Bakgrund: Bedömning av interaktioner mellan mor och barn är en central fråga för tidig barnutveckling och psykopatologi. Detta dokument fokuserar på begreppet "synkronisering" och undersöker 1) hur synkronisering i interaktion mellan mor och barn definieras och tillämpas; 2) det bidrag som synkroniseringsbegreppet har tillfört till att förstå karaktären av interaktion mellan mor och barn. Metod: Mellan 1977 och 2013 sökte vi igenom flera databaser med följande nyckelord: « synkronisering » « interaktion » och « mor-barn ». Vi fokuserade på studier som undersökte interaktioner mellan föräldrar och barn mellan barn i åldern 2 månader till 5 år. Från de 63 relevanta studierna extraherade vi studiebeskrivningsvariabler (författare, år, design, antal försökspersoner, ålder), bedömningsbetingelser och metoder, och de viktigaste resultaten. Resultat: De vanligaste termerna som hänvisar till synkronisering var ömsesidighet, ömsesidighet, rytmiskhet, harmonisk interaktion, turn-taking och delad påverkan; alla termer användes för att karakterisera mor-barndyaden. Som en följd av detta föreslår vi att synkronisering definieras som en dynamisk och ömsesidig anpassning av beteendets timliga struktur och delad påverkan mellan interaktiva partners. Tre huvudsakliga typer av bedömningsmetoder för att studera synkronisering uppstod: 1) globala interaktionsvågar med dyadiska objekt; 2) specifika synkroniska skalor; och 3) mikrokodade tidsserieanalyser. Det verkar som om synkronin bör betraktas som en social signal i sig eftersom det har visat sig vara giltigt i både normala och patologiska populationer. Bättre synkronisering mellan mor och barn förknippas med förtrogenhet (vs. okänd partner), en frisk mor (vs. patologisk mor), typisk utveckling (vs. psykopatisk utveckling) och ett mer positivt barn utfall. Diskussion: Synkronisering är ett viktigt inslag i mor-infant interaktioner. Att använda en objektiv metod för att studera synkronisering är inte en enkel uppgift som ges tillgängliga bedömningsverktyg och på grund av dess tidsmässiga och multimodala uttryck. Vi är här.
Bättre mor-barn synkroni är associerad med förtrogenhet (vs. okänd partner), en frisk mor (vs. patologisk mor), typisk utveckling (vs. psykopatisk utveckling), och en mer positiv barn utfall REF.
Why Synchrony Matters during Mother-Child Interactions: A Systematic Review
{'venue': 'PLoS ONE', 'journal': 'PLoS ONE', 'mag_field_of_study': ['Biology', 'Medicine']}