Mobila nätverk är vanligtvis modellerade genom att placera basstationer på ett rutnät, med mobila användare antingen slumpmässigt utspridda eller placerade deterministiskt. Dessa modeller har använts i stor utsträckning men lider av att vara både högt idealiserade och inte mycket dragbar, så komplexa system-nivå simuleringar används för att utvärdera täckning/utmatning sannolikhet och hastighet. Fler dragbara modeller har länge varit önskvärda. Vi utvecklar nya generella modeller för multi-cell signal-till-interference-plus-brus-förhållandet (SINR) med hjälp av stokastisk geometri. Enligt mycket allmänna antaganden innebär de resulterande uttrycken för nedlänken SINR CCDF (motsvarande täckningssannolikheten) snabba beräkningsbara integraler, och i vissa praktiska specialfall kan förenklas till gemensamma integraler (t.ex. Q-funktionen) eller till och med till enkla slutna uttryck. Vi härleder också medelhastigheten, och sedan täckningsvinst (och genomsnittlig hastighetsförlust) från statisk frekvens återanvändning. Vi jämför våra täckningsprognoser med nätmodellen och en faktisk utbyggnad av basstationer, och observerar att den föreslagna modellen är pessimistisk (en lägre gräns för täckning) medan nätmodellen är optimistisk, och att båda är ungefär lika korrekta. Förutom att den föreslagna modellen är mer lätthanterlig kan den bättre fånga upp den allt mer opportunistiska och täta placeringen av basstationer i framtida nätverk.
Andrews m.fl. REF har visat att distributionen av nedlänksignal-till-interferens-plus-buller (SINR) som baseras på PPP-modellen är ungefär lika exakt som nätmodellen.
A Tractable Approach to Coverage and Rate in Cellular Networks
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}