De breda applikationerna av mobila enheter med kommunikationsteknik öppnar nya möjligheter för datainsamling bland trafikanter. Sensorer som detekterar Bluetooth- och WiFi-enheter har framgångsrikt använts för att samla in restider från motordrivna fordon. Samma teknik skulle kunna tillämpas på cykeltransporter. Som en del av en politik för att underlätta hållbara transportsätt behövs mer kunskap om cyklister. I denna uppsats presenteras en studie som besvarar två forskningsfrågor: 1. Kommer användningen av Bluetooth- och WiFi-sensorer att ge tillförlitliga resetidsdata från cyklister? 2. Utgångspunkten är följande: Hur påverkas cykelsektionens hastigheter av olika gradienter? För att besvara den första forskningsfrågan sattes ett tvåstegstest upp för att validera utrustningen. Varje utrustningsset bestod av en Bluetooth-sensor och en WiFi-sensor. Två uppsättningar av utrustning placerades längs en cykelväg med ett avstånd av 550 meter mellan dem. Det fanns ingen intilliggande väg, vilket garanterar att endast cyklister och fotgängare skulle registreras. För det första genomfördes ett kontrollerat test med kända Bluetooth- och WiFi-enheter som togs med av testcyklister. Testet gjordes nattetid för att undvika störningar från andra resenärer. För att validera de uppmätta restiderna registrerades också faktiska restider manuellt. Testet kom fram till att restider baserade på Bluetooth var mer exakta än restider baserade på WiFi. Båda sensorerna gav dock restider som inte skilde sig nämnvärt från de faktiska. För det andra genomfördes ett öppet test längs samma cykelväg under rusningstid för att hitta penetrationshastigheten (dvs. antalet registrerade restider fördelade på det totala antalet förbipasserande cyklister), och att manuellt registrera alla restider för att se om de registrerade restiderna var representativa för restiderna för alla förbipasserande cyklister. Testet visade att för att minska variansen i de registrerade uppgifterna för att beräkna en giltig genomsnittlig restid krävdes minst 20 observationer. Testet visade vidare att mer än 90 % av de registrerade restiderna upptäcktes av WiFi-enheten. * Motsvarande författare. Tfn: +47 48198057............................................................................................................... E-postadress: eirin.ryeng@ntnu.no 2290 Den andra forskningsfrågan togs upp genom att välja 7 vägavsnitt med genomsnittliga lutningar som varierade från 0,5 % till 9,2 % med hjälp av sektionslängder mellan 500 och 1500 meter. Totalt registrerades cirka 2400 restider, vilket gav följande huvudsakliga resultat: Den genomsnittliga hastigheten varierade från 22,4 km/h till 8,6 km/h uppförsbacke beroende på ökande lutning. Variansen minskas genom att öka lutningen. Vid cykling nedförsbacke varierar medelhastigheten mellan 21,3 km/h och 36,5 km/h, vilket visar den högsta hastigheten vid 5,4 % lutning, vilket visar att cykelcyklister väljer lägre hastigheter på branta nedförsbackar. Variansen verkar opåverkad av lutningen. Baserat på denna studie kan sensorer som använder Bluetooth- och WiFi-teknik rekommenderas som verktyg för att samla in restider från cykeltrafiken. Vissa viktiga förutsättningar behövs dock: sensorplatserna måste väljas noggrant, liksom lämplig filtrering av data för att undvika att fotgängare och bilister inkluderas i datasetet.
Ryeng m.fl. REF utvärderade prestandan hos ett system för insamling av cykelhastigheter baserat på Bluetooth- och Wi-Fi-sensordata.
Evaluating Bluetooth and Wi-Fi Sensors as a Tool for Collecting Bicycle Speed at Varying Gradients
{'venue': None, 'journal': 'Transportation research procedia', 'mag_field_of_study': ['Engineering']}