Abstract-This paper överväga ett scenario där flera enheter-till-enhet (D2D) användare kan återanvända upplänken resurser i ett mobilt nätverk för att överföra direkt till sina motsvarande mottagare. Den aggregerade interferensen från D2D-användarna begränsas genom att en tröskel tillämpas för den tillåtna interferensen i basstationen. Problemet löses genom två typer av begränsningar, nämligen de maximala interferenserna och de genomsnittliga interferensbegränsningarna. I det förra antar vi att fullständig kanaltillståndsinformation (CSI) finns tillgänglig vid basstationen, och vi optimerar den tillåtna sändningseffekten för D2D-användare så att antalet samexisterande D2D-kommunikation maximeras. Vi definierar ytterligare en kvalitetsbegränsning för D2D-användarna. I praktiken är det dock svårt att ha komplett CSI vid basstationen eftersom det medför tunga signalerande overhead. I det senare scenariot utgår vi därför från att det inte finns någon kunskap om var D2D-användare och deras CSI finns tillgängliga vid basstationen. Detta tillvägagångssätt medför inga signalerande omkostnader. Våra resultat visar att även utan CSI kunskap, vi kan förbättra systemets prestanda i form av genomströmning genom att tillåta samexisterande D2D-kommunikation samtidigt som den cellulära användarens begränsningar.
Författarna till Ref föreslog ett nytt system för att hitta den optimala lösningen för D2D-användare genom att definiera två typer av begränsningar, nämligen den maximala störningen och den genomsnittliga störning som orsakas av D2D-kommunikationen.
Interference constrained device-to-device communications
{'venue': '2014 IEEE International Conference on Communications (ICC)', 'journal': '2014 IEEE International Conference on Communications (ICC)', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}