Självutlämnande spelar en central roll i utvecklingen och upprätthållandet av relationer. Ett sätt som forskare har utforskat dessa processer är genom att studera kopplingarna mellan självdisclosure och gillande. Med hjälp av metaanalytiska förfaranden försökte man i detta arbete klargöra och granska denna litteratur genom att utvärdera bevisen för tre distinkta informationsliknande effekter. Betydande avslöjande-liknande relationer hittades för varje effekt: a) Människor som engagerar sig i intima avslöjanden tenderar att vara omtyckta mer än människor som avslöjar på lägre nivåer, b) människor avslöjar mer för dem som de ursprungligen gillar, och c) människor som andra som ett resultat av att ha avslöjat för dem. Sambandet mellan avslöjande och gillande dämpades dessutom av ett antal variabler, bland annat studieparadigm, typ av avslöjande och uppgiftslämnarens kön. Sammantaget tyder dessa resultat på att olika avslöjandeliknande effekter kan integreras och ses som att de fungerar tillsammans inom ett dynamiskt interpersonellt system. Konsekvenser för teoriutveckling diskuteras, och vägar för framtida forskning föreslås. John ville att Maria skulle tycka mer om honom och sade till henne att han ibland kände sig osäker på kvinnor som var så duktiga men att han verkligen ville arbeta med dessa känslor. Maria trodde att Johannes verkligen öppnade sig för henne och insåg att hon tyckte om Johannes, och hennes svar på honom fick honom att tro att han vann över henne. Maria berättade för John att hon inte var så självsäker som han uppfattade henne som, hon hade också tvivlande stunder... Självutfrågningar, såsom de som förmedlades av Johannes och Maria ovan, inbegriper handlingen att avslöja personlig information om sig själv för en annan. Sådana åtgärder har ansetts vara centrala för utvecklingen av nära relationer (Altman & Taylor, 1973) och för upprätthållandet av psykiskt välbefinnande (Jourard, 1964). Sedan Jourards (1964 Jourards (, 1971 ) pionjärarbete har självdisclosure varit fokus för teoretisk diskussion och forskning inom ett antal discipliner, inklusive psykologi, kommunikation och sociologi. Även om den självutlämnande litteraturen är omfattande och komplex, har det mesta av det empiriska arbetet inom psykologi behandlat ett litet antal självutlämnande fenomen. Denna artikel kommer att fokusera på en av dessa: förhållandet mellan självutlämnande och gillande (för mer allmänna recensioner, se Derlega, Metts, Petronio, & Margulis, 1993; Chelune, 1979; Cozby, 1973; Goodstein & Reinecker, 1974 kan spåras till det tidiga arbetet av Jourard (1959), som fann ett positivt samband mellan att tycka om en annan person och avslöjande för den personen i ett urval av sjuksköterskestudenter och fakultet. Sedan dess har ett antal studier bekräftat att vi avslöjar mer för dem som vi inledningsvis gillar (t.ex., Certner, 1973, Fitzgerald, 1963 Worty, Gary, & Kahn, 1969) och att vi tenderar att gilla dem som lämnar ut personuppgifter till oss (t.ex., Archer, Berg, & Runge, 1980; Daher & Banikiotes, 1976; Taylor, Gould, & Brounstein, 1981). Förhållandet mellan självutlämnande och gillande är dock inte alltid positivt. Många studier har indikerat liten eller ingen förening (t.ex., Broder, 1982; Ehrlich & Graeven, 1971; Horenstein & Gilbert, 1976; Kohen, 1975; McAllister, 1980; Runge & Archer, 1988), medan andra har visat ett negativt förhållande under vissa förhållanden (t.ex., Archer & Berg, 1978; Cozby, 1972; Dalto, Ajzen, & Kaplan, 1979; Rubin, 1975). Trots en lång historia har därför forskare misslyckats med att avslöja ett tillförlitligt mönster. Som ett resultat av detta har disclosure-liking-litteratur beskrivits som oorganiserad, förvirrad och något "muddrad" (Berg, 1987). En faktor som har bidragit till denna förvirring är att forskare inte tydligt har skilt mellan flera olika disclosure-liking relationer (Berg, 1987; Kleinke, 1979; Miller, 1990). Som ett resultat, studier som har undersökt "den" avslöjande-liknande effekten har ofta handlat om mycket olika intrapersonella och interpersonella fenomen (Archer, 1980; Miller, 1990). Det är möjligt att skilja mellan minst tre avslöjande-liknande relationer: a) Gillar människor andra som avslöjar för dem mer än andra som inte gör det? b) Avslöjar individer mer för människor som de till en början tycker om? c) Är det en följd av att personer som andra har avslöjat sig för dem? Som visas i figur 1, dessa effekter skiljer sig i källan till avslöjande, källan till gillande, och den kausal riktning antas ligga till grund för deras association. Effekt 1 är en interpersonell länk som involverar en persons beteende och en annan persons uppfattningar, medan Effekterna 2 och 3 är intrapersonliga kopplingar som involverar en individs avslöjande och gillande. Även om det finns andra möjliga disclosure-liking relationer (se Berg, 1987, och Miller, 1990), dessa tre har fått mest forskning uppmärksamhet. Förhållandet mellan en persons avslöjandegrad och mottagarens tycke för avslöjaren (Effect 1) har varit av särskilt intresse för socialpsykologer, och studier som har utforskat denna effekt utgör den största delen av litteraturen. Detta är oftast relationen av intresse när forskare hänvisar till disclosure-liking hypotes. De övriga effekterna är dock lika viktiga för att förstå självdisclosionens roll i den sociala interaktionen, och var och en har fått en viss oberoende forskningsinriktning. Dessutom har många studier som utformats för att testa den första effekten blivit förbryllade av en eller flera av de andra effekterna. Ett avgörande steg när det gäller att organisera och integrera litteraturen på detta område är således att tydligt skilja mellan olika disclosure-liking relationer. Det främsta syftet med denna artikel är att granska och klargöra den avslöjande-liknande litteraturen genom att utvärdera bevisen för varje olika avslöjande-liknande effekt. För att uppnå detta identifierade vi studier som behandlade varje effekt och genomförde en separat metaanalys för varje uppsättning fynd. Vårt sekundära mål var, när det var möjligt, att identifiera de förhållanden under vilka varje effekt förstärks eller försvagas. Således, med hjälp av tidigare forskning och teori som en guide, utforskade vi flera variabler som kan moderera förhållandet mellan avslöjande och gillande och kan redogöra för inkonsekventa resultat bland studier. Inverkan 1: Liknar vi andra som avslöjar sig för oss? Hur uppfattar människor andra som ägnar sig åt att avslöja sig själva? För att ta itu med denna fråga måste man behandla självutlämnande som en oberoende variabel och bedöma en mottagares tycke för avslöjaren. Innan man överväger de mekanismer som kan vara ansvariga för denna effekt, är det lämpligt att överväga hur självutlämnande har definierats och tagits i drift.
Självutlämnande innebär att avslöja personlig information om sig själv för en annan agent, typiskt en mänsklig REF.
Self-disclosure and liking: A meta-analytic review.
{'venue': 'Psychological bulletin', 'journal': 'Psychological bulletin', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}