Vi studerar amerikanska politiska skandaler av amerikanska tidningar under det senaste årtiondet. Med hjälp av automatiska sökordsbaserade sökningar samlade vi in data om 32 skandaler och cirka 200 tidningar. Vi finner att de demokratiska utläggningstidningarna - dvs. de som har en högre benägenhet att stödja demokratiska kandidater i val - ger relativt mer information om skandaler som involverar republikanska politiker än skandaler med demokratiska politiker, medan republikanska utläggningstidningar tenderar att göra motsatsen. Detta gäller även efter att ha kontrollerat för den genomsnittliga partisan lutande av läsare. Tidningarna tycks däremot tillgodose läsarnas partisaniska smak endast för lokala skandaler. Nyckelord: Media Bias; Tidningar; Korruption; Politiska Skandaler I moderna samhällen är massmedier medborgarnas viktigaste informationskälla om offentliga angelägenheter. I vissa frågor, t.ex. brottslighet eller ekonomins tillstånd, kan medborgarna jämföra mediernas nyheter med sina personliga erfarenheter. När det gäller andra frågor, t.ex. utrikespolitiken, är medierna den enda informationskällan för de flesta av allmänheten. Händelser som rör offentliga tjänstemäns underkastelse hör vanligtvis till den andra kategorin. Politiker kanske vill kommunicera direkt med väljarna om vissa frågor, till exempel folkliga politiska beslut, men de har uppenbarligen inget incitament att göra reklam för sina missgärningar. Som ett resultat av detta har massmedierna potential att spela en avgörande roll som vakthundar och informera medborgarna om varje otillbörligt beteende från makthavarnas sida. Naturligtvis kan medierna i praktiken tjäna som trogna vakthundar eller inte. I synnerhet har redaktörer och journalister stor frihet att bestämma vad som är nyhetsvärde och vad som inte är det och dessa val påverkar uppfattningen hos medborgarna om vilka frågor som är relevanta och i vilken utsträckning. Som Lippmann påpekade [1922], händelser som rör offentliga angelägenheter skulle vara " utom räckhåll, utom synhåll, utom synhåll" för medborgarna om media råkar inte täcka dem. I denna artikel undersöker vi bevakningen av politiska skandaler genom ungefär 200 amerikanska tidningar under det senaste årtiondet. Vi samlar in data om medietäckning genom automatiserade sökordsbaserade sökningar av NewsLibrarys elektroniska arkiv och fokuserar på senaste tidens ekonomiska skandaler med senatorer, kongressmedlemmar och statsguvernörer. Genom att utnyttja tidningarnas egna arkiv och Factivas elektroniska arkiv integrerar vi vår datauppsättning med liknande information om New York Times, Los Angeles Times och Chicago Tribune. I vårt dataset ingår 32 skandaler och cirka 200 tidningar. Vi använder dessa data för att testa flera hypoteser om massmedias politiska beteende. Vi matchar dessa uppgifter med ett mått på varje dagstidnings uttryckliga partisan ståndpunkt och ett mått på varje dagstidnings läsares delaktighet. Den förra är den genomsnittliga benägenheten att stödja demokratiska kontra republikanska kandidater i kongress- och statsomfattande raser, och den senare är benägenheten att rösta på demokratiska kontra republikanska kandidater i de områden där varje tidning säljs, viktad genom cirkulation. Vi använder också cirkulationsdata för att konstruera åtgärder för konkurrenskraften på varje tidningsmarknad. Den viktigaste slutsatsen av vår analys är att partiska förutfattade meningar som visas på de redaktionella sidorna 1 i tidningarna är starkt korrelerade med partiska fördomar i täckningen av skandaler, och med det förväntade tecknet. De demokratiskt ledande tidningarna - det vill säga de som har en högre benägenhet att stödja demokratiska kandidater i val - ägnar betydligt mer uppmärksamhet åt skandaler med republikanska politiker än skandaler med demokratiska politiker, medan republikanska utgivande tidningar gör motsatsen. Denna partiskhet i täckningen av skandaler är inte begränsad till den redaktionella sidan, utan påverkar också nyhetsavsnitten. Korrelationen håller starkt även efter att ha kontrollerat för partisan lutande av tidningars läsare. Detta tyder på att partiskheten åtminstone delvis beror på "försörjningssidan" faktorer. Å andra sidan anser vi att "efterfrågesidan" endast spelar en viktig roll för lokala skandaler. Tidningar som huvudsakligen läses i demokratiska (republikanska) områden ger betydligt mer uppmärksamhet åt republikanska (demokratiska) skandaler, men endast när de politiker som är inblandade i skandalen kommer från samma stat eller kongressdistrikt