Energiförbrukningen har blivit en stor konstruktionsbegränsning i moderna datorsystem. Med tillkomsten av petaflops arkitekturer, har kraftfull programvara stackar blivit absolut nödvändigt för skalbarhet. Moderna processorer tillhandahåller tekniker, såsom dynamisk spänning och frekvensskalning (DVFS), för att förbättra energieffektiviteten i farten. Utan noggrann tillämpning, kan dock DVFS och strypning orsaka betydande prestandaförlust på grund av systemet overhead. Vanligtvis, dessa tekniker används genom att begränsa en priori ansökan prestandaförlust, enligt vilken energibesparingar söks. Detta dokument diskuterar potentiella nackdelar med sådan användning och föreslår ett energibesparande system som tar hänsyn till den momentana processoreffektförbrukning som presenteras av "löpande genomsnittlig effektgräns" (RAPL) teknik från Intel. Behovet av att användaren på förhand definierar en tolerans för prestandaförlust undviks därför. Experiment som utförs på NAS-riktmärken visar att det föreslagna systemet sparar mer energi än tillvägagångssätten baserat på den fördefinierade prestandaförlusten.
Sundriyal m.fl. REF presenterar en energihanteringsstrategi som bygger på den genomsnittliga effektbegränsningen för Intel Running (RAPL).
Runtime power-aware energy-saving scheme for parallel applications
{'venue': 'Int. J. High Perform. Syst. Archit.', 'journal': 'Int. J. High Perform. Syst. Archit.', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}