Rädsla minnen är notoriskt svåra att radera, ofta återhämta sig med tiden. Den långvariga förklaringen till detta fynd är att vid utdöende träning bildas ett nytt minne som konkurrerar med det gamla för uttryck men inte på annat sätt modifierar det. Denna förklaring är i strid med traditionella modeller för lärande såsom Rescorla-Wagner och förstärka lärande. En möjlig försoning som nyligen föreslogs är att utdöende utbildning leder till slutsatsen av en ny stat som skiljer sig från staten som var i kraft i den ursprungliga utbildningen. Denna lösning väcker emellertid en ny fråga: under vilka förhållanden bildas nya stater eller nya minnen? Teoretiska redogörelser inbegriper ihållande stora förutsägelser fel i denna process. Som ett test av denna idé, resonerade vi att en noggrann utformning av förstärkningsschemat under utrotningsträningen skulle kunna minska dessa förutsägelsefel tillräckligt för att förhindra bildandet av ett nytt minne, samtidigt som den fortfarande minskar förstärkningen tillräckligt för att driva på modifieringen av det gamla skräckminnet. I två Pavlovianska experiment för att minska rädslan visar vi att gradvis minska frekvensen av aversiva stimuli, snarare än att eliminera dem abrupt, förhindrar att rädslan återhämtar sig. Detta fynd har viktiga konsekvenser för teorier om statliga upptäckter när det gäller att förstärka lärandet.
Slutligen har vi nyligen rapporterat relaterade resultat inom området Pavlovian rädsla konditionering REF.
Gradual extinction prevents the return of fear: implications for the discovery of state
{'venue': 'Front. Behav. Neurosci.', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}