I sociala arter kontaktar individer medlemmar i samma grupp mycket oftare än andra grupper, särskilt för kontakter som direkt kan överföra sjukdomsagens. Denna skillnad i kontaktfrekvens strider mot antagandena om enkla sjukdomsmodeller, hindrar sjukdomsspridningen mellan grupper och skulle kunna frikoppla sjukdomsöverföringen från befolkningstätheten. Socialt beteende av vitsvansade hjortar har viktiga konsekvenser för långsiktig dynamik och påverkan av sjukdomar som bovin tuberkulos och kroniskt slöseri sjukdom (CWD), så att utöka vår förståelse av deras sociala system är viktigt. Vitsvansade hjortar bildar matrilineala grupper, som bebor stabila hemområden som överlappar något med andra-ett mönster mellan massaktion och strikt territorialitet. För att kvantifiera hur gruppmedlemskap påverkar deras kontaktfrekvenser och dokumentera spektrumet av social tillhörighet, analyserade vi lokaliseringsdata från globala positioneringssystem (GPS) kragar på honor och unga vitsvansade hjortar i två studieområden: nära Carbondale i skogsdominerade södra Illinois (2002Illinois ( -2006 och nära Lake Shelbyville i jordbruket-dominerade centrala Illinois (2006Illinois) ( -2009. För varje hjortdyad (dvs. 2 enskilda hjortar med tillräcklig överlappande GPS-data), mätte vi överlappning av utrymmesanvändning, korrelation av rörelser, direkt kontakthastighet (samtidigt GPS-platser < 10 m från varandra) och indirekt kontakthastighet (GPS-platser < 10 m från varandra vid offset med 1 eller 3 dagar). Direkta kontaktfrekvenser var betydligt högre för dyader inom gruppen än för dyader inom gruppen, men gruppmedlemskapet hade föga märkbar effekt på indirekta kontaktfrekvenser. Gruppmedlemskapets effekt på direktkontaktfrekvensen var starkast på vintern och svagast på sommaren, utan någon uppenbar skillnad mellan studieområdena. Sociala tillhörighetar var inte dikotomiska, och några hjortdyader visade sig lösa men positiva tillhörighet. Även för uppenbara inom-grupp dynader, deras styrka av anslutning fluktuerade mellan år, säsonger, och även dagar. Våra fynd belyser den dåliga passformen mellan hjortbeteende och enkla modeller av sjukdomsöverföring och, i kombination med tidigare infektionsdata, tyder på att direkt kontakt är den primära föraren av CWD överföring bland frilevande hondjur och unga vit-tailed hjort.
Forskningen REF har funnit att vit-tailed hjort interagerar med andra ofta i samma grupp och mycket sällan i en annan grupp genom att analysera lokaliseringsdata samlas in varje timme.
Social affiliation and contact patterns among white-tailed deer in disparate landscapes: implications for disease transmission
{'venue': 'Journal of Mammalogy', 'journal': 'Journal of Mammalogy', 'mag_field_of_study': ['Biology', 'Medicine']}