Vi utvecklar ett nytt paradigm för tunn-skal finit-element analys baserad på användning av indelningsytor för: i) beskriva geometrin hos skalet i dess odeformerade konfiguration, och ii) generera jämna interpolerade förskjutningsfält har begränsad energi inom den strikta ramen för Kirchhoff-Love teorin om tunna skal. Den särskilda indelningsstrategi som antas här är Loops system, med utvidgningar som krävs för att ta hänsyn till höjningar och förskjutningsgränsvillkor. De förskjutningsfält som erhålls genom indelning är H 2 och har följaktligen en finit Kirchhoff-Love energi. De resulterande finita elementen innehåller tre noder och element integraler beräknas av en enpunkts kvadratur. Skalets förskjutningsfält är endast interpolerat från nodalförskjutningar. I synnerhet används inga nodala rotationer vid interpoleringen. Interpoleringsschemat som induceras av indelning är icke-lokalt, dvs. förskjutningsfältet över ett element beror på knutpunkternas förskjutningar i elementets noder och alla noder av omedelbart angränsande element. Användningen av indelningsytor säkerställer dock att alla lokala förskjutningsfält som konstruerats på detta sätt kombineras på ett enhetligt sätt för att definiera en enda gränsyta. Numeriska tester, inklusive Belytschko et al. [7] Hinder för referensproblem, visa hög noggrannhet och optimal konvergens av metoden.
Senare undersökte REF nyttan av indelningsytor för att effektivt simulera tunna skal.
Subdivision Surfaces: A New Paradigm For Thin-Shell Finite-Element Analysis
{'venue': 'INTERNATIONAL JOURNAL FOR NUMERICAL METHODS IN ENGINEERING', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Mathematics']}