I detta dokument introduceras en ny allmän metod för datorstödd rekonstruktion av de magnifika väggmålningarna på den grekiska ön Thera (Santorini), målad i mitten av det andra årtusendet f.Kr. Dessa väggmålningar grävs upp i fragment och som ett resultat av detta är deras rekonstruktion en mödosam och tidskrävande process. För att underlätta och påskynda denna process har därför ett lämpligt system utvecklats på grundval av den metod som införts. Enligt denna metod fotograferas varje fragment, dess bild introduceras till datorn, dess kontur erhålls och därefter alla fragment konturer jämförs på ett sätt som föreslås häri. Både systemet och den metod som presenteras här, extrahera maximal möjlig information från konturformen av fragment av ett godtyckligt till en början obrutet plan objekt, för att peka ut möjliga fragment matchning. Denna metod har tillämpats på två utgrävda fragmenterade väggmålningar bestående av 262 fragment, med full framgång, men det viktigaste har använts för att rekonstruera, för första gången, opublicerade väggmålningar delar från en uppsättning 936 fragment. 2 Upptäckten av väggmålningarna på Akrotiri på den grekiska ön Thera (Santorini), är av stor betydelse för människans kunskap om den tidiga Egeiska världen och inte bara. Enligt framstående arkeologer rankas dessa väggmålningar vid sidan av de största arkeologiska upptäckterna. Den framlidne professorn Marinatos startade utgrävningarna, som nu framgångsrikt fortsätter av professor Christos Doumas. Liksom med skatterna i Pompeji och Herculaneum bevarades Theras väggmålningar på grund av pimpstenens sigill från vulkanens stora utbrott [1]. Väggarna som är dekorerade med målningar överlever som regel inte längre. De kollapsade tillsammans med sin målade rock innan vulkanutbrottet, på grund av särskilt kraftiga jordbävningar. Således är en enda målning vanligtvis utspridda i många fragment blandas med fragment av andra väggmålningar också. Återställandet av väggmålningarna från fragmenten är en mycket mödosam och tidskrävande process som ofta kräver många månader eller till och med år av engagerade, erfarna personalarbeten för en enda väggmålande restaurering. Därför är utvecklingen av ett system som kommer att bidra till det automatiska återställandet av dessa väggmålningar av grundläggande betydelse för denna arkeologiska forskning, men för många andra också, som står inför problemet med en bildrekonstruktion från utgrävda fragment. Varje grävt väggmålningsfragment efter att ha rengjorts fotograferas med ett mycket strikt protokoll, så att mycket liknande belysningsförhållanden, ett fast avstånd av fragmentplanet från kamerans fokus och minimal fotoförvrängning säkerställs. Därefter bearbetas den erhållna bilden och så småningom inbäddas varje fotograferat fragment i en vit bakgrundsram, som vi kallar den absoluta referensramen för det specifika fragmentet (se figur 2). Det problem som tas upp i detta dokument kan också anses vara förknippat med automatisk pussellösning. Men som vi kommer att påpeka nedan visar de två problemlösningarna på drastiska och väsentliga skillnader. Faktum är att ett antal papper behandlar automatisk pussellösning: I [31] en uppsättning kritiska punkter används isthmus-punkten och isthmus-kritiska punkter som definierar en funktion som används vid matchning av partiella gränser. En liknande global egenskap hos istmus används för automatisk pussellösning i [32]. I [29] används en global pusselmonteringsalgoritm bestående av två större delsteg. Pusslets ram monteras först och används som utgångspunkt för att sätta ihop hela pusslet; den globala monteringen görs via en metod som är jämförbar med "reseförsäljarproblemet". I problemet med automatisk rekonstruktion av den förhistoriska staden Thera väggmålningar är i huvudsak drastiskt annorlunda än den automatiska pussellösning pussel. Faktum är att 1. Ingen kunskap på förhand om varje dels form (fragment) ges och därför kan man inte förutsätta förekomsten av brytpunkter på gränskurvan för den. Faktiskt, i praktiken, många fragment gräns kurvor har inga brytpunkter. Som en följd av detta är delning av bitgränsen i sidorna helt meningslös, såväl som hörndetektering. 2. Utgångspunkten är följande: Det finns inga rambitar, d.v.s. bitar vars minst ena sida är en rak linje. Därför är strategin för att starta pussellösning från ramen rekonstruktion lika meningslöst och pussellösning inte kan anses motsvara den resande säljare problemet. 8. Vad är det som händer? Slutligen, mycket ofta, många olika väggmålningar grävs upp helt och hållet, på grund av kollapsen av två eller tre våningar byggnad vars väggar ursprungligen dekorerades av dessa målningar. Man kan därför konstatera att problemet med den automatiska pussellösningen är ett "subfall" av det problem som tas upp i detta dokument. I själva verket kan man definiera det tillvägagångssätt som införs här som ett försök att extrahera maximal möjlig information från konturen av en uppsättning fragment för att uppnå den ursprungliga bilden / objekt rekonstruktion. Därför, den metod som införs här och det relaterade systemet kan mycket väl användas för att rekonstruera eventuella brutna till fragment objekt med hjälp av kontur form information endast. Även om den metod och det system som presenteras här har visat sig mycket kraftfull i att rekonstruera väggmålningar för första gången, måste vi betona att om man vill utveckla ett komplett system för automatisk rekonstruktion av en bild från dess beståndsdelar fragment, kan man ta hänsyn till många andra parametrar, också, såsom a) matchning mellan interna konturer av fragmenten b) färg fortsättning mellan faktiskt angränsande fragment, c) fortsättning av det tematiska innehållet d) crack fortsättning e) geologisk struktur på sidan motsatta den målade, etc.
I REF behandlas problemet med fragmenterad rekonstruktion av väggmålningar, i de fall där den enda tillgängliga informationen är uppsättningen av 2D-fragment" bilder; tillvägagångssättet är effektivt men det lider av den inneboende begränsningen att det inte finns någon tillgänglig tredimensionell information om de ingående delarna.
Contour-shape based reconstruction of fragmented, 1600 bc wall paintings
{'venue': 'IEEE Transaction on Signal Processing', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}