Abstrakt. Vi föreslår en enkel mekanism baserad på skatter och subventioner för att öka det höga samarbetet i utvecklingsnätverk. Interaktionerna mellan agenter är baserade på den rumsliga fångars Dilemma spel där varje agent interagerar med samma strategi med sina lokala grannar, samlar en samlad payoff och imiterar strategin för sin bästa granne. Först studerar vi mekanismen i en vanlig lattice där det är välkänt att den asymptotiska fraktionen av kooperatorer fluktuerar runt ett konstant värde för nästan alla start proportioner och konfigurationer av kooperatorer. Vi utforskar också mekanismen i slumpmässiga och anpassningsbara nätverk, där anpassningsförmåga hänvisar till förmågan hos agenter att ändra sitt lokala grannskap. För tesnätverk har det rapporterats att den inledande andelen av samarbetet måste vara tillräckligt hög för att uppnå en hög grad av samarbete på lång sikt. Genomförandet av vår mekanism ger framgångsrika resultat i sådana evolutionära nätverk, högre samarbetsnivåer nås för alla inledande delar av samarbetet, inklusive det mest ogynnsamma fallet med bara en cooperator i nätverket. Dessutom observerar vi att nätverket når en rumslig konfiguration så att andelen samarbetspartner förblir på hög nivå även när mekanismen är avstängd. Som ett resultat av detta kan mekanismen fungera som en tändmotor för att uppnå hög samarbetsnivå eftersom den kan implementeras under en begränsad tidsperiod.
I Ref föreslås en stimulansmekanism baserad på skatter och subventioner som påverkar samarbetssättet och antalet kontakter per partner.
Incentives to Cooperate in Network Formation
{'venue': None, 'journal': 'Computational Economics', 'mag_field_of_study': ['Economics']}