En metaanalys undersökte känsloigenkänning inom och över kulturer. Känslorna var allmänt erkända på bättre nivåer än Chance-nivåer. Noggrannheten var högre när känslor både uttrycktes och erkändes av medlemmar i samma nationella, etniska eller regionala grupp, vilket tyder på en gruppfördel. Denna fördel var mindre för kulturgrupper med större exponering för varandra, mätt som boende i samma nation, fysisk närhet och telefonkommunikation. Majoritetsgruppens medlemmar var sämre på att döma medlemmar av minoritetsgruppen än tvärtom. Tvärkulturell noggrannhet var lägre i studier som använde en balanserad forskningsdesign, och högre i studier som använde imitation snarare än poserade eller spontana emotionella uttryck. Attribut för studiens utformning verkade inte minska storleken på den koncerninterna fördelen. Psykologer har länge diskuterat om känslor är universella jämfört med om de varierar beroende på kultur. Dessa frågor har utförligt sammanfattats på annat håll och vi upprepar dem inte (t.ex., Ekman, 1972 Ekman,, 1994 Izard, 1971; Mesquita & Frijda, 1992; Mesquita, Frijda, & Scherer, 1997; Russell, 1994; Scherer & Wallbott, 1994). Även om många teoretiker har intagit extrema ståndpunkter och framkallat livlig debatt, har de senaste teoretiska modellerna försökt ta hänsyn till både universalitet och kulturell variation genom att ange vilka särskilda aspekter av känslor som uppvisar likheter och skillnader över kulturella gränser (t.ex. Ekman, 1972; Fiske, Kitayama, Markus, & Nisbett, 1998; Markus & Kitayama, 1991; Mesquita & Frijda, 1992; Mesquita et al., 1997; Scherer, 1997; Scherer & Wallbott, 1994). Många av dessa modeller presenterar ett interaktionsperspektiv (Ekman, 1994; Matsumoto, 1989; Rosenthal, Hall, DiMatteo, Rogers, & Archer, 1979; Russell, 1994; Scherer & Wallbott, 1994). Matsumoto (1989) hävdade till exempel att även om känslorna är biologiskt programmerade är inlärningsprocessen för att kontrollera både deras uttryck och perception i hög grad beroende av kulturella faktorer. Med ett annat perspektiv föreslog Russell (1994) att specifika emotionella kategorier till stor del är kulturellt specifika men att breda dimensioner som valence och upphetsning är universella. Även om dessa modeller är rika och upplysande har Scherer och Wallbott (1994) konstaterat att det inte har gjorts många systematiska försök att samla in bevis för att undersöka teorierna. För att försöka skaffa fram sådana bevis fann Scherer och Wallbott starka bevis för universalitet samt kulturella skillnader i emotionell erfarenhet, inklusive både psykologiska och fysiologiska reaktioner på känslor. Det främsta målet med denna artikel är att genomföra en metaanalys för att undersöka de bevis som finns för både universalitet och kulturella skillnader inom det specifika området för känsloigenkänning. Känslomässiga uttryck faller under kategorin emotionellt beteende: de yttre uttryck och handlingar som åtföljer emotionell erfarenhet (Mesquita & Frijda, 1992; Mesquita et al., 1997). Eftersom sådana känslomässiga beteenden är observerbara, har de varit relativt mer tillgängliga för studier av forskare som har undersökt både uttrycken själva och deras exakta erkännande. Som en följd av detta finns det en rik litteratur om gränsöverskridande känsloigenkänning som empiriskt kan undersökas för att bedöma den universella och kulturella särarten hos känsloigenkänning, samt för att identifiera de faktorer som dämpar dessa fenomen. Förespråkare för emotionell universalitet har använt tvärkulturella studier av ansiktsrörelseigenkänning som en av deras centrala beviskällor. Klassiska studier utförda av Paul Ekman (1972), Hillary Anger Elfenbein, Program i Organizational Behavior, Harvard University; Nalini Ambady, Institutionen för psykologi, Harvard University. Förberedelse av denna artikel stöddes av en National Science Foundation Graduate Student Fellowship och President Early Career Award för forskare och ingenjörer Grant BCS-9733706. Vi tackar David Matsumoto och Klaus Scherer för deras ytterst hjälpsamma kommentarer. Vi är tacksamma mot varje författare som svarade på våra förfrågningar om artiklar från sina arkivlådor. Vi vill också uttrycka uppskattning till Andrew Calder, David Chan, Pierre Gosselin, William Ickes, Gilles Kirouac, Manas Mandal, Roslyn Markham, David Matsumoto, Steve Nowicki, Pio Ricci Bitti, Klaus Scherer och H. L. Toner, som inte bara tillhandahöll manuskript utan också nådde djupt in i deras arkiv för att ge oss detaljerad information om sina studier. Vi tackar Donald Rubin, Robert Rosenthal och Douwe Yntema för förslag om den statistiska analysen. För hjälpsamma kommentarer om ett tidigare utkast, tackar vi
Med detta sagt, ansiktsuttryck av känslor är en kraftfull modalitet för att uttrycka känslor REF.
On the universality and cultural specificity of emotion recognition: a meta-analysis
{'venue': 'Psychological Bulletin', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}