Målet med en algoritm substitution attack (ASA), även kallad en subversion attack (SA), är att ersätta en ärlig implementering av ett kryptografiskt verktyg med en subverterad som gör det möjligt att läcka privat information samtidigt generera output som inte kan skiljas från den ärliga utdata. Bellare, Paterson och Rogaway tillhandahöll på CRYPTO '14 en formell säkerhetsmodell för att fånga denna typ av attacker och konstruerade praktiskt genomförbara ASAs mot en stor klass av symmetriska krypteringssystem. Vid CCS'15 utvidgade Ateniese, Magri och Venturi denna modell för att göra det möjligt för angriparna att arbeta på ett fullt adaptivt och kontinuerligt sätt och föreslog subversionsattacker mot digitala signatursystem. Båda dokumenten visade också på ASA:s omöjlighet i fall där de kryptografiska verktygen är deterministiska. Även på CCS'15 stärkte Bellare, Jaeger och Kane den ursprungliga modellen och föreslog ett universellt ASA mot tillräckligt slumpmässiga krypteringssystem. I denna artikel analyserar vi ASA:s ur steganografins perspektiv - det välkända begreppet att dölja förekomsten av hemliga meddelanden i juridisk kommunikation. Även om ett nära samband mellan ASAs och steganografi är känt, detta saknar en rigorös behandling. Vi anser att den gemensamma beräkningsmodellen för hemlig steganografi och visar att framgångsrika ASA-system motsvarar säkra stegosystem på vissa kanaler och vice versa. Detta formella bevis gör det möjligt för oss att dra slutsatsen att ASA är stegosystem och att "återupptäcka" flera resultat rörande ASA som är kända i den steganografiska litteraturen. Algoritmersättningsattack; subversionsattack; steganografi; symmetriskt krypteringssystem; digital signatur 1 https://www.openssl.org/session H1: Kryptoattacker
Nyligen formaliserade REF en likvärdighet mellan vissa varianter av ASA och steganografi.
Algorithm Substitution Attacks from a Steganographic Perspective
{'venue': "CCS '17", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}