där tidningen säljs. Denna skillnad i täckning håller inte för "distans" skandaler. Den bieffekt som beskrivs i föregående stycke, nämligen att republikanska tidningar systematiskt ger mer uppmärksamhet åt demokratiska skandaler, och att demokratiuthärdande tidningar gör motsatsen, oavsett var de berörda politikerna befinner sig. Den relativa frekvensen av berättelser om politiska skandaler är i genomsnitt ganska liten. Därför är de effekter vi mäter i absoluta termer också små. Relativt sett är dock fördomarna stora. Tänk på en tidning med en benägenhet att stödja demokratiska kandidater som är en standardavvikelse som är högre än genomsnittet. I genomsnitt skulle denna tidning ägna 26 procent mer uppmärksamhet åt republikanska skandaler än åt demokratiska skandaler. För att sätta detta i perspektiv, en standardavvikelse i godkänt poäng är det som skiljer Chicago Tribune från Denver Post, och Denver Post från New York Times. Slutligen finner vi vissa bevis för att tidningar med större cirkulation systematiskt ger mer utrymme åt skandaler, oberoende av de inblandades politiska tillhörighet. Som diskuteras nedan finns det både efterfråge- och utbudskonton som överensstämmer med detta förhållande. Våra resultat bidrar till tre forskningslinjer om medias politik och politiska ekonomi. Den första är den växande empiriska litteraturen som söker efter reproducerbara och intuitiva sätt att mäta ideologiska eller partisan positioner i olika medier. De befintliga mea-2 secures kan delas in i tre typer. En typ fokuserar på det explicita politiska beteendet hos tidningar, analysera godkännanden av kandidater eller röstförslag (t.ex., Ansolabehere et al. 2006, Puglisi och Snyder 2009). En andra typ mäter det implicita politiska beteendet hos mediekanaler, analysera språket de använder eller de källor de citerar i sina nyheter (t.ex., Gasper 2007, Gentzkow och Shapiro 2010, Groseclose och Milyo 2005. Tanken är att jämföra de ord, fraser eller källor som används av media med de som används av politiker. Utgångar som använder språk eller källor som huvudsakligen används av republikanska (demokratiska) politiker klassificeras sedan som relativt konservativa (liberala). Den tredje typen mäter också mediernas implicita politiska beteende, men fokuserar på hur mycket täckning som ägnas åt olika frågor, det vill säga "agenda-setting" (t.ex. Larcinese et al. 2007, Puglisi 2006. Tanken är att analysera hur tidningarnas beteende varierar när presidentens partisan identitet varierar. Till exempel Larcinese et al. (2007) undersöka omfattningen av den täckning som ägnas åt ekonomiska frågor som arbetslöshet, inflation och underskott. En tidning klassas som relativt konservativ (liberal) om den täcker arbetslösheten mer intensivt när arbetslösheten är hög och presidenten är demokrat, jämfört med när arbetslösheten är lika hög men presidenten är republikan. Vårt dokument ger ett nytt mått på den tredje typen av partiskhet. En anledning till att fokusera på agenda-setting är att missbruk av denna makt är potentiellt en av de mest skadliga beteenden av nyhetsmedia, särskilt om det används för att undertrycka information. Anledningen är att det är svårt för konsumenterna att skilja scenariot "Jag såg inga nyheter om X idag eftersom inget viktigt hände med X" från alternativet "Jag såg inga nyheter om X idag eftersom, även om något viktigt hände, medierna bestämde sig för att inte publicera det." Teoretiska modeller av Anderson och McLaren (2009), Bernhardt et al. (2008), Besley och Prat (2006) och Puglisi (2004) införlivar just denna källa till mediefördomar och visar hur detta kan leda till suboptimala offentliga politiska beslut. Den andra arbetslinjen som vår uppsats talar om är den teoretiska litteraturen om mediefördomar. Formella modeller av baron (2006), mullainatan och Shleifer (2005), Gentzkow et al. Vi finner ett negativt samband mellan konkurrens och utbudsdriven partiskhet - i överensstämmelse med den första förutsägelsen - men relationerna är sällan statistiskt signifikanta. En tredje faktor är mediepublikens storlek och ideologiska sammansättning. En modell av Larcinese (2009) förutspår att tidningar som vädjar till moderata eller oberoende personer bör ha en tendens att täcka alla politiska skandaler, oberoende av de berörda politikernas politiska tillhörighet. När det gäller storleken verkar det troligt att tidningar som cirkulerar i en stor stad borde ägna mer övergripande uppmärksamhet åt politiska skandaler än tidningar i mindre städer. För det första finns det en uppenbar