Denna studie syftar till att avslöja ett sätt som deltagarna i konversationen förutsäger end-of-utterance för spontant japanskt tal. I spontana vardagliga samtal måste deltagarna förutsäga slutet på en talares uttalanden för att utföra ett smidigt tur-taking utan alltför mycket gap. Vi anser att de inte bara utnyttjar syntaktiska faktorer utan också prosodiska faktorer för end-of-utterance förutsägelse på grund av svårigheten att förutsäga en syntaktisk avslutning punkt spontant japanska. I tidigare studier fann vi att prosodiska drag förändrades avsevärt i den sista accentualfrasen. Det är dock inte klart vilka prosodiska drag som stöder förutsägelsen. I detta dokument fokuserade vi på beroendestrukturen bland bunsetsufraser som den syntaktiska faktorn, och undersökte sambandet mellan fras-beroende och prosodiska drag. Resultaten visade att den genomsnittliga grundläggande frekvensen och den genomsnittliga intensiteten för accentuella fraser inte minskade förrän den ändrade frasen dök upp. Därefter, för att förutsäga slutet på uttalandena från syntaktiska och prosodiska drag, konstruerade vi en generaliserad linjär blandad modell. Modellen gav högre noggrannhet än att endast använda de prosodiska funktionerna. Dessa antyder möjligheten att prosodiska förändringar och relationer mellan uttryck och beroende informerar åhöraren om att uttalandet närmar sig sitt slut.
Ishimoto m.fl. undersökte beroendet mellan syntaktiska och prosodiska funktioner och visade att en kombination av de två funktionerna är användbar för att förutsäga end-of-turns REF.
End-of-Utterance Prediction by Prosodic Features and Phrase-Dependency Structure in Spontaneous Japanese Speech
{'venue': 'INTERSPEECH', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}