Opportunistiska nätverk är tänkta att komplettera traditionell infrastrukturbaserad kommunikation genom att tillåta mobila enheter att kommunicera direkt med varandra i kommunikationsområdet istället för via det cellulära nätverket. På grund av sin utformning anses opportunistiska nätverk vara ett lämpligt kommunikationsmedel i både urbana scenarier där det cellulära nätet är överbelastat och i scenarier där infrastruktur inte finns tillgänglig, t.ex. i glesbefolkade områden och vid katastrofer. Men efter ett decennium av forskning har opportunistiska nätverk ännu inte utplacerats överallt. I den här artikeln undersöker vi orsakerna till deras frånvaro. Vi tar ett steg tillbaka, och först undrar vi om de användningsfall som traditionellt frambesvärjs för att motivera opportunistisk nätverksforskning fortfarande är relevanta. Vi diskuterar också nya applikationer som utnyttjar närvaron av opportunistiska konnektivitet. Vidare tittar vi på tidigare och aktuella tekniska frågor, och vi undersöker hur kommande teknik skulle påverka det opportunistiska nätverksparadigmet. Slutligen beskriver vi några framtida riktlinjer för forskare inom området opportunistiska nätverk. Under de senaste åren har vi bevittnat den spektakulära framgången med mobilt Internet, drivet av ökningen av smarta mobila enheter. Efterfrågan på data ökar exponentiellt i takt med att fler och fler tjänster baseras på en molninfrastruktur med en förutsägelse om 24 EB för mobil datatrafik per månad 2019 enligt Ciscos Visual Networking Index. I denna takt kommer det mobila Internet att bli ett offer för sin egen framgång. Å ena sidan blir det allt dyrare att förbättra infrastrukturen, och det är knappast möjligt att hantera efterfrågan vid stora sammankomster som idrottsevenemang. På vissa platser, även när det är tekniskt möjligt att kommunicera, kan det dessutom begränsas genom censur och därmed blockera informationsspridningen. Å andra sidan kan det hända att utbyggnaden av kommunikationsinfrastruktur i glesbefolkade områden inte är ekonomiskt fördelaktigt för operatörerna. Slutligen kan infrastrukturen brytas under naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av människor, vilket gör att räddningstjänsten och människor i nöd inte kan kommunicera. Opportunistiska nätverk, eller OppNets (som ibland kallas för pocket-switched networks [1] och people-centric networks [2] ), är en speciell typ av mobila ad hoc-nätverk (MANETs) där mänskliga mobila enheter (ofta kallade noder) kommunicerar direkt via någon kortdistans trådlös teknik som Wi-Fi eller Bluetooth när de är i överföringsområde. Genom design, OppNets är infrastruktur-fri: noder lagra data, och bära den enligt den underliggande användarrörlighet tills en ny kommunikationsmöjlighet uppstår för att vidarebefordra data. Detta vidare paradigm infördes först inom det allmänna området för delay-tolerant networking (DTN) [3]. Samtidigt som DTN anammade idén om att utnyttja rörligheten som ett sätt att transportera information, behöll den fortfarande den traditionella Internetinspirerade användarcentrerade metoden för att leverera data mellan särskilda källdestinationspar. För att underlätta informationsspridningen infördes olika routingalgoritmer [4]. I motsats till DTN:er i OppNets skiftar fokus från användarcentrerad till innehållscentrerad dataspridning. Detta minskar nätverkets komplexitet, eftersom valet av lämpliga mellanliggande noder för vidarebefordran av information inte längre är en prioritet. I stället beror informationsspridningen på människors rörlighetsmönster och vissa delade innehållsintressen. På grund av dessa egenskaper har OppNets ansetts vara en möjlig lösning för att komplettera infrastrukturen och mildra de ovan nämnda brister som nätoperatörerna upplever. Men efter ett decennium av forskningsinsatser har OppNets ännu inte varit brett utplacerade. Det kan därför vara dags att ta ett steg tillbaka och ställa frågan: Varför används inte OppNets för att lösa dessa problem? Det finns två huvudorsaker OppNets har aldrig varit utplacerade utöver småskaliga testbäddar. För