Sammanfattning av denna webbsida: Studier av icke-elitdrivna distanslöpare tyder på att män är mer benägna än kvinnor att sakta farten i maraton. Syfte: Denna studie bestämde tillförlitligheten av könsskillnaden i att gå över många maraton, och efter att ha justerat kvinnors föreställningar med 12% INTE FÖRPUBLICERAD VERSION; detta är författarens slutliga, peer-reviewed manuskript. Den publicerade versionen kan nås genom att följa länken i citeringen längst ner på sidan. Sport & Motion, Vol 47, No. Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 668/2014 av den 13 juni 2014 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EUT L 179, 19.6.2014, s. 1). Det är 607-616. Gör det. Denna artikel är © American College of Sports Medicine och tillstånd har beviljats för denna version att visas i e-Publications@Marquette. American College of Sports Medicine beviljar inte tillstånd för denna artikel att kopieras/distribueras vidare eller vara värd någon annanstans utan uttryckligt tillstånd från American College of Sports Medicine. 2 för att ta itu med mäns större maximal syreupptagning och även införliva information om racing erfarenhet. Metoder: Data förvärvades från 14 amerikanska maraton 2011 och omfattade 91929 föreställningar. För 2 929 löpare fick vi erfarenhetsdata från en race-aggregating webbplats. Vi opererade tempot som procentuell förändring i tempot som observerats under andra halvan av maraton jämfört med första halvan. Pace underhåll analyserades som en kontinuerlig variabel och som två kategoriska variabler: "håll farten", definieras som att sakta < 10%; och "markerad långsammare", definieras som att sakta ≥30%. Resultat: Den genomsnittliga förändringen i tempot var 15,6 % respektive 11,7 % för män och kvinnor (P <0.0001). Denna könsskillnad var betydelsefull för alla 14 maraton. Oddsen för kvinnor var 1,46 (95% CI: 1,41 till 1,50, P <0.0001) gånger högre än för män för att upprätthålla tempot och 0,36 (95% CI: 0,34-0,38; P <0.0001) gånger högre än för män att uppvisa markant långsammare. Långsammare sluttider var förknippade med större långsamhet, särskilt hos män (interaktion, P < 0001). Könsskillnaden i pacing förekom dock mellan åldersgrupper och efterbehandlingsgrupper. Att göra 12% justering av kvinnors prestationer minskade omfattningen av könsskillnaden i att gå, men inte dess förekomst. Även om större erfarenhet var associerad med mindre långsam, kontrollerande för erfarenhetsvariablerna eliminerade inte könsskillnaden i pacing. Könsskillnaden i pacing är robust. Det kan återspegla könsskillnader i fysiologi, beslutsfattande, eller båda.
REF rapporterar att män, efter att ha kontrollerat för en mängd olika referensfunktioner, är mer benägna än kvinnor att sakta farten, definieras som förhållandet mellan måltiderna för andra och första halvan maraton, för 14 maraton i USA under 2011.
Men Are More Likely than Women to Slow in the Marathon
{'venue': 'Medicine and science in sports and exercise', 'journal': 'Medicine and science in sports and exercise', 'mag_field_of_study': ['Medicine', 'History']}