Abstract-Det är allmänt trott att refaktoring förbättrar programvarans kvalitet och utvecklarens produktivitet genom att göra det lättare att underhålla och förstå mjukvarusystem. Å andra sidan anser vissa att refaktoring har risk för funktionsregression och ökade testkostnader. I detta dokument undersöks effekterna av refaktoring av regressionstest med hjälp av versionshistoriken för Java open source-projekt: (1) Finns det tillräckliga regressionstest för refaktoring i praktiken? (2) Hur många regressionstester är relevanta för att refaktorisera redigeringar och behöver därför köras om för den nya versionen? (3) Vilken andel av felinducerande förändringar är relevant för refaktoringar? Genom att använda en refaktorisk rekonstruktionsanalys och en förändringskonsekvensanalys i tandem undersöker vi sambandet mellan de typer och platser för refaktoreringsredigeringar som identifierats av REFFINDER och de påverkansförändringar och påverkade tester som identifierats av FAULTTRACER förändringskonsekvensanalysen. Resultaten från tre öppenkällkodsprojekt, JMeter, XMLSecurity och ANT, visar att endast 22 % av refaktorde metoder och fält testas med befintliga regressionstester. Även om refaktorings utgör endast 8% av atomförändringar, 38% av drabbade tester är relevanta för refaktorings. Dessutom är refaktors inblandade i nästan hälften av de misslyckade testfallen. Dessa resultat kräver nya automatiserade regressionstestförstärknings- och urvalsmetoder för att validera refaktorsredigeringar.
Rachatasumrit och Kim REF undersökte effekterna av refaktoring av regressionstestning med hjälp av versionshistoriken för tre programvarusystem med öppen källkod: JMeter, XMLSecurity och ANT.
An empirical investigation into the impact of refactoring on regression testing
{'venue': '2012 28th IEEE International Conference on Software Maintenance (ICSM)', 'journal': '2012 28th IEEE International Conference on Software Maintenance (ICSM)', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}