det första lade OppNets inte fram något tydligt affärsärende för företagen. I stället har mobiloperatörerna betraktat den infrastrukturfria konstruktionen som ett hot. För det andra skulle den oöverkomliga batteriförbrukningen hos de mobila enheterna för att underhålla nätet, även om det fanns ett särskilt affärsärende, fortfarande förhindra utbyggnaden av OppNets. För att upptäcka kommunikationsmöjligheter utan hjälp av en infrastruktur måste de mobila enheterna kontinuerligt annonsera sin närvaro i nätverket. Med den tillgängliga tekniken är denna operation alltför makthungrig I detta avsnitt utvärderar vi relevansen av de motivationsscenarier som använts för att motivera forskning inom området opportunistiska nätverk under det senaste årtiondet, och undersöker hur väl lämpade OppNets för närvarande är för dessa scenarier i jämförelse med ny teknik. Under ett decennium har forskare sökt efter den "killer application" som kommer att öka den globala utbyggnaden av OppNets. Nedan följer fyra olika tillämpningsområden som har främjats i samhället. Mobil Network Offloading: Operatörer kämpar för att klara trafikkraven från stora folkmassor, särskilt om de är sporadiska i naturen, såsom festivaler och gatumässor. De distribuerar allt mindre celler och kraftigt överbringa utbudet, men detta är kostsamt och kan fortfarande inte hantera oförutsedda trafiktoppar. Mobila operatörer kunde utnyttja OppNets för att avlasta sin infrastruktur genom att så populärt innehåll till några enheter i ett trångt utrymme som sedan opportunistiskt sprida det till andra i deras närhet. Eftersom operatörerna inte vill avstå från kontroll och eftersom användarna fortfarande förväntar sig att få sina förfrågningar om uppgifter besvarade med minimal fördröjning, kan den typ av OppNets som skulle kunna lyckas i detta scenario kontrolleras av operatören. Kommunikation i utmanande områden: Ett utmanat område definieras ofta som ett område där infrastrukturen är helt eller delvis otillgänglig. Orsakerna till denna brist på tillgänglighet kan bero på: 1. En naturkatastrof eller katastrof orsakad av människan som har förstört tillgänglig infrastruktur 2. Bristande ekonomisk motivation för utbyggnad av infrastruktur, till exempel i glesbebodda regioner 3. OppNets gör vissa områden otillgängliga, till exempel i gruvor På grund av sin infrastrukturfria design möjliggör OppNets lokal kommunikation, och skulle till och med kunna fungera som en bro mellan de berörda områdena och infrastrukturen (där sådan finns). Under katastrofer kan detta vara av stor betydelse för att stödja räddningsteamens verksamhet. I glesbefolkade områden, både ovanför och under jord (t.ex. i gruvor), skulle OppNets kunna utgöra ett alternativt kommunikationsmedel. Censorship Omskärelse: OppNets kan bli ett lämpligt verktyg för att möjliggöra yttrandefrihet i regioner som styrs av förtryckande institutioner som är benägna att censurera traditionell kommunikation via Internet. Deltagare i opportunistisk kommunikation drar nytta av det faktum att länkar som upprättats på ett opportunistiskt sätt är svåra att stoppa eller störa, och enskilda användare är inte lätta att spåra, särskilt i trånga scenarier. Men helt enkelt främja OppNets som en censur kringgående teknik kan inte vädja till statliga organ. Därför kan denna ansökan endast ses som ett mervärde i stället för en primär lösning. Proximity-Based Applications: Ett lovande användningsfall för OppNets är närhetsbaserade applikationer. Närheten-baserade applikationer dra nytta av samlokalisering av noder för att tillhandahålla add-on tjänster på toppen av tillgänglig infrastruktur. Dock, anställa OppNets i närheten-baserade applikationer domän för att tillhandahålla tjänster som proximala sociala nätverk har misslyckats på grund av följande två begränsningar: 1. Avsaknaden av en explicit affärsmodell 2. Möjligheten att tillhandahålla liknande funktionalitet via traditionell centraliserad kommunikation Ett specialfall av närhetsbaserade applikationer för OppNets kan ses i tillämpningar som riktar sig till människor i den kreativa