leveranssidan faktor - tidningar med större cirkulation har också mer resurser, och kan välja att tilldela mer personal till undersökande rapportering och täckning av skandaler. Men det kan också finnas skäl på efterfrågesidan för ett sådant förhållande. Antag att (i) läsare är konfirmationssökare som gillar att läsa om skandaler med politiker från oppositionspartiet, och (ii) större publik tenderar att vara mer ideologiskt heterogen eller mer olikartade när det gäller partitillhörighet. Sedan, så länge som läsarna helt enkelt kan hoppa över de artiklar som täcker skandaler med politiker från deras föredragna ideologi eller parti (eller inte ogillar att läsa dessa artiklar för mycket), en tidning catering till den större publiken kommer sannolikt att finna det lönsamt att täcka skandaler som involverar båda partiernas politiker, och därför kommer att ägna mer uppmärksamhet över hela skandaler. Det vill säga, en tidning som till en början bara omfattade republikanska skandaler skulle öka sina vinster om den också beslöt att täcka demokratiska 4 skandaler, eftersom den skulle vinna fler läsare bland republikanerna än den skulle förlora bland demokraterna. Vi finner bevis som stämmer överens med båda dessa förutsägelser. Den tredje arbetslinjen som vi bidrar till är forskningen om mediebevakning av politiska skandaler. I denna litteratur är Watergateaffären stor, eftersom den stimulerade intresset för hur skandaler täcks - och ibland till och med avslöjas - av massmedierna. Orsakerna och konsekvenserna av Watergate har undersökts i stor utsträckning, och i vissa fall används Watergate som riktmärke för att jämföra andra skandaler. 5 En fråga som debatteras i statsvetenskapen och kommunikationslitteraturen är om massmedierna agerar som effektiva vakthundar i sin bevakning av politiska skandaler, eller om de istället injicerar en alltför stor dos sensationalism, vilket gör allmänheten skeptisk och slutligen cynisk och oansvarig. som domineras av partisan tidningar -var mer partisk än täckningen av Teapot Dome som inträffade vid en tidpunkt då färre dalier var direkt kopplade till politiska partier. Vårt bidrag till denna litteratur är att lägga till bredd, analysera täckning för ett stort antal tidningar och ett stort antal nyligen inträffade politiska skandaler. Genom att använda automatiska sökordsbaserade sökningar ger vi ett enkelt replikerbart och relativt exakt sätt att uppskatta betydelsen av några av de nyckelfaktorer som driver täckningen av politiska skandaler. Vi använder objektiva kriterier för att generera ett urval av relativt jämförbara skandaler, och sedan mäta täckningen av alla skandaler som uppfyller de valda kriterierna på alla tidningar som finns tillgängliga i NewsLibrary arkiv (plus New York Times, Chicago Tribune och Los Angeles Times, som vi lägger till eftersom de är de största tidningarna i USA som stöder kandidater men inte är sökbara genom NewsLibrary). Därför är vi ett bra exempel på fördelarna med automatiserade textklassificeringsförfaranden. 7 I den empiriska analysen, för att minimera potentiella val partiskhet vi inkluderar en given gation var fortfarande på gång vid den tidpunkten. 12 Politikerna i vårt urval har framträdande offentliga roller som gör dem nyhetsvärda av olika skäl. För att begränsa uppmärksamheten till artiklar som täcker skandalerna själva, kodar vi en artikel som handlar om skandalen om namnet på den berörda personen dyker upp tillsammans med ett eller flera av följande ord (*'s är jokertecken): undersökning*, åtal*, fällande*, skyldig, avgå*, brib*, etik*, korrupt*, konspiration*, fängelse, skandal*. För att hitta åsiktsartiklar har vi lagt till följande kvalificeringar till de "Aktuella" och "Avsnitt" fälten i sökningen: åsikt, redaktionell, kommentar, kommentar, perspektiv, synvinkel, forum, idéer, medborgare röster, söndag slag. 13 Vi definierar "nyheter" artiklar alla icke-yttrande artiklar. 