Utformningen av autonoma system bygger ofta på representativa riktmärken för utvärdering av systemets prestanda och skalbarhet. Trots att experimentella observationer har visat att sprickbildning är en vanlig arbetsbörda som har skadliga effekter på användarupplevda resultat, tillhandahåller befintliga riktmärken för klient-server inga mekanismer för att injicera sprickbildning i arbetsbelastningen. I detta dokument introducerar vi en ny metod för att generera arbetsbelastningar som emulerar fenomenet temporal svallning på ett kontrollerbart sätt, vilket ger en mekanism som möjliggör testning och utvärdering av klient-server-systemets prestanda under reproducerbara sprickiga arbetsbelastningar. Denna nya metod gör det möjligt att injicera olika mängder av sprickighet i ankomstströmmen med hjälp av dispersionsindex, en enda parameter som är lika enkel att använda som en vridbar ratt. Vi exemplifierar effektiviteten i denna nya metod genom att införa en ny modul i TPC-W, ett riktmärke som rutinmässigt används för kapacitetsplanering av e-handelssystem. Denna nya modul injicerar sprickbildning i ankomstprocessen av kunder på ett kontrollerbart sätt, och därmed möjliggör förståelse av systemets prestanda nedbrytning på grund av sprickbildning. Detaljerade experiment på ett verkligt system visar att denna referensmodifiering kan betona systemet under olika grader av bristning, vilket är ett starkt argument för nyttan av denna ändring för kapacitetsplanering av autonoma system.
I REF föreslås en metod som använder dispersionsindexet som en vridbar ratt för att injicera sprickbildning i TPC-W på ett reproducerbart sätt.
Injecting realistic burstiness to a traditional client-server benchmark
{'venue': "ICAC '09", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}