Internettrafiken uppvisar mångfacetterad bristning och korrelationsstruktur över ett brett spektrum av tidsskalor. Tidigare arbete analyserade denna struktur i termer av tung-tailed sessionsegenskaper, samt TCP timeouts och trängselundvikande, i relativt långa tidsskalor. Vi fokuserar på kortare skalor, vanligtvis mindre än 100-1000 millisekunder. Vårt mål är att identifiera de faktiska mekanismer som är ansvariga för att skapa sprucken trafik i dessa skalor. Vi visar att TCP självklockning, gemensam med köning i nätverket, kan forma paketet interarrival av en TCP-anslutning i en två-nivå ON-OFF mönster. Denna struktur skapar starka korrelationer och bristningar i tidsskalor som sträcker sig upp till RTT (RoundTrip Time) av anslutningen. Denna effekt är viktigare för bulköverföringar som har en stor bandbreddsfördröjningsprodukt i förhållande till fönsterstorleken. Dessutom konvergerar aggregationen av många flöden, utan att skala om deras paket interarrivaler, inte till en Poisson ström, som man kan förvänta sig av klassiska superposition resultat. I stället kan sprängningen i dessa skalor minskas avsevärt genom TCP-passage. I synnerhet fokuserar vi på vikten av minimipasseringstiden, och visar att en 10-millisekunders timer skulle vara för grov för att ta bort kortskalig trafik sprickighet, medan en 1-millisekunders timer skulle vara tillräcklig för att göra trafiken nästan lika smidig som en Poisson ström i sub-RTT skalor.
REF undersöker hur TCP skapar bristningar i tidsskalan för sub-RTT, och finner att TCP:s självklockning och nätverksqueuing kan forma paketets interarrivaler till två nivåer ON-OFF-mönster.
Why is the internet traffic bursty in short time scales?
{'venue': "SIGMETRICS '05", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}