Abstrakt. I denna uppsats presenteras ensemblesimuleringar med den globala klimatmodellen som utvecklats vid A. M. Obukhov Institute of Atmosfäric Physics, Russian Academy of Sciences (IAP RAS CM). Dessa simuleringar tvingas av historiska rekonstruktioner av koncentrationer av välblandade växthusgaser (CO 2, CH 4, och N 2 O), sulfataerosoler (både i troposfären och stratosfären), omfattningen av grödor och betesmarker, och total solstrålning för AD 850-2005 (nedan kallade alla år betraktas som AD) och av de representativa Concentration Pathway (RCP) scenarier för samma tvångsmedel fram till år 2300. Vår modell implementerar Glob-FIRM (Global FIRe Model) som ett system för att beräkna egenskaper hos naturliga bränder. Jämfört med den ursprungliga Glob-FIRM modellen, i vårt genomförande, utvidgas systemet med en modul som svarar för CO 2 utsläpp från marken under bränder. Det nya tillvägagångssättet i vårt papper är att simulera naturliga bränder på ett ensemblemässigt sätt. Olika ensemblemedlemmar i detta papper är konstruerade genom att variera värdena för parametrarna för den naturliga brandmodulen. Dessa medlemmar begränsas av GFED-3,1 datauppsättning för det brända området och CO 2 utsläpp från bränder och ytterligare utsätts för Bayesian genomsnitt. Våra simuleringar är den första kopplade modellbedömningen av framtida förändringar i de naturliga brändernas bruttoegenskaper. I vår modell, den nuvarande (1998-2011) globala område som bränns på grund av naturliga bränder är (2,1 ± 0,4) × 10 6 km 2 år −1 (ensemble medelvärde och intra-ensemble standardavvikelse presenteras), och respektive CO 2 utsläpp till atmosfären är (1,4 ± 0,2) Pg C år −1. Det senare värdet stämmer överens med motsvarande GFED-skattningar. Det område som bränns av naturliga bränder är i allmänhet större än GFED:s uppskattningar utom i boreal Eurasien, där det är realistiskt, och i Australien, där det är mindre än dessa uppskattningar. Regionalt sett är de modellerade CO2-utsläppen större (mindre) än GFED-skattningarna i Europa (i tropikerna och nordöstra Eurasien). Från 1998–2011 till 2091-2100 ökar ensemblens genomsnittliga globala brännyta med 13 % (28 %, 36 %, 51 %) enligt scenario RCP 2.6 (RCP 4.5, RCP 6,0, RCP 8,5). Motsvarande globala utsläppsökning är 14 % (29 %, 37 %, 42 %). Från 2091-2100 till 2291-2300 innebär ensemblen enligt begränsningsscenariot RCP 2.6 att den globala brännytan och respektive CO2-utsläpp minskar något, båda med 5 % i förhållande till deras värden under perioden 2091-2100. Enligt scenario RCP 4.5 (RCP 6,0, RCP 8,5) är ensemblens genomsnittliga brännyta under perioden 2291-2100 högre med 15 % (44 %, 83 %) än dess medelvärde, och ensemblens genomsnittliga koldioxidutsläpp är motsvarande högre med 9 % (19 %, 31 %). De simulerade förändringarna av naturliga brandegenskaper under 2000-talet är främst förknippade med motsvarande förändringar i boreala regioner i Eurasien och Nordamerika. Enligt RCP 8.5-scenariot åtföljs emellertid ökningen av den brända ytan och koldioxidutsläppen i boreala regioner under 22 och 23-talet av motsvarande minskningar i tropikerna och subtropikerna.
I dokument REF ) behandlas en rad scenarier för globala koldioxidutsläppsprognoser som en högnivågrupp.
An ensemble approach to simulate CO 2 emissions from natural fires
{'venue': None, 'journal': 'Biogeosciences', 'mag_field_of_study': ['Geology']}