sektorn (t.ex. artister eller musiker); applikationer har skräddarsytts för dessa branscher och har mötts med intresse. Förutom de klassiska användningsfallen har forskarsamhället under de senaste åren undersökt andra lovande tillämpningsområden som utnyttjar egenskaperna hos opportunistisk kommunikation. Opportunistic Mobile Sensing: Dagens mobila enheter (både smartphones och bärbara) är utrustade med en rik uppsättning inbyggda sensorer inklusive accelerometrar, kameror, mikrofoner, GPS, med mera. Opportunistisk mobilanalys utnyttjar alla dessa avkänningsanordningar som finns i en miljö för att samla in data på ett helt automatiserat sätt [6]. Det förväntas att större populationer kan delta i datainsamlingsprocessen. Syftet med opportunistisk mobilanalys är att undersöka mänskliga beteenden och socioekonomiska relationer genom att analysera det digitala fotavtrycket hos människor i den omgivande fysiska världen. Opportunistiska mobila datorsystem: OppNets utnyttjar kontaktmöjligheterna mellan mobila enheter enbart i samband med informationsspridning. Men när två (eller fler) enheter är i direkt kommunikationsområde, kan de potentiellt dela mer än bara data; till exempel, de kan utnyttja varandras programvara och hårdvara resurser, och även utföra uppgifter på distans. Detta lägger grunden för det nyligen framväxande konceptet med opportunistisk databehandling [7]. Syftet med opportunistiska datorer är att berika funktionaliteten hos en enda enhet genom att tillåta noder att utnyttja resurser på andra enheter i närheten på ett pålitligt och säkert sätt. Opportunistic computing förväntas få tillämpning inom bland annat genomträngande hälso- och sjukvård, intelligenta transportsystem och krishantering. Eftersom dessa användningsfall inte är direkt inriktade på att tillhandahålla konnektivitet, är deras direkta konkurrens samma eller en liknande tjänst som tillhandahålls via en centraliserad kommunikationsinfrastruktur. Om dessa användningsfall presterar bättre när du använder opportunistisk kommunikation, de flesta proba- OppNets är inte det enda föreslagna paradigmet för att övervinna begränsningarna i anslutning som anges ovan. Under 2014 tillkännagav fyra företag offentligt sitt mål att tillhandahålla eller underlätta mobil konnektivitet och Internetaccess i global skala. Vi kan dela upp dem i två breda kategorier baserat på hur de minskar infrastrukturen: flytande och omloppsbana. De två viktigaste representanterna för flytande infrastruktur är Googles Project Loon och Internet. org av Facebook. Projektet Loon syftar till att tillhandahålla luft flytande mobil infrastruktur i form av LTE-utrustade ballonger. De inledande försöken visar att ballongerna kan hållas i luften i månader och att offentliga försök inleddes 2016. Initiativet Internet.org avser däremot att använda soldrivna drönare för att ge en ryggrad till spridda cellulära basstationer som tillhandahåller uppkoppling i avlägsna områden. Orbital infrastruktur föreslås av SpaceX och OneWeb, som avser att ge anslutning genom en svärm av satelliter i låg jord omlopp. I motsats till den nuvarande geostationära satellittekniken skulle stöd till en infrastruktur av satelliter vid lägre omloppsbanor ge användarna kortare förseningar i kommunikationen, men till en kostnad av en större mängd utrustning. Förväntade inledande försök planeras till 2020. Under 2009 konstaterade forskare inom området för OppNets och DTN att "förhalningstoleranta system kommer att utvecklas för att bli den vanliga standardnätverk paradigm" [8]. Nuförtiden, med framväxande paradigm för att tillhandahålla globala konnektivitet såsom flytande och omloppsbana infrastruktur, en giltig fråga är om några av de klassiska OppNet användningsfall skulle kunna hanteras bättre av dessa infrastrukturer i stället. I tabell 1 sammanfattas tillämpligheten av olika tillvägagångssätt för de scenarier som införts tidigare. Som väntat är de framväxande paradigmerna bäst lämpade för de scenarier som de ursprungligen utformades för, dvs. att tillhandahålla konnektivitet i utsatta områden, såsom glesbebodda