Ett ad hoc-näts överföringskapacitet är den maximala densiteten för aktiva sändare per enhetsområde, med tanke på ett avbrott vid varje mottagare för en fast överföringshastighet. Förutsatt att sändarplatserna distribueras som en Poisson punktprocess, härleder detta papper övre och nedre gränser på överföringskapaciteten i ett ad-hoc-nätverk när varje nod är utrustad med flera antenner. Sändaren använder antingen eigen multi-mode strålformning eller en delmängd av sina antenner för att överföra flera dataströmmar, medan mottagaren använder partiell nollställning för att avbryta vissa interferenser med hjälp av några av dess rumsliga mottagningsgrader frihet (SRDOF). Mottagaren avbryter antingen de närmaste interferenserna eller de interferenser som maximerar förhållandet mellan signal och interferens. Med hjälp av de erhållna gränserna, det optimala antalet dataströmmar att överföra, och den optimala SRDOF att använda för störningsavstängning härleds som ger den bästa skalning av överföringskapaciteten med antalet antenner. Med strålformning, enkel dataöverföring tillsammans med användning av alla utom en SRDOF för störningsavstängning är optimal, medan utan strålformning, enkel dataöverföring tillsammans med användning av en bråkdel av den totala SRDOF för störningsavstängning är optimal.
I REF visades det att för en MIMO-inställning är en enda strömöverföring optimal när det gäller överföringskapacitet, när alla grad av frihet för mottagningsantenner används för störningsavstängning.
Transmission Capacity of Ad-hoc Networks with Multiple Antennas using Transmit Stream Adaptation and Interference Cancelation
{'venue': '2009 Conference Record of the Forty-Third Asilomar Conference on Signals, Systems and Computers', 'journal': '2009 Conference Record of the Forty-Third Asilomar Conference on Signals, Systems and Computers', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}