Abstrakt. 1998 lade Blaze, Bleumer och Strauss fram en kryptografisk primitiv, så kallad proxyåterkryptering, där en semi-tillförlitlig proxy får någon information som gör det möjligt att på nytt kryptera chiffertexterna från en nyckel till en annan. Enkelriktade system gör det bara möjligt att översätta från delegeraren till delegaten och inte i motsatt riktning. I alla konstruktioner som beskrivits hittills, även om samverkande proxies och delegater inte kan avslöja delegatorns långsiktiga hemlighet, kan de härleda och avslöja undernycklar som räcker för att öppna alla translaterbara chiffertexter som skickas till delegatorn. De kan också generera nya krypteringsnycklar för mottagare som delegatorn inte litar på. I detta dokument föreslår vi spårbara proxyåterkrypteringssystem, där proxies som läcker sin omkrypteringsnyckel kan identifieras av delegatorn. Det primitiva utesluter inte olagliga överföringar av delegering utan strävar snarare efter att avskräcka dem. Vi ger säkerhetsdefinitioner för denna nya primitiva och en konstruktion som uppfyller de formaliserade kraven. Denna konstruktion är ganska effektiv, med chiffertexter som har logaritmisk storlek i antalet delegationer, men använder en icke-svart-box spårningsalgoritm. Vi diskuterar hur man kan förse systemet med en svart låda spårningsmekanism på bekostnad av längre chiffertexter.
2008 föreslog Libert och Vergnaud REF spårbar proxy omkryptering, där skadliga proxies som avslöjar deras omkrypteringsnyckel till tredje part kan identifieras av delegatorn.
Tracing Malicious Proxies in Proxy Re-Encryption ?
{'venue': 'Pairing', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}