Mål: Avvikelser från vanlig ordanvändning har tidigare rapporterats vid klinisk depression, men språkmönster av mild depression (MD), som skiljer sig från normal sorg (NS) och eutym tillstånd, är okända. I denna studie syftade vi till att tillämpa det språkliga tillvägagångssättet som ytterligare en diagnostisk nyckel för att förstå den kliniska variabiliteten längs kontinuum av affektiva tillstånd. Vi studerade 402 skriftliga rapporter från 124 rysktalande patienter och 77 friska kontroller (HC), inklusive 35 fall av NS, med hand-kodning förfaranden. Fokus för våra psykolinguistiska metoder låg på lexico-semantiska [t.ex. retoriska figurer (metaforer, similes)], syntaktiska [t.ex. dominerande meningstyp (enklaus och multi-clause)] och lexico-grammatiska [t.ex. pronomen (odefinit, personlig) variabler. Statistiska utvärderingar inkluderade Cohens kappa för inter-rater tillförlitlighet åtgärder, en icke-parametrisk metod (Mann-Whitney U-test och Pearson chi-square test), enkelriktad ANOVA för mellan grupper skillnader, Spearmans och punkt-biserial korrelationer för att analysera samband mellan språkliga och kön variabler, discriminant analys (Wilks' λ) av språkliga variabler i förhållande till de affektiva diagnostiska typer, alla med SPSS-22 (betydande, p < 0,05). resultat: I MD, jämfört med friska individer, var skriftliga svar längre, visade beskrivande snarare än analytiska stil, visade tecken på talade och bildligt språk, enklaus meningar dominans över multi-clause, atypisk ordordning, ökad användning av personliga och obestämda pronomen, och verb användning i kontinuerlig / imperfektiv och förflutna tempus. I NS, jämfört med HC, fann vi större användning av lexikala upprepningar, utelämnande av ord och verb i kontinuerliga och nuvarande tempus. MD var signifikant differentierad från NS och eutym tillstånd efter språkliga variabler [98,6%; Wilks' λ(40) = 0,009; p < 0,001; r = 0,992]. De högsta prediktorerna vid diskriminering mellan MD, NS och eutymiska tillståndsgrupper var variablerna ordordning (typisk/ atypisk) (r = − 0, 455), ellipser (utsöndring av ord) (r = 0, 583), kollokvialism (informella ord/fraser) (r = 0, 534), verbspänning (past/ present/ future) (r = − 0, 460), verbform (kontinuerlig/perfekt) (r = 0,345), reflexiv (t. ex. jag själv)/personlig (r = 0,344) och negativ (t. ex. ingen)/indefinit (r = 0, 451) pronomen. De mest signifikanta skillnaderna mellan grupperna observerades i MD jämfört med både NS och eutym tillstånd. Slutsats: MD kännetecknas av mönster av atypiskt språkbruk som skiljer depression från NS och eutym tillstånd, som pekar på en potentiell roll av språkliga indikatorer för att diagnostisera affektiva tillstånd.
Smirnova m.fl. REF fann att ryska talare med depression använde mer personliga och obestämda pronomen och kontinuerliga och förflutna verb.
Language Patterns Discriminate Mild Depression From Normal Sadness and Euthymic State
{'venue': 'Front. Psychiatry', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}