14 Eftersom tidningar varierar mycket i storlek tvärsnitt (totalt antal sidor, berättelser och ord), och kan också variera i storlek över tid, fokuserar vi på den relativa frekvensen av artiklar om en skandal i varje tidning under den relevanta tidsfönstret. För att göra det representerar vi det totala antalet artiklar i varje tidning under varje tidsperiod genom att göra en sökning på ordet "och". Vi gör samma sak för åsikter, genom att lägga till kvalificeringarna som listas ovan i fälten "Aktuell" och "Avsnitt" när vi söker efter ordet "och". Första halvan av tabell A1 i nätbilagan visar sammanfattande statistik om skandaltäckning för de tidningar som vi kunde matcha med stöd- och läsdata. Vi uttrycker relativa frekvenser av berättelser i procentenheter, och skilja mellan totala träffar, artiklar och redaktionella. På det hela taget utgör skandalhistorier en mycket liten del av den totala summan: i genomsnitt finns det omkring två och en halv träffar var 10.000 berättelser. Denna siffra är mycket högre för redaktionella (något mer än en ledare var tusende). För alla tre kategorier av träffar är fördelningen kraftigt skev till höger, vilket framgår av de stora skillnaderna mellan medel och medianer. För att kontrollera för den relativa lokaliteten av en skandal, konstruerar vi den dummy variabeln Instate, som motsvarar en när politikern inblandade i skandal i är från staten där tidningen j är lokaliserad. På liknande sätt är Local en dumbom som är lika med en när politikern inblandade i skandalen jag är från ett kongressdistrikt som överlappar kraftigt med marknadsområdet av tidningen j (för kongressskandaler). Sammanfattande statistik över dessa variabler redovisas återigen i första hälften av tabell A1. Som nämnts matchar vi uppgifter om skandalernas omfattning med information om varje dagstidnings en-7-benägenhet. 15 Den huvudsakliga källan till godkännandedata är Ansolabehere et al. (2006), som vi kompletterar med ytterligare information som erhållits via sökningar i NewsLibrary-arkivet. Vi definierar en dagstidnings "partisan partiskhet" som tidningens benägenhet att stödja ett av partierna under valkampanjer och kontrollera kandidaternas kvalitet och deras obeståndsstatus. Vi använde en linjär regressionsmodell för att uppskatta dessa fördomar. Låt i index kontor, låt j index tidningar och låt t index år. Låt tidningen-specifika fasta effekter, N E j, fånga tidningarnas partisanship. 19 På det hela taget har vi tillräckliga uppgifter om både stöd och skandaltäckning för 213 tidningar. Vi mäter varje tidnings läsares genomsnittliga andel enligt följande. Tabell A1 i tillägget på nätet. Vi börjar med en enkel och intuitiv tvåstegsanalys. Först uppskattar vi separat tidningsspecifika benägenheter för att täcka demokratiska och republikanska skandaler och kontrollera för faktorer som om skandalen involverar en politiker från samma stat eller stad som tidningen. Sedan regresserar vi skillnaden i dessa beräknade benägenheter mot våra mått av stödpartisitet och läsarpartisitet. Mer exakt, för varje demokratisk skandal i = 1,..., 13, låt n D ij vara den relativa frekvensen av artiklar som publiceras av tidningen j om skandal i under relevant tid fönster. Definiera n R ij på liknande sätt, för varje republikansk skandal i = 1,..., 19. Vi kör följande två panel regressioner: där α D i och α R i är skandalspecifika fasta effekter; β D j och β R j är tidningsspecifika fasta effekter; Instate och lokala overksamvariabler beskrivs ovan. Eftersom vi har data inte bara om den övergripande täckningen av skandaler på tidningen, utan separat information om den täckning som ägnas på redaktionssidan och på nyhetsdelen, kan vi utföra dessa regressioner på tre olika punkter: relativa frekvenser av totala hits, relativa frekvenser av nyhetsträffar, och relativa frekvenser av opinionsträffar. Vårt fokus ligger på den differentierade täckningen av republikanska och demokratiska skandaler av de olika tidningarna, som vi kan beräkna från de tidningsspecifika fasta effekterna. Låt oss när vi får dessa tidningsspecifika mått av sned täckning, vi kontrollera hur de korrelerar med den explicita partisan ståndpunkt av varje tidning, som proxied av dess stöd mönster, och med den politiska lutande av konsumenter. Resultaten visas i tabell 2. Vi presenterar resultat för tre beroende variabler: totala träffar, nyhetsträffar och redaktionella träffar. För varje beroende variabel presenterar vi resultaten av fyra regressioner: i den första vi helt enkelt regressions j mot godkännande partisanship N E j och en konstant, i den andra gör vi samma med läsare partisanship N R j, i den tredje vi kontrollerar för både N E j och N R j, och i den fjärde lägger vi till total genomsnittlig cirkulation som en ytterligare kontroll, uttryckt i tusentals årliga kopior. Det viktigaste konstaterandet är att den prodemokratiska täckningen av skandaler är betydligt och positivt korrelerad med ett demokratiskt stödmönster: tidningar med en högre benägenhet att stödja demokratiska kandidater ger relativt mer uppmärksamhet åt skandaler som involverar republikanska politiker än skandaler med demokratiska politiker, medan republikanleaingtidningar