Bakgrund: Hypertoni och andra icke smittsamma sjukdomar är för närvarande ansvariga för minst 20 % av alla dödsfall i Nigeria, och utgör upp till 60 % av de patienter som tas in på de medicinska vårdavdelningarna på de flesta tertiära sjukhus i Nigeria. Ändå har behandlingsresultaten för sjukdomarna förblivit mycket dåliga, vilket har lett till krav på bättre patientutbildning. Det har dock fastställts att effektiviteten i patientutbildning är kopplad till läkarens hälsosamma vanor. Denna studie genomfördes för att ta reda på förekomsten av hypertoni och dess modifierbara riskfaktorer bland föreläsarna vid University of Port Harcourt Medical School. Material och metoder: En beskrivande tvärsnittsstudie har använts, med de data som samlats in med hjälp av en modifierad form av WHO STEPS-instrumentet som består av en enkätkomponent och mätning av kroppsmasseindex (BMI) och blodtryck. Frågeformuläret användes för att samla in uppgifter om de sociodemografiska egenskaperna hos respondenterna, tobaksanvändning, alkoholkonsumtion, typ av kost samt mängd och typ av fysisk aktivitet. Resultat: Totalt deltog 75 föreläsare i studien, av totalt 109. De var mestadels män (65,33 %), gifta (88,3 %) och hade en medelålder på 46,06 ± 9,62 år. Prevalensen av hypertoni var 21,33 %; av dessa var 12 (75,00 %) redan medvetna om sin status och stod på lämplig behandling. Endast 13 (17,33 %) av föreläsarna hade normal vikt, 45 (60,00 %) var överviktiga, medan 17 (22,67 %) var överviktiga. Endast 2 (2,67 %) röker för närvarande, medan de flesta (94,67 %) drack mindre än tre standardenheter alkohol per dag, främst vid sociala tillfällen. Förekomsten av högt blodtryck bland föreläsarna i den medicinska skolan var lägre än i den allmänna befolkningen, främst på grund av deras bättre hälsosökande beteende och hälsosam livsstil.  För mer än 30 år sedan hade Omran i en serie artiklar föreslagit den epidemiologiska övergångsteorin. [1] I denna teori förutsade han att smittsamma sjukdomar skulle fördrivas av icke smittsamma sjukdomar, vilket är de främsta orsakerna till morbiditet och dödlighet, allteftersom ett samhälle eller land utvecklas. Denna teori har sedan dess bekräftats i de flesta länder i världen, däribland Nigeria. [2][3][4][5][6] [7] Flera samhällsundersökningar visar att förekomsten av hypertoni i Nigeria har ökat från 11,2 % på 1990-talet [3] till 27,9 % 2010 i ett landsbygdssamhälle i Nigerdeltat [4] och 22,6 % 2009 bland ett kristet förortssamhälle i sydvästra Nigeria. [5] Icke smittsamma sjukdomar är också för närvarande Ordinioha: Förekomsten av högt blodtryck och dess modifierbara riskfaktorer bland läkare som ansvarar för minst 20 % av alla dödsfall i Nigeria [6] och utgör upp till 60 % av de patienter som tas in på de medicinska vårdavdelningarna på de flesta tertiära sjukhus i Nigeria. [7] Trots dessa ökningar har behandlingsresultatet för de icke smittsamma sjukdomarna, även på de bästa tertiära sjukhusen i Nigeria, förblivit mycket dåligt. Till exempel kunde en god hypertonikontroll endast uppnås för endast 24,2 % av patienterna som sågs på en klinik i Port Harcourt; [8] så mycket som 25,3 % av alla patienter som togs in på den medicinska avdelningen på ett sjukhus i Kano dör [9], medan upp till 45 % av patienterna som togs in för hypertensionsrelaterade sjukdomar i Enug är benägna att dö. [10] Denna dystra statistik kräver brådskande åtgärder, särskilt som WHO har förutsett en ytterligare ökning med 24 % av förekomsten av icke smittsamma sjukdomar i Nigeria under de kommande tio åren. [6] Det dåliga behandlingsresultatet för icke smittsamma sjukdomar erkänns dock globalt och har fått WHO att föreslå ett paradigmskifte i hälso- och sjukvården, till förmån för förebyggande och mer proaktiv hälso- och sjukvård, genom sin innovativa vård för