Många forskare har föreslagit att mänskliga visioner för erkännande ska tolka former till komponenter. Exakt hur är ännu inte känt. Minimaregeln för silhuetter (Hoffman & Richards, 1984) definierar gränspunkter vid vilka man kan tolka, men talar inte om hur man använder dessa punkter för att klippa silhuetter, och talar därför inte om vad delarna är. I det här dokumentet föreslår vi genvägsregeln, där det står att mänskliga visioner, även om de är likvärdiga, föredrar att använda kortast möjliga nedskärningar för att tolka silhuetter. Vi motiverar denna regel, och den välkända Petters-regeln för att fullborda de olika transportsätten, med principen om transversalitet. Vi presenterar fem psykofysiska experiment som testar genvägsregeln, visar att den framgångsrikt förutspår delskärningar som förbinder gränspunkter som ges av minimaregeln, och visar att den också kan skapa nya gränspunkter.
Kortklippta regeln REF är enkel: om gränspunkter kan sammanfogas på mer än ett sätt att tolka en siluett, välj den tolkning som använder de kortaste snitten.
Parsing silhouettes: The short-cut rule
{'venue': 'Perception & psychophysics', 'journal': 'Perception & psychophysics', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}