Avläsbarheten hos identifierare är en viktig faktor för programförståelse och ett syfte med att namnge konventionsriktlinjer. På grund av deras semantiska innehåll används även identifierare på funktions- och felplats, bland annat för underhåll av programvara. Att titta på hur namn används i praktiken kan leda till insikter om potentiella problem för förståelse och för programmeringsstödverktyg som behandlar identifierare. Klass- och metodnamn är redan väl representerade i litteraturen. Detta dokument presenterar en undersökning av Java fält, formella argument och lokala variabelnamn, som vi kollektivt kallar referensnamn. Dessa namn kan inte ignoreras eftersom de utgör mer än hälften av de unika namnen och nästan 70 procent av namndeklarationerna i den undersökta corpus. Vi analyserade formerna för 3,5 miljoner referensnamnsdeklarationer i 60 välkända Java-projekt, där vi undersökte den kristallala strukturen av namn som består av kända ord och akronymer. De strukturer som hittades i praktiken utvärderades mot dem som gavs i litteraturen. Användningen av okända förkortningar och ord, som kan utgöra ett problem för programförståelse, identifierades också. Utifrån våra observationer av den stora mångfalden av referensnamn föreslår vi att frågor ska beaktas för framtida akademisk forskning och för att förbättra verktyg som bygger på namn som informationskällor.
Vi undersökte användningen av metaforerna i deklarationer REF och tillämpade dem i AJC.
A survey of the forms of Java reference names
{'venue': "ICPC '15", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}