Vi stress-testar karriär förutsägbarhet modell föreslås av Acuna et al. [Natur 489, 201-2 2012] genom att tillämpa sin modell på en longitudinell karriär data uppsättning av 100 biträdande professorer i fysik, två från var och en av de 50 främsta fysikavdelningarna i USA. Acunamodellen gör anspråk på att förutsäga h(t +  tillt), en forskares h-index  på framtiden, med hjälp av en linjär kombination av 5 kumulativa karriäråtgärder som vidtas vid karriär ålder t. Här undersöker vi hur "prediktabilitet" beror på aggregering av karriärdata över flera åldersgrupper kohorter. Vi bekräftar att Acunamodellen gör ett respektabelt jobb med att förutsäga h(t + t) upp till ungefär 6 år in i framtiden när de samlar alla åldersgrupper tillsammans. Vid beräkning med hjälp av undergrupper av specifika ålderskohorter (t.ex. med hjälp av data för endast t = 3), finner vi att modellens prediktiva effekt minskar avsevärt, särskilt när den tillämpas på tidiga karriärår. För unga karriärer gör modellen ett mycket sämre jobb när det gäller att förutsäga framtida effekter och avslöjar därför en allvarlig begränsning. Begränsningen gäller särskilt i och med att beslut om tidig karriär utgör en betydande del, om inte majoriteten, av de fall där kvantitativa tillvägagångssätt sannolikt kommer att tillämpas.
Denna metod har kritiserats eftersom förutsägbarhet beror på aggregering av karriärdata över flera åldersgrupper kohorter, vilket leder till modeller orättvisa mot yngre forskare REF.
The case for caution in predicting scientists' future impact
{'venue': 'Physics Today 66, 8-9 (2013)', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Sociology', 'Mathematics', 'Physics', 'Computer Science']}