områden och under katastrofer. Flytande infrastrukturer, särskilt projekt Loon, är perfekt lämpade för att ge Internet tillgång till underutvecklade regioner. Beroende på hur snabbt nätet kan omorganiseras kan kommunikation tillhandahållas under eller efter katastrofer. I motsats till detta är det troligt att det alltid finns en infrastruktur i omloppsbanan som är omedelbart tillgänglig under katastrofer. Att möjliggöra kommunikation via satellit är också väl lämpat för underutvecklade regioner, men kostnaderna för att sätta infrastrukturen i omloppsbanan kan göra lösningen dyr. Både flytande infrastruktur och infrastruktur i omloppsbanor är dock inte lämpliga när det gäller kommunikation i otillgängliga områden, som när det gäller att tillhandahålla konnektivitet i gruvor. På grund av de större cellstorlekarna är de dessutom olämpliga för att stödja närhetsbaserade tjänster. Offloading av mobila data är inte heller en potentiell tillämpning eftersom flytande infrastruktur och omloppsbana infrastruktur står inför samma problem med trafikvolymer som nuvarande markbundna utbyggnader av basstationer. Slutligen, när det gäller censur kringgånde, kan tillgången till denna nya teknik blockeras av förtryckande statliga organ som görs med nuvarande infrastruktur. Vi kan därför dra slutsatsen att begreppet OppNets är relevant i dag. Även om vissa av scenarierna för klassisk användning, såsom kommunikation i glesbefolkade områden, kan tjänas bättre av framväxande kommunikationsparadigm, finns det fortfarande starka skäl för att använda opportunistisk kommunikation, särskilt när det gäller överföring av mobildata och närliggande tillämpningar. Den senare stärks ytterligare av det ökande intresset för Internet of Things (IoT) domän där direkt kommunikation mellan enheter är dominerande. I själva verket, från och med Release 12, den tredje generationens partnerskapsprojekt (3GPP) fokuserar på att utnyttja enhet-till-enhet kommunikation för att tillhandahålla närhet-baserade tjänster på toppen av nuvarande mobil infrastruktur [9], vilket är en indikation på den potentiella utbyggnaden av OppNets. Slutligen kan de framväxande tillämpningsparadigm som utnyttjar opportunistisk kommunikation, såsom opportunistisk mobilanalys och opportunistisk mobil databehandling, tolkas som ett positivt tecken för den framtida utvecklingen av OppNets. The Research View - Most research on OppNets tar upp frågor som rör innehållsspridning, med fokus på routing och rörlighetsmodellering som möjliggör datadelning. På grund av avsaknaden av centraliserad kontroll, säkerhet och integritet har också undersökts. Den höga batteriförbrukningen av noder i OppNets har lett till att utforma energieffektiva upptäcktsprotokoll. Alla forskningsämnen är dock inte helt uttömda, vilket vi visar senare. The Industry View - Few industrial applications har utvecklats utöver det opportunistiska nätverksparadigmet, som visas i Bild. 1................................................................ Spacetime-nätverk bygger sin affärsmodell på en opportunistisk router som utvecklats i forskningsprojektet SCAMPI [10] och syftar till att distribuera OppNets som ett kommunikationsverktyg i utmanande miljöer som gruvor och underjordiska tunnlar. Uepaa, vad gör du här? har utvecklat en alpin säkerhetsapplikation som ska användas i områden utan cellulär täckning.  Öppna program programmeringsgränssnitt (API) för att underlätta för tredje part utvecklare. För att kringgå de oöverkomliga energikostnaderna för att etablera OppNets, goTenna tar en helt annan strategi för att tillhandahålla ad hoc kommunikationskapacitet. De ger en extra enhet kopplad till smartphone, med kommunikationsområden på 500 m i stadsområden för en operativ varaktighet på över 30 timmar. Det är intressant att även om avlastning av mobila data skulle vara den ekonomiskt mest fördelaktiga tillämpningen, finns det för närvarande inga verkliga industriella tillämpningar som utvecklats. HyCloud [11] är det enda akademiska projektet för att prototypera opportunistiska nätverk för dataavlastning. Medan få företag