ABSTRACT Ett stort antal urbana ytenergibalansmodeller finns nu med olika antaganden om de viktiga egenskaperna hos de yt- och utbytesprocesser som behöver införlivas. Hittills har ingen jämförelse av dessa modeller gjorts; däremot har modeller för naturliga ytor jämförts i stor utsträckning som en del av projektet för interparison av markyta Parameteriseringsscheman. Här presenteras metoder och första resultat från en omfattande internationell jämförelse av 33 modeller. Syftet med jämförelsen är att förstå den komplexitet som krävs för att modellera energi- och vattenutbyten i stadsområden. Den komplexitet som ingår i modellerna beskrivs och effekterna på modellernas prestanda diskuteras. Under jämförelsen har det skett betydande utvecklingar i modellerna med resulterande förbättringar i prestanda (root-mean-square fel faller med upp till två tredjedelar). Utvärderingen bygger på ett dataset som innehåller allvågsstrålning, vettig värme och latenta värmeflödesobservationer för ett industriområde i Vancouver, British Columbia, Kanada. Syftet med jämförelsen är tvåfaldigt: att identifiera de modelleringsmetoder som minimerar felen i de simulerade flödena av stadsenergibalansen och att bestämma graden av modellkomplexitet som krävs för korrekta simuleringar. Det finns belägg för att vissa klasser av modeller presterar bättre för enskilda flöden men ingen modell presterar bäst eller sämre för alla flöden. I allmänhet fungerar de enklare modellerna och de mer komplexa modellerna baserade på alla statistiska mått. Generellt sett har systemen bästa övergripande förmåga att modellera allvågsstrålning netto och minst förmåga att modellera latent värmeflöde.
Det har gjorts många studier om energibalans modeller för att ge ett sätt att modellera energiflöden i städer REF.
The International Urban Energy Balance Models Comparison Project: First Results from Phase 1
{'venue': None, 'journal': 'Journal of Applied Meteorology and Climatology', 'mag_field_of_study': ['Physics']}