Säkerhet anses vara en av de största utmaningarna när det gäller den utbredda tillämpningen av tjänsteorienterade arkitekturer i organisationer. WS-Security, och dess successiva utvidgningar, har visat sig uppfylla detta behov, men dessa tillvägagångssätt hindrar den lösa kopplingen mellan tjänster, vilket begränsar deras återanvändbarhet och utbytbarhet. Anpassning av programvara är en bra lösning för att övervinna inkompatibilitet i gränssnitt, beteende och säkerhetsbegränsningar bland statliga tjänster. Programmeringsadaptrar från grunden är dock en tråkig och felbenägen uppgift där man måste ägna särskild uppmärksamhet åt konvergens- och säkerhetsfrågor. I detta arbete föreslår vi att vi använder avtal om säkerhetsanpassning som gör det möjligt för oss att uttrycka och anpassa säkerhetskraven för tjänsterna och deras orkestrering. Med tanke på ett avtal om säkerhetsanpassning och den beteendemässiga beskrivningen av tjänsterna (t.ex. BPEL-processer eller Windows Workflows) kan vi generera protokollet från orkestern som uppfyller säkerhetskraven (konfidentiellhet, integritet och äkthet), samtidigt som vi övervinner inkompatibiliteter vid signatur, beteende och säkerhet QoS-nivåer. Formaliseringen bakom avtal om säkerhetsanpassning har andra tillämpningar såsom förhandlingar om säkerhetspolicy och automatisk verifiering av säkerhetsprotokoll.
Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Martin och Al. REF föreslog att man skulle använda sig av avtal om säkerhetsanpassning som gör det möjligt att uttrycka och anpassa tjänsternas säkerhetskrav och deras eller bröstransonens säkerhetskrav.
Contracts for security adaptation
{'venue': 'J. Log. Algebr. Program.', 'journal': 'J. Log. Algebr. Program.', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}