gör motsatsen. Detta är robust i alla specifikationer, och är förenligt med försörjningsdrivna modeller av mediefördomar. När det gäller efterfrågan finns det inget statistiskt signifikant samband med den beroende variabeln. Men när man kontrollerar för godkännande partisanship pekar punkt uppskattningen på att den demokratiska partisanship av läsare är negativt korrelerad med pro-Demokratiska täckning av skandaler. Som diskuterats ovan bör konkurrenstrycket på mediemarknaden komprimera den negativa täckningen om den senare kommer från den ideologiska positionen på utbudssidan. Detsamma gäller om tidningar möter Bayesian konsumenter som är osäkra på kvaliteten på nyhetsrapportering, som i Gentzkow och Shapiro (2006). Å andra sidan skulle konkurrensen förvärra fördomarna om tidningarna vänder sig till bekräftande läsare. För att belysa dessa kontrasterande förutsägelser undersökte vi om den partiella korrelationen av j med våra mått på stöd och läsparti är svagare eller starkare i mer konkurrenskraftiga mediemiljöer. Vi finner konsekvent ett negativt förhållande - vilket gör att mer konkurrens minskar utbudsstyrda bias - men koefficienterna är sällan statistiskt signifikanta på.05-nivå. 25 I detta avsnitt samlar vi alla data och utför en enstegsanalys med interaktionstermer. Detta är ett alternativ och mer direkt sätt att bedöma om täckningen av demokratiska och republikanska skandaler i de olika tidningarna skiljer sig åt som en funktion av stödet poäng och ideologiska lutande läsare. Det gör det också möjligt att fördjupa sig i uppgifterna och undersöka om efterfrågedriven eller utbudsstyrd täckning är en funktion av specifika drag i själva skandalerna, t.ex. var de befinner sig. Eftersom vi utnyttjar den differentierade täckningen av republikanska och demokratiska skandaler i varje tidning, är det möjligt att inkludera tidningsspecifika fasta effekter. Mer specifikt kör vi följande regression: där RS i är en docka som är lika med en när skandalen i involverar en republikansk politiker, och minus en när den involverar en demokrat. Vi kör också en regression där vi istället styr för interaktionen med läsaren partisanship variabel N R j, och en tredje där 11 båda interaktioner ingår. I en fjärde specifikation kontrollerar vi om det lutande i täckningen av skandaler beror på lokaliteten i själva skandalen. Vi gör det genom att lägga till två tredubbla interaktioner mellan N E j (N R j ), RS i och en dummy som motsvarar en om politikern inblandade i skandal i är från staten där tidningen j ligger eller från en kongressdistrikt som överlappar kraftigt med marknadsområdet för tidningen j. Liksom i föregående avsnitt tar vi separat hänsyn till totala träffar, nyhetsartiklar och redaktioner. Dessutom, för att redogöra för möjligheten att feltermer över observationer korreleras inom tidningar, beräknar vi standardfel som samlas av tidningen. Resultaten visas i tabell 3. Den relativa frekvensen av hits -för totala hits, nyhetsträffar och redaktionella hits - är alltid positivt och i hög grad korrelerad med samspelet mellan stödpoängen och den republikanska skandaldockan. Detta motsvarar vad vi fann i den tvåstegsanalysen. Dessutom är samspelet mellan läsarnas och den republikanska provdockans delaktighet negativt korrelerat med n ij, även om denna koefficient är statistiskt obetydlig. Men när vi tillåter olika partisan beteende för lokala och icke lokala skandaler, finner vi att tidningar huvudsakligen läst i demokratiska (republikanska) områden ägnar betydligt mer uppmärksamhet endast till de republikanska (demokratiska) skandaler som involverar lokala politiker. Intressant nog förekommer inte denna efterfrågestyrda täckningsfördel på redaktionssidan, utan endast i nyhetsdelen (och med total hits, eftersom den senare effekten dominerar den förra). Å andra sidan är utbudsstyrd täckningsfördel inte begränsad till lokala skandaler, vilket framgår av den positiva och statistiskt signifikanta koefficienten för den enkla interaktionen mellan N E j och RS i. Trippelinteraktionen mellan N E j och "lokalhetsdockan" är positiv, men inte signifikant. En rimlig tolkning av dessa resultat är att tidningarna endast skulle gå till läsarnas ideologiska smak genom att förvränga det nyhetsmaterial som redan är känt för dem. Å andra sidan verkar redaktörer och journalister som ägnar sig åt partisk fördomsfullhet i sin verksamhet använda allt nyhetsmaterial som är lämpligt för ändamålet, oavsett om det är lokalt eller inte.  