MÅL - Att utvärdera giltigheten och reproducerbarheten av programvara för att läsa digitala bilder och gradera diabetesretinopati. FORSKNINGSDESIGN OCH METODER – En prospektiv, jämförande observationsstudie genomfördes på en serie patienter med typ 2-diabetes som presenterade sig på näthinnans klinik vid ett tertiärt vårdcenter i Indien. Totalt 210 ögon av 105 patienter tilldelades en av tre oftalmologer, som utförde dilaterad indirekt och direkt oftalmoskopi och därefter bedömde digitala bilder av samma grupp av patienter som var maskerade till patientens identitet. Interobserver- och intertest-avtalet mellan kliniska bedömningar och klassificering av diabetesretinopati med hjälp av programvaran uppskattades. RESULTAT -Modera icke-proliferativ diabetesretinopati (NPDR) var oftast diagnostiserad, både kliniskt och utvärdera digitala bilder. Överenskommelsen mellan den kliniska klassificeringen av diabetesretinopati och graderingen av bilder var 81,3 % (-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Kliniskt signifikant makulaödem diagnostiserades i 33,3 % (70 av 210) av ögonen kliniskt och i 40,2 % (84 av 209) av ögonen genom gradering av bilder, och det fanns god enighet (89,5 %) mellan de två (-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- SLUTSATSER -Aravind Diabetisk retinopati Screening 3.0 är ett enkelt och giltigt verktyg för att hjälpa till att upptäcka synhotande retinopati och kan komplettera ögonläkares utvidgade undersökning av foundus på patienter för att upptäcka diabetesretinopati. D iabetisk retinopati till följd av mikrovaskulär skada på näthinnan finns hos 60% (1) av människor 20 år efter det att typ 2-diabetes har börjat; synhotande retinopati finns hos 2,0% av dem som har haft diabetes i 5 år och hos 15,5% av dem som har haft diabetes i 15 år. Identifiera dessa patienter sker främst genom opportunistiska fall detektion (2) i ett land som Indien (förekomsten av retinopati är 17,6 % bland urbana diabetiker i åldern 20 år), eftersom ett rutinmässigt screeningprogram för personer som är kända för att ha diabetes inte är ett genomförbart alternativ med tanke på den dåliga närvaron; 11 % av nya diabetiker och 55 % av kända diabetiker deltar i dessa läger (3). Den nuvarande guldstandarden för diagnostisering av diabetesretinopati är genom fundusfotografering (jämför funduspatologin med den som ses på stereoskopisk visning av sju standardfotografier för klassificering av retinopati eller genom fluoresceinangiografisk diagnos). Även i länder där det finns möjligheter till noggrann övervakning av diabetes finns det dock ingen enighet om kostnadseffektiva och giltiga metoder för att kontrollera diabetesretinopati (4). Telemedicin har resulterat i nya möjligheter, till exempel att fånga bilder på en avlägsen plats och överföra dem till en skicklig graderare på ett specialistcenter. Även om kostnaderna minskar samtidigt som vården av god kvalitet upprätthålls, förstärker användningen av telemedicin behovet av att validera digitala bilder som ett verktyg för diagnostisering av diabetesretinopati och efter dess progression (5,6). Denna studie jämför Aravind Diabetic Retinopati Screening (ADRES) 3.0 avläsnings- och klassificeringssystem med kliniska bedömningar som nuvarande praxis guld standard med avseende på dess giltighet och reproducerbarhet i bedömningen av diabetesretinopati. METODER - En prospektiv, jämförande observationsstudie genomfördes på en serie patienter med typ 2-diabetes som för första gången presenterade sig på näthinnekliniken vid ett tertiärvårdscenter i Indien. De patienter som samtyckte till att delta rekryterades av klinikkoordinatorn under maj och juni 2006 och tilldelades den grader (en av tre utbildade näthinnespecialister) som skötte öppenvården den dagen. Varje patient genomgick en rutin detaljerad omfattande oftalmisk undersökning av någon enskild grader, och digitala fondus fotografier togs av en tekniker genom den dilaterade eleven. Samma tre kliniker graderade därefter de digitala bilderna med hjälp av den manuella programvaran ADRES 3.0 läs- och klassificeringssystem samtidigt maskeras till den kliniska graderingen som tilldelas enskilda patienter. För jämförbarhetens skull tilldelades alla tre graderingsmännen fem på varandra följande patienter den sista dagen av inskrivningen, vilket de bedömde självständigt på samma sätt. Ögonundersökningen inkluderade mätning av Snellens synskärpa, skärlampans biomikroskopi med hjälp av tre-mirror kontaktlinsen vid behov, dilaterad fondoskopi med hjälp av en 60-eller 90-dioptre lins, och indirekta oftalmer-
Screening av Aravind diabetesretinopati (ADRES) 3.0, utvecklad och presenterad av Permalsamy et al. REF, är en programvara för att läsa och klassificera diabetesretinopati.
Software for reading and grading diabetic retinopathy: Aravind Diabetic Retinopathy Screening 3.0.
{'venue': 'Diabetes care', 'journal': 'Diabetes care', 'mag_field_of_study': ['Medicine']}