Parad grad av frihet uppvisar korrespondens, i det att deras banor påverkar varandra. I detta papper lägger vi till bevis till hypotesen att spatiotemporal korrespondens (STC) av distribuerade ställdon är en komponent i mänsklig-liknande rörelse. Vi demonstrerar en metod för att göra robotrörelse mer mänsklig-liknande, genom att optimera med avseende på en icke-linjär STC metrisk. Kvantitativ utvärdering av STC mellan samordnad robot rörelse, mänskliga rörelse fånga data, och reriktade mänskliga rörelse fånga data projiceras på en antropomorf robot tyder på att samordna robot rörelse med avseende på STC metrisk gör rörelsen mer mänsklig-liknande. En användarstudie baserad på imitering visar att STC-optimerad rörelse (1) oftare erkänns som en vanlig mänsklig rörelse, (2) mer exakt identifieras som den ursprungligen avsedda rörelsen, och (3) härma mer exakt än en icke-optimerad version. Vi drar slutsatsen att koordinering robot rörelse med avseende på STC metrisk gör rörelsen mer mänsklig-liknande. Slutligen lägger vi fram och diskuterar uppgifter om möjliga skäl till varför samordningen ökar erkännandet och förmågan att härma.
Till exempel, Gielniak och Thomaz studerade vikten av spatiotemporala korrespondenser för att generera mänskliga-liknande rörelse REF.
Spatiotemporal correspondence as a metric for human-like robot motion
{'venue': "HRI '11", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}