I det här avsnittet undersöker vi robustheten i våra upptäckter om täckningsfördomar. Som påpekats i dataavsnittet är vi särskilt oroade över eventuella urvalsfördomar när det gäller de skandaler som övervägs. I början måste man dock lägga märke till att urvalsfördomar skulle vara ett mycket allvarligare problem om vi försökte uppskatta den "absoluta" nivån av tidningsfördomar, dvs. Oavsett om amerikanska tidningar överlag visar en liberal eller konservativ snedsteg i täckningen av skandaler. Men vår forskningsfråga är annorlunda, eftersom den handlar om den relativa mängden fördomar mellan tidningar och dess korreler, och därmed är mycket mindre benägen till de förvrängningar som orsakas av urvalsfördomar. För att ytterligare ta itu med denna fråga utför vi flera robusta kontroller beroende på vårt urval. Detta skulle också göra det möjligt att kontrollera om det genomsnittliga beteendet hos tidningar över skandaler i själva verket är en kombination av i stort sett olika "behandlingar" tidningar ägnar åt heterogena typer av skandaler. Tidsperioderna för de olika skandalerna är en första källa till heterogenitet. I vårt fall, alla skandaler utom de som involverar demokratiska politiker James Traficant (Rep-OH) och Edwin Edwards (Gov-LA) började efter George W. Bush blev president 2000. En potentiell oro är att tidningar kan vara olika täcker politiska skandaler som en funktion av matchen mellan deras politiska tillhörighet (som föranletts av godkännande poäng) och den övergripande partisan klimatet på federal nivå, som naturligtvis starkt påverkas av den politiska tillhörighet av den sittande presidenten. Om t.ex. tidningarna är mer aggressiva när det gäller att täcka skandaler när presidenten tillhör det minst favoritpolitiska partiet, då kan den genomsnittliga differentialtäckningen av skandaler förändras när presidenten förändras. Detta skulle inte påverka våra uppskattningar av den relativa partiska partiskheten, men man kan inte utesluta den ytterligare möjligheten att demokratiska endorsing och republikandorsing avsättningar reagerar på en förändring i presidentens politiska tillhörighet med en annan grad av aggressivitet, vilket förvirrar våra resultat. Återigen visar separat resultat för totala träffar, nyhetsartiklar och opinionsdelar, Tabell 4 presenterar resultatet av denna robusthet kontroll i den första kolumnen i varje undergrupp, medan vi utesluter Traficant och Edwards skandaler från analysen. Hela tiden antar vi den mer allmänna specifikationen där vi gemensamt kontrollerar för godkännande och läsarparti och deras trippelinteraktioner med lokaldockan. Resultaten är mycket lika de som redovisas i tabell 3 i fråga om magnitud och statistisk signifikans. Som ytterligare en kontroll av robustheten i våra resultat att prov urval - och inflytelserika avvikelser - i en online bilaga vi släppa skandaler en i taget (tabellerna A2, A3 och A4). Vi gör detta separat för totala träffar, nyheter och redaktionella, och fokuserar på den fylligare specifikationen, medan vi inkluderar trippel växelverkan mellan godkännande partisanship variabel (och läsarskap partisanship) med den republikanska skandalen och lokalitet dummies (se kolumnerna 4, 8 och 12 i tabell 3 ). De uppskattade koefficienterna är anmärkningsvärt stabila i sina tecken, magnitud och signifikans i tabellerna. Hittills har vi fäst samma vikt vid alla skandaler inom varje parti, oberoende av de berörda politikernas ideologi. Men det skulle kunna vara mer givande för en utläggningstidning (republikan-leaning) att ta upp skandaler med orubbliga konservativa republikaner (liberaldemokrater) snarare än måttliga. Denna logik skulle också gälla för efterfrågesidans krafter som driver tidningar för att tillgodose bekräftande läsare. Poole och Rosenthal's (1997) NOMINATE scores ger ett brett använt mått på de ideologiska platserna för alla de politiker som tjänstgjorde i den amerikanska kongressen. 