försöker skapa affärsmodeller utöver det opportunistiska nätverkskonceptet, står de alla inför liknande tekniska begränsningar. Det funktionella stödet för opportunistisk kommunikation från det mobila operativsystemet finns för närvarande inte. Dessutom utgör bristen på radioteknik som är skräddarsydd för att tillhandahålla effektiv upptäckt av apparater till låga energikostnader fortfarande en utmaning. I början av opportunistiska nätverk hade forskarna endast tillgång till två brett utplacerade tekniker: Wi-Fi i ad hoc-läge och Bluetooth. Wi-Fi i ad hoc-läge var ofta den föredragna radiotekniken för tidiga proof-of-concept implementeringar på grund av dess högre datahastigheter, längre kommunikationsintervall och brist på manuell parning. Men forskare stötte snabbt på ett antal begränsningar. För det första, Wi-Fi i ad hoc-läge är extremt energihungrig på grund av det faktum att den energi som spenderas i tomgångstillstånd (samtidigt som man försöker fånga en signal) är i samma storleksordning som den som spenderas på faktisk överföring och mottagning av data. På grund av det implicita kravet på kontinuerlig enhet upptäckt, en enhet kan bara fungera några timmar innan det helt dränerar sitt batteri [12]. Dessutom är stödet för Wi-Fi i ad hoc-läge också begränsat, vilket kräver att användarna använder sina enheter i privilegierat läge om de ska delta i någon opportunistisk innehållsdelning. Detta har naturligtvis begränsat användarnas intresse för OppNets. För att bekämpa de ovannämnda frågorna skapade forskarsamhället WLAN-Opp [13], en 802.11-baserad teknik som utnyttjar uppbindningsmetoden för anordningar. Men på grund av bristen på standardisering, WLAN-Opp har inte allmänt antagits i nuvarande enheter, och dess användning är begränsad enbart till forskningsverksamhet. Både Bluetooth och Wi-Fi har utvecklats sedan dess, men ingen av dessa teknologier har blivit mer lämpade för opportunistisk kommunikation. Bluetooth Low Energy (BLE) var den första tekniken på marknaden för att ta itu med problemet med energieffektiv upptäckt av enheter. Men den nödvändiga manuella parning gör det olämpligt för opportunistiska nätverk. Dessutom är avsökningsintervallerna i storleksordningen minuter, vilket gör upptäckten långsam, med en potential att hoppa över en hel del kontaktmöjligheter i dynamiskt föränderliga miljöer som urbana områden. När Wi-Fi Direct fick fart under 2012, det förde en ny våg av spänning till forskarsamhället. Men Wi-Fi Direct skapades ursprungligen som en konkurrent till BLE, och som sådan är den illa lämpad för att utföra opportunistiska upptäckter av enheter och kommunikation: inte bara är dess energiförbrukning profiler obalanserad, men upptäckten är tidskrävande och kräver manuell parning. 3GPP diskuterar för närvarande införandet av kommunikation mellan enheter som ett komplement till traditionell kommunikation via den cellulära infrastrukturen. Som ett resultat av detta har två nya tekniker föreslagits för att möjliggöra energieffektiv närhetsbaserad upptäckt och kommunikation för användare på språng, tillgodose hela potentialen i OppNets: olicensierat spektrum Wi-Fi Aware och i band LTE-Direct. Även om det inte finns några produkter tillgängliga ännu med hjälp av dessa nya tekniker, har LTE-Direct redan implementerats och testats, vilket gör det för närvarande den enda radioteknik som utformats särskilt för opportunistisk upptäckt av enheter. På grund av sitt synkrona system för duty-cycling förväntas den avsevärt minska energiförbrukningen i enheter. Det faktum att teknik utvecklas helt för detaljerna i opportunistiska enhet upptäckt är delvis kopplat till ökningen av sakernas internet, och kan ses som en stark indikation på uppgång av OppNets. Det är fortfarande oklart om OppNets skulle verka i olicensierat spektrum som forskare föreställde sig för tio år sedan, om de skulle vara helt under kontroll av cellulära nätoperatörer, eller om en hybridstrategi skulle råda. Men när en stabil teknisk grund byggs, en som minskar energiförbrukningen i enheterna samtidigt som de kan upptäcka noder på