Regeringar, skolor och läroplansmyndigheter erkänner i allt högre grad att kroppsbilden under tonåren är en folkhälsofråga som förtjänar uppmärksamhet i skolan. Efter 30 års forskning om förebyggande av ätstörningar, och med tanke på det aktuella intresset för detta område, verkar det lämpligt att se över forskningen om insatser för att förbättra kroppsbilden i skolorna. Vi gick igenom universellt selektiva, klassrumsbaserade program som har genomförts sedan år 2000, bland ungdomar, och hittade 16 stödberättigade interventionsprogram. Sju av dessa program var effektiva för att förbättra kroppsbilden på minst ett mått, från före till efter testet, även om effektstorlekarna var små (d = 0,22-0,48). Dessa effektiva program genomfördes bland yngre ungdomar 12.33-13.62 år, och inkluderade aktiviteter med fokus på mediekunskap, självaktning och inflytande av kamrater. Konsekvenser för skolpersonal och läroplansmyndigheter diskuteras, och vi ger rekommendationer för ett strategiskt förhållningssätt till framtida forskning på detta område. 3 Vad fungerar i gymnasierna? En systematisk genomgång av klassrumsbaserade kroppsbildsprogram Kroppsbelåtenhet är vanligt under tonåren. Cirka 70% av de unga flickorna och 45% av pojkarna vill ändra sin kroppsvikt eller form (Smolak, 2012). Australiska ungdomar har konsekvent rankat kroppsbilden som sin främsta angelägenhet i Mission Australia Survey under de senaste sex åren (Mission Australia, 2006. På samma sätt har nivåerna av kroppsnöjdhet bland tonårsflickor i USA varit relativt stabila sedan 1999 (Neumark-Sztainer m.fl., 2012). Kroppen missnöje under tonåren har förknippats med ett antal negativa hälsoresultat i prospektiva studier, särskilt uppkomsten av bantning och oordnade ätbeteenden (Neumark-Sztainer, Paxton, Hannan, Haines, & Story, 2006). Högre nivåer av kroppens missnöje har också kopplats till depression (Stice, Hayward, Cameron, Killen, & Taylor, 2000), rökning (Neumark-Sztainer, och osäkra sexvanor (Skollärare, 2012), med effektstorlekar från små till måttliga. Det stora antalet drabbade ungdomar, den relativa stabiliteten i denna fråga under det senaste årtiondet och det stora antalet skadliga konsekvenser tyder på att det finns ett akut och fortsatt behov av att utveckla och utvärdera effektiva åtgärder i fråga om kroppsbild för unga flickor och pojkar. Skolor är allmänt erkända som lämpliga platser för insatser för att förbättra kroppsbilden bland ungdomar. De erbjuder potential för varaktig interaktion med unga människor i en utvecklingsenligt lämplig ålder, där de redan befinner sig i en inlärningsmiljö. Skolbaserade insatser erbjuder också möjligheter att stödja programmaterial med miljöförändringar (Neumark-Sztainer, Levine, et al., 2006), och en helskola strategi för hälsofrämjande (O'Dea & Maloney, 2000; Smolak, Levine, & Schermer, 1998), särskilt med yngre barn i mer omfattande regeringar, skolor och läroplansmyndigheter inser också i allt högre grad potentialen att ta itu med kroppsbildsfrågor i skolan. I en nyligen genomförd brittisk parlamentarisk undersökning rekommenderades att man i läroplanerna för grund- och gymnasieskolan (All Party Parliamental Group on Body Image, 2012) skulle göra det obligatoriskt med evidensbaserade lektioner i kroppsbild. Många gymnasielärare uppger dock att de inte känner sig säkra på att välja och leverera lämpligt innehåll i kroppsbilden, och de begär effektivare resurser och utbildning. Med tanke på det nuvarande intresset för organisationers bildinsatser från lärare och beslutsfattare i skolan, förefaller det lämpligt att se över effektiviteten hos insatser som utformats för att förbättra deras bild i klassrummet i gymnasiet, för att informera om framtida läroplaner och programdesign. Skolbaserade program för att förebygga ätstörningar har genomförts sedan 1980-talet (Neumark-Sztainer, Levine, m.fl., 2006). Många av dessa program inkluderade mått på, och innehåll om, kroppsbild som en riskfaktor för oordentligt ätande, men få