Vi studerar problemet med att fördela flera resurser till agenter med heterogena krav. Tekniska framsteg som cloud computing och datacenter ger en ny impuls för att undersöka detta problem under antagandet att agenter kräver resurser i fasta proportioner, känd i ekonomi som Leontief preferenser. I en nyligen publicerad tidning, Ghodsi et al. [2011] införde den dominerande mekanismen för resursrättvisa (DRF), som visade sig ha mycket önskvärda teoretiska egenskaper enligt Leontiefs preferenser. Vi utökar deras resultat i tre riktningar. För det första visar vi att DRF generaliserar till mer uttrycksfulla inställningar och utnyttjar en ny teknisk ram för att formellt utöka sina garantier. För det andra studerar vi relationen mellan social välfärd och egenskaper som sannfärdighet; DRF presterar dåligt i termer av social välfärd, men vi visar att detta är en oundviklig brist som delas av varje mekanism som uppfyller en av tre grundläggande egenskaper. För det tredje, och viktigast av allt, studerar vi en realistisk miljö som inbegriper odelbarheter. Vi kartlägger gränserna för det möjliga i denna miljö, bidrar med en ny avslappnad uppfattning om rättvisa och ger både möjligheter och omöjliga resultat.
Parkes m.fl. REF bedömde DRF i termer av den resulterande effektiviteten, vilket visar att det fungerar dåligt.
Beyond dominant resource fairness: extensions, limitations, and indivisibilities
{'venue': "EC '12", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}