Ny forskning tyder på att människor får användbar kunskap från andra som de arbetar nära och ofta med (dvs. starka band). Ändå har det gjorts ett begränsat empiriskt arbete för att undersöka varför så är fallet. Dessutom tyder annan forskning på att svaga band ger användbar kunskap. För att hjälpa till att integrera dessa flera resultat föreslår och testar vi en modell för tvåparts- (dyadiskt) kunskapsutbyte, med starkt stöd i vart och ett av de tre undersökta företagen. För det första förmedlades kopplingen mellan starka band och mottagande av användbar kunskap (enligt uppgift från den kunskapssökande) av kompetens- och välvilligt förtroende. För det andra, när vi väl hade kontrollerat för dessa två förtroendedimensioner, blev den strukturella fördelen med svaga band synlig. Detta senare resultat stämmer överens med tidigare forskning som tyder på att svaga band ger tillgång till icke-redundant information. För det tredje fann vi att kompetensbaserat förtroende var särskilt viktigt för att ta emot underförstådd kunskap. Vi diskuterar implikationer för teori och praktik. Att främja kunskapsskapande och kunskapsöverföring inom organisationsmiljöer är en allt viktigare utmaning för chefer idag (Kogut & Zander, 1992). Organisationer som fullt ut kan utnyttja sin kollektiva expertis och kunskap kommer sannolikt att vara mer innovativa, effektiva och effektiva på marknaden (Grant, 1996; Wernerfelt, 1984). Det har dock visat sig vara svårt att skapa och överföra kunskap på ett effektivt sätt. Minst tre separata litteratur-om sociala nätverk, förtroende, och organisatoriskt lärande / kunskap-har behandlat aspekter av kunskapsöverföring problem. Vi föreslår och testar empiriskt ett teoretiskt tillvägagångssätt som syntetiserar dessa tre strömmar. Forskare inom det sociala nätverket har gett tydliga bevis för i vilken utsträckning kunskapsspridning sker via sociala relationer (t.ex. Rogers, 1995). Arbete dejting till Pelz och Andrews (1968), Mintzberg (1973), och Allen (1977) visar att människor föredrar att vända sig till andra människor snarare än dokument för information. Allen (1977) fann till exempel att ingenjörer och vetenskapsmän var ungefär fem gånger mer benägna att vända sig till en person för att få information än till en opersonlig källa, till exempel en databas eller ett filskåp. På senare tid konstaterade Cross (2001) att även personer med tillgång till välbefolkade elektroniska och pappersbaserade informationskällor rapporterade att de sökte information från kolleger betydligt mer än från dessa källor. I allmänhet har forskare funnit relationer vara viktiga för att förvärva information (Burt, 1992) ; lära sig hur man gör sitt arbete (Lave & Wenger, 1991) ; göra känsla av tvetydiga miljöer eller händelser (Weick, 1979) ; och lösa komplexa problem (Hutchins, 1991). Sociala nätverk teoretiker har fokuserat mycket av sin uppmärksamhet på strukturella egenskaper hos nätverk (Adler & Kwon, 2002), såsom strukturella hål på nätverksnivå (Burt, 1992) och knyta styrka på dyadisk nivå (Granovetter, 1973). Bindstyrka kännetecknar närheten av en relation mellan två parter, i vårt fall en kunskapssökare och kunskapskälla, och är 4 vanligtvis operationell som en kombination av närhet och interaktionsfrekvens (Granovetter, 1973; Hansen, 1999; Marsden & Campbell, 1984). Under de senaste åren har forskare undersökt den optimala blandningen av starka kontra svaga band för en viss aktör (Hansen, 1999) och för det större nätverk där denna aktör är inbäddad (Uzzi, 1996). På dyadisk (tvåpartsnivå) nivå, som är fokus för vår studie, forskning har funnit fördelar för både starka och svaga band. Granovetter (1973), i sin studie av hur människor