Kooperativa cellbaserade strategier har nyligen föreslagits som en teknik för att förlänga livslängden för trådlösa ad hoc-nätverk, samtidigt som endast något påverkar nätverksprestanda. Hur effektivt detta tillvägagångssätt är beror i hög grad på nodtätheten: ju högre det är, desto mer konsekventa energibesparingar kan potentiellt uppnås. Inga allmänna analyser av nätverkets livslängd har dock gjorts vare sig för ett basnät (ett utan någon energibevarande teknik) eller för en som använder samarbetsstrategier för energibevarande. I den här artikeln undersöker vi avskrivningen av livslängd/densitet under hypotesen att noderna fördelas jämnt slumpmässigt i en viss region och att trafiken är jämnt fördelad över nätverket. Vi analyserar också fallet där noden densitet är bara tillräckligt för att säkerställa att nätverket är ansluten med hög sannolikhet. Denna analys, som stöds av resultaten av omfattande simuleringar, visar att även i detta scenario med låg densitet kan cellbaserade strategier avsevärt förlänga nätverkets livslängd.
Blaugh och Santi REF studerar den övre gränsen för nätverkets livslängd för cellbaserade energibevarande tekniker.
Investigating upper bounds on network lifetime extension for cell-based energy conservation techniques in stationary ad hoc networks
{'venue': "MobiCom '02", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}