kroniska tillstånd (ICCC) ram. [11] Denna ram krävde utbildning av patienter och andra samhällsmedborgare, särskilt eftersom riskfaktorerna för de icke smittsamma sjukdomarna ofta är livsstilsrelaterade. Patientutbildning av läkare och andra medlemmar av hälsogruppen utgör en viktig del av WHO:s rekommendation. Till exempel kan de korta råd och råd som ges av en läkare eller sjuksköterska, som en del av den rutinmässiga primärvården, avsevärt minska mängden alkohol som konsumeras av högriskdrickare, [12] medan en studie i Lagos kunde uppnå en 64 %-ig ökning av hypertensionskontrollen genom rådgivning av marknadskvinnor. [13] Effektiviteten i patientutbildningsinsatserna kan dock påverkas negativt av den behandlande läkarens livsstil. [14][15][16] Studier i USA visar att läkare som har sunda personliga vanor är mer benägna att diskutera relaterade förebyggande hälsobeteenden med sina patienter; [14,16] medan patienter är mer benägna att tro och motiveras av det budskap som ges av en läkare, om läkaren avslöjar sina egna personliga hälsovanor. [15] Denna studie genomfördes för att fastställa förekomsten av hypertoni och dess modifierbara riskfaktorer bland föreläsarna vid universitetet i Port Harcourt Medical School. Föreläsare i en medicinsk skola valdes inte bara för att de är ledare för hälsoteamet i sina respektive specialiteter, utan också för att de är lärare i nästa generations läkare. En undersökning hade visat att den vikt som läggs vid medicinsk utbildning ofta påverkar en läkares livsstil och framtida praktik. [14] Resultaten av denna undersökning skulle därför inte bara ge information om effektiviteten i den nuvarande hanteringen av kroniska sjukdomar i Nigeria, utan kan också bidra till att förutsäga den kraft med vilken framtida kontrollinsatser skulle genomföras. En beskrivande tvärsnittsstudiedesign användes, medan de medicinskt kvalificerade föreläsarna vid University of Port Harcourt medicinska skola, som också innehar posten som medicinska konsulter vid University of Port Harcourt Teaching Hospital, användes som studiepopulation. Båda institutionerna ägs av den federala regeringen i Nigeria, men är främst placerade för att ta hand om utbildnings- och medicinska behov hos folket i Rivers State, en av staterna i Nigerdeltat-regionen i Nigeria. Studien var utformad för att upptäcka en 5% skillnad i prevalens av hypertoni, med ett alfafel på 5%, ett godtagbart betafel på 20%, och en statistisk effekt på 80%, medan den uppskattade prevalensen av hypertoni i studiepopulationen var 27,9 %. [4] Med hjälp av den vanliga formeln för bestämning av provstorlek för undersökning av proportioner i populationer på mindre än 10 000, fastställdes den minsta provstorlek som krävs till 75. Försökspersonerna valdes slumpmässigt ut ur en lista på 109 föreläsare från de två institutionerna, medan data samlades in med hjälp av en modifierad form av WHO STEPS-instrumentet för övervakning av riskfaktorn för kronisk sjukdom, som består av en enkätkomponent och fysisk mätning. [17] Frågeformuläret strukturerades, administrerades själv och användes för att samla in uppgifter om de sociodemografiska egenskaperna hos respondenterna, användningen av tobak, alkoholkonsumtionen, typen av kost, mängden och typerna av fysiska aktiviteter som de som svarade på frågeformuläret utförde och den tidigare ökningen av blodtrycket. De fysiska mätningarna inkluderar mätning av vikt, längd och blodtryck. Vikten mättes till närmaste 0,1 kg med hjälp av en bärbar vägningsskala, medan höjden mättes till närmaste 0,5 cm med hjälp av en stadiometer. Kroppsmasseindex (BMI) för var och en av försökspersonerna beräknades sedan utifrån vikt (i kilogram), dividerat med en kvadrat av höjden (i meter); och klassificerades som överviktig när BMI var större eller lika med 