga objektrymdsdetaljer. Till skillnad från flygburna avbildningar där skuggor kan minimeras genom att flyga vid vissa tidpunkter under dagen, är låga jord omlopp satellitbaserade sensorer begränsade till att förvärva bilder vid fasta tider på dagen. Om solhöjningen är låg vid den tiden, då närvaron av skuggor kommer att vara oundviklig. Det huvudsakliga problemet som orsakas av skuggor är antingen en minskning eller total förlust av information i en bild. Minskning av information kan potentiellt leda till korruption av biofysiska parametrar som härrör från pixlar värden, såsom vegetation index (Leblon et al., 1996). Total förlust av information innebär att bildområden inte kan tolkas, och produkter med mervärde, såsom digitala terrängmodeller, kan inte skapas. Problemet med skuggning är särskilt betydande vid högupplöst (ungefär 1 m) satellitavbildning (HRSI). Den ekvatoriala korsningstiden på 1030 av Ikonos satellit valdes för att säkerställa stabila bildförhållanden (atmosfären är i allmänhet tydligare på morgonen än senare på dagen). Detta innebär dock att solhöjningen aldrig kommer att bli hög, oberoende av latitud och säsong. Effekterna av skuggning kan minskas något genom att öka utseendet vinkel sensorn (i grund och botten tittar på en region på marken där den lokala soltiden är något senare), Bild 1 kastar skuggor som döljer många andra ytegenskaper. Även de mindre byggnaderna kastar skuggor som döljer detaljer på de omgivande gatorna. Det är lite ironiskt att de funktioner som högupplösta satellitsensorer har utformats för att avbilda är de funktioner som påverkas mest av skuggning. I jämförelse, storskaliga funktioner, som är mer lämpligt avbildas av lägre upplösning sensorer såsom regionala vegetationsmönster, består av färre dramatiska förändringar i höjd, och därmed är mindre sannolikt att påverkas av sina egna skuggor. Syftet med detta dokument är att presentera en metod för att upptäcka och avlägsna skuggor från HRSI i stadsområden. Innan man tar itu med detta undersöks dock de fysiska principerna bakom skuggning, och en litteraturöversikt över tidigare forskning inom skugganalys presenteras. Metoder och resultat presenteras sedan för de två temana i detta dokument: skuggdetektering och skuggborttagning. När man betraktar skuggan från en typisk höghusbyggnad finns det i själva verket två skuggor närvarande: den gjutna skuggan (den som kastas på marken) och självskuggan (den del av objektet som inte är upplyst, dvs byggnadens fasad). Det är troligt att den gjutna skuggan och självskuggan har olika ljusstyrkevärden. Ljuset hos alla skuggor i en bild beror på reflexiviteten hos det objekt på vilket de är gjutna samt belysningen från sekundära ljuskällor. Självskuggor har vanligtvis en högre ljusstyrka än gjutna skuggor eftersom de får mer sekundär belysning från omgivande upplysta objekt. Även om det arbete som presenteras i denna uppsats inte diskriminerar mellan gjutna skuggor och självskuggor, är nästan alla skuggor i bilderna som används i denna studie gjutna skuggor på grund av sensorns utseende vinkel vid tidpunkten för förvärvet. Med högupplöst satellitfjärranalys (dvs. bilder med en markupplösning på 1 m eller bättre) kan man inte anta att ljuskällan är en punktkälla i oändlighet F e b r u a r y 2 0 5 169
2005 presenterade P.M. Dare skugganalys i högupplösta satellitbilder av stadsområden REF.
Shadow Analysis in High-Resolution Satellite Imagery of Urban Areas
{'venue': None, 'journal': 'Photogrammetric Engineering and Remote Sensing', 'mag_field_of_study': ['Geography']}