31,32 För de 27 politiker som vi kan fästa ett NOMINAT gemensamt utrymme poäng, vi kontrollera om den mängd täckning som ägnas av en demokratisk-endorsing tidning till en viss skandal ökar i den ideologiska konservativa av den involverade politikern (som proxied av NOMINATE poäng), och vice versa för en republikansk-endorsing tidning. För att 14 ska kunna genomföra denna typ av analys kör vi helt enkelt en specifikation som liknar (???), med RS i provdockan ersatt av NOMINATEs poäng för gemensamt utrymme. I den sista kolumnen för varje undergrupp av nyheter i tabell 4 redovisas resultaten av denna senaste robusthetskontroll. Interaktionen mellan godkänt resultat och NOMINATE gemensamma utrymme poäng har en positiv koefficient, vilket är betydande för träffar och nyheter, men inte för redaktionella. När det gäller redaktionella frågor är den tredubbla interaktionen med lokaldockan nu betydande på 10 procents konfidensnivå. Å andra sidan är interaktionen mellan NOMINATE-poängen och läsarpartivariabeln negativt och obetydligt korrelerad med täckningen, liknande vad vi fann i baslinjespecifikationen. Som påpekas i inledningen, om efterfrågan på information från konsumenterna är vad som driver massmedia beteende, då tidningar som vädjar till måttliga väljare bör ägna mer total uppmärksamhet åt politiska skandaler, oavsett politisk anknytning till de berörda offentliga tjänstemän. 33 Under rimliga förhållanden skulle också tidningar som läses av större och ideologiskt mer heterogena åhörare finna det lönsamt att täcka alla skandaler, för att i viss mån tillfredsställa alla kunder. För att bedöma dessa hypoteser analyserar vi i detta avsnitt den övergripande täckningen av skandaler. Specifikationerna är jämförbara med ekvationerna (2)- (4) Eftersom vårt fokus i detta fall är på tidningsspecifika variabler som total cirkulation och läsarens måttlighet, kan vi inte använda fasta effekter på tidningsnivå. Istället kör vi följande regression: Återigen uppskattar vi partisan täckning av skandaler genom att interagera den republikanska skandal dockan med N R j och N E j. Standardfel samlas återigen på tidningsnivå. 15 Tabell 5 visar resultaten. För varje kategori av träffar (totala träffar, artiklar och redaktioner) i den första specifikationen inkluderar vi endast cirkulationsmåttet; vi lägger sedan till väljarens standardavvikelsevariabel. Liksom i den tvåstegsanalysen är cirkulationen positivt och i hög grad korrelerad med den totala täckningen när det gäller totala hits och nyhetsträffar, men den är inte betydelsefull för redaktionerna. Å andra sidan är standardavvikelsevariabeln för väljare positivt och signifikant korrelerad med täckning, något så för totala träffar och nyheter, starkt så för redaktionella. Slutligen är det fortfarande så att samspelet mellan godkännandepartiet och den republikanska skandaldockan är positivt och i hög grad korrelerat med täckningen, medan interaktionen med läsarens partisanskap är negativt och obetydligt korrelerad. I detta dokument har vi analyserat täckningen av politiska skandaler av ett stort antal amerikanska tidningar, med fokus på utbuds- och efterfrågesidan bestämningsfaktorer för varje partisk partisk partiskhet i denna täckning. Som diskuterats ovan, användningen av automatiserade sökord-baserade sökningar av online nyhetsarkiv (i vårt fall: NewsLibrary arkiv, plus Factiva och tidningens eget arkiv för New York Times, Los Angeles Times och Chicago Tribune) gör det möjligt för oss att systematiskt undersöka hur amerikanska tidningar täckte alla senaste och betydande politiska skandaler som involverar senatorer, medlemmar av kongressen eller statsguvernörer (plus Jack Abramoff). Den viktigaste slutsatsen är att det finns ett starkt samband mellan partisan lutande tidningar mätt genom deras stöd beteende, och partisan partisk partisk i deras täckning av politiska skandaler. Specifikt, demokratisk-leading tidningar - dvs., de med en högre benägenhet att stödja demokratiska kandidater i val - ger betydligt mer täckning till skandaler som involverar republikanska politiker än skandaler med demokratiska politiker, medan republikanska-leading tidningar beter sig på motsatt sätt. Denna partiskhet i täckningen av skandaler är inte begränsad till redaktionssidan, utan påverkar också nyhetsdelen. Även om andelen historier som ägnas åt politiska skandaler i genomsnitt är mycket liten, är omfattningen av täckningen partisk effekt stor i relativa termer: en en-standard-minskning ökning av en tidnings benägenhet att stödja demokratiska kandidater är förknippad med en ökning i differentialtäckning av republikanska kontra demokratiska skandaler med 26 procent. Vi hittar också bevis för att fördomsfull täckning av skandaler "panders" till partisan lutande Vi hittar också några bevis för faktorer som är korrelerade med den övergripande täckningen av skandaler. Tidningar med högre cirkulation ägnar systematiskt mer uppmärksamhet åt politiska skandaler, åtminstone i nyhetsavsnittet. Det krävs ytterligare arbete för att skilja mellan efterfrågestyrda och utbudsstyrda konton för detta förhållande. Slutligen, när det gäller konkurrensfrågan, finner vi inga robusta effekter på partiskhet eller övergripande täckning. Detta kan delvis bero på att under den period vi studerar de flesta amerikanska tidningsmarknader är relativt okonkurrenskraftiga. Det kommer därför att bli intressant att studera tidigare tidsperioder, när antalet tidningar var större och det troligen fanns större skillnader i graden av konkurrens mellan städerna. 