Reläering ska vara en teknik med låg energiförbrukning eftersom långdistanstransmissionen är uppdelad i flera kortdistanstransmissioner. När man tar hänsyn till andra energiförbrukninger (PC) än de som förbrukas genom överföring av informationsbitar, är det dock inte säkert att återutläggningen är energieffektiv. I denna artikel studerar vi energieffektiviteten (EE) för enkelriktad reläöverföring (OWRT) och tvåvägsreläöverföring (TWRT) genom att jämföra med direkt överföring (DT). Vi överväger ett system där två källnoder överför till varandra med hjälp av en halv-duplex förstärka-och-framåt relä nod. Vi hittar först de maximala EE av DT, OWRT, och TWRT genom att optimera överföringstiden och sändningskrafterna vid varje nod. Sedan jämför vi de maximala EEs av de tre strategierna, och analysera effekten av krets-PCs och datamängder. Analys- och simuleringsresultat visar att återutläggning inte alltid är mer energieffektiv än DT. Dessutom är TWRT inte alltid mer energieffektiv än OWRT, trots att det är mer spektral effektiv. EE för TWRT är högre än för DT och OWRT i symmetriska system där kretsdatorerna vid varje nod är identiska och antalet bitar som ska överföras i två riktningar är lika. I asymmetriska system kan dock OWRT ge högre EE än TWRT när antalet bitar i två riktningar skiljer sig avsevärt.
Sun och Yang Ref fann att 2TS-systemet har högre energieffektivitet än den för direkt överföring och 4TS-systemet i symmetriska system, där strömförbrukningen vid varje nod är identisk, och nedlänköverföringshastigheten är lika med upplänköverföringshastigheten.
Energy efficiency analysis of one-way and two-way relay systems
{'venue': None, 'journal': 'EURASIP Journal on Wireless Communications and Networking', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}