N samtida stereotaktisk funktionell neurokirurgi för rörelsestörningar, kartläggning av basala ganglier baseras på lokalisera AC och PC, bestämma funktionella mål med hjälp av Schaltenbrand och Wahren Atlas, 7 och identifiera den neurala strukturen med hjälp av den elektrofysiologiska metoden. För en visualisering av AC-PC linjen, ventriculografi anses guld standard och används fortfarande i vissa medicinska center. Nyligen, användningen av intraoperativ ventrikulografi har minskat och ersätts av MR avbildning för preoperativ mållokalisering. Magnetisk resonanstomografi är överlägsen datortomografi i upplösningen av rekonstruerade bilder och i identifieringen av landmärken. Dessutom kan bildstyrd neurokirurgisk planering med hjälp av MR-bilder korrigera den lilla lutningen och rotationen av huvudet inom stereotaktisk huvudram, som inte kan korrigeras i ventriculografi. Funktionella mål har indirekt lokaliserats genom beräkningar baserade på koordinaterna för AC och PC med CT eller MR-bilder, eller direkt visualiseras med MR-avbildning. 1,10 Det bör dock noteras att informationen om MR-tomografi om patientens tillstånd erhålls före operation, medan ventriculografi ger informationen efter burhålsöppningen. Därför, även om hjärnan flyttas av någon anledning under operation, ventriculografi kan uppdatera realtidspositionen för AC och PC. Effekten i stereotaktisk kirurgi för rörelsestörningar beror på exakt lesion eller elektrodpositionering, samt lokalisera den neurala strukturen anatomiskt och fysiologiskt idealisk för varje symptom. År 1975 var Gerdes et al. 3 först beskrev felet till följd av subdural luft invasion och "hjärnsänkning" i stereotaktisk procedur. Det är empiriskt känt att en intrakraniell luftinvasion och utflöde av cerebrospinalvätska är förknippade med hjärnsänkning under operation, men författare till få studier har visat ef- Object. Målet med denna studie var att fokusera på tendensen till hjärnskifte under stereotaktisk neurokirurgi och förändringens inverkan på unilateral och bilateral implantation av elektroder för djup hjärnstimulering (DBS). Metoder. Åtta unilaterala och 10 bilaterala DBS-elektroder vid 10 nucleiventrales intermedii och 18 subtalamic nuklei implanterades hos patienter på Kaizuka sjukhus med hjälp av magnetisk resonans (MR) avbildningsstyrda och mikroelektrodstyrda metoder. Hjärnförskjutning bedömdes som förändringar i 3D-koordinaterna för främre och bakre kommissioner (AC och PC) med MR-bilder före och omedelbart efter implantationsoperationen. Positionerna för de implanterade elektroderna, baserade på midcommissuralpunkten och AC-PC-linjen, mättes både på röntgenfilmer (virtuell position) under operation och de postoperativa MR-bilder (faktisk position) som erhölls den sjunde dagen postoperativt. Resultat. Kontralaterala och bakre förskjutningar av växelströms- och PC-systemet var utmärkande för ensidiga respektive bilaterala förfaranden. Författarna föreslår följande: 1) Den första ensidiga proceduren framkallar en ensidig luftinvasion, vilket resulterar i ett kontralateralt hjärnskifte. 2) Under den andra proceduren i den bilaterala kirurgin, den kontralaterala förskjutningen återställs till mittlinjen och, samtidigt, den anteroposterior stöd av den kontralaterala halvklotet mot gravitation förloras på grund av en bilateral luft invasion, vilket resulterar i en betydande bakre (kaudala) förskjutning. Slutsatser. Att notera hjärnans tendens att skifta är mycket viktigt för korrekt implantation av en DBS-elektrod eller hög frekvens termokoagulation, samt för förutsägelse av terapeutiska och negativa effekter av stereotaktisk kirurgi.
Miyagi m.fl. Ref studerade både unilaterala och bilaterala implantationer och drog slutsatsen om hjärnförskjutningsbenägenheten för båda typerna av ingrepp.
Brain shift: an error factor during implantation of deep brain stimulation electrodes.
{'venue': 'Journal of neurosurgery', 'journal': 'Journal of neurosurgery', 'mag_field_of_study': ['Medicine']}