program speciellt fokuserad på kroppsbild som ett primärt resultat. Av sju systematiska utvärderingar av interventioner hittills har majoriteten fokuserat på att förebygga ätstörningar, och ingen har särskilt koncentrerat sig på kroppsbild och missnöje (Austin, 2000; Huon, Braganza, Brown, Ritchie, & Roncolato, 1998; NEDC, 2010; Neumark-Sztainer, 1996; Pratt & Woolfenden, 2004; Wilksch & Wade, 2009b). En separat minoritet av granskningsdokumenten har behandlat förebyggandet av både kroppens missnöje och ätstörningar (Holt & Ricciardelli, 2008; Littleton & Ollendick, 2003; NeumarkSztainer, Levine, m.fl., 2006). Även användbara, dessa recensioner fokuserar fortfarande på att äta attityder och beteendeförändringar som primära resultat av förebyggande, och ingen fokuserade särskilt på insatser i skolan. En grundlig genomgång fokuserade särskilt på kroppen Running Head: VAD FUNGERAR I SEKUNDÄR SCHOOLS? 5 bild, men inte på skolor. Det genomfördes också för ett decennium sedan och publicerades inte i en akademisk tidskrift (Paxton, 2002). Även om de tre metaanalytiska granskningarna (Fingeret, Warren, Cepeda-Benito, & Gleaves, 2006; Stice & Shaw, 2004; Stice, Shaw, & Marti, 2007) tar hänsyn till resultaten för kroppens missnöje, ger ingen bevis på effektivitet som är specifik för skolans inställningar. Tre granskningsrapporter har specifikt fokuserat på interventioner som levererats i skolor, men dessa har inte fokuserat på kroppsbild, och istället undersökt nutrition utbildning (Story & Neumark Sztainer, 1996), ätstörningar förebyggande (Rosenvinge & Borreson, 1999), och den kombinerade förebyggande av kroppsbild och äta problem (O'Dea, 2005). Följaktligen är tidigare granskningar begränsade i deras förmåga att ge tydlig vägledning för lärare och läroplansmyndigheter när det gäller de specifika tillvägagångssätt och program som kommer att vara effektiva för att främja kroppsbilden i klassrummet. (2006) Insatser. Sammanfattningsvis kan det inte antas att de program för kroppsbilder som är effektiva på andra håll också kommer att vara effektiva inom klassrummet, och det är viktigt att fastställa innehållet i effektiva lektioner i klassrumsbaserade kroppsbilder för att underlätta bredare ekologiska metoder för förebyggande. Även om recensioner hittills har varit användbara för att identifiera effektiva program som riktar sig mot ätbeteenden och patologi, i en rad förebyggande inställningar, de inte kan ge en tydlig bild av de åtgärder som är mest effektiva för att förbättra kroppsbilden i klassrummet. Därför är det svårt att svara lärare, skolor, beslutsfattare och regeringar om "vad som fungerar" i denna unika miljö. Levine och Smolak Syftet med denna uppsats är att ta itu med denna identifierade lucka i litteraturen genom en systematisk genomgång av studier som utvärderar kroppsbildsprogram som har genomförts med gymnasieelever i klassrummets miljö. Vi strävar efter att bedöma hur effektiva dessa insatser är när det gäller att förbättra kroppsbilden (vårt primära resultat), bland unga flickor och pojkar, efter provet (T1-T2) och vid uppföljning (T1-T3). Dessutom undersöker vi deras effektivitet i att förbättra modifierbara faktorer relaterade till kroppens missnöje under tonåren (våra sekundära utfall), från före till efter testet. Mer specifikt hänvisar dessa sekundära resultat till psykologiska (dvs. självkänsla, negativ påverkan, internalisering av utseende ideal) och sociokulturella (tryck att vara tunn, utseende jämförelse, och utseende retas) riskfaktorer. Effekterna av program för att äta patologi (drive for tunnhet, body change strategier, och oordnad ätande) övervägdes också. Dessa faktorer har förknippats med kroppens missnöje under tonåren i tidigare forskning (t.ex. artiklar. Slutligen skannades alla tidigare granskningsdokument (dvs. systematiska och osystematiska granskningar och metaanalyser som identifierades under databassökningarna) för ytterligare publicerade artiklar. Bokkapitel och avhandlingar ingick inte i