Affärsprocessredesign (BPR) är ett organisatoriskt initiativ för att uppnå konkurrenskraftiga mångfacetterade fördelar när det gäller affärsprocesser, i termer av cykeltid, kvalitet, kostnad, kundnöjdhet och andra kritiska prestandamått. Trots att verktyg och metoder för BPR i allt högre grad används har innovationsinsatserna i processen visat sig vara ineffektiva när det gäller att uppnå det förväntade resultatet. I detta dokument undersöks möjligheten för BPMN-processmodeller att tillämpa omformningsmetoder som inspirerats av dataflödesgemenskaper. I tidigare arbeten har omvandlingen av en affärsprocessmodell till en riktad acyklisk graf (DAG) gett anmärkningsvärda optimeringsresultat för att bestämma genomsnittlig prestanda för processutföranden som består av ad-hoc-processer. Ändå har användningen stött på nackdelar på grund av brist på indataspecifikation, komplexitetsbedömning och normalisering av BPMN-modellen och tillämpning på mer generiska affärsprocesser. I detta dokument presenteras en bedömningsmekanism som mäter lämpligheten av en BPMN-modell och dess förmåga att effektivt omvandlas till en DAG och bli föremål för datacentrerade arbetsflödesoptimeringsmetoder. Den föreslagna mekanismen utvärderar modelltyp, komplexitetsmått, normalisering och optimering av kandidatprocessmodeller, samtidigt som den gör det möjligt för användarna att ställa in sina önskade komplexitetströsklar. Ett vägledande exempel används för att visa bedömningsfaserna och för att illustrera användbarheten av den föreslagna mekanismen för att främja och underlätta optimeringsfasen. Slutligen granskar författarna BPMN-modeller från både en SOA-baserad affärsprocessdesign (BPD) och relevant litteratur och bedömer deras lämplighet. Information 2019, 10, 225 2 av 14 heuristik, som kan eliminera överflödiga aktiviteter, bestämma mellan fall-baserade och batch arbetslägen, ge alternativa uppgifter implementationer, och komponera mindre aktiviteter snarare än större; och BP beteende heuristik, som reglerar logiken inom BP genom att tillämpa praxis om sekvensering, parallellism, knockout, och undantag. En annan omdesign klassificeringsschema presenteras i [3], genom ett kvantitativt sätt att utnyttja kö teori för att efterlikna beteendet hos anläggningar (antingen mänskliga eller maskin) som utför uppgifter. De problem som behandlas är: a) den exakta uppgiftsbeställningen (t.ex. om en strikt eller partiell uppgiftsbeställning väljs), b) resurstilldelning (t.ex. om efterföljande uppgifter kan tilldelas samma anläggning eller inte), c) om en viss anläggning fattar förvaltningsbeslut i körtid, och d) uppgiftsgenomförande och överväger möjligheten att behandla en specifik uppgift på ett specialiserat snarare än ett generiskt sätt. Slutligen, La Rosa et al. [4] infördes begreppet omkonfigurerbara processer där olika polletter i samma applikation vid något tillfälle kan följa olika vägar. Detta begrepp omfattar ändringar i beställning, uppgiftsgenomförande och resursfördelning, men ingen exakt holistisk teknik föreslås. Trots det faktum att en grundlig analys av en BP vanligtvis ger upphov till olika idéer och riktningar för omdesign, är det ofta att närma sig på ett icke-systematiskt sätt, och anses till stor del vara en kreativ aktivitet. I detta avseende skulle delar av det breda spektrumet av möjliga omformningsalternativ kunna utelämnas, som i de flesta kreativa tekniker [1]. Det senare ökar behovet av att begränsa omformningsperspektivet och specificera de särskilda aspekterna och förmågan hos en metod för att ge bättre alternativ för omformning. Till exempel, en BP kan reformeras för att optimera mätvärden som resursutnyttjande, maximal genomströmning och flödestid, och därmed heuristik som uppgift omsekvensering, parallellism, och uppgiftssammansättning måste tillämpas [5]. Med tanke på många sådana alternativ finns det inget systematiskt sätt att utvärdera dessa heuristiker och kompromisserna mellan dem. I [6] beskriver Kumar och Indradat en ny metod baserad på en formell modell för att optimera fördelarna eller nettoeffekterna av en omformningspraxis när det gäller en grundkonstruktion, och illustrerar hur den kan användas för att utvärdera och jämföra alternativa modeller både vad gäller design och körtid. En begränsning är att användaren måste identifiera alla giltiga redesignstrategier och manuellt inkludera dem i modellen, vilket innebär att mer semantisk information om processmodellen kan behövas av systemet. I [7] föreslås en flexibel ram för modellering, simulering och omkonstruktion av BP på ett kostnadseffektivt sätt. På grund av det faktum att det i de flesta fall finns mer än ett omdesign alternativ, dessa utvärderas mot de förväntade fördelarna och strategiska målen för organisationen. De optimala väljs ut manuellt och analyseras ytterligare för att identifiera försummade problem i ett förfarande som omfattar en BPR-metod. En ny metod som presenteras i [8] syftar till att tillhandahålla automatiserad prestandaoptimering av BP-utförandet genom att överföra kunskap från det relaterade området datacentrerade arbetsflöden. Detta uppnås genom en omvandlingsprocess av en initial BPMN-modell till en motsvarande kommenterad riktad acyklisk graf (DAG) och optimering av den genomsnittliga prestandan för processutföranden. Dataflödesoptimering kan leda till prestandaförbättringar, och ännu viktigare, har potential att lyfta bördan av att manuellt fixera alla implementationsdetaljer från dataflödesdesigners (en viktig motivation för automatiserade optimeringslösningar [9] ). En viktig faktor som förbises i de flesta av dessa strategier är bristen på en utvärderingsmekanism för BP-modellerna som ska omformas. I de flesta av de befintliga omformningsstrategierna beaktas inte modelltypen, dess komplexitetsnivå, den övergripande genomförbarheten av omformningen eller, viktigast av allt, tillämpligheten av särskilda omformningsheuristiska (heuristiska) metoder. Ett av hindren för att utvärdera BP är deras komplexitet [10], och nya metoder behövs för att hantera denna komplexitet, särskilt när det gäller hur man integrerar information i företagsnätverk [11]. I detta dokument inför författarna en utvärderingsmekanism för BPMN-modeller som motiveras av denna forskningsklyfta och de motgångar som uppstått i tidigare arbeten [8]. Detta uppnås genom en uppsättning kriterier som emulerar ett beslutsstödsystem och bedömer väsentliga modellegenskaper som komplexitet, omkonstruktionsförmåga och normalisering, för att göra en modell kvalificerad för ytterligare omvandling och optimering. Den föreslagna mekanismen kan också potentiellt användas för att stödja skapandet av återanvändbara BP-modeller. Under [12], en uppsättning verksamheter, inklusive genomförandet av en nedbrytning
I referensreferensreferensdokumentet fokuserar författarna till exempel på presentationen av den utvärderingsmekanism som mäter effektiviteten hos BPMN-modellen och dess förmåga att effektivt omvandla den till en riktad acyklisk graf och att bestämma den genomsnittliga effektiviteten i processgenomförandet.
Eligibility of BPMN Models for Business Process Redesign
{'venue': 'Information', 'journal': 'Information', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}