Stabilitetsval infördes nyligen av Meinshausen och Bühlmann (2010) som en mycket allmän teknik utformad för att förbättra prestandan hos en algoritm för variabelt urval. Den bygger på en sammanläggning av resultaten av tillämpningen av ett urvalsförfarande för delprover av uppgifterna. Vi introducerar en variant, kallad Complementing Pairs Stability Selection (CPSS), och härleder gränser både på det förväntade antalet variabler som ingår i CPSS som har låg urvalsannolikhet enligt det ursprungliga förfarandet, och på det förväntade antalet höga urvalsannolikhetsvariabler som är uteslutna. Dessa resultat kräver inga (t.ex. Utväxlingsförmåga) antaganden om den underliggande modellen eller om kvaliteten på det ursprungliga urvalsförfarandet. Under rimliga begränsningar kan gränserna skärpas ytterligare, vilket ger bättre felkontroll och därmed ökar metodens tillämplighet.
Nyligen föreslog Ref kompletterande förfaranden för urval av parstabilitet (CPSS) som ger betydande förbättringar jämfört med SS.
Variable selection with error control: Another look at Stability Selection
{'venue': None, 'journal': 'arXiv: Statistics Theory', 'mag_field_of_study': ['Mathematics']}