Objekt som sticker ut från sin omgivning, dvs. de som drar till sig uppmärksamhet, anses vara framträdande. Salience genereras av inmatningsfunktioner i många stimulans dimensioner, som rörelse (M), färg (C), orientering (O), och andra. Vi fokuserar på nedifrån-och-upp-känsla som skapas av kontrasten mellan objektets egenskaper och omgivningen. Vi jämför de singleton sökreaktiontider (RTs) för objekt som skiljer sig från sin omgivning i mer än en funktion (t.ex. C + O, betecknad som CO) mot RTs för objekt som skiljer sig från sin omgivning i endast en funktion (t.ex. O eller C). De uppmätta RT-värdena för de dubbelfeature singletons jämförs med "race model"-prognoserna för att bedöma om läsligheten i dubbelfeature-förhållandena är större än läsligheten hos någon av dess komponenter. Bekräftande svar hittades i MO och CO men inte i CM. Dessa resultat stämmer överens med att vissa V1-neuroner är konjunktivt selektiva till MO, andra till CO, men nästan ingen till CM. De ger stöd för V1-hypotesen om bottom-up-salience (Z. Li, 2002) men strider mot förväntningarna från "feature summering" hypotesen, där olika stimulansfunktioner först analyseras självständigt och därefter sammanfattas för att bilda en enda salience karta (L.
Genom att mäta reaktionstider söker efter en singleton som skiljer sig från dess omgivande i mer än en funktion, Koene och Zhaoping fann deras resultat var förenliga med egenskaperna hos vissa V1 neuroner REF, som ger bevis för V1-hypotesen av bottom-up saliency karta.
Feature-specific interactions in salience from combined feature contrasts: Evidence for a bottom-up saliency map in V1
{'venue': 'Journal of Vision', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}