I denna artikel föreslår vi att underlätta lokal peer-to-peer kommunikation av en Device-to-Device (D2D) radio som fungerar som ett underlay nätverk till ett IMT-Advanced mobilnät. Lokala tjänster förväntas kunna använda mobil kommunikation mellan personer i stället för central serverbaserad kommunikation för rika multimediatjänster. Den största utmaningen med den underliggande radion i en flercellig miljö är att begränsa störningen till det cellulära nätverket samtidigt som man uppnår en rimlig länkbudget för D2D-radion. Vi föreslår en ny kraftkontrollmekanism för D2D-anslutningar som delar upplänkresurser. Mekanismen begränsar maximal D2D-överföringseffekt med hjälp av cellulär effektkontrollinformation för enheterna i D2D-kommunikationen. Därigenom möjliggör den underlaying D2D-kommunikation även i störningsbegränsade nätverk med full last och utan att försämra prestandan för det cellulära nätverket. För det andra studerar vi ett scenario med en enda cell bestående av en enhet som kommunicerar med basstationen och två enheter som kommunicerar med varandra. Resultaten visar att D2D-radion, som delar samma resurser som det cellulära nätverket, kan ge högre kapacitet (summan) jämfört med ren cellulär kommunikation där alla data överförs via basstationen. problem observeras i samband med kognitiva radioapparater [1] [2] [3], där den cellulära användningen är den primära tjänsten. För att kontrollera störningarna från D2D-anslutningar till det cellulära nätverket föreslår vi att basstationen (BS) kan styra maximal sändningseffekt och de resurser som ska användas för varje D2D-anslutning. Observera att ett sådant scenario skiljer sig från rena ad hoc-nät, utan samordning från ett infrastrukturnät, t.ex. [4, 5]................................................................ Vidare presenterar vi en ny kraftkontrollmekanism för D2D-anslutningar som delar upplänkresurser. Mekanismen begränsar den maximala D2D-transmissionskraften och utnyttjar den cellulära kraftstyrningsinformationen för enheterna i D2D-kommunikationen. Prestanda för D2D och cellulär kommunikation utvärderas med hjälp av systemsimuleringar som inkluderar interferens från flera celler. För det andra studerar vi ett scenario med en enda cell bestående av en enhet som kommunicerar med BS och två enheter som kommunicerar med varandra. Vi överväger tre driftsätt: D2D kommunikation kan dela antingen upplänk (UL) eller nedlänk (DL) resurser med det cellulära nätverket eller använda exklusiva resurser. Om direkt kommunikation mellan terminalerna inte är fördelaktigt, kommunicerar de två enheterna via BS i det cellulära nätverket. I semianalytiska studier visar vi att D2D-radion, som delar samma resurser som det cellulära nätverket, kan ge högre kapacitet (summan) än ren cellulär kommunikation genom BS. Denna artikel är organiserad enligt följande: I Avsnitt 2 presenterar vi motivationen för mobil D2D-kommunikation med ett exempel ansökan och ge en kort översikt över state of the art i D2D-kommunikation. I Avsnitt 3 presenterar vi kraftkontrollmekanismen för samexistens av D2D och cellulära transmissioner. I avsnitt 4 beskriver vi simuleringsmetoden och presenterar simuleringsresultaten. I avsnitt 5 beskrivs den semianalytiska analysen och resultaten presenteras. I Avsnitt 6 presenterar vi resultat på inomhus D2D-anslutningar som delar DL-resurserna med ett storstadsområdesnätverk. I Avsnitt 7 sammanfattar vi våra resultat och slutsatserna ges.
För fördelningen av radioresurser är ett av de viktiga tidiga arbetet REF, där en första ram för D2D-kommunikation i de cellulära näten föreslogs.
Device-to-Device Communication Underlaying Cellular Communications Systems
{'venue': 'IJCNS', 'journal': 'IJCNS', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}