Traditionell behandling av scoping i programmeringsspråk anser två motsatta semantik: statisk scoping, där omfattningen av en bindning är ett block av programtext, och dynamisk scoping, där en bindning är i kraft under hela minskningen av ett uttryck till ett värde. Statisk scoping och dynamisk scoping är dock bara två punkter i utformningen utrymme för scoping mekanismer. Som ett resultat, de flesta föreslagna språk mekanismer som förlitar sig på någon uppfattning om scoping, såsom variabel bindningar naturligtvis, men också mer exotiska sådana som aspekter och mixin lager, anta antingen en eller andra semantik. Som det visar sig, dessa två semantik är ibland alltför extrema, och en blandning av båda behövs. För att uppnå detta måste språkdesigner och/eller programmerare ta till ad hoc-lösningar. Vi presenterar en allmän scoping modell som helt enkelt uttrycker statisk och dynamisk scoping, och som går längre genom att tillåta finkornig utforskning av designutrymmet för scoping. Modellen, som kallas scoping strategier, ger exakt kontroll över spridning och aktivering av språkmekanismer. Även om vi redan har studerat det för aspekter, visar vi härmed att modellen inte är begränsad till aspekter, genom att ingående behandla dess tillämpning på den mest standard typ av anpassning: variabel bindningar. Vi diskuterar också kortfattat dess ansökan om mixin lager, och programövervakning. Vi tror att forskning i programmeringsspråkkonstruktioner kan dra nytta av en mer flexibel uppfattning om scoping som går utöver den statiska/dynamiska dikotomi.
Tanter har föreslagit begrepp om räckvidd mer finkorniga än de vanliga begreppen lexical vs dynamisk räckvidd REF.
Beyond static and dynamic scope
{'venue': "DLS '09", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}