Trots snabba framsteg på senare tid när det gäller utvecklingen av kvantdatorer som kan ge beräkningsmässiga fördelar jämfört med klassiska datorer verkar det troligt att sådana datorer till en början åtminstone kommer att behöva köras i ett hybridkvantklassiskt system. Detta förverkligande har lett till intresse för hybrida kvantklassiska algoritmer som till exempel gör det möjligt för kvantdatorer att lösa stora problem trots att de har ett mycket begränsat antal qubits. Här föreslår vi en hybrid paradigm för quantum annealers med målet att mildra en annan begränsning av sådana enheter: behovet av att inbädda problemfall i (ofta mycket begränsad) konnektivitetskurvan av annealer. Denna inbäddningsprocess kan vara kostsam att utföra och kan förstöra alla beräkningar speedup. För att lösa många praktiska problem är det dessutom nödvändigt att utföra många, ofta besläktade, sådana inbäddningar. Vi kommer att visa hur man för sådana problem kan utnyttja en obruten upptrappning som negeras av inbäddningstiden för att ge en verklig upptrappning. Som ett proof-of-concept exempel presenterar vi en djupgående fallstudie av ett enkelt problem baserat på maximal vikt oberoende set problem. Även om vi inte observerar en quantum speedup experimentellt, är fördelen med hybridmetoden starkt verifierad, visar hur en potentiell quantum speedup kan utnyttjas och uppmuntrar ytterligare ansträngningar för att tillämpa strategin på problem av mer praktiskt intresse.
Mer nyligen Abbott et al. REF föreslog att sökandet efter inbäddning av problemet i annealer topologin kan vara avgörande i strävan att uppnå en kvanthastighet för en hybrid kvantklassisk algoritm.
A Hybrid Quantum-Classical Paradigm to Mitigate Embedding Costs in Quantum Annealing
{'venue': 'International Journal of Quantum Information 17(5), 1950042 (2019)', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Physics', 'Computer Science']}