Moderna högpresterande datorplattformar använder sprängbuffertar för att övervinna flaskhalsen I/O som begränsar skalan och effektiviteten av storskaliga parallella beräkningar. För närvarande finns det två konkurrerande sprängbuffertarkitekturer. En är att behandla sprängbuffertar som en dedikerad delad resurs, Den andra är att integrera sprängbuffert hårdvara i varje beräkna nod. I det här dokumentet undersöker vi de konstruktionsmässiga avvägningar som är förknippade med lokala och delade, dedikerade sprängbuffertarkitekturer genom modellering. Genom att så vår simulering med realistiska arbetsbelastningar kan vi systematiskt utvärdera den resulterande prestandan för båda konstruktionerna. Våra studier validerar tidigare resultat som tyder på att lagringssystem utan paritetsskydd kan minska den totala tiden till lösning, och ytterligare avgöra att delade sprängbuffertorganisationer kan resultera i en 3,5x större genomsnittlig applikation I/O-genomströmning jämfört med lokala sprängbuffertkonfigurationer.
Cao m.fl. I REF jämförs resultaten för lokala och delade BB-system.
To share or not to share: comparing burst buffer architectures
{'venue': 'SpringSim', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}