30, överviktig när BMI var mellan 25,0 och 29,9, normalvikt när BMI var mellan 18,5 och 24,9 och undervikt när BMI var mindre än 18.5. Blodtrycket mättes i sittande ställning med hjälp av en kvicksilversfygmomanometer med lämplig storlek på mudden, och standardåtgärder vidtogs för att säkerställa noggrannheten. Det systoliska blodtrycket spelades in i fas I Korotkoff ljud, medan det diastoliska blodtrycket spelades in i fas V Korotkoff ljud. Tre på varandra följande mätningar gjordes med ett intervall på minst tre minuter, men endast det andra och tredje måttet användes vid beräkning av medelsystoliskt och diastoliskt blod Ordinioha: Prevalens av hypertoni och dess modifierbara riskfaktorer bland medicinska föreläsare tryck som fungerar som patientens blodtryck. Försökspersonerna sades vara hypertensiva enligt WHO/ ISH- kriterierna, när deras genomsnittliga systoliska blodtryck var större än eller lika med 140 mmHg och/ eller när deras genomsnittliga diastoliska blodtryck var större eller lika med 90 mmHg. Totalt 100 föreläsare kontaktades för studien, men endast 75 svarade på frågeformuläret och ställde sig också till förfogande för de fysiska mätningarna. Detta ger en svarsfrekvens på 75,00%. Av de 75 lärare som studerades var 26 (34,67 %) kvinnor, medan 49 (65,33 %) var män och hade en medelålder på 46,06 ± 9,62 år. De flesta 64 (88,33%) av föreläsarna var gifta, 6 (8,00%) var aldrig gifta, 2 (2,67%) var skilda, medan 3 (4,00%) var änka. Förekomsten av hypertoni bland föreläsarna var 21,33%, totalt 16 av dem, 12 män (75,00%), 4 kvinnor (25,00%) befanns vara hypertensiva. Av de 16 föreläsare som befanns vara hypertensiva var 12 (75,00%) redan medvetna om sin status och redan stod på läkemedelsbehandling och minskat saltintag. Fyra (25,00%) av de hypertensiva föreläsarna var också diabetiker och behandlades med läkemedel och ordinerad kost. Endast 13 (17,33 %) av föreläsarna hade normal vikt, 45 (60,00 %) var överviktiga, 17 (22,67 %) var överviktiga medan ingen var underviktig. Föreläsarna åt i genomsnitt 6,34 ± 2,15 måltider per vecka som tillagades utanför deras hem; alla gick till arbetet med sitt personliga fordon, medan 51 (68,00 %) regelbundet deltar i någon form av fysiska övningar, såsom jogging, snabb promenad och aerobics. Omkring 11 (14,67 %) av föreläsarna hade tidigare rökt cigarett, men bara 2 (2,67 %) röker fortfarande i genomsnitt sex cigarrettpinnar dagligen, huvudsakligen utanför sjukhuset och hemma. Alla föreläsare hade tagit en alkoholdryck under de senaste 12 månaderna, främst vid sociala tillfällen (92,00 %) och mindre än tre standardenheter (94,67 %). De flesta 40 (53,33 %) av föreläsarna tog en alkoholdryck varje månad, 21 (28,00 %) 2-3 gånger per månad, 11 (14,67 %) drack alkohol varje vecka, medan 3 (4,00 %) tog alkohol varje dag. Försökspersonerna i vår studie hade en medelålder på 46,06 ± 9,62 år och en prevalens av hypertoni på 21,33 %. Detta är mycket lägre än prevalensen i den allmänna befolkningen i de urbana centra i Nigeria [18], men i överensstämmelse med prevalensen i landsbygdssamhällena [4,19] och tätortssamhällen [5] i södra Nigeria som i huvudsak befolkades av jordbrukare, fiskare, handlare och hantverkare. En studie från 2003 som genomfördes i urbana Lagos [18] hade visat en prevalens av hypertoni på 44,3 %, medan prevalensen i landsbygdssamhällen i flodstaten [4] och Edostaten [19] var 27,9 % respektive 20,2 %. Den lägre förekomsten av hypertoni som registrerats i vår studie kan bero på det bättre hälsosökande beteendet hos de medicinska föreläsarna, [20] särskilt som 75% av dem som befanns vara hypertensiva redan var medvetna om sitt tillstånd, och hade vidtagit konkreta åtgärder för att kontrollera hypertonin. Detta är mycket högre än den 18,5 % medvetenhet som registrerats i ett landsbygdssamhälle