Detta dokument handlar om multiprocessorimplementeringar av inbyggda applikationer som anges som iterativa dataflödesprogram, där synkronisering overhead kan vara betydande. Vi utvecklar tekniker för att lindra denna overhead genom att bestämma en minimal uppsättning av processorsynkroniseringar som är nödvändiga för korrekt utförande. Vår studie är baserad i samband med själv-tids genomförande av iterativa dataflödesprogram. Ett iterativt dataflödesprogram består av en dataflödesrepresentation av kroppen i en slinga som ska itereras ett obegränsat antal gånger; dataflödesprogrammering i denna form har studerats och tillämpats i stor utsträckning, särskilt i samband med programvara för signalbehandling. Self-timed utförande avser en kombinerad kompilerings-tid/run-time schemaläggning strategi där processorer synkroniserar med varandra endast baserat på inter-processor kommunikationskrav, och därmed, synkronisering av processorer i slutet av varje loop iteration förekommer i allmänhet inte. Vi introducerar en ny graf-teoretisk ram, baserad på en datastruktur som kallas synkroniseringsgrafen, för att analysera och optimera synkronisering overhead i själv-timed, iterative dataflow program. Vi visar att de omfattande tekniker som har utvecklats för att ta bort redundanta synkroniseringar i icke-iterativa program kan utökas inom detta ramverk för att optimalt ta bort redundanta synkroniseringar i vårt sammanhang. Vi presenterar också en optimering som omvandlar en feedforward dataflow graf till en starkt ansluten graf på ett sätt som minskar synkroniseringen overhead utan att sakta ner utförandet.
Bhattacharyya i REF försökte minska kommunikationsfrekvensen mellan processorer genom att använda sig av kompileringstid/run-time schemaläggning.
Optimizing synchronization in multiprocessor DSP systems
{'venue': 'IEEE TRANSACTIONS ON SIGNAL PROCESSING', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}