Medelåldern vid vilken amerikanska forskare får sitt första bidrag från NIH har ökat från 34,3 år 1970 till 41,7 år 2004. Dessa data ger upphov till den avgörande frågan om åldrandets effekter på forskarnas vetenskapliga produktivitet och påverkan. Med hjälp av ett stort urval av 6 388 universitetsprofessorer i Quebec som har publicerat minst en uppsats mellan 2000 och 2007, identifierar våra resultat två vändpunkter i professorernas karriärer. En första vändpunkt syns vid 40 års ålder, där forskarna börjar förlita sig på äldre litteratur och där produktiviteten ökar i långsammare takt efter att ha ökat kraftigt sedan början av sin karriär. En andra vändpunkt kan ses runt 50 års ålder, när forskare är mest produktiva medan deras genomsnittliga vetenskapliga påverkan är som lägst. Våra resultat visar också att äldre professorer publicerar färre förstaförfattare och närmar sig slutet på listan över medförfattare. Även om den genomsnittliga vetenskapliga effekten per papper minskar linjärt fram till omkring 50 års ålder, ökar det genomsnittliga antalet papper i högt citerade tidskrifter och bland högt citerade tidningar kontinuerligt fram till pensioneringen. Våra resultat visar tydligt att produktivitet och påverkan inte är en enkel och minskande funktion av ålder och att vi måste ta hänsyn till samverkansaspekterna av vetenskaplig forskning. Vetenskapen är en kollektiv strävan och som våra data visar spelar forskare i alla åldrar en viktig roll i dess dynamik.
REF visade åldrandets inverkan på forskarnas publiceringsmönster.
The Effects of Aging on Researchers' Publication and Citation Patterns
{'venue': 'PLoS ONE', 'journal': 'PLoS ONE', 'mag_field_of_study': ['Medicine', 'Physics']}