Under komponentbaserad och objektorienterad mjukvaruutveckling uppvisar programvaruklasser relationer som komplicerar integration, inklusive metodanrop, arv och aggregering. Klasserna är integrerade och testade i specifika order, där varje klass läggs till och provas en efter en för att se om den integreras framgångsrikt. En svårighet uppstår när cykliska beroenden finns-den funktionalitet som används av den första klassen att testas måste härma genom att skapa "stubs" (som ibland kallas "mock objekt"), en dyr och felbenägen operation. Detta problem kallas allmänt klassintegration och testorder (CITO) problem, och lösningar måste vara helt automatiserade för att integration och testning ska gå smidigt och effektivt. Detta dokument beskriver nya tekniker och algoritmer för att lösa CITO-problemet. Nya resultat inkluderar förbättrade kantvikter för att mer exakt modellera kostnaden för stubbning, och användningen av nodvikter, vilket gör att mer information kan användas. Dessa vikter härrör från kvantitativa mått på kopplingar mellan de integrerade och de stubbade klasserna. Dessutom presenteras en ny algoritm för beräkning av integrations- och testorder. Tekniken jämförs med en befintlig metod och visar sig vara billigare, får samma resultat när du använder kantvikter enbart, och ger bättre resultat när du använder nodvikter.
Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. REF använde ny teknik och föreslog en grafbaserad algoritm för att lösa CITO-problem.
Using coupling-based weights for the class integration and test order problem
{'venue': 'COMPUTER JOURNAL', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}