Det finns två sätt att hantera bilaterala förhandlingar om flera frågor - det ena är att förhandla om alla frågor tillsammans, och det andra är att förhandla om dem en efter en. Den ordning i vilken frågor förhandlas fram vid förhandlingar om enskilda frågor anges i dagordningen, som kan definieras på två sätt. Ett sätt är att bestämma det exogent, d.v.s. innan förhandlingarna inleds. Det andra sättet är att låta spelarna avgöra vilken fråga de kommer att förhandla om nästa, under förhandlingsprocessen, dvs. dagordningen bestäms endogen. Mot denna bakgrund undersöks i detta dokument effekten av att kombinera de exogena och endogena agendorna på spelarnas verktyg. Mer specifikt, vi avgör om, att bryta en uppsättning AE-frågor i etapper (för 1⁄2 AE), bestämma de frågor som ska förhandlas i varje steg exogent, och förhandla varje steg sekventiellt med hjälp av en endogen agenda kan förbättra en agent nytta i förhållande till den nytta det får om agendan för alla AE-frågor definieras endogent. För varje agent hittar vi den förväntade nyttan för varje värde mellan 1 och AE. Värdet av det ger en agent maximal nytta är dess optimala antal steg. Vår studie visar att i vissa förhandlingsscenarier är det optimala värdet identiskt för de två spelarna och är större än en. Med andra ord, i vissa förhandlingsscenarier, kan båda agenterna förbättra sina verktyg genom att använda - skedet förhandling i förhållande till den enda etappen förhandlingar. Eftersom aktörerna har ofullständig information om förhandlingsparametrarna kan de dock inte identifiera sådana scenarier. Vi presenterar därför ett utökat alternerande erbjudandeprotokoll, som gör det möjligt för agenterna att identifiera sådana scenarier genom en medlare, vilket resulterar i förbättrad nytta för båda agenterna.
I tidningen av Fatima et al. REF läggs fram med hjälp av en medlare, som förbättrar båda agenternas nytta.
Optimal agendas for multi-issue negotiation
{'venue': "AAMAS '03", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Political Science', 'Computer Science']}