Trådlösa sensornätverk består av ett stort antal små sensorer som endast har begränsad energiförsörjning. En av de största utmaningarna när det gäller att bygga sådana nät är att upprätthålla en lång nätverkslivslängd samt tillräckligt med avkänningsområde. För att uppnå detta mål är en allmänt använd metod att stänga av redundanta sensorer. I detta dokument analyseras problemet med att uppskatta redundanta sensorområden bland angränsande trådlösa sensorer. Vi presenterar en intressant observation om det minsta och högsta antal grannar som krävs för att ge fullständig redundans och införa enkla metoder för att uppskatta graden av redundans utan kunskap om plats eller riktningsinformation. Vi ger också tighta övre och nedre gränser på sannolikheten för fullständig redundans och i genomsnitt partiell redundans. Med slumpmässig sensordistribution, visar vår analys att partiell redundans är mer realistisk för verkliga applikationer, eftersom fullständig redundans är dyrt, kräver upp till 11 angränsande sensorer för att ge en 90 procent chans till fullständig redundans. Våra resultat kan användas för att utforma effektiva algoritmer för schemaläggning av sensorer för att minska energiförbrukningen och under tiden upprätthålla ett rimligt mätområde.
En teoretisk analys av problemet med att uppskatta redundans områden bland angränsande sensorer visar att partiell redundans är mer realistiskt för verkliga tillämpningar eftersom fullständig redundans är dyrt REF.
Analysis on the redundancy of wireless sensor networks
{'venue': "WSNA '03", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}