Den mänskliga genetik gemenskapen behöver robusta protokoll som möjliggör säker delning av genomiska data från deltagare i genetisk forskning. Beacons är webbservrar som besvarar allel-närvaro frågor-såsom ''Har du ett genom som har en specifik nukleotid (t.ex., A) på en specifik genomic position (t.ex., position 11,272 på kromosom 1)?''-med antingen ''ja'' eller ''nej''. Här visar vi att individer i en fyr är mottagliga för återidentifiering även om den enda data som delas inkluderar närvaro eller frånvaro information om alleler i en fyr. I synnerhet föreslår vi ett sannolikhets-förhållande test av huruvida en viss individ är närvarande i en given genetisk fyr. Vårt test är inte beroende av allelfrekvenser och är det mest kraftfulla testet för en specificerad falskt positiv hastighet. Genom simuleringar visade vi att i en fyr med 1 000 individer är återidentifiering möjlig med bara 5 000 frågor. Släktingar kan också identifieras i fyren. Omidentifiering är möjlig även i närvaro av sekvensering fel och variant-kalla skillnader. I en fyr med 65 europeiska individer från 1000 Genomes-projektet visade vi att det är möjligt att upptäcka medlemskap i fyren med bara 250 SNP. Med bara 1000 SNP-frågor kunde vi upptäcka närvaron av ett individuellt genom från det personliga genomprojektet i en befintlig fyr. Våra resultat visar att beacons kan avslöja medlemskap och implicit fenotypisk information om deltagare och inte skydda integritet a priori. Vi diskuterar riskminimering genom policyer och standarder som att inte tillåta anonyma pings av genetiska beacons och kräver minimala fyrstorlekar.
REF presenterar en attack på fyrar, vilket visar att återidentifiering är möjlig med hjälp av en sannolikhetskvot test.
Privacy Risks from Genomic Data-Sharing Beacons
{'venue': 'American journal of human genetics', 'journal': 'American journal of human genetics', 'mag_field_of_study': ['Biology', 'Medicine']}