Abstrakt. D-Finder 2 är ett nytt verktyg för detektering av dödläge i samtidiga system baserat på effektiv invariant beräkning för att approximera effekterna av interaktioner mellan moduler. Det är en del av BIP ram, som ger olika verktyg centrerad på en komponent-baserat språk för inkrementell design. Det presenterade verktyget delar sina teoretiska rötter med ett tidigare genomförande, men skrevs helt om för att dra nytta av en ny version av BIP och olika nya resultat på teorin om invariant beräkning. Förbättringarna visas genom jämförelse med tidigare arbete och rapporter om nya resultat från en praktisk fallstudie. Språk. D-Finder 2 är en del av en ram av verktyg som delar ett gemensamt språk, BIP, för att beskriva komponentbaserade system [1]. Språket är baserat på atomkomponenter och anslutningar för att beskriva deras interaktioner. Komponenter kan också organiseras hierarkiskt för att bygga nya komponenter. En atomkomponent är ett övergångssystem B = (L, P, T ), där L = {l 1, l 2,. ., l k } är en uppsättning kontrollplatser, P är en uppsättning hamnar, och T L × P × L är en uppsättning övergångar. En komponent kan dessutom innehålla data och använda C-kod för åtgärder och villkor för övergångarna för att manipulera dessa data. Figur 1 visar en grafisk representation av två atomkomponenter B 1 och B 2. Vi använder cykler för platser och pilar för övergångar. Varje övergång är märkt av en port för att synkronisera med portar av andra komponenter för att skapa interaktioner. I exemplet synkroniseras portarna som utlöser och tickar för de två komponenterna, vilket innebär att motsvarande övergångar måste utföras samtidigt, och är endast tillgängliga om vakterna i båda komponenterna är uppfyllda. Övergångsrel kan tas när en komponent befinner sig i brandplatsen. Vi kan bara ge en mycket kort beskrivning av BIP här, se [1] för mer information.  Regeln säger att om alla komponenter B i uppfyller deras respektive komponent i- med interaktionerna γ uppfyller en interaktion invariant  och om dessutom samverkan av invarianterna ( i 0 i )  påför en predikat på det globala systemet O, då också det globala systemet γ {B i } i sig uppfyller 0. I detta dokument koncentrerar vi oss på ett globalt dödläge. I själva verket räcker det att bevisa variabiliteten i predikatet ¬DIS, där DIS är den uppsättning tillstånd i systemet från vilka alla interaktioner är inaktiverade. Verktygskedja. Konstruktionsflödet mellan BIP och D-Finder är skissat i figur 2. Ramverket gör det möjligt att (1) börja från början och beskriva ett sammansatt system med BIP-språket, eller (2) att använda språkfabriken för att översätta befintliga modeller som beskrivs på språk som C, DOL [15]
Vi jämförde vårt genomförande LDFC-BIP med D-Finder 2 REF.
D-Finder 2: Towards Efficient Correctness of Incremental Design
{'venue': 'NASA Formal Methods', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}