i Edo-staten. [19] Det faktum att endast 2,67% av föreläsarna var rökare, tillsammans med slutsatsen att de flesta av dem drack mindre än tre standardenheter alkohol per dag, kan också vara orsaken till den lägre förekomsten av hypertoni bland föreläsarna. Föreläsarnas användning av alkohol och cigarrettrökning var mycket lägre än i den allmänna befolkningen. Förekomsten av rökning bland de svarande i Lagos-studien [18] var 9,9 %, medan nästan hälften av dem drack mer än tre enheter alkohol per dag. En studie som genomfördes i ett landsbygdssamhälle nära University of Port Harcourt medicinska skola, noterade också en 33% prevalens av skadligt drickande bland medlemmar av samhället, med 12,73% av dem klassificeras som har alkoholberoende problem. [21] Studier har visat ett direkt samband mellan alkoholintag och förhöjt blodtryck [22] medan cigarettrökning sägs stå för minst 12 % av alla kärlsjukdomar, inklusive hypertoni. [2] Det goda hälsosökande beteendet hos försökspersonerna i vår studie och deras hälsosamma livsstil är de viktigaste ingredienserna som krävs i varje läkare, enligt WHO:s ramverk Innovative Care for Chronic Condition (ICCC), [11] för en framgångsrik hantering av högt blodtryck och andra icke smittsamma sjukdomar. Hälsosam livsstil måste särskilt uppmuntras bland läkare, särskilt som förekomsten av rökning bland medicinska studenter ofta liknar den hos den allmänna befolkningen, enligt Global Health Professions Student Survey (GHPSS). [23] Det är också nödvändigt att på vissa håll korrigera intrycket att en läkare behöver dricka alkohol och/eller röka cigaretter för att klara av stressen med medicinsk praxis. [24] Vikten av att se till att läkare har goda hälsovanor återspeglas i antalet studier som visar ett positivt samband mellan läkares hälsosamma vanor och effektiv hantering av patienter med icke smittsamma sjukdomar. [14,16] Önskan att vara en bra förebild för patienter och barn var en av de främsta orsakerna till att flera hälso- och sjukvårdspersonal i Förenta staterna slutade röka. [25] Liknande påtryckningar bör utövas på läkare i Nigeria, även från läkarskolan för att uppnå samma effekt. Vår studie visade också att mer än 80% av försökspersonerna var antingen överviktiga eller överviktiga. Detta är mycket högre än de 39,6 % som konstaterades i Lagos-studien [18] och de 47,5 % som uppmätts i ett landsbygdssamhälle i delstaten Rivers. [4] Viktproblemet för försökspersonerna i vår studie var trots det faktum att Ordinioha: Prevalensen av hypertoni och dess modifierbara riskfaktorer bland medicinska föreläsare att 68% av dem regelbundet deltar i någon form av fysisk motion, men det är dock inte helt oväntat, med tanke på den höga socioekonomiska statusen hos försökspersonerna, och det faktum att de åt på en daglig basis, ett genomsnitt av en måltid som inte förbereddes hemma. Även om övervikt och fetma är etablerade riskfaktorer för högt blodtryck och andra icke smittsamma sjukdomar, [2] viktkontroll har varit en omtvistad fråga i Nigeria och andra afrikanska länder där övervikt fortfarande ses som tecken på välstånd, medan viktminskning ofta förknippas med hiv-infektion. Men det faktum att 68 procent av ämnena i vår studie regelbundet utövades visar att de var väl medvetna om sitt viktproblem och de hälsorisker som är förknippade med det, trots de motstridiga kulturella orsakerna. Detta är högre än den andel som regelbundet används i Lagos-studien [18] och kan ses som en återspegling av den större relevanta kunskap som ämnena i vår studie har. Studier har visat att det finns ett positivt samband mellan utbildning och kroppsstorlek missnöje som ofta utlöser åtgärder som syftar till viktkontroll. [27] Detta belyser ytterligare behovet av att på ett korrekt sätt utbilda allmänheten för att vidta åtgärder mot