Abstract-UML-modelleringsverktyg är notoriskt svåra att använda av många skäl, bland annat språkets komplexitet, svagt stöd för metoder och okänslighet för användarnas oro. Detta manifesteras i verktyg som exponerar alla sina funktioner på en gång, överväldigande användare. Problemet förvärras när ett verktyg stöder flera domänspecifika språk som definieras ovanpå UML. I detta fall kan verktygsanpassningar som är nödvändiga för varje språk störa varandra och ytterligare förvärra komplexiteten. I detta dokument diskuterar vi en strategi för att minska komplexiteten i UML-verktyg genom att implementera och anpassa ISO 42010-standarden för arkitekturbeskrivning. I detta tillvägagångssätt, begreppen arkitektur sammanhang och arkitektur synpunkter gör heterogena UML-baserade språk att stödjas självständigt och hjälpa kontextualisera de exponerade verktygen kapacitet för dem. Vi presenterar en fallstudie där vi definierade flera arkitekturkontexter och gav dem en implementation i Papyrus-modelleringsverktyget. Genomförandet av detta nya tillvägagångssätt visade att flera arkitekturkontexter kunde samexistera utan störningar och gav en betydande minskning av den exponerade kapaciteten i användargränssnittet.
Elaasar m.fl. har diskuterat Ref om gränsen för UML som förvärrar utvecklingens komplexitet, och föreslagit ett tillvägagångssätt för att minska komplexiteten i UML-verktyg genom att införa och anpassa ISO 42010-standarden för arkitekturbeskrivning.
Reducing UML Modeling Tool Complexity with Architectural Contexts and Viewpoints
{'venue': 'MODELSWARD', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}