Ett självstabiliserande protokoll garanterar att från och med varje godtycklig inledande konfiguration, ett system så småningom kommer att uppfylla sin specifikation och håller specifikationen för evigt. Även självstabiliserande protokoll visar utmärkt feltolerans mot eventuella övergående fel (t.ex. Minneskrasch), utformning av självstabiliserande protokoll är svårt och, vad värre är, kan vara omöjligt på grund av de stränga kraven. För att kringgå svårigheten och omöjligheten introducerar vi en ny uppfattning om lösstabilisering, som lindrar stängningskravet för självstabilisering; från och med varje godtycklig konfiguration kommer ett system att uppfylla sin specifikation på relativt kort tid, och det behåller specifikationen inte för evigt utan under en lång tid. För att visa hur effektivt och genomförbart detta nya koncept är presenterar vi ett probabilistiskt, löst stabiliserande valprotokoll för ledare i den probabilistiska befolkningsprotokollet (PPP) modellen av kompletta nätverk. Från och med vilken konfiguration som helst väljer protokollet en unik ledare inom O(nN log n) förväntade steg och håller den unika ledaren för  och (Ne N ) förväntade steg, där n är nätverksstorleken (inte känd för protokollet) och N är en känd övre gräns för n. Detta resultat bevisar att införandet av lösa-stabilisering kringgår det redan kända omöjlighetsresultatet; det självstabiliserande ledarval problemet i PPP-modellen av kompletta nätverk kan inte lösas utan kännedom om den exakta nätverksstorleken.
I REF, ett löst stabiliserande ledarval (LS-LE) protokoll gavs för första gången, som antar att befolkningen är en komplett graf och varje agent vet en gemensam övre gräns N av n, där n är antalet agenter i befolkningen.
Loosely-stabilizing leader election in a population protocol model
{'venue': 'Theor. Comput. Sci.', 'journal': 'Theor. Comput. Sci.', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}