På japanska kan vokalens längd skilja ordens innebörd åt. För att spädbarn ska lära sig denna fonemiska kontrast med hjälp av enkla fördelningsanalyser, bör det finnas tillförlitliga skillnader i varaktigheten av korta och långa vokaler, och frekvensfördelningen av vokaler måste göra dessa skillnader framträdande nog i inmatningen. I denna studie utvärderar vi dessa krav på fonemisk inlärning genom att analysera varaktigheten av vokaler från över 11 timmar av japanskt spädbarnsriktat tal. Vi fann att långa vokaler är betydligt längre än korta vokaler i den insats som riktas till spädbarn, för var och en av de fem muntliga vokalerna. Men vi fann också att lärande fonemisk längd från den totala fördelningen av vokal varaktighet kommer inte att vara lätt för en enkel distributionslärare, på grund av den stora bas-rate effekt (dvs. 94% av vokaler är korta), och på grund av de många faktorer som påverkar vokal varaktighet (t.ex. inåt nationella frasgränser, ordgränser, och vokal höjd). Därför skulle en framgångsrik inlärare behöva ta hänsyn till ytterligare faktorer som prosodiska och lexiska signaler för att upptäcka att varaktighet kan kontrastera betydelsen av ord på japanska. Dessa resultat belyser vikten av att ta hänsyn till den naturalistiska fördelningen av lexikon och akustiska signaler när man modellerar tidigt fonemiskt lärande.
REF analyserade 11 timmars japanskt spädbarnsrikt tal, med hjälp av statistiska metoder, för att undersöka hur spädbarn lär sig att diskriminera vokallängdskontrast som finns på japanska.
Learning Phonemic Vowel Length from Naturalistic Recordings of Japanese Infant-Directed Speech
{'venue': 'PLoS ONE', 'journal': 'PLoS ONE', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}