Under människans gång är centrum för massa (CoM) utanför basen för stöd för större delen av tiden, vilket utgör en utmaning att stabilisera gångmönstret. Men de flesta av oss kan gå utan större problem. I den här recensionen strävar vi efter att ge en integrativ översikt över hur människor klarar av ett undermåligt gångmönster. En central idé som framträder ur litteraturen är att fotplacering är avgörande för att upprätthålla ett stabilt gångmönster. I denna recension utforskar vi denna idé; vi beskriver först mekaniska modeller och begrepp som har använts för att förutsäga hur fotplacering kan användas för att kontrollera gångstabilitet. Dessa begrepp, såsom t.ex. det extrapolerade CoM-konceptet, fotplaceringsskattningskonceptet och fångstpunktskonceptet, ger uttryckliga förutsägelser om var man ska placera foten i förhållande till kroppen i varje steg, så att gång är stabiliserad. Därefter beskriver vi empiriska fynd på fotplacering under mänsklig gång i ogenomträngliga och perturbed förhållanden. Vi drar slutsatsen att människor uppvisar beteenden som till stor del överensstämmer med de ovan nämnda begreppen, där fotplaceringen aktivt koordineras till kroppskinematik under det föregående steget. I detta avsnitt behandlar vi också kraven för sådan kontroll när det gäller sensorisk information och de motoriska strategier som kan genomföra sådan kontroll, liksom de delar av det centrala nervsystemet som kan vara inblandade. Vi visar att visuell, vestibulär och proprioceptiv information bidrar till uppskattning av tillståndet i CoM. Fotplaceringen anpassas till variationer i COM-tillståndet främst genom modulering av höftabduktormuskelaktivitet under gångfasen, och denna process verkar vara under spinal och supraspinal, inklusive kortikal, kontroll. Vi avslutar med en beskrivning av hur kontrollen av fotplaceringen kan försämras hos människor, med åldrande som ett primärt exempel och med en viss hänvisning till patologi, och vi tar upp alternativa strategier för att stabilisera gång, som inkluderar modulering av vristmoment i positionsbenet och förändringar i kroppsvinkelns momentum, såsom snabba stamlutningar. När det slutligen gäller framtida forskning anser vi att det särskilt är värt att uppmärksamma integreringen av miljöhänsyn på fotplaceringen med balanskontroll.
MÄNSKLIG GAIT STABILITET Under promenader kroppen är i ett kontinuerligt tillstånd av instabilitet REF.
Control of human gait stability through foot placement
{'venue': 'Journal of The Royal Society Interface', 'journal': 'Journal of The Royal Society Interface', 'mag_field_of_study': ['Biology', 'Medicine']}