Den rumsliga strukturen hos sändare i trådlösa nätverk spelar en nyckelroll när det gäller att utvärdera ömsesidiga störningar och därmed prestanda. Även om Poisson point processen (PPP) har använts i stor utsträckning för att modellera den rumsliga konfigurationen av trådlösa nätverk, är den inte lämplig för nätverk med repulsion. Ginibre point-processen (GPP) är ett av de viktigaste exemplen på determinativa punktprocesser som kan användas för att modellera slumpmässiga fenomen där repulsion observeras. Med tanke på noggrannheten, dragbarheten och praktiska kompromisser, introducerar och främjar vi β-GPP, som är en mellanklass mellan PPP och GPP, som en modell för trådlösa nätverk när noderna uppvisar repulsion. För att visa att modellen leder till analytiskt dragbara resultat i flera fall av intresse, härleder vi medelvärdet och variansen av interferensen med hjälp av två olika metoder: Palm-måttmetoden och den reducerade andra-ögonblicksmetoden, och sedan ger approximationer av interferensfördelningen genom tre kända sannolikhetsdensitetsfunktioner. Dessutom, för att visa att modellen är relevant för cellulära system, härleder vi täckningsannolikheten för en typisk användare och finner att den monterade β-GPP kan modellera utplaceringen av faktiska basstationer i termer av täckningsannolikhet och annan statistik.
Med tanke på det faktum att det finns repulsion mellan de välplanerade makro BS, REF modellerade de cellulära nätverken som Ginibre punkt process (GPP) och analyserade den genomsnittliga interferens och täckning sannolikhet.
The Ginibre Point Process as a Model for Wireless Networks With Repulsion
{'venue': 'IEEE Transactions on Wireless Communications', 'journal': 'IEEE Transactions on Wireless Communications', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}