Komponentbaserade principer för programvarustrukturering är nu vanliga på tillämpningsnivå, men komponentiseringen är mycket mindre etablerad när det gäller att bygga systemprogramvara på låg nivå. Även om det har gjorts banbrytande insatser för att tillämpa komponentisering i systembyggande, har dessa insatser tenderat att inriktas på specifika tillämpningsområden (t.ex. inbyggda system, operativsystem, kommunikationssystem, programmerbara nätverksmiljöer, eller middleware plattformar). De tenderar också att vara inriktade på särskilda distributionsmiljöer (t.ex. standardmiljöer för persondatorer (PC), nätverksprocessorer eller mikrokontrollerare). Nackdelen med denna snäva inriktning är att den misslyckas med att maximera genericiteten och abstraktionspotentialen hos komponentmetoden. I den här artikeln argumenterar vi för fördelarna och genomförbarheten av en generisk men ändå anpassningsbar strategi för komponentbaserad systembyggande som erbjuder en enhetlig programmeringsmodell som är tillämplig i ett brett spektrum av systemorienterade målområden och installationsmiljöer. Komponentmodellen, som kallas OpenCom, stöds av en reflekterande runtime-arkitektur som i sig är byggd av komponenter. Efter att ha beskrivit OpenCom och utvärderat dess prestanda och egenskaper presenterar och utvärderar vi två fallstudier av system som vi har byggt med hjälp av OpenCom-teknik, vilket illustrerar dess fördelar och dess allmänna tillämplighet.
Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. REF argumenterar för fördelarna och genomförbarheten med ett generiskt men ändå anpassningsbart tillvägagångssätt för komponentbaserat systembyggande som erbjuder en enhetlig programplaneringsmodell som är tillämplig på ett brett spektrum av systemorienterade målområden och spridningsmiljöer.
A generic component model for building systems software
{'venue': 'TOCS', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}