Vid erkännande av föremål och scener kan partiellt igenkännande av föremål eller delar av dem användas för att vägleda igenkännandet av andra föremål. Här undersökte vi på ett psykofysiskt sätt de lokala särdragens roll i erkännandet av fullständiga ställningar och förekomsten av kontextuell information om identifieringen av tvetydiga drag. Vi använde ekvationer av funktioner som placerades i antingen korrekta eller olämpliga rumsliga relationer, och uppmätta svarstider och felfrekvenser i en igenkänningsuppgift. Två huvudsakliga resultat erhölls. För det första, ordentliga rumsliga relationer bland särdragen i en scen minska svarstider och felfrekvenser i erkännandet av enskilda funktioner. För det andra, förekomsten av funktioner som har en unik tolkning i scenen disambiguerar identiteten av tvetydiga funktioner snabbare och med mindre fel jämfört med samma funktioner som visas i isolering, eller i felaktiga rumsliga relationer. Konsekvenserna av dessa Ndings för organiseringen av igenkänningsminnet diskuteras, och en ram för en modell för att använda rumsliga sammanhang, som använder de psykofysiska Ndings, föreslås.
Enligt Bar et al. REF, som undersökte konsekvenserna av parvisa rumsliga relationer mellan objekt, tyder på att kodning av korrekta rumsliga relationer mellan objekt kan minska felfrekvenser i att känna igen objekt.
Spatial Context in Recognition
{'venue': 'Perception', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}