den eskalerande fetmaepidemin, särskilt som studier som gjorts i industriländerna har kopplat viktproblem till begränsad kunskap, lägre värdering av viktkontroll och kulturella normer för fysisk dragningskraft. [28] Vikten av utbildning och rådgivning har också visats i andra aspekter av hanteringen av hypertoni. Amira och Okubadejo [20] hade funnit att 60% av den bristande överensstämmelsen med antihypertensiv läkemedelsbehandling var relaterad till attityder och övertygelser hos patienterna, som kan förbättras med utbildning och rådgivning; medan Busari et al kunde uppnå en 64% ökning av hypertoni kontroll genom rådgivning av marknadskvinnor. [13] Förekomsten av högt blodtryck bland föreläsarna i den medicinska skolan var lägre än i den allmänna befolkningen i städerna, men i överensstämmelse med den i landsbygdssamhällena i Nigeria. Detta kan tillskrivas det bättre hälsosökande beteendet hos föreläsarna, och deras hälsosamma livsstil. Dessa måste uppmuntras bland läkare, med tanke på det positiva förhållandet mellan läkarens personliga hälsovanor och den effektiva hanteringen av patienter med icke smittsamma sjukdomar.  Bakgrund: Kvaliteten på hälso- och sjukvården har blivit en aktuell fråga under de senaste åren och införandet av kvalitetssäkring som utgör en del av verktygen för förändring är nu en viktig utveckling inom hälso- och sjukvården. Mål: Denna studie syftar till att utvärdera kvaliteten på den vård som ges vid Pediatric Dental Clinic of the University College Hospital (UCH), Ibadan. Material och metoder: En beskrivande studie genomfördes bland 141 föräldrar till barn som deltog i kliniken under en tremånadersperiod med hjälp av ett ändrat kvalitetsformulär av Ygge och Arnetz (2001). Resultat: Majoriteten av föräldrarna (93,6%) var nöjda med registreringsprocessen, medan 81,6% och 66,7% var nöjda med väntetider och sociala bekvämligheter som ljus respektive vatten. Betygen på vårdindexens kvalitet visade att 50,4 % respektive 41,1 % av föräldrarna var nöjda med informationsprocessen respektive tillgängligheten. Över 80,0 % av de tillfrågade var mycket nöjda med den tandvård som deras barn fick. 44 (31,2 %) sade dock att de ansåg att de inte kunde kontakta sin tandläkare särskilt/inte alls per telefon. Omkring en femtedel, (21,2 %) kände att de inte alls hade fått information om hur man kan förebygga sitt barns tandproblem. Tandläkarnas oförmåga att presentera sig rapporterades av 56,8 procent av föräldrarna. Den genomsnittliga väntetiden före besöket var 64,9 minuter medan den önskade genomsnittliga väntetiden var 20,1 minuter. Slutsats: Föräldrarna var mycket nöjda med den tandvård som deras barn fick vid ACH och hade stort förtroende för personalens kompetens trots att de klagade över den långa väntetiden. Men det finns en kommunikationsklyfta mellan tandläkare, patienter och föräldrar, eftersom några av tandläkarna inte presenterade sig och gav information om förebyggande av tandsjukdomar. Av denna anledning bör patienternas möten spridas ut för att minska väntetiden. Dessutom bör personalen presentera sig och insatser måste göras för att förbättra hälsoundervisningen till föräldrar. Dentala läroplanen bör betona patient-dentistiska relationer.
Enligt Ordinioha REF är hypertoni och andra icke smittsamma sjukdomar (NCD) för närvarande ansvariga för minst 20 % av alla dödsfall i Nigeria, och utgör upp till 60 % av de patienter som tas in på de medicinska vårdavdelningarna på de flesta tertiära sjukhus i Nigeria.
The prevalence of hypertension and its modifiable risk factors among lecturers of a medical school in Port Harcourt, south-south Nigeria: implications for control effort.
{'venue': 'Nigerian journal of clinical practice', 'journal': 'Nigerian journal of clinical practice', 'mag_field_of_study': ['Medicine']}