hittar jobb, teoretiserade att svaga band-de som karakteriseras som avlägsna och av sällan interaktion-var mer sannolikt att vara källor till ny information, eftersom starka band tenderar att vara kopplade till andra som är nära en kunskapssökare och så sannolikt att vara trafficking i information som sökaren redan vet. Efterföljande forskning om vikten av svaga band har visat att de kan vara avgörande inte bara för att hitta ett arbete (Lin, 1988) utan också för spridningen av idéer (Granovetter, 1982; Rogers, 1995) och teknisk rådgivning (Constant, Sprull, & Kiesler, 1996). Å andra sidan har starka band hävdats vara viktiga eftersom de är mer tillgängliga och villiga att vara till hjälp (Krackhardt, 1992). I själva verket har många studier visat att, totalt sett, starka band är till större nytta för mottagandet av användbara kunskaper (Ghoshal, Korine, & Szulanski, 1994; Hansen, 1999; Szulanski, 1996; Uzzi, 1996 Uzzi, 1997. Trots de uppenbara fördelarna med starka band för att ta emot användbar kunskap har det gjorts relativt få undersökningar om varför så är fallet. Klargörande av väsentliga egenskaper hos relationer som främjar mottagandet av användbar kunskap kan bidra till att lösa de många fynden om fördelarna med svaga kontra starka band. Vi vänder oss till en sådan relationskaraktär, tillit. Mayer, Davis och Schoorman (1995: 712) definierar förtroende som "en parts vilja att vara sårbar". Vårt fokus här ligger på det nära besläktade konceptet med upplevd pålitlighet att kvaliteten hos den betrodda parten som gör förtroendegivaren villig att vara sårbar. Som en kort hand i 5 detta dokument, kommer vi dock att använda den förkortade termen förtroende i stället för upplevd pålitlighet. Förtroendelitteraturen (se Dirks & Ferrin, 2001; Mayer m.fl., 1995 för granskningar) ger betydande belägg för att tillitsfulla relationer leder till ett ökat kunskapsutbyte. När förtroendenivåerna är högre, människor är mer villiga att ge användbara kunskaper (Andrews & Delahay, 2000; Penley & Hawkins, 1985; Tsai & Ghoshal, 1998; Zand, 1972) och också mer villiga att lyssna på och absorbera det (Levin, 1999; Mayer et al., 1995; Srinivas, 2000). Förtroende gör också kunskapsöverföringen mindre kostsam (Currall & Judge, 1995; Zaheer, McEvily, & Perrone, 1998). Dessa effekter har visats på individuell och organisatorisk nivå av analys i en mängd olika miljöer. Även om en nära arbetsrelation med någon kan innebära att du också litar på den personen (Currall & Judge, 1995; Sniezek & Van Swol, 2001 ), de två begrepp-tie styrka och förtroende-är inte nödvändigtvis synonymt. Till exempel, knyta styrka-särskilt frekvensen av interaktion-kan vara en funktion av arbete ömsesidigt beroende utanför den enskilda arbetstagarens frivilliga kontroll. I sådana situationer kan ett förhållande karakteriseras som ett starkt band, men det leder ändå inte till att en person litar på en medarbetare som han eller hon är tvungen att arbeta med. Som förhandsgranskning, i den aktuella studien, 18% av de analyserade banden var "inte-tillförlitliga starka band", dvs. över genomsnittet i slipstyrka men under genomsnittet för minst en dimension av upplevd pålitlighet. Omvänt, ibland människor litar på någon som de inte känner särskilt väl. Till exempel, tillfälliga grupper, med liten eller ingen tidigare historia, har visat sig utveckla ett snabbt förtroende (Meyerson, Weick, & Kramer, 1996). I vår studie var 22 % av banden "tillförlitliga svaga band": under genomsnittet i slipstyrka men över genomsnittet i en eller flera dimensioner av upplevd pålitlighet. Så även om förtroende och band styrka är relaterade-i själva verket, Gulati (1994) har använt slips styrka