Kapacitetsbegränsningar i det sätt på vilket människor lagrar och bearbetar information i arbetsminnet har studerats ingående, och flera minnessystem har utmärkts. I linje med tidigare kapacitetsuppskattningar för verbalt minne och minne för rumslig information tyder färska studier på att det är möjligt att behålla upp till fyra objekt i visuellt arbetsminne. De objekt som används har typiskt varit kategoriskt olika färger och former. Eftersom kunskap om kategorier lagras i långtidsminnet har dessa uppskattningar av arbetsminneskapaciteten förorenats av långtidsminnesstöd. Vi visar att vid användning av tydligt särskiljande intrakatagoriska objekt har det visuella arbetsminnet en maximal kapacitet på endast ett objekt. Eftersom uppmärksamheten är nära involverad i arbetsminnesprocessen, bidrar våra resultat till andra studier som visar kapacitetsbegränsningar för mänsklig uppmärksamhet såsom ouppmärksamhet blindhet och förändring blindhet. Förmåga att hantera och lagra information har skapat många kontroverser bland forskare inom kognitiva vetenskaper. Ett viktigt tema är förmågan till arbetsminne. Separata verbala, rumsliga och visuella objektarbetsminnessystem kan urskiljas (1-3), men liknande uppskattningar av deras kapacitet har fastställts. Dessa uppskattningar har ibland gjorts i termer av ''magiska tal'', som har varierat från sju till omkring fyra ord, siffror eller platser (4). I linje med dessa resultat tyder färska studier på att det är möjligt att behålla information om upp till fyra objekt i visuellt arbetsminne (5-9). Studier av visuellt arbetsminne har rutinmässigt använt ett förändringsdetektionsparadigm (5-7, 10) där ett antal olika objekt eller färger presenteras kort i ett urval. Efter ett kort blankintervall presenteras en testmatris som är identisk med provuppsättningen, med undantag för ett objekt som kan ha ändrats. Uppgiften är att ange om alla objekt i prov- och testmatriserna är identiska eller om ett av dem har ändrats. De objekt och färger som vanligtvis används i visuella arbetsminnesstudier har varit få, upprepade gånger presenteras, och utan svårighet klassificeras i olika kategorier lätt ges verbala etiketter såsom röd, grön, blå, kvadrat, disk, etc. Oavsett om de kategoriska gränserna är regel-, prototyp- eller exemplar-baserade behöver kategoriseringsprocessen stöd genom långtidsminneslagring. Upprepade presentationer av ett fåtal objekt, initialt inte åtskilda av kategorigränser, kan leda människor att utveckla gränser och följaktligen använda långtidsminne stöd. Eftersom föremål åtskilda av kategorigränser lätt tilldelas verbala etiketter kan verbala arbetsminnen aktiveras, vilket leder till överskattning av visuell arbetsminneskapacitet (11). Ytterligare potentiella problem med det traditionella paradigmet för förändringsdetektering är att relationskodning påverkar resultaten (12) och att rumsligt minne kan användas för att underlätta prestanda (1). En uppgift som är tänkt att ge ett rent mått på objektens visuella arbetsminneskapacitet bör inte ge möjlighet att relationellt koda flera objekt i bitar eller påverkas av andra minnessystem såsom rumsligt minne, verbalt arbetsminne eller långtidsminne. Vi undersökte visuell arbetsminneskapacitet för objekt som skapats med kontinuerliga funktionsmått vilket gör objekten svåra att kategorisera. Influenserna av relationell kodning och rumslig kodning reducerades med hjälp av sample arrays bestående av ett till fyra objekt följt efter 1000 ms av ett enda centralt lokaliserat testobjekt som var en medlem av sample array på 50% av försöken och inte en medlem på resterande 50% (Fig. 1).................................................................. Även om alla objekt inom alla matriser var mycket diskriminabla, var vissa matriser av objekt lätt åtskilda av kategorigränser och andra var svåra att kategorisera. Målet var att avgöra om testobjektet fanns i provuppsättningen. Tre olika stimulanstyper användes för att skapa provmatriserna och testobjekten i tre separata tillstånd som representerade en progression från objekt med några diskreta stimulansdimensioner som lätt kategoriseras (t.ex. röd kvadrat) till objekt med kontinuerliga stimulansdimensioner inte lätt att sätta i separata kategorier (t.ex. ovaler med varierande proportioner och färgblandningar som korsar de naturliga gränserna för att uppfatta färg) och med nya värden på dimensionerna på varje försök för att förhindra utveckling av kategorier. Studien som presenteras här liknar arbetet med diskriminering i visuellt minne eftersom den också betonar kontinuerliga dimensioner (13, 14). Den största skillnaden är att den stimuli som används i diskrimineringsstudierna är kontinuerliga lågnivåfunktioner såsom rumslig frekvens och orientering, medan den studie som presenteras här undersöker objektklasser på ett annat sätt. Två objektsdiskriminerande funktioner användes i vårt diskreta färgläge ( diskreta färger och diskreta former; Bild. 2a ), kontinuerlig färgsättning (färgblandningar och ovala former; Bild. 2b), och den kontinuerliga storlek-förhållande shape tillstånd (små ovala inuti större ovala; Bild. Detta anslag är avsett att täcka utgifter för tjänstemän och tillfälligt anställda som arbetar inom politikområdet rättsliga frågor och inrikes frågor. Åtta grundstuderande och författarna deltog i varje tillstånd i huvudexperimentet. Alla deltagare fick 50 prov i varje tillstånd där varje tillstånd var en kombination av inställd storlek med ett till fyra objekt och med en av de tre stimulanstyperna. Författarna och sex andra deltagare fullföljde också tre diskrimineringsvillkor med stimuli från den diskreta färgskalan, kontinuerlig färgskala och kontinuerlig storleksskala. Åtta andra deltagare slutförde en kategorisering som undersökte i vilken utsträckning deltagarna såg föremålen i var och en av de tre villkoren som tillhör samma kategori eller olika kategorier. I den diskreta färgsättning, diskreta former och färger enkelt placeras i olika kategorier valdes slumpmässigt från en uppsättning av fem förspecificerade former (kvadrat, cirkel, bar, kors och triangel) och åtta färger (röd, grön, blå, gul, svart, vit, magenta och cyan). Kombinationerna av former och färger valdes så att samma form eller samma färg aldrig dök upp i samma försök. I det kontinuerliga färgsättningstillståndet valdes ovala proportioner från ett euklidiatiskt tvådimensionellt form-utrymme bestående av ortogonala längd- och breddaxlar (dvs. bildförhållandesutrymme). För varje försök, objekten var placerade på lika avstånd på en slumpmässigt placerad cirkel i denna form utrymme. På liknande sätt valdes färgerna från
Med hjälp av ett paradigm för förändringsdetektering fann REF bevis för att visuell WM-kapacitet är betydligt högre när stimuli lätt kategoriseras.
Visual memory needs categories
{'venue': 'Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America', 'journal': 'Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Medicine']}