På grundval av villkoret för demouldbarhet definieras två nivåer av sikt, fullständig och partiell sikt. De siktriktningar från vilka en yta är helt synlig kan representeras som ett konvext område på den enhetssfär som kallas ytans siktkarta. Algoritmer ges för att dela upp ett givet objekt i fickor, där synlighet och demouldbarhet kan bestämmas självständigt, för att konstruera siktkartor, och för att välja ett optimalt par delningsriktningar för en form som minimerar antalet kärnor. Ett exempel illustrerar algoritmerna. Nyckelord: tillverkning, algoritmer, beräkningsgeometri, formsprutning, formgjutning, delningsriktningar, synlighet I formgjutning och formsprutning ~-4 består en grundform av två plattor som bildar ett intryck i vilket smält material injiceras. Ytorna på de två plattorna som möts för att bilda en tätning när formen stängs är de åtskiljande ytorna; de två motsatta riktningar längs vilka de två plattorna av formen separat är partino riktningar (se figur 1 ). Recesser eller projektioner på den gjutna biten som förhindrar att den avlägsnas från formen längs delningsriktningarna kallas underskärningar. Beroende på typ av underskärning används olika tillverkningsanordningar: yttre infällningar och utskjutande delar bildas med hjälp av sidokärnor och sidohål; inre underskärningar bildas med hjälp av formstift eller skär. Ett exempel på ett objekt som kräver en sidokärna för en yttre infällning visas i figur 2 och därefter används den allmänna termen kärna för att hänvisa till en sidohåla, en sidokärna, en formstift eller en insats. Valet av delningsriktningar och delningsytor är viktigt, eftersom det dikterar antalet och formerna av kärnor, och påverkar alla efterföljande steg i utformningen av en form. Eftersom användningen av kärnor ökar verktygskostnaderna, komplicerar formens funktion och fördröjer processen betonas i litteraturen 1'2'5 att delningsriktningar bör väljas så att antalet kärnor hålls till ett minimum. Men automatiseringen av detta steg har inte fått någon större uppmärksamhet tidigare. Av de få undersökningar som rapporteras är delningsytan begränsad till ett plan genom antagandet att delningsriktningen är längs en av de tre huvudaxlarna 6-s, eller vald från en uppsättning slumpmässigt genererade riktningar 9. En nackdel med dessa metoder är att det är omöjligt att veta om det över huvud taget finns en genomförbar delningsriktning och, om mer än en finns, om den ena är bättre än den andra. Heuritiskt genererade kandidatdelningsriktningar som består av normala plana ytor och axlarna på cylindriska ytor för det givna objektet rapporteras också 1°. Genomförbarheten av en delningsriktning verifieras genom kontroll av provtagningspunkter på föremålet för obstruktion i kandidatriktningen. I den här artikeln utvecklas en deterministisk metod för att hitta ett optimalt par avskedsriktningar. Med tanke på geometrin hos ett objekt, beroende på valet av par av delning riktningar, ett annat antal kärnor --, delning riktningar
Baserat på observationen att ansiktet normals av öppningarna av hålrummet fast (ficka i REF ) bestämma en zon av möjliga riktningar för att rensa motsvarande underskärning.
Parting directions for mould and die design
{'venue': 'Comput. Aided Des.', 'journal': 'Comput. Aided Des.', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}