som en proxy för förtroende-de verkar vara både konceptuellt och empiriskt distinkt. Några forskare har samtidigt tittat på de strukturella och relationsmässiga frågornas inverkan på mottagandet av användbar kunskap. Till exempel, Levin (1999), i sin studie av forskare 6 och ingenjörer, fann att starka, tillitsfulla band vanligtvis hjälpte till att förbättra resultaten men att förtroende ensam kunde ersätta när bara svaga band fanns. Med utgångspunkt i Coleman (1988) och andra fann Tsai och Ghoshal (1998: 465), på avdelningsnivå, att "det sociala kapitalets strukturella dimension, som manifesteras som sociala interaktionsband, kommer att stimulera tillit och upplevd pålitlighet, som representerar det sociala kapitalets relationsdimension", vilket i sin tur kommer att leda till utbyte av mer resurser (inklusive kunskap) mellan departementen. Tsai och Ghoshal (1998), men konceptualiserade pålitlighet som en enda dimension, medan förtroendelitteraturen har kommit att identifiera flera dimensioner (Mayer et al., 1995). I den aktuella studien fokuserar vi därför på två distinkta förtroendedimensioner-benevolence och kompetens (dvs. förmåga)-som verkar mest relevanta för mottagandet av användbar kunskap av individer. Vi bestämde oss för att inte ta med den tredje dimensionen, integriteten, eftersom det inte verkade tillföra något utöver begreppet välvilja för att förklara kunskapsfördelarna med starka band. Till exempel, begreppet illvillig integritet-"Jag kommer att arbeta mot din undergång men åtminstone jag är ärlig och konsekvent om det"-kan tillämpas på rent konkurrenskraftiga arenor (t.ex., idrottslag) och kanske även vissa marknadstransaktioner, men det verkade inte relevant för oss i rådgivning-sökande sammanhang. Med utgångspunkt i ovanstående bevis föreslår vi att både välvilligt och kompetensbaserat förtroende ska förmedla kopplingen mellan starka band och mottagande av användbar kunskap. Således förespråkar vi syntetisering i större djup strukturella och relationella perspektiv genom att föreslå att lärande fördelar med starka band kan spåras tillbaka till relationsegenskaper såsom förtroende. Dessutom föreslår vi en tredje faktor som inte tas upp av Tsai och Ghoshal (1998): egenskaperna hos själva kunskapen. Den organisatoriska inlärnings- och kunskapslitteraturen fokuserar ofta på frågan om kunskapskomplexitet (Szulanski, 1996). I synnerhet delar forskare ofta in 7 organisatoriska kunskaper i två typer: explicit kunskap-dvs. kunskap som är lättare kodifierad-och underförstådd kunskap-kunskap-how som är svårt att kodifiera eller förklara (Hansen, 1999; Nonaka, 1994; Polanyi, 1966; Zander & Kogut, 1995). Även om det finns olika fördelar med tyst kunskap, visar det sig vara ganska svårt att överföra. Exempelvis tenderar tyst kunskap att bromsa överföringen av tillverkningskapacitet (Zander & Kogut, 1995) och nya produktutvecklingsprojekt (Hansen, 1999). Förutom den direkta effekten av underförstådd kunskap har Hansen (1999) föreslagit en moderatoreffekt som syntetiserar denna kunskap som är karakteristisk för den strukturella egenskapen av bandstyrka som diskuterats tidigare. I synnerhet fann han att projekt i divisioner som huvudsakligen fick explicit kunskap från andra divisioner slutfördes snabbare när fler av dessa band till de andra divisionerna var svaga (mot oss starka) band. Men när den överförda kunskapen var tyst slutfördes projekten snabbare i divisioner med en större blandning av starka band. Hansen (1999) drog slutsatsen att eftersom svaga band är mindre kostsamma att upprätthålla, är det fördelaktigt att ha ett nätverk av huvudsakligen svaga band för projekt som kräver att man tar emot mestadels uttryckliga