Hushållets aktivitetsmönster problem med att analysera / prediktera den optimala vägen för hushållsmedlemmar genom tid och rum som de slutföra en föreskriven agenda för aktiviteter utanför hemmet presenteras som en variant av pickup och leveransproblem med tidsfönster. I det mest allmänna fallet med modellen ingår bestämmelser om överföring av fordon, selektivt deltagande i verksamheten och möjligheter till trafikdelning. En rad exempel löses med hjälp av generiska algoritmer. Modellen är tänkt att avlägsna befintliga hinder för driftalisering av aktivitetsbaserade tillvägagångssätt i resebeteendeanalys. 2 Det härleds huvudsakligen från Hagerstrands tidiga arbete (1970) i tid-rymdgeografi, där resor och aktivitetsdeltagande registreras som passage genom tid och rum, med individens plats när som helst representeras av en kontinuerlig väg i de rumsliga och tidsmässiga dimensionerna. Som påpekats av Stopher et al. (1993) "Trots dess begreppsmässiga dragningskraft och tydlighet har dock tidsrymdens geografistruktur visat sig vara ganska svår att genomföra i praktiken." Kitamura (1988) kommenterade de utmaningar som en vidareutveckling av verksamhetsbaserade tillvägagångssätt står inför och konstaterade att Lancasters användbara formulering (1966) på ett prydligt sätt är tillämplig på problemet, men att ". ... om en nyttofunktion kan identifieras över huvud taget, finns en rad matematiska programmeringsmetoder tillgängliga. Det aktuella problemet är emellertid, som enklast, ett diskret problem med en kontinuerlig tilldelning av valmöjligheter med korrelerade flera alternativ, i kombination med problemet med resande säljare, problemet med kollektivt beslutsfattande och hushållens kopplingsbegränsningar som delvis är ett logistiskt problem. Detta är ett överväldigande problem. I själva verket har ingen modell konstruerats som bestämmer aktivitetsmönster enbart på grundval av bruksmaximeringsprincipen." I sin översyn noterar Kitamura vidare att de befintliga modellerna till stor del är begränsade till att behandla frågor om deltagande i verksamheten och tidsåtgång när det gäller de totala dagliga utgifterna, med ett stort gap mellan dessa modeller och dem som modellerar dagliga aktiviteter och resemönster. Både Kitamura (1988) och Stopher (1993) pekar på STARCHILD MODEL (Recker et al., 1986a (Recker et al., 1986b som den enda kända operativa modell som förutspår en uppsättning aktivitetsmönster från hushållens beslutsfattande information. Även om STARCHILD-modellen baseras löst på matematiska programmeringsprinciper är den starkt begränsad genom att den 1) inte tillhandahåller någon mekanism för hushållens interaktion, modellerar varje hushållsmedlems aktivitets-/resemönster separat, 2) bygger på ett heuristiskt lösningsförfarande baserat på uttömmande uppräkning och utvärdering av genomförbara lösningar, 3) diskretiserar den tidsmässiga dimensionen och förlitar sig på mönsterigenkänningsalgoritmer för att skilja mellan enkla tidsförskjutningar av liknande 3 lösningar, och 4) inte har någon bestämmelse om att ta itu med vare sig beslut om aktivitet eller fordonstilldelning eller att överväga komplexa val av transportsätt, såsom samåkning. Enligt Koppleman (1988), i aktivitetsbaserade tillvägagångssätt "forskningen behov är att utveckla en teoretisk ram inom vilken att relatera flera teman av mänskligt/socialt beteende till generering av behovet eller önskan att delta i aktiviteter och härledd efterfrågan på resor." I detta dokument försöker man tillhandahålla en sådan ram som tros erbjuda potential för driftalisering av verksamhetsbaserade metoder för efterfrågan på resor. I synnerhet är problemet med hushållens aktivitetsmönster (HAPP) en variant av hämtnings- och leveransproblem med tidsfönster (PDPTW). I det mest allmänna fallet tar modellen upp optimeringen (i förhållande till hushållets allmännyttiga funktion) av de sammanlänkade vägarna genom tids-/rymdkontinuum av en rad hushållsmedlemmar med en föreskriven aktivitetsagenda och ett stall av fordon och kördelningsalternativ som finns tillgängliga. I utvecklingen av modellen har ett medvetet försök gjorts att i möjligaste mån bevara både notationen och strukturen i den välkända PDPTW i hopp om att detta skulle ge en gynnsam miljö för framtida utveckling och förbättring. Dessutom har lite uppmärksamhet ägnats åt frågor om modelleffektivitet eller lösningsalgoritmernas effektivitet; snarare har man i första hand förlitat sig på lätt tillgänglig "konserverad" programvara i ett försök att visa hur praktiskt detta tillvägagångssätt är. För att dra nytta av det tidigare arbetet med PDPTW, utvecklas formuleringen av den allmänna HAPP som omfattar komplexa element som ridesharing och fordonsbyte alternativ från en progression av fall där initiala begränsningar som resulterar i en likvärdighet med PDPTW gradvis tas bort. Varje medlem av hushållet har exklusiv, obegränsad användning av ett personligt fordon och alla aktiviteter kan slutföras av någon medlem av hushållet.
En intressant utvidgning av PDPTW föreslogs av REF, nämligen problemet med hushållens verksamhetsmönster.
The household activity pattern problem: General formulation and solution
{'venue': None, 'journal': 'Transportation Research Part B-methodological', 'mag_field_of_study': ['Economics', 'Engineering']}