Vi anser att hanteringen av FIFO-buffertar för nätbrytare ger differentierade tjänster. I varje steg anländer ett godtyckligt antal paket och endast ett paket kan skickas. Buffern kan lagra ett begränsat antal paket och på grund av FIFO:s egendom måste sekvensen av skickade paket vara en följd av de ankommande paketen. Den differentierade tjänstemodellen abstrakteras genom att varje paket tilldelas ett värde enligt sin servicenivå. En bufferthanteringsstrategi kan släppa paket, och målet är att maximera summan av värdena på skickade paket. För endast två olika paketvärden introducerar vi kontostrategin och bevisar att denna strategi uppnår ett optimalt konkurrensförhållande på ε 2 − ( 5 + 4 ε 2 − 3)/2  till 1.282 om buffertstorleken tenderar till oändlighet och ett optimalt konkurrensförhållande på ( ε 13 − 1)/2  till 1.303 för godtyckliga buffertstorlekar. För allmänna paketvärden studeras den enkla förebyggande giriga strategin (PG). Vi visar att PG uppnår ett konkurrensförhållande på 3 - 1 732 som är den mest kända övre gränsen för konkurrensförhållandet i detta problem. Dessutom ger vi en lägre gräns på 1 + 1/ ε 2  på konkurrensförhållandet för PG vilket förbättrar den tidigare kända nedre gränsen. Följaktligen kan konkurrensförhållandet för PG inte förbättras ytterligare.
Englert och Westermann REF visade att PG är 1.732-konkurrenskraftig men inte bättre än 1.707-konkurrenskraftig.
Lower and Upper Bounds on FIFO Buffer Management in QoS Switches
{'venue': 'Algorithmica', 'journal': 'Algorithmica', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}