kunskaper. På den dyadiska nivån är det dock mindre tydligt att logiken för en sådan interaktionseffekt gäller. Här intresserar vi oss inte så mycket för kunskapssökarens övergripande prestation som ett resultat av en portfölj av band, utan för de kunskapsfördelar som varje dyadisk slips ger. Dessutom lägger vi tonvikten på fördelarna med, och inte kostnaderna för att upprätthålla, en given slips. På så sätt hoppas vi kunna fokusera mer exakt på de underliggande mekanismer som är involverade i inlärningsprocessen från andra. Vi föreslår att alla tre egenskaper-strukturell, relationell och kunskap-relaterad betraktas som en del av någon teoretisk modellering av kunskapsöverföring problem, eller vad Szulanski (1996) kallar, "kunskap klibbighet" (se figur 1 ). Genom att fokusera på individer hoppas vi få en bättre förståelse för de underliggande processer som är involverade i kunskapsöverföring även på andra analysnivåer. Vi övergår nu till några specifika hypoteser, följt av våra metoder för att bedriva forskning och resultat från vår analys. Slutligen avslutar vi med en diskussion om konsekvenserna av våra resultat för teori och praktik. Forskare inom det sociala nätverket har visat på fördelar med både svaga band och starka band till kunskapsinhämtning. Även om oförutsedda händelser har föreslagits tyder de flesta bevisen på att starka band leder till ett ökat kunskapsutbyte (Ghoshal m.fl., 1994; Hansen, 1999; Szulanski, 1996; Uzzi, 1996 Uzzi, 1997). Förmodligen är sådana relationer mer benägna att anstränga sig för att säkerställa att en kunskapssökare tillräckligt förstår och kan använda nyförvärvad kunskap (Hansen, 1999; Krackhardt, 1992). I överensstämmelse med dessa resultat föreslår vi att starka band är avgörande för att ge kunskap som människor använder i sitt arbete. Vi är särskilt intresserade av kunskap som förbättrar resultaten av en kunskapssökandes arbete, och använder därför termen mottagande av användbar kunskap för att beteckna det upplevda mottagandet av information och/eller råd som har en positiv inverkan på en kunskapssökandes arbete. (Denna term är mer tekniskt korrekt i vårt sammanhang än kunskapsöverföring, även om vi har använt termerna utbytbart.) Anges formellt: H1: Totalt, starkare band-mer än svagare-leds till mottagandet av användbar kunskap. Varför bör starka band vara effektiva när det gäller att ge användbar kunskap? Vi hävdar, i enlighet med arbetet i Tsai och Ghoshal (1998), att sådana relationer är mer benägna att vara effektiva 9 eftersom de tenderar att lita på dem. Mer specifikt föreslår vi att välvilligt och kompetensbaserat förtroende förmedlar kopplingen mellan starka band och mottagande av användbar kunskap. Lägg märke till att vi är intresserade av att ta emot användbar kunskap och inte av människors benägenhet att i första hand söka efter en kunskapskälla. Även om det kan finnas flera skäl som saknar samband med tillit, såsom bekvämlighet-för varför människor söker information från starka band (Granovetter, 1982; Krackhardt, 1992), dessa skäl verkar mindre tydligt kopplade till nyttan av den kunskap som mottagits. Att lita på att en kunskapskälla är välvillig och kompetent bör dock öka risken för att kunskapsmottagaren kan lära sig av interaktionen. När de som söker kunskap ber om information blir de sårbara för kunskapskällans välvilja. Till exempel, ens rykte kan påverkas avsevärt av sådana interaktioner (Burt & Knez, 1996). Dessutom kommer välvilligt förtroende sannolikt att forma i vilken utsträckning de som söker kunskap kommer att komma i fråga för sin brist på kunskap. Defensiva beteenden kan medvetet och omedvetet blockera lärande av både individer och grupper (Argyris, 