ett snabbt och effektivt sätt, skulle det vara tekniskt möjligt för OppNets att se massutbyggnad. Eftersom begreppet OppNets fortfarande är relevant och mer lägligt än någonsin, eftersom branschen uttrycker intresse för dess potential, och eftersom lovande tekniska möjliggörare växer fram vid horisonten, är den naturliga frågan för forskare att fråga: Vad ska göras härnäst? I detta avsnitt skisserar vi först en trestegsplan för framtida forskning mot ActIon plAn towArd utbyggnad av oppnets First Large-Scale Experiment: Medan väntar på att den tekniska utvecklingen ska ske, bör forskare ta en aktiv roll i att inrätta storskaliga experiment. Detta kan göras på tre möjliga sätt: 1. Genom att använda den mest energieffektiva metoden för att etablera OppNets, och rekrytera människor att delta till stöd för forskning med den uttryckliga varningen att energiförbrukningen kan vara högre 2. Genom att använda en kontrollerad testbädd av mobila enheter med ett rotat eller modifierat operativsystem som integrerar OppNet funktionalitet på ett energieffektivt sätt, kanske även med prototyper av framtida protokoll såsom Wi-Fi Aware 3. Genom att använda externa enheter som goTenna 1 för att utföra fjärrexperiment Varje tillvägagångssätt har sina egna fördelar och begränsningar. Implementering på smartphones ger några alternativ när det gäller radioteknik som används (antingen Bluetooth eller WLAN-Opp; med hjälp av en ren ad hoc-läge kan också vara möjligt om paras ihop med ytterligare energibesparingar [14] ). Fördelarna med integrering i operativsystemet är bättre kontroll av tjänstgöringscykling och bakgrundsdrift utan att störa användaren. Om forskare väljer att använda externa enheter som goTenna, energiförbrukning på den mobila enheten under grannen upptäckt skulle bara bero på den energi som spenderas på att kommunicera med goTenna. Det är dock oklart hur trafiken kommer att påverka batteriförbrukningen, särskilt om data också förmedlas för andra enheter. Exploring skalbarhet: Storskaliga utbyggnader kommer att resultera i att utforska en funktion av OppNets som inte tidigare har behandlats, det vill säga deras skalbarhet. Det är därför viktigt att utföra omfattande skalbarhetstester och fastställa gränserna, i fråga om deltagarnas densitet, under vilka OppNets prestanda är godtagbar, även med beaktande av tillämpningskraven. Ett bra sätt att mäta skalbarhet skulle vara att tillhandahålla OppNets som ett alternativt kommunikationsmedel vid stora sammankomster som utomhusfestivaler. En annan aspekt av skalbarhetsforskare bör överväga är att det finns ett överflöd av tjänster som konkurrerar om att använda kommunikationsmöjligheterna. Aktuella forskningsinsatser har endast utvärderat resultaten under antagande av en enda tillgänglig tjänst inom det opportunistiska området. Det är därför oklart hur många tjänster som skulle utgöra en flaskhals, samt i vilka scenarier detta kan vara en faktisk prestandafråga. Ekonomisk validering: Slutligen bör forskare ta itu med de ekonomiska fördelarna med allestädes närvarande utbyggnad av OppNets. I detta sammanhang bör ekonomisk validering förstås i vidare bemärkelse än att helt enkelt tjäna pengar på konceptet OppNet. I stället bör man utvärdera de potentiella fördelarna med utbyggnaden av OppNet för alla berörda marknadsaktörer. Man bör också överväga nya användningsfall: Avlastning av nättrafik och tillhandahållande av närhetsbaserade tjänster Alla forskningsfrågor har inte behandlats fullt ut inom området opportunistisk kommunikation. Ett antal frågor behöver fortfarande forskarsamhällets uppmärksamhet för att göra OppNets till ett tillförlitligt och pålitligt kommunikationsparadigm. Sekretess vs. Security: Det är viktigt att ge god integritet och säkerhet i OppNets, inte bara för den klassiska användningsfall men också när man överväger framväxande program paradigm som mobilanalys och opportunistiska datorer. För närvarande är alla föreslagna system för integritetsanpassning baserade på utbytbara identifierare, för att ändra den adress för medium åtkomstkontroll (MAC) som ska