Sammanfattning En programvarumodell kan analyseras för icke-funktionella krav genom att utöka den med lämpliga kommentarer och omvandla den till analysmodeller för motsvarande icke-funktionella egenskaper. För kvantitativ prestandautvärdering standardiseras lämpliga kommentarer i "UML Profile for Modeling and Analysis of Real-Time Embedded systems" (MARK) och dess föregångare, "UML Profile for Schedulability, Performance and Time". En rad olika prestandamodeller (t.ex. könät, Petrinät, stokastisk processalgebra) kan användas för analys. I detta arbete används en mellanliggande "Core Scenario Model" (CSM) i omvandlingen från källprogramvaran modell till mål prestanda modell. CSM fokuserar på hur systemets beteende använder systemresurserna. Det semantiska gapet mellan programvarumodellen och prestandamodellen måste överbryggas med (1) förmåga krävs för att specificera uppsättningar av alternativa fall, för att välja var denna överbryggande information tillhandahålls, och för övergripande värden. Det är också viktigt att kunna spåra källan till de värden som används i en viss prestandauppskattning. Prestandamodellen kan i sin tur användas för att verifiera ett programvarusystems känslighet och skalbarhet, för att upptäcka arkitektoniska begränsningar i ett tidigt utvecklingsstadium och för att utveckla effektiva prestandatester. Detta dokument beskriver hur den semantiska klyftan mellan programvarumodeller i UML+MARK och prestandamodeller (baserat på könät eller Petrinät) kan överbryggas med hjälp av transformationer baserade på gemensamma säkerhetsmetoder och hur omvandlingsutmaningarna hanteras.
Andra metoder för prestandaanalys försöker härleda Petri nettoprestandamodeller från UML diagram med standardiserade annoteringar i "UML Profile for Modeling and Analysis of Real-Time Embedded systems" (MARK) REF.
Transformation challenges: from software models to performance models
{'venue': 'Software & Systems Modeling', 'journal': 'Software & Systems Modeling', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}