Abstruct-Vi anser att ett trådlöst sensornätverk gjort av sensornoder som kan avkänna och kommunikation, relänoder som kan kommunicera, och basstationer som ansvarar för insamling av data som genereras av sensornoder, ska användas i sensorfältet, Vi tar itu med problemet med att placera sensorn noder, relän och basstationer i sensorfältet så att (i) varje punkt av intresse i sensorfältet täcks av en del av sensorer av önskad kardinalitet (ii) det resulterande sensornätverket är ansluten och (iii) sensornätverket har tillräcklig bandbredd. Vi föreslår flera installationsstrategier för att fastställa optimala placeringar av sensornoder, relänoder och basstationer för garanterad täckning, anslutning, bandbredd och robusthet. Vi studerar flera olika mål såsom att minimera antalet utplacerade sensornoder, minimera den totala kostnaden, minimera energiförbrukningen, maximera nätverkets livslängd och maximera nätverksutnyttjandet. Placeringsproblemen för såväl tillförlitliga som otillförlitliga/probabilistiska detektionsmodeis är formulerade som Integer Linear Programs (ILPs). De föreslagna strategiernas praktiskhet, effektivitet och prestanda illustreras genom simuleringar. Distribuerade sensornätverk, utformade för att övervaka och kontrollera omgivande miljöfenomen, har potential att revolutionera många tillämpningar. Ett sensornätverk består av sensornoder och en eller flera basstationer. Sensornoder genererar, bearbetar och vidarebefordrar data (via mellanliggande sensornoder) till basstationer. Bland de stora designutmaningarna i designen av sensornätverk är ett effektivt utnyttjande av resurser tillgängliga för sensornoder såsom knapp bandbredd och begränsad energiförsörjning. I tillämpningar som övervakning, målspårning och intrångsdetektering kan den strategiska placeringen av sensornoder i sensorfältet avsevärt förbättra avkänningskvaliteten, minska kostnaden och minimera energiförbrukningen, vilket ökar livslängden för sensornoder. Beroende på egenskaperna hos avkännings-, terräng- och tillämpningsscenarier kan sensornoders avkänningsförmåga modelleras som tillförlitlig (precis) eller otillförlitlig (otillförlitlig). I den otillförlitliga avkänningsmodellen tilldelas en avkännings-/detektionssannolikhet för varje avläsning som kännetecknar graden av förtroende för avläsningen. I de tillförlitliga avläsningsmodellerna inom avkänningsområdet antas avläsningarna vara exakta. Det område där en sensor kan utföra sina avkännings-, övervaknings-, övervaknings- och detektionsuppgifter med rimlig noggrannhet (dvs. Sensoravläsningarna har minst en tröskelnivå 0-7803-8991-3/05/$20.00 0 2005 IEEE 58 1 av sannolikheten för avkänning/detektion inom det området) är känd som täckningsområdet. Sammanslutningen av täckningsområden för enskilda sensorer är täckningsområdet för ett sensornätverk. Täckningsområden kan vara oregelbundna och kan vara lägesberoende på grund av hinder i terrängen t.ex. sensorer som används för inomhusapplikationer, i urbana och kuperade områden [I 3. Täckningsområdet kan också vara beroende av målet, t.ex. En sensor kan upptäcka mindre mål från korta avstånd och större mål från långa avstånd. Omfattningen av den sensortäckning som krävs beror på applikationen [2]. Att täcka varje plats med flera sensorer kan ge robusthet. Vissa tillämpningar kan kräva förmånstäckning av kritiska platser baserat på risk eller taktisk betydelse [I]. Kraven på täckning kan också ändras med tiden på grund av ändrade miljöförhållanden, t.ex. sikten kan variera på grund av dimma eller rök. En låg grad av täckning kan vara tillräcklig under normala omständigheter, men, när en kritisk händelse avkänns, en hög grad av täckning kan önskas i det området 121. Det är önskvärt att uppnå den grad av täckning och robusthet som krävs med det minsta antalet aktiva sensornoder för att minimera kostnader, störningar och informations redundans [2], [3]. På grund av det begränsade utbudet av trådlös kommunikation och hinder som byggnader, väggar och träd kan det minsta antalet sensornoder som krävs för täckningen dock inte garantera anslutning av det resulterande sensornätet. Vissa tekniker kräver att sändaren och mottagaren är i linje med sikten, t.ex. Infrarött, Ultraljud f41. Därför måste en strategi för placering av sensornoder ta hänsyn till konnektivitet och bandbreddsbegränsning för trådlösa kanaler (flaskhalsar) när man beslutar om var sensornoder ska placeras. Eftersom sensornoder har begränsad energiförsörjning, en sensor nod placering strategi, som minimerar den energi som förbrukas i kommunikation eller maximerar tiden tills den erforderliga graden av täckning upprätthålls, är mycket önskvärt. I detta dokument föreslår vi flera installationsstrategier som avgör optimala placeringar av sensornoder, relänoder och basstationer för garanterad täckning, anslutning, bandbredd och robusthet. Placeringsproblemen för tillförlitliga såväl som probabilistiska detektionsmodeller är formulerade som ILP:er. De föreslagna strategierna jämförs med hjälp av simuleringar.
I REF, Patel et al. tog itu med problemet med placering av sensornoder, relänoder och basstation i sensornätverk och formulerade en lösning för att uppnå minimalt antal sensornoder, minimal total kostnad och energiförbrukning samt maximal energianvändning och livslängd för nätverket.
Energy efficient sensor, relay and base station placements for coverage, connectivity and routing
{'venue': 'PCCC 2005. 24th IEEE International Performance, Computing, and Communications Conference, 2005.', 'journal': 'PCCC 2005. 24th IEEE International Performance, Computing, and Communications Conference, 2005.', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}