Tidsstabiliteten och den statiska kalibreringen och analysen av systemet Velodyne HDL-64E S2 scanning LiDAR diskuteras och analyseras. Den matematiska modellen för mätningar för HDL-64E S2-scannern uppdateras för att inkludera avvikelser mellan vinkelen kodare och skannerns rotationsaxel, som visar sig vara en marginellt betydande felkälla. Det rapporteras att horisontella och vertikala laserförskjutningar inte på ett tillförlitligt sätt kan erhållas med den aktuella kalibreringsmodellen på grund av deras höga korrelation med horisontella och vertikala förskjutningar. Genom att analysera observationer från två separata HDL-64E S2-skannrar fann man att tidsstabiliteten hos den horisontella vinkelförskjutningen är nära kvantiseringsnivån hos kodaren, men den vertikala vinkelförskjutningen, avståndsförskjutningen och distansskalan är något större än förväntat. Detta anses bero på långsiktiga variationer i skannerområdet, vars grundorsak är ännu oidentifierad. Icke desto mindre resulterade en tidsmässig genomsnittlig kalibreringsdatauppsättning för var och en av skannrarna i en 25-procentig förbättring av 3D-planarfelslutningen för kvarvarande RMSE jämfört med standardkalibreringsmodellen i fabriken.
En analys av kalibreringsvärdenas tidsstabilitet för Velodyne-systemet ges i REF.
Temporal stability of the Velodyne HDL-64E S2 scanner for high accuracy scanning applications. Remote Sens
{'venue': 'Remote Sensing', 'journal': 'Remote Sensing', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Geology']}