Biologiska system kan dela och gemensamt bearbeta information för att ge framträdande effekter, trots inneboende buller i kommunikationen. Medan mänskliga system ofta använder invecklade strukturella lösningar för att övervinna buller, strukturen i många biologiska system är mer amorft. Det är inte lätt att förstå hur kommunikationsbuller kan påverka sådana gruppers beräkningsrepertoar. För att närma sig denna fråga betraktar vi den grundläggande kollektiva uppgiften att sprida rykten, där information från få kunniga källor på ett tillförlitligt sätt måste strömma till resten av befolkningen. För att studera effekten av kommunikationsbuller på förmågan hos grupper som saknar stabila strukturer att effektivt lösa denna uppgift, anser vi en bullrig version av den enhetliga PU LL-modellen. Vi bevisar en lägre gräns, vilket innebär att i närvaro av till och med måttliga bullernivåer som påverkar alla aspekter av kommunikationen, kan inget system avsevärt överträffa den triviala nivå där agenter måste vänta tills de direkt interagerar med källorna. Våra resultat visar därmed en exponentiell separation mellan de enhetliga PU SH- och PU LL-kommunikationsmodellerna i närvaro av buller. En sådan separation kan tolkas som en antydan om att ett system för att uppnå effektiv ryktesspridning måste uppvisa antingen någon grad av strukturell stabilitet eller, alternativt, någon aspekt av kommunikationen som är immun mot buller. Vi bekräftar våra teoretiska resultat med en ny analys av experimentella data om rekrytering i Cataglyphis niger ökenmyror.
Författarna till REF studerar skillnaderna mellan pull och push rykte sprider sig i den bullriga inställningen.
Limits for Rumor Spreading in stochastic populations
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}