Rörlighet är en nyckelfaktor i utförandet av många dagliga uppgifter som krävs för ett självständigt liv när en person blir äldre. Syftet med studien var att testa ett teoribaserat mobilitetsövervakningsprotokoll genom att jämföra sensorbaserade åtgärder med självrapporterande mått på rörlighet och bedöma acceptansen hos sensorer i hemmet med äldre vuxna. Standardiserade instrument för att mäta fysiska, psykosociala och kognitiva parametrar administrerades till 8 äldre vuxna som bodde i samhället vid baseline, 3 månaders och 6 månaders besök (exempel: FES, GDS-SF, Mini-cog). Halvstrukturerade intervjuer för att karakterisera acceptans av tekniken genomfördes vid 3 månader och 6 månader besök. Tekniska problem förhindrade jämförelse av sensorbaserade åtgärder med självrapporterande åtgärder. In-home sensor teknik för övervakning av rörlighet är godtagbart för äldre vuxna. Att implementera vårt teoribaserade mobilitetsövervakningsprotokoll i en fältstudie i äldre vuxnas hem är ett genomförbart företag men kräver mer robust teknik för sensorbaserad mätvalidering.
I REF beskriver författarna en studie med hjälp av AAL-teknik för att övervaka rörligheten i hemmet under en sexmånadersperiod, vars syfte var att fastställa korrelationer mellan sensor och självrapporterade data och bedöma acceptansen av sensorsystem hos äldre vuxna.
Testing a Theory-Based Mobility Monitoring Protocol Using In-Home Sensors: A Feasibility Study
{'venue': 'Research in gerontological nursing', 'journal': 'Research in gerontological nursing', 'mag_field_of_study': ['Medicine']}