denna systematiska granskning eftersom deras inbördes granskningsstatus inte alltid rapporteras och de ofta inte är lättillgängliga. Varje artikel lästes i sin helhet för att avgöra om den uppfyllde kriterierna för att ingå i granskningen, och två av författarna var överens om att varje undersökning skulle inbegripas eller uteslutas. Vi använde en strikt uppsättning integrationskriterier för att uppfylla våra specifika mål att identifiera effektiva klassrumsbaserade kroppsbildsprogram, och för att underlätta starkare jämförelser mellan de program som identifierades. Kriterierna för införande samt motivering och förklaring för var och en av dessa anges nedan. (2) För att ge en genomgång av gymnasieprogrammen inkluderade vi studier där medelåldern för deltagarna rapporterades vara äldre än 12,0 år. Eleverna går i gymnasiet i en rad olika åldrar runt om i världen, men 12 år är den vanliga åldern vid vilken de har gjort det i västvärlden. Vi använde medelåldern för deltagarna som rapporterats av författarna till studierna för att skapa en tydlig brytpunkt för studieintegration, eftersom åldersintervall inte alltid angavs. Även om program som involverar deltagare med en medelålder på mindre än 12 år uteslöts i detta fall, planeras en framtida översyn för att undersöka evidensbasen för grundskolor. Den övre åldersgränsen bestämdes av den maximala ålder vid vilken deltagarna fortfarande skulle vara i gymnasieskolan, som i allmänhet är 18 år. (3) För att uppfylla våra mål att fastställa effektiva klassrumsbaserade tillvägagångssätt, inkluderade vi bara studier där programmaterial levererades i ett klassrum, ansikte mot ansikte under skoltid (men program kunde inkludera läxor). (4) På samma sätt inkluderade vi endast universellt selektiva interventionsprogram (men inte angivna eller riktade) i denna översyn, eftersom dessa är mest genomförbara för framtida integration i klassrumsmiljöer. Därför inkluderades program som var inriktade på antingen samgrupper eller hanar och honor var för sig i denna översyn. Vi använde Wiesz och kollegor (2005) uppdaterade definitioner av de nivåer av förebyggande som föreslogs av Institute of Medicine (Mrazek & Haggerty, 1994). Allmänna förebyggande åtgärder definieras som sådana som är "för allmänna befolkningsgrupper som inte har några specifika riskfaktorer" (s. 631) och selektivt förebyggande definieras som "en strategi som riktar sig till grupper som identifieras på grund av att de har en betydande riskfaktor" (s. 632) (Weisz, Sandler, Durlak, & Anton, 2005). Indikerade förebyggande åtgärder är riktade till högriskindivider som identifieras ha "betydande symtom på sjukdom" (s. 632), och uteslöts från denna översyn, som Running Head: What Works in Secondary Schools? 9 är de i allmänhet inte genomförbara i klassrummet. Exempel på riktade program som uteslutits från dessa analyser presenteras i tabell 2. (5) För att fastställa effektiviteten hos program för vårt primära resultat av kroppsbilds- eller kroppsbelåtenhet inkluderades program i denna översyn endast om de använde, och rapporterade resultaten av, minst ett mått på kroppsbilds- eller kroppsbelåtenhet som har validerats med ungdomar (som rapporterats av författarna till utvärderingen) före och efter testet. (6) Slutligen inkluderade vi ett metodologiskt krav på att studier kontrollerades. Detta innebar att interventionsgrupperna jämfördes med ett jämförelsetillstånd som kunde ha varit en kontroll på väntelistan, deltagit i ett alternativt ingripande eller vanliga klassrumsaktiviteter. Slumpmässig tilldelning krävdes inte eftersom detta ibland inte är praktiskt i skolan. Alla studier som uppfyllde inklusionskriterierna sammanfattas i tabell 1. Studierna kategoriserades först i tre avsnitt som baserades på huruvida det fanns statistiskt signifikanta förbättringar av kroppsbildens mått, från före till efter ingreppet. Inom dessa avsnitt var studier listade i omvänd kronologisk ordning, med nyare studier listade först. När två studier publicerades