Kraftförbrukningen hos superdatorer i extrem skala har blivit en viktig flaskhals för prestanda. Den nuvarande praxisen utnyttjar dock inte möjligheterna till makthantering, utan går i stället på "maximum power". Detta är inte hållbart. Framtida system kommer att behöva hantera makten som en kritisk resurs och styra den till där den har störst nytta. Krafttak är en mekanism för att hantera makt budgetar, men dess beteende är inte väl förstådd. Detta dokument presenterar en empirisk utvärdering av flera viktiga HPC arbetsbelastningar som körs under ett effekttak på ett Cray XC40-system, och ger en jämförelse av denna teknik med p-state kontroll, visar prestandaskillnader för varje. Dessa resultat visar: 1.) Maximal prestanda kräver att locket inte uppnås; 2.) Prestandanedgång under ett tak kan tillskrivas kaskadförseningar som resulterar i osynkroniserad prestandavariabilitet mellan noder; och, 3.) På grund av att reaktionstiden fördröjs, läggs avsevärd tid på att arbeta över det inställda taket. Detta arbete ger en läglig och välbehövlig jämförelse av HPC-applikationens prestanda under ett power cap och försöker göra det möjligt för användare och systemadministratörer att förstå hur man bäst optimerar applikationsprestandan på effektbegränsade HPC-system.
Författarna till REF presenterar empirisk bedömning av leverantör tillhandahöll effekt kapsylering på ett Cray XC40-system och jämförelse av prestanda med p-state kontroll.
Early experiences with node-level power capping on the Cray XC40 platform
{'venue': "E2SC '15", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}