Sammanfattning Med en allt äldre befolkning blir demens snabbt 2000-talets kroniska sjukdom. Äldre människor som drabbas av demens förlorar gradvis sin självständighet eftersom de stöter på problem i sin verksamhet i Daily Living (ADL). Därför behöver de tillsyn och hjälp från sina familjemedlemmar eller professionella vårdgivare, vilket ofta kan leda till underskattad psykologisk och ekonomisk stress för alla parter. Användningen av AAL-teknik (Amient Assistive Living) syftar till att ge personer med demens och minska bördan för deras vårdgivare. Syftet med detta dokument är att presentera det tillvägagångssätt vi har valt för att utveckla och installera ett system för omgivningsassistans i ett operationellt vårdhem, och utvärdera dess prestanda och användbarhet i verkliga förhållanden. Baserat på detta tillvägagångssätt betonar vi betydelsen av utplaceringar i verkliga miljöer i motsats till prototyptester i laboratorier. Metoder: Vi valde att utföra detta arbete i nära samarbete med slutanvändare (demenspatienter) och specialister inom demensvård (professionella vårdgivare). Vår studie genomfördes under 14 månader inom tre rum i ett vårdhem i Singapore och med deltagande av åtta demenspatienter och två vårdgivare. En teknisk hjälpmedelslösning, bestående av en uppsättning sensorer och enheter som styrs av en mjukvaruplattform, placerades i det samverkande vårdhemmet. Försöket föregicks av en pre-exployment period för att organisera flera observationssessioner med demenspatienter och fokusera gruppdiskussioner med professionella vårdgivare. En process av marksanning och systemets loggdatainsamling planerades också före försöket och en utvärdering av systemets prestanda genomfördes under driftsättningsperioden med hjälp av vårdgivare. Ett etiskt godkännande erhölls innan vår lösning togs i bruk i verkligheten. Resultat: Patienternas observationer och diskussioner gjorde det möjligt för oss att samla en uppsättning krav som ett system för äldste med mild demens bör uppfylla. I själva verket har vårt införande avslöjat mer konkreta krav och problem som behöver åtgärdas, och som inte kan identifieras i laboratorietester. Frågor som varken förutsågs under konstruktionsfasen eller under laboratorieprovningen under installationsfasen och som därmed påverkade den föreslagna lösningens effektivitet. Resultaten av utvärderingen av systemets prestanda visar utvecklingen av systemets precision och driftstid under installationsfaserna, medan dataanalys visar förmågan att tidigt upptäcka nedbrytningen av patienternas tillstånd. En kvalitativ återkoppling samlades in från vårdgivare och läkare och en rad lärdomar har dragits av denna erfarenhet. (forts. från föregående sida) Slutsats: Lärdomar från denna studie var mycket användbara för vårt forskningsarbete och kan fungera som inspiration för utvecklare och leverantörer av assistanstjänster. De bekräftade vikten av verklig användning för att utvärdera hjälplösningar, särskilt med deltagande av professionella vårdgivare. De hävdade också behovet av större utplaceringar. Större satsningar kommer att göra det möjligt att genomföra undersökningar om stödlösningarnas sociala och hälsorelaterade effekter, även om de är tid och arbetskraft som konsumeras under de första faserna.
Aloulo och al. REF delar med sig av sina erfarenheter och erfarenheter av att använda hjälpmedelsteknik på ett vårdhem i Singapore.
Deployment of assistive living technology in a nursing home environment: methods and lessons learned
{'venue': 'BMC Medical Informatics and Decision Making', 'journal': 'BMC Medical Informatics and Decision Making', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Medicine']}