Vi presenterar här nya bevis på tvärkulturell överenskommelse i bedömningen av ansiktsuttryck, Subjects i 10 kulturer utförde en mer komplex bedömning uppgift än vad som har använts i tidigare tvärkulturella studier. I stället för att begränsa motiven till att endast välja en känsloterm för varje uttryck, gjorde denna uppgift det möjligt för dem att visa att flera känslor var uppenbara och intensiteten i varje känsla. Överenskommelsen var mycket hög mellan kulturer om vilka känslor som var mest intensiva. De 10 kulturerna enades också om den näst mest intensiva känslan som signaleras av ett uttryck och om den relativa intensiteten bland uttrycken för samma känsla. Man fann emellertid kulturella skillnader i bedömningen av den absoluta graden av känslomässig intensitet. Under de senaste tio åren har man ändrat uppfattning om huruvida ansiktsuttryck är universella. Den tidigare uppfattningen att vad ett ansiktsuttryck betyder är helt annorlunda från kultur till kultur (Birdwhistell, 1970; LaBarre, 1947; Leach, 1972) är inte längre accepterad inom psykologi, även om det fortfarande upprätthålls av vissa antropologer (Howell, 1985). De som har blivit övertygade av bevisen på universella ansiktsuttryck av känslor kan anföra konsekventa rön över tre helt olika typer av forskning. Men de som fortfarande är skeptiska kan anföra brister i var och en av dem. Vårt studium var utformat för att avhjälpa några av dessa brister. Vi kommer att ta hänsyn till de starka och svaga sidorna i varje typ av forskning om ansiktsuttryckens universalitet. I en typ av utredning (Ekman & Friesen, 1971) ombads bär av en kultur att visa hur deras ansikte skulle se ut om de var personen i var och en av ett antal olika känslomässiga sammanhang (t.ex., "du känner dig ledsen eftersom ditt barn dog", "du är arg och på väg att slåss"). Universalitet visades när observatörer i en annan kultur gjorde mycket bättre ifrån sig än slumpen när det gällde att identifiera vilka känslomässiga sammanhang som uttrycken var avsedda att skildra. Detta fynd hade en ovanlig betydelse, eftersom de personer som visade uttrycken var medlemmar av en visuellt isolerad kultur i Nya Guinea (South Fore). Amerikanernas förmåga att förstå dessa nya guineanska uttryck kan inte tillskrivas tidigare kontakt mellan dessa grupper eller att båda har lärt sig sina uttryck från massmedia modeller. Tre problem begränsar dessa resultat. För det första har det bara funnits en sådan studie. Det har inte upprepats i en annan preliterat, visuellt isolerad kultur, eller för den delen i en läs-, icke-västerländsk eller västerländsk kultur. För det andra erkändes inte alla de sex känslor som skildrades på ett korrekt sätt. Ilska, avsky, lycka och sorg skildes från varandra och från fruktan och förvåning, men de amerikanska iakttagarna kunde inte urskilja de nya guineanernas skildringar av rädsla och förvåning.
Sedan början av 1970-talet har universalitet och kulturella skillnader i ansiktsuttryck av känslor studerats och det har visats ett bevis på tvärkulturell överenskommelse i bedömningen av ansiktsuttryck och ett annat bevis för universalitet i ansiktsuttryck REF.
Universals and cultural differences in the judgments of facial expressions of emotion.
{'venue': 'Journal of personality and social psychology', 'journal': 'Journal of personality and social psychology', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}