Abstract-Utvecklingen av självadaptiv programvara kräver konstruktion av korrekt återkoppling slingor där en anpassningslogik styr den underliggande programvaran. Anpassningslogiken beskriver ofta anpassningen med hjälp av runtime-modeller som representerar den underliggande programvaran och steg som analys och planering som fungerar på dessa runtime-modeller. För att systematiskt ta itu med detta samspel har man föreslagit megamodeller för runtime, som är specifika runtime-modeller som själva har runtime-modeller som sina element och som också fångar sambanden mellan flera runtime-modeller. I detta dokument går vi ett steg längre och presenterar ett modelleringsspråk för megamodeller i runtime som avsevärt underlättar utvecklingen av anpassningslogiken genom att tillhandahålla en domänspecifik modelleringsmetod och en tolk i runtime för denna del av ett självanpassningssystem. Detta stöder utvecklingen genom att modellera återkopplingsslingorna explicit och på en högre abstraktionsnivå. Dessutom gör det möjligt att bygga komplexa lösningar där flera återkopplingsslingor interagerar eller fungerar ovanpå varandra, vilket utnyttjas genom att hålla megamodellerna explicita och levande i körtid och genom att tolka dem.
I REF föreslås megamodeller för drifttid för att underlätta utvecklingen av anpassningslogiken genom att tillhandahålla en domänspecifik modelleringsmetod och en tolk för självanpassningssystem.
A language for feedback loops in self-adaptive systems: Executable runtime megamodels
{'venue': "In: International Symposium on Software Engineering for Adaptive and Self-Managing Systems. SEAMS '12. IEEE, 2012, pp. 129-138", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}