1982; Edmondson, 1999). Förtroende som bygger på välvilja bör på så sätt skapa förutsättningar för lärande som gör det möjligt att ta emot användbar kunskap. Förtroendet för en annans kompetens, det som Mayer, Davis och Schoorman (1995) hänvisar till som en tro på förvaltarens förmåga, bör också leda till att man får mer användbar kunskap. Kunskapssökande som litar på en kunskapskällas kompetens att komma med förslag och påverka sitt tänkande är mer benägna att lyssna till, ta till sig och sedan handla utifrån denna kunskapskällas råd. Kompetensbaserat förtroende kommer sannolikt att förknippas med starka band (Chattopadhyay, 1999). Anges formellt: H2: Kopplingen mellan starka band och mottagande av användbar kunskap förmedlas av a) välvilligt förtroende och b) kompetensbaserat förtroende. 10 Ett svagt band är fördelaktigt eftersom det ger kunskap från mer socialt avlägsna regioner i ett nätverk (Burt, 1992; Granovetter, 1973). Denna effekt är relaterad till vad människor vet, inte deras villighet att dela med sig och lära, och så är begreppsmässigt oberoende av tillit. Dessutom, om starka band är till nytta för kunskapsutbyte på grund av förtroende, då bör vi kunna se de strukturella fördelarna med svaga band när båda dimensionerna av förtroende väl har kontrollerats. Det vill säga, när väl en kunskapsmottagares förtroende för en kunskapskälla hålls konstant, bör den strukturella fördelen av en svag slips förmåga att tillhandahålla icke-redundant information bli uppenbar. H3: Efter att ha kontrollerat för kompetens- och välvilja-baserat förtroende, det är svagare band-mer än starkare sådana-som leder till mottagandet av användbar kunskap. Lägg märke till att vi inte hävdar att starka band kommer att skada en kunskapssökare med orätt eller vilseledande kunskap. Tvärtom, pålitliga starka band är förmodligen fortfarande till hjälp i den kunskap de ger. Vad vi hävdar är att pålitliga svaga band kan vara till ännu större hjälp. I vissa fall kan förtroendets inverkan på mottagandet av användbar kunskap, även om den generellt sett är positiv, vara beroende av vilken typ av kunskap som överförs. När kunskaperna är kodifierade och okomplicerade kan det hända att förtroendet för kunskapskällans kompetens inte är avgörande, eftersom den som söker kunskap kan lära sig på egen hand. Till exempel kan en bankkassör be om och få en specialiserad utbildningshandbok från en bankkassör som hon uppfattar som inkompetent; men den som söker kunskap i detta fall kan fortfarande finna att den information som ges till henne är självförklarande och användbar. Däremot kanske bankkassören inte tycker att det är lika användbart om hennes inkompetenta medarbetare försökte förklara ett komplicerat förfarande. Komplex eller svårförståelig kunskap kan kräva att kunskapssökaren litar på att kunskapskällan vet vad han eller hon talar om. Bland kunskapsöverföringar som inbegriper underförstådd 11 kunskap är det därför troligt att de sökande får mer användbar kunskap när de litar på källans kompetens. Anges formellt: H4: Kompetensbaserat förtroende är viktigare för mottagandet av användbar kunskap när denna kunskap är tyst (dvs. inte skriven eller kodifierad) än när den är uttrycklig. Däremot är det troligt att välvilligt förtroende alltid kommer att ha betydelse (H2). När allt kommer omkring, om människor tror att någon är ute efter att skada dem, kommer de att vara misstänksam mot allt som den personen säger, oavsett hur enkelt eller komplicerat. Sammanfattningsvis föreslår vi en modell för kunskapsutbyte på dyadisk nivå där välvilliga och kompetensbaserade dimensioner av förtroende förmedlar kopplingen mellan starka band och mottagandet av användbar