Abstrakt. Under de senaste åren, spelteori har gett insikter i beteendet hos distribuerade system genom att modellera spelarna som nyttomaximerande medel. I synnerhet har det visat sig att själviskhet får många system att fungera på ett globalt ooptimalt sätt. Sådana system sägs ha ett stort pris på anarki. I den här artikeln utvidgar vi detta forskningsområde genom att låta vissa spelare vara skadliga snarare än själviska. Vad är, frågar vi, inverkan av skadliga spelare på systemet bestående av annars själviska spelare? I synnerhet introducerar vi priset på illvilja som en åtgärd som fångar hur mycket systemets effektivitet försämrar i närvaro av skadliga spelare, jämfört med en rent självisk miljö. Som ett specifikt exempel analyserar vi priset på illvilja i ett spel som modellerar inneslutningen av spridningen av virus. I det här spelet kan varje spelare eller nod välja om du vill installera antivirusprogram. Sedan, ett virus börjar från en slumpmässig nod och rekursivt infekterar alla angränsande noder som inte vaccineras. Vi etablerar olika resultat om detta spel. Till exempel, vi kvantifierar hur mycket närvaron av skadliga spelare kan försämras eller-i fall av mycket risk-averse själviska spelare-förbättra den sociala välfärden i det distribuerade systemet.
Detta tillvägagångssätt har resulterat i en definition av ett s.k. pris på malice Ref.
The Price of Malice: A Game-Theoretic Framework for Malicious Behavior in Distributed Systems
{'venue': None, 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}