Vi undersöker problemet med att identifiera individuella länkmått i ett kommunikationsnät från end-to-end vägmätningar, under antagandet att länkmått är additiva och konstanta. För att unikt kunna identifiera kopplingsmåtten måste antalet linjärt oberoende mätvägar motsvara antalet länkar. Vårt bidrag är att karakterisera detta villkor i termer av nätet topologi och antalet / placeringen av monitorer, under begränsningen att mätvägar måste vara cykelfria. Våra huvudsakliga resultat är: (i) det är i allmänhet omöjligt att identifiera alla länkmått genom att använda två monitorer; (ii) inte desto mindre är mätvärden för alla inre länkar som inte inträffar till någon monitor identifierbara av två monitorer om topologin uppfyller en uppsättning nödvändiga och tillräckliga anslutningsvillkor; (iii) dessa villkor sträcker sig naturligt till ett nödvändigt och tillräckligt villkor för att identifiera alla länkmått med hjälp av tre eller fler monitorer. Vi visar att dessa villkor inte bara tillåter effektiva identififiability tester, men också gör det möjligt för en effektiv algoritm att placera det minsta antalet monitorer för att identifiera alla länkmått. Våra utvärderingar av både slumpmässiga och verkliga topologier visar att den föreslagna algoritmen uppnår identififiability med hjälp av ett mycket mindre antal monitorer än en baslinjelösning.
Mamma och Al. REF ger nödvändiga och tillräckliga villkor för nättopologin när endast cykelfria mätvägar används.
Identifiability of link metrics based on end-to-end path measurements
{'venue': "IMC '13", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}