Innehållscachelagring är en grundläggande byggsten för Internet. Caches används i stor utsträckning vid nätverkskanter för att förbättra prestandan för slutanvändare och för att minska belastningen på webbservrar och stamnätet. Med tanke på mobila 3G/4G-nät finns flaskhalsen dock vid accesslänken, där bandbredden delas mellan alla mobila terminaler. Som sådan kan kapacitet per användare inte växa för att klara trafikefterfrågan. Tyvärr skulle cachepolicyer inte minska belastningen på den trådlösa länken som skulle behöva bära flera kopior av samma objekt som laddas ner av flera mobila terminaler som delar samma accesslänk. I den här artikeln undersöker vi om det är värt att driva cacheparadigmet ännu längre. Vi hypothesize ett system där mobila terminaler implementerar en lokal cache, där populärt innehåll kan skjutas/förstegs. Detta utnyttjar den säregna sändningskapaciteten hos de trådlösa kanalerna för att replikera innehåll "fritt" på alla terminaler, vilket sparar kostnaden för att sända flera kopior av dessa populära objekt. Med utgångspunkt i en stor datamängd som samlats in från en europeisk mobiloperatör analyserar vi innehållets popularitet i mobiltrafiken och kvantifierar den nytta som push-tomobile-systemet skulle ge. Vi fann att innehåll prestating, genom proaktivt och periodiskt sänder "bundlar" av populära objekt till enheter, gör det möjligt att både avsevärt i) förbättra användarnas prestanda och ii) minska upp till 20% (40%) den nedladdade volymen (antal förfrågningar) i optimistiska scenarier med ett paket på 100 MB. Vissa tekniska begränsningar och innehållsegenskaper skulle dock kunna ifrågasätta den faktiska vinst som ett sådant system skulle uppnå i praktiken.
Finamore m.fl. föreslog att cacheparadigmet skulle skjutas vidare till de mobila terminalerna i REF.
Is there a case for mobile phone content pre-staging?
{'venue': "CoNEXT '13", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}