Förändrade institutioner är en integrerad del av ett akademiskt liv. Ändå är det föga känt om forskarnas rörlighetsmönster på institutionell nivå och hur dessa karriärval påverkar vetenskapliga resultat. Här undersöker vi över 420.000 artiklar, för att spåra enskilda forskares tillhörighetsinformation, så att vi kan rekonstruera deras karriärvägar under årtionden. Vi finner att karriärrörelser inte bara är tidsmässigt och rumsligt lokaliserade, utan också kännetecknas av en hög grad av stratifiering i institutionell rangordning. När gruppöverskridande rörelse uppstår, finner vi att även om man går från elit till institutioner med lägre rang i genomsnitt associerar med måttlig minskning av vetenskapliga prestationer, så resulterar övergången till elitinstitutioner inte i efterföljande resultatvinst. Dessa resultat ger empiriska belägg för karriärval och karriärrörelser på institutionell nivå och har potentiella konsekvenser för vetenskapspolitiken. Trots deras betydelse för utbildning, vetenskaplig produktivitet, belöning och anställningsförfaranden är vår kvantitativa förståelse av hur individer gör karriär och flyttar till nya institutioner, och hur sådana rörelser formar och påverkar prestationer, fortfarande begränsad. Tidigare forskning om forskarnas migrationsmönster [1, 2] tenderade att fokusera på storskaliga undersökningar om rörelser på landsnivå och avslöjade långsiktiga kulturella och ekonomiska prioriteringar [3] [4] [5] [6]. I en mycket finare skala har forskning om människans dynamik och rörlighet framträtt som en aktiv undersökningslinje [7] [8] [9] [10] [11] [12] [13], på grund av nya och alltmer tillgängliga massiva datauppsättningar som ger tidsuppklarade individuella banor [14]. Även om dessa studier täcker en mycket kortare tidsskala än en typisk karriär, avslöjar de en uppsättning regulariteter och reproducerbara mönster bakom mänskliga rörelser [7, 10, 15]. Mindre är känt om mönster bakom karriärrörelser på institutionell nivå och hur dessa rörelser påverkar individens prestationsförmåga. Här drar vi nytta av det faktum att forskare publicerar något regelbundet under sin karriär [16, 17], och för varje publikation, den institution där arbetet utfördes listas som en tillhörighet i tidningen, dokumentera karriär banor i fin skala och i detalj. Dessa digitala spår, som erbjuder data om inte bara enskilda vetenskapliga resultat vid varje institution utan även karriären flyttar från en institution till en annan, kan ge insikter för vetenskapspolitik, hjälpa oss att förstå hur institutioner formar kunskap, de typiska dragen i individuell karriärutveckling och hjälpa oss att utvärdera vetenskapliga resultat i samband med yrkesmässig rörlighet. Vi använder Physical Review dataset för att extrahera mobilitetsinformation, publikationsregister och citeringar för enskilda forskare. Uppgifterna består av 237.038 fysiker och 425.369 vetenskapliga artiklar, varav 4.052 olika institutioner extraheras efter disambigeringsprocessen för upphovsmän och sammanslutningar (se SM för disambigeringsprocessen). För att rekonstruera karriärbanan för en forskare använder vi den anknytning som ges i var och en av hans/hennes publikationer (Fig 1). För författare med flera tillhörighetar som listas på ett papper anser vi att den första tillhörigheten är primär institution. Vi beräknar effekten av varje papper genom att räkna de kumulativa citeringar som samlats in fem år efter dess publicering [18] [19] [20] [21]. Tre egenskaper beräknas för varje institution i (Fig. 2) : institutionens storlek (A i ), som representerar det totala antalet olika författare som publicerade minst ett papper vid institution i; antalet papper (P i ) publicerade under tillhörighet i; det kumulativa antalet citeringar C i samlas in av alla papper P i. Vi finner att P(A) följer en fet svans fördelning, indikerar betydande population heterogenitet mellan olika institutioner (Fig. 2a)................................................................................................ Även om de flesta institutioner är små, har några få ett stort antal forskare, ofta motsvarande stora institut eller universitet. Vi observerar liknande skillnader i P(C) (Fig. 2b) : få institutioner förvärvar ett stort antal citeringar, medan de flesta forskningslabb eller universitet får få citeringar. Siffrorna 2c-d visar korrelationen mellan institutens storlek A och både de genomsnittliga publikationernas inverkan på C/P och institutens genomsnittliga produktivitet P/A. En institutions genomsnittliga produktivitet och inverkan är olika men kompletterande vetenskapliga resultatmått. Vi anser att institutionens storlek har liten inverkan på produktiviteten (R 2 = 0.43) (Fig. 2d ), men det är positivt korrelerar med effekten av publikationer (R 2 = 0,85), vilket tyder på att stora institutioner erbjuder en mer innovativ/högre påverkan miljö än mindre som fångas av citeringar per papper (Fig. 2c)........................................................................................................... Eftersom större institutioner har mer interna samarbeten kan också antalet medförfattare i publikationer från stora institutioner bli större och därmed locka fler citeringar [18]. Många institutioner är små med få citat, därav de arXiv:1404.6247v1 [fysik.soc-ph]
Analysera omlokaliseringar och vetenskapliga resultat av forskare, Deville et al. REF anser att även om övergången från elit till lägre rank institutioner leder till en måttlig minskning av vetenskapliga resultat, flyttar till elit institutioner inte nödvändigtvis resulterar i efterföljande resultatvinst.
Career on the Move: Geography, Stratification, and Scientific Impact
{'venue': 'Deville, P.et al. Career on the Move: Geography, Stratification, and Scientific Impact. Sci. Rep. 4, 4770; DOI:10.1038/srep04770 (2014)', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Physics', 'Computer Science', 'Geography', 'Medicine']}