Visuell objektigenkänning kräver att en bild matchas med en uppsättning modeller som lagras i minnet. I detta dokument föreslår vi en strategi för erkännande där ett 3-D-objekt representeras av den linjära kombinationen av 2-D-bilder av objektet. Om JLk 'M1.......................................................................................................... .Mk} är den uppsättning bilder som representerar ett givet objekt och P är 2-D bilden av ett objekt som ska kännas igen, då P anses vara en instans av M om P= C~=,aiMi för vissa konstanter (pi. Vi visar att detta tillvägagångssätt hanterar rätt styva 3D-transformationer av objekt med skarpa såväl som släta gränser och kan även hantera icke-rigida transformationer. Papperet är uppdelat i två delar. I den första delen visar vi att de olika vyer som skildrar samma objekt under olika omvandlingar ofta kan uttryckas som linjära kombinationer av ett litet antal vyer. I den andra delen föreslår vi hur denna linjära kombinationsegenskaper kan användas i igenkänningsprocessen. Index Terms-Alignment, linjära kombinationer, objektigenkänning, igenkänning, 3-D objektigenkänning, visuell igenkänning. Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Erkännande av Alignment V ISUAL OBJECT-igenkänning kräver att en bild matchas med en uppsättning modeller som lagras i minnet. Låt M = {Ml,. , M,} vara uppsättningen lagrade modeller och P vara bilden som ska kännas igen. I allmänhet kan det visade objektet, avbildat av P, skilja sig från alla tidigare sedda bilder av samma objekt. Det kan till exempel vara bilden av ett tredimensionellt objekt sett från en ny visningsposition. För att kompensera för dessa variationer kan vi tillåta modellerna (eller det visade objektet) att genomgå vissa kompenserande transformationer under matchningssteget. Om 7 är den uppsättning tillåtna omvandlingar, det matchande skedet kräver valet av en modell A4, E M och en omvandling T E 7, så att det visade objektet P och den omvandlade modellen TM, kommer att vara så nära som möjligt. Det allmänna systemet kallas anpassningsmetod eftersom en anpassningsomvandling tillämpas på modellen (eller på det visade objektet) före eller under matchningssteget. Ett sådant tillvägagångssätt används i [S] I detta dokument föreslår vi ett annat tillvägagångssätt, där varje modell representeras av den linjära kombinationen av 2-D-bilder av objektet. Det nya tillvägagångssättet har flera fördelar. För det första hanterar den alla stela 3-D-omvandlingar, men det är inte begränsat till sådana omvandlingar. För det andra finns det inget behov i detta system av att uttryckligen återvinna och representera objektens 3D-struktur. För det tredje är beräkningarna ofta enklare än i tidigare system. Papperet är uppdelat i två delar. I det första (avsnitt I) visar vi att de olika vyer som skildrar samma objekt under olika omvandlingar ofta kan uttryckas som linjära kombinationer av ett litet antal vyer. I den andra delen (avsnitt II) föreslår vi hur denna linjära kombinationsegenskaper kan användas i igenkänningsprocessen. Modelleringen av objekt med linjära kombinationer av bilder baseras på följande observation. För många kontinuerliga omvandlingar av intresse för erkännande, såsom 3-D rotation, översättning och skalning, kan alla möjliga vyer av det omvandlande objektet uttryckas helt enkelt som en linjär kombination av andra vyer av samma objekt. Koefficienter för dessa linjära kombinationer följer ofta utöver vissa funktionella begränsningar. I de två följande avsnitten visar vi att uppsättningen möjliga bilder av ett objekt som genomgår stela 3-D-omvandlingar och skalning är inbäddad i ett linjärt utrymme och spänns av ett litet antal 2-D-bilder. De bilder vi kommer att överväga är 2-D kantkartor som produceras i bilden av den (ortografiska) projektionen av de avgränsande konturerna och andra synliga konturer på 3-D-objekt. Vi kommer att använda oss av följande definitioner. Med tanke på ett föremål och en siktriktning är fälgen uppsättningen av alla punkter på objektets yta vars normala är vinkelrät mot siktriktningen [13]. Denna uppsättning kallas också konturgeneratorn [17]. En siluett är en bild som genereras av den ortografiska projektionen av fälgen. I analysen nedan antar vi att varje punkt längs silhuetten genereras av en enda fälg 0162~8828/91$01.00 0 1991 IEEE
Ullman och Basri Ref visade att nya vyer kan uttryckas som linjära kombinationer av andra vyer från samma scen.
Recognition by Linear Combinations of Models
{'venue': None, 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}