samma år presenterades de i alfabetisk ordning. För att säkerställa att den information som sammanfattas i denna tabell var korrekt kontrollerade och granskade två av författarna (den första och den andra) oberoende av varandra. I tabell 2 redovisas skälen för att utesluta studier som identifierats i sökstrategin. Dessa studier utvärderade skolbaserade kroppsbildsprogram med ungdomar från 12 års ålder, men uppfyllde inte inklusionskriterierna av en rad olika skäl som anges i denna tabell. Programmen var först indelade i tre effektivitetskategorier baserade på betydelsen av förändring på det primära resultatet av kroppsbilden eller kroppens missnöje vid post-Cohens klassificeringar av effektstorlek som liten (0.2), medium (0,50) och stor (0,80) användes (Cohen, 1988). Med tanke på det stora utbudet av befintliga mått på kroppsbild (J. K. Thompson, 2004; Yanover & Thompson, 2009), angav vi den åtgärd som används för att bestämma resultaten för varje konstruktion med hjälp av ett superskript, och ge detaljer för varje åtgärd i tabell 3. För program som inkluderade flickor och pojkar presenteras resultaten separat för varje kön. Det fanns två studier där detta inte var möjligt eftersom författarna inte rapporterade alla analyser åtskilda av kön (O'Dea & Abraham, 2000; Wade, Davidson, & O'Dea, 2003). När analyser gjordes på hela urvalet och delprov av deltagare enligt risk (dvs. låg och hög), rapporterar vi endast resultaten för hela provet, eftersom detta representerar regelbunden klassrumsdynamik. I ett papper rapporterades endast analyser för delprover med låg och hög risk, så vi rapporterar resultaten för båda proverna (Wilksch, Durbridge, & Wade, 2008). Slutligen, i en studie, rapporterades separata analyser endast för kohorter av deltagare från USA och Italien och därför rapporterar vi dessa resultat separat (Wiseman m.fl., 2004). Namnet på varje program, studieförfattare och land där studien genomfördes hämtades från de publicerade rapporterna. Där inget programnamn angavs, representeras detta av "otitled" i tabell 12 typer i vårt klassificeringsförfarande, men gjorde vissa ändringar. Vi lade till en kategori som fokuserade på utvecklingsfaktorer [dev] såsom diskussioner om pubertal viktökning, eftersom detta innehåll inte täcktes av de andra kategorierna. För tydlighetens skull identifierade vi separat de tre sociokulturella motståndsfärdigheterna som metoder som syftar till att minska effekten av kamrater [peer], öka mediekunskapen [ML] och program som använde en kognitiv dissonans [CD]. Vi klassificerade också psyko-utbildning (som ger information om psykologiska begrepp) för kroppsbild [PsyBI] och ätstörningar separat [PsyED]. Närmare uppgifter om facilitatorns yrkesbakgrund och kön erhölls från metoderna, liksom antalet och längden på sessionerna för att bestämma dosen. Medelåldern för deltagarna erhölls från studierna, eller ett intervall användes om ett medelvärde inte gavs. Antalet deltagare fastställdes genom att antalet deltagare i kontroll- och interventionsförhållandena, enligt rapporter från studieförfattarna, lades till separat för män och kvinnor. För att säkerställa korrekt tolkning och klassificering av resultaten av varje studie sändes motsvarande studieförfattare till de artiklar som ingår i tabell 1 en kopia av den ursprungliga tabellen (utan effektstorlekar) och metodavsnittet i detta dokument före inlämning för publicering. Vi fick bekräftelse på resultat från 73% av författarna (n = 11). Mindre detaljer om urvalsstorlekar och facilitatorernas kön ändrades enligt rekommendationer från studieförfattarna. Resultat Vi hittade 16 studier publicerade i 15 separata papper (en uppsats jämförde två
REF Interventionsinnehållet anpassades till ungdomars kognitiva utvecklingsnivå med avseende på abstrakt resonemang.
What works in secondary schools? A systematic review of classroom-based body image programs
{'venue': 'Body image', 'journal': 'Body image', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}