ändras, vilket begränsar tillämpningen av dessa metoder. De nuvarande systemen för skydd av privatlivet är dessutom svåra att genomföra vid sidan av vissa system för säkerhet och routing som utnyttjar social information [15]. Det är fortfarande oklart om det är möjligt att kombinera integritet och säkerhet i ett enda system som uppfyller alla krav. Om så inte är fallet bör avvägningen mellan dessa aspekter utvärderas noggrant, eventuellt med avseende på den aktuella ansökan. Till exempel, integritet och säkerhet kan hanteras av den cellulära infrastrukturen vid avlastning av nätet, samtidigt som integritet bör vara en prioritet för OppNet själv när det gäller att tillhandahålla yttrandefrihet. Short-Range vs. Long-Range Communication: Hittills har forskare alltid antagit att opportunistisk kommunikation skulle ske på kortdistansradio och kännetecknas av korta kontakttider. Således, ett allmänt mål när man utformar protokoll för grann upptäckt har varit att ge snabb och effektiv upptäckt mekanismer. Med utvecklingen av 3GPP:s LTE-Direct samt nya produkter som goTenna, som lovar att verka på upp till 500 m avstånd i stadsmiljöer, kan det vara nödvändigt att omvärdera antagandena för opportunistisk kommunikation, och undersöka konsekvenserna av långa kommunikationslänkar på både protokolldesign och prestanda. Det är möjligt att långdistanskommunikation länkar är bättre lämpade för att genomföra den väl studerade MANET paradigm där rörlighet av noder skyms i stället för uttryckligen utnyttjas. Ett längre intervall kan dock öka interferensen och därmed leda till lägre kapacitet för ett täckt område (mindre spektral återanvändning). Efter ett decennium av forskning inom området opportunistiska nätverk, är vi på väg att bevittna åldern av OppNets? Forskningsområdet är moget, eftersom de flesta forskningsfrågor har tagits upp. Det har dock varit ont om genomförande, vilket har gjort storskaliga utvärderingar omöjliga. Från och med nu är det bara ett fåtal nystartade företag som har satsat på att skapa produkter baserade på det opportunistiska nätverksparadigmet. Samtidigt myntade 3GPP termen enhet-till-enhet (D2D) kommunikation för att definiera ett koncept som liknar opportunistiska nätverk. I D2D får 1 www.gotenna.com 173 enheter upprätta en direkt kommunikationslänk och utbyta information när den är inom räckhåll, men under övervakning av nätoperatören. Med andra ord hjälper det cellulära nätverket helt eller delvis till med en eller flera procedurer under anslutningsfasen, t.ex. autentisering och fördelning av radioresurser. Även om OppNets är utformade för att vara helt infrastrukturfria, de grundläggande principerna för opportunistiska nätverk är verkligen inte beroende av deltagandet av det cellulära nätverket i anslutning etableringsprocessen. Således kan det vara värdefullt för forskare i OppNet gemenskapen att överföra den kunskap de har odlat under det senaste årtiondet mot D2D domänen. Även om användningen av OppNets är fördelaktig i scenarier där nätverket är otillgängligt eller otillgängligt (Tabell 1), opportunistisk kommunikation är bäst lämpad för att tillhandahålla proximala tjänster såsom data offloading, proximala sociala nätverk och proximal underhållning. Sådana tillämpningar skulle dock kräva att cellulära operatörer avstår från en del av nätkontrollen. Tvärtom gör nätstödd D2D enligt definitionen i 3GPP det möjligt för operatörer att behålla sin kontroll över nätet. Det ger dock upphov till oro för privatlivet, eftersom kommunikationsenheter förväntas avslöja sin identitet och regelbundet rapportera var de befinner sig. Således är det fortfarande en öppen fråga hur D2D och OppNets kommer att samexistera som närhetsbaserade nätverk i framtiden.
Tvärtom, de routing metoder som inte använder node profiler för att utföra dataöverföringsprocessen är profil-ignoranta algoritmer REF.
A Decade of Research in Opportunistic Networks: Challenges, Relevance, and Future Directions
{'venue': 'IEEE Communications Magazine', 'journal': 'IEEE Communications Magazine', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}