I detta dokument undersöker vi samexistensen mellan två tekniker som har lagts fram för den femte generationen (5G) av cellulära nätverk, nämligen nätverksassisterad enhet-till-enhet (D2D) kommunikation och massiv MIMO (multiple-input multiple-output). Potentiella fördelar med båda teknikerna är kända var för sig, men de kompromisser som uppstår till följd av deras samexistens har inte åtgärdats på ett tillfredsställande sätt. I detta syfte antar vi att D2D-användare återanvänder downlink-resurserna i cellulära nätverk på ett undermåligt sätt. Dessutom används flera antenner vid BS för att få förkodningsvinster och samtidigt stödja flera cellulära användare med hjälp av multianvändare eller massiv MIMO-teknik. Två mätvärden beaktas, nämligen den genomsnittliga summan (ASR) och energieffektiviteten (EE). Vi härleder dragbara och direkt beräkningsbara uttryck och studera kompromisser mellan ASR och EE som funktioner av antalet BS-antenner, antalet cellulära användare och densiteten av D2D-användare inom ett givet täckningsområde. Våra resultat visar att både ASR och EE beter sig annorlunda i scenarier med låg och hög densitet av D2D-användare, och att samexistens av underlay D2D-kommunikation och massiv MIMO är främst fördelaktigt i låg densitet D2D-användare. Serveh Shalmashi och Ki Won Sung är med
Arbetet med REF utnyttjade lika stor effekt tilldelning utan att överväga interferenshantering, och visade att fördelarna med samexistens av D2D och massiva MIMO begränsas av densiteten hos D2D-användare.
Energy Efficiency and Sum Rate Tradeoffs for Massive MIMO Systems with Underlaid Device-to-Device Communications
{'venue': 'EURASIP Journal on Wireless Communications and Networking, 2016(1), 1-18', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}