I detta dokument behandlas en ekonomi där individerna skiljer sig åt i fråga om produktivitet och risk. Rochet (1991) har visat att när de privata försäkringsmarknaderna erbjuder full täckning till rättvisa räntor är socialförsäkringen önskvärd om och endast om risk och produktivitet är negativt korrelerade. Detta tillstånd är vanligtvis visat sig vara uppfyllt för många hälsorisker, men det verkar brytas för ålderdomen beroenderisk (främst eftersom livslängd i sin tur är positivt korrelerad med produktivitet). Vi undersöker den enhetliga och icke-uniforma socialförsäkringens roll för att komplettera en allmän inkomstskatt när varken offentliga eller privata försäkringsgivare kan iaktta individuella risker och när de är positivt korrelerade med löner. Följaktligen uppstår en jämvikt mellan Rothschild och Stiglitz (1971) på den privata försäkringsmarknaden och låglöne- och lågrisktagare är inte fullt försäkrade. Vi visar att även när socialförsäkringen ger de fattiga en negativ stimulanseffekt, ökar den också deras annars otillräckliga försäkringsskydd. Socialförsäkringen till de rika ger precis motsatt effekt. Oavsett vilka av dessa effekter dominerar, vissa socialförsäkring är alltid önskvärt. Slutligen inför vi missuppfattningar om riskerna, vilket förvärrar misslyckandet på de privata marknaderna. Försäkringsbegreppet återspeglar nu det kombinerade misslyckandet till följd av ogynnsamt urval och missuppfattning. Nu är lågriskpersonerna inte bara underförsäkrade, utan betalar också en högre än skälig ränta. Men, och ganska överraskande, visar det sig att detta inte nödvändigtvis stärker argumentet för offentliga försäkringar.
Med andra ord kan socialförsäkring tillhandahållas för att skydda mot alla typer av risker som den privata marknaden inte kan tillhandahålla REF.
Social insurance with competitive insurance markets and risk misperception
{'venue': None, 'journal': 'Journal of Public Economics', 'mag_field_of_study': ['Economics']}