Cyberfysiska system förlitar sig i allt högre grad på dynamiskt anpassningsbara program för att reagera på förändringar i sin fysiska miljö; exempel inkluderar ekosystemövervakning och katastrofhjälpssystem. Dessa system betraktas som högsäkerhet eftersom fel under genomförandet kan leda till skador, förluster av människoliv, miljöpåverkan och/eller ekonomiska förluster. För att underlätta utveckling och verifiering av dynamiskt adaptiva system separerar vi funktionella problem från adaptiva problem. Specifikt modellerar vi ett dynamiskt adaptivt program som en samling av (icke-adaptiva) steady-state-program och en uppsättning anpassningar som realiserar övergångar bland steady-state-program som svar på miljöförändringar. Vi använder Linear Temporal Logic (LTL) för att ange egenskaper hos de icke-adaptiva delarna av systemet, och vi använder A-LTL (en adapt-operator förlängning till LTL) för att kortfattat specificera egenskaper som håller under anpassningsprocessen. Modellkontroll erbjuder ett attraktivt tillvägagångssätt för att automatiskt analysera modeller för anslutning till formella egenskaper och därmed ge garantier. För närvarande kan dock modellkontroller inte verifiera egenskaper som anges med hjälp av A-LTL. Eftersom antalet stationära program och anpassningar ökar kan dessutom kontrollkostnaderna (i fråga om rum och tid) bli otympliga. För att ta itu med dessa frågor föreslår vi en modulär modellkontrollmetod för att kontrollera att en formell modell av ett adaptivt program uppfyller kraven i LTL respektive A-LTL.
I ett annat arbete REF föreslår de ett modulärt tillvägagångssätt för att verifiera adaptivt program.
Modular verification of dynamically adaptive systems
{'venue': "AOSD '09", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}