Abstract-En viktig möjliggörare för en framgångsrik utbyggnad av alla nya element/funktioner till det cellulära nätverket är undersökning och karakterisering av de operativa förhållanden där dess introduktion kommer att förbättra prestanda. Även om det har förekommit betydande forskningsverksamhet om potentialen hos kommunikation mellan enheter (D2D), finns det för närvarande inga tydliga indikationer på om D2D-kommunikation faktiskt kan ge fördelar för ett brett spektrum av driftsförhållanden, vilket motiverar att de införs i systemet. I detta dokument försöker man fylla denna lucka genom att använda en stokastisk geometrisk metod för att karakterisera uppsättningen (region) av driftsförhållanden för vilka D2D-kommunikation förbättrar prestandan i termer av genomsnittlig användarhastighet. För det praktiskt taget intressanta fallet med ett tungt lastat nät tillhandahålls den operativa regionen i sluten form som en funktion av en mängd olika parametrar såsom maximal D2D-länksträcka och användartäthet, vilket återspeglar ett brett spektrum av driftsförhållanden (punkter). Det har visat sig att D2D-kommunikation inom ramen för det lämpliga utplaceringssystemet verkligen kan vara till nytta inte bara för det vanligen betraktade systemet för "proximal kommunikation" utan också för ett brett spektrum av driftsförhållanden som omfattar D2D-länkavstånd som är jämförbara med avståndet till den cellulära åtkomstpunkten och avsevärt stora användartätheter.
Genom att undersöka ett brett spektrum av D2D-kommunikationsdriftsförhållanden, inklusive lägesval, varierande maximala D2D-länkavstånd och användartäthet, kvantifieras den genomsnittliga användarhastighetens inverkan på den uppnåeliga prestandan hos ett storskaligt D2D-aktiverat cellulärt nätverk i REF.
Operational Region of D2D Communications for Enhancing Cellular Network Performance
{'venue': 'IEEE Transactions on Wireless Communications', 'journal': 'IEEE Transactions on Wireless Communications', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}