35 Dessutom, med historiska data finns det potentiella kvasi-experiment som vi kan utnyttja för att bättre identifiera konkurrensens effekter på medietäckningen. Den ena är bortgången av eftermiddagstidningar. Många forskare hävdar att detta orsakades av spridningen av TV- och/eller livsstilsförändringar, och därför kan nedgången behandlas som en exogen chock för tidningsmarknaderna. I så fall kan vi få en ren uppskattning av konkurrensens effekter genom att jämföra förändringar i tidningsbevakningen mellan städer med olika inledande nummer av eftermiddagstidningar. En uppenbar svaghet i vårt tillvägagångssätt är att det är rent tvärsnittsmässigt. Detta är särskilt viktigt eftersom ett av våra mål är att börja lösa upp den relativa betydelsen av efterfråge- och utbudsfaktorer för att påverka partiskheten i täckningen av skandaler. Som visas av figur 1, i tvärsnittet av tidningar finns det ett positivt och betydande samband mellan godkännande och läsparti, vilket är förenligt med många av de teoretiska modeller som diskuteras i inledningen. Denna korrelation är dock ganska låg, dvs. Det finns en betydande "brist" mellan partisans position på efterfråge- och utbudssidan. Vi utnyttjar denna 17-slacka för att försöka urskilja sambandet mellan sned täckning och den ideologiska hållningen på efterfråge- och utbudssidan. Ur denna synvinkel är det särskilt intressant att lägga märke till att stöd och läsarinflytande är korrelerade med skandaltäckning på olika sätt: villkorslöst så för stödparti, endast för lokala skandaler när det gäller läsarparti. Med tanke på att vi inte har ett riktigt experiment eller ett naturligt experiment kan vi emellertid inte dra slutsatsen att ideologin på vare sig utbuds- eller efterfrågesidan på tidningsmarknaden har en orsakseffekt på skandaltäckningen. Vi är mer övertygade om att de korrelationer vi finner kastar tvivel på en av grundsatserna i en fri press - pressens skyldighet att uppträda som vakthundar gentemot etablerade politiker. Tidningar täcker politiska skandaler, men de gör det på systematiskt fördomsfulla sätt, vilket verkar bero på deras förläggares, redaktörers och läsares partipolitiska ståndpunkter. En fråga som vi inte tar upp, men som skulle vara intressant för det framtida arbetet, är om omfattningen och fördomarna i täckningen varierar mellan olika typer av skandaler. I synnerhet sexskandaler kan vara annorlunda än ekonomiska skandaler, eftersom "sex säljer". Dessutom kan makten över det kontor som innehas av den person som är inblandad i skandalen ha ett betydande inflytande inte bara på omfattningen av täckningen utan också på partiskheten. Det kan vara mycket lättare för förläggare, redaktörer och journalister att "välja och välja" vilka skandaler som ska täckas när skandalerna involverar tjänstemän på låg nivå i andra stater eller områden. Således kan det finnas ännu mer partiskhet i täckningen av lågnivåskandaler än i de relativt högnivåskandaler som studeras här. 1 Även om förhållandet mellan bekräftande beteende och läsarnas deltagande är positivt och statistiskt signifikant, korrelationen är bara cirka 0.3. Detta tyder på att en viss tidnings stödbeteende är en rimlig indikator på "försörjningssidan" krafter som sätter fast dess redaktionella position. Vi diskuterar detta mer i detalj i nästa avsnitt. (2002) kan massmedias täckning inte bara lyfta fram något ämne som föremål för uppmärksamhet, utan täckningen kan också betona särskilda egenskaper hos ämnet, vilket gör dessa attribut mer framträdande. Teorin om utgivning beskriver hur läsare och tittare, när de bedömer en viss situation eller individ, drivs till att ge en högre vikt åt den aspekt som betonas av massmedierna. Se Krosnick och Miller (1996) för en genomgång av denna litteratur. 4 Förutom litteraturen i kommunikationsstudier om fastställande och utformning av dagordningar
Till exempel, genom att spåra mediebevakningen av 32 handplockade skandalhistorier, visades det att avsättningsmöjligheter med en konservativ lutning är mer benägna att täcka skandaler som involverar liberala politiker, och vice versa REF.
Newspaper Coverage of Political Scandals
{'venue': None, 'journal': 'The Journal of Politics', 'mag_field_of_study': ['Political Science']}