Vi inför tanken på en anpassningspolitik inom ramen för systemen för tillträdeskontroll. Sådana strategier kräver att ett system för tillträdeskontroll är motståndskraftigt mot frånvaro av användare. Ett exempel på en anpassningspolitik kräver att det vid borttagande av användare fortfarande bör finnas separata uppsättningar användare så att användarna i varje uppsättning tillsammans har vissa behörigheter av intresse. En sådan policy säkerställer att det fortfarande finns oberoende grupper av användare som har de tillstånd som krävs för att utföra kritiska uppgifter, även när nödsituationer gör att vissa användare är frånvarande. Resilienskontrollproblemet avgör om ett tillstånd för tillträdeskontroll uppfyller en viss politik för resiliens. Vi visar att det allmänna fallet med problemet och flera delfall är svåråtkomliga (NP-hårda) och identifierar två delfall som kan lösas i linjär tid. För de svåråtkomliga fallen identifierar vi också den komplexitetsklass i polynomhierarkin som dessa problem hör till. Vi diskuterar utformningen och utvärderingen av en algoritm som effektivt kan lösa fall av icke-triviala storlekar som hör till de svåråtkomliga fall av problemet. Slutligen undersöker vi överensstämmelseproblemet mellan politiken för att avhjälpa problemet och den statiska uppdelningen av tullpolitiken.
I REF, Li et al. Genom direktivet infördes en politik för anpassning till den inre marknaden inom ramen för systemen för tillträdeskontroll och problemet med kontroll av ändamålsenligheten definierades, dvs. huruvida en stat som ansvarar för tillträdeskontroll uppfyller en viss politik för anpassning till den inre marknaden.
Resiliency policies in access control
{'venue': "CCS '06", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}