I kommunikationen mellan föräldrar och barn framkallas känslor av olika typer av inneboende och extrinsiska motiv. Dessa känslor uppmuntrar till handlingar som främjar fler interaktioner. Vi presenterar en motivationsmodell för interaktion mellan spädbarn och vårdgivare, där relation, ett av de viktigaste grundläggande psykologiska behoven, är en variabel som ökar med erfarenheter av att dela känslor. Förutom att vara en viktig faktor för njutning, relationen är en meta-faktor som påverkar andra faktorer såsom stress och emotionell spegling. Den föreslagna modellen implementeras i en artificiell agent utrustad med ett system för att känna igen gester och ansiktsuttryck. Den babyliknande agenten interagerar framgångsrikt med en verklig människa och reagerar negativt när vårdgivaren plötsligt upphör med ansiktsuttryck, liknande det "fortfarande ansikte paradigm" som visades av spädbarn i psykologiska experiment. I simuleringsexperimentet visar två agenter, som var och en styrs av den föreslagna motivationsmodellen, relationsberoende emotionell kommunikation som efterliknar verklig mänsklig kommunikation.
Ogino och kolleger REF ) föreslår en motiverande modell för tidig föräldra-infant kommunikation.
A motivation model for interaction between parent and child based on the need for relatedness
{'venue': 'Front. Psychol.', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}