kunskap. Dessutom hävdar vi att om vi håller fast vid båda dessa förtroendedimensioner kommer strukturella fördelar med svaga band att uppstå. Slutligen föreslår vi att kompetensbaserat förtroende kommer att bli ännu viktigare när den kunskap som mottas är tyst. Vår teoretiska modell presenteras grafiskt i figur 2 nedan, tillsammans med signifikansnivåer. [Insert Figur 2 om här] METODER Vi undersökte en division av ett amerikanskt läkemedelsföretag, British Bank, och kanadensiska olje- och gasföretag. Alla tre grupperna bestod av chefer på mellannivå som arbetade med kunskapsintensivt arbete (forskning och utveckling, finansiell modellering och oljeprospektering) och som i hög grad förlitade sig på kollegor för att få information för att lösa problem och samordna andras arbete. Att ha sajter från tre olika branscher och tre olika länder ökade vårt förtroende för forskningens externa giltighet. Eftersom vi inte fann några signifikanta interaktionseffekter mellan någon av våra prediktorvariabler och overksamma variabler motsvarande de tre företagen (dvs. våra resultat var desamma i varje företag), samlade vi data för analys. Totalt 127 respondenter-42 från läkemedelsföretaget, 41 från banken och 44 från olje- och gasföretaget slutförde hela undersökningen (svarsfrekvens = 48 %). Som beskrivs nedan rapporterade varje respondent om fyra samband och genererade därmed ett första totalt urval av 508 observationer. De svarande, av vilka 61 % var män, skilde sig inte nämnvärt åt beroende på kön eller kontorsnivå jämfört med den grupp av personer som sände enkäter. De flesta svarande (70 %) var i 30- eller 40-årsåldern, med en medianålder i början av 40-talet. Den genomsnittliga respondenten hade arbetat i sin division i 5,2 år; företaget, 10,4 år; och industrin, 15,3 år. Nästan hälften (47 %) av de tillfrågade hade examen eller yrkesexamen, och mer än två tredjedelar (68 %) hade utexaminerats från högskolan. Vi använde en tvådelad enkät, administrerad via e-post som en Microsoft Excel-bilaga, som tog cirka 40-60 minuter att slutföra. Deltagarna garanterades att deras svar skulle hållas konfidentiella och endast uppgifter på aggregerad nivå som rapporterats tillbaka till deras organisation. Vidare skickades alla undersökningar direkt tillbaka till forskarna för att minska sannolikheten för partiska svar. Innan undersökningen slutfördes lade vi till, raderade och reviderade olika punkter baserat på ett förprov med 20 svarande som inte var hos de tre företagen. Med hjälp av vanliga egocentriska nätverk undersökningstekniker (Burt, 1992; Wasserman & Faust, 1994 ), frågade vi respondenterna: "Konsidera ett projekt som du för närvarande är involverad i eller som slutade nyligen (under de senaste tre månaderna) som du anser har betydelse för din karriär." De flesta (77 %) valde ett pågående projekt. Projektets medianlängd, både för pågående och slutförda projekt, var sex månader. Svarspersonerna räknade sedan upp upp till 10 eller 15 personer som de hade vänt sig till för information, kunskap eller råd för att få sitt arbete utfört på det projektet. För att få en balanserad bild av varje persons nätverk bad vi sedan respondenterna att välja de två mest hjälpsamma och de två minst hjälpsamma rådgivarna från deras lista. Vi valde detta 13 tillvägagångssätt eftersom det borde resultera i ett mindre partiskt urval än om vi helt enkelt hade bett respondenterna att välja de fyra bästa rådgivningsgivarna. Resten av undersökningen ställde sedan frågor om de fyra utvalda (t.ex., hur mycket litade du på den här personen?). Inom en vecka eller så efter att ha fyllt i del A fick respondenterna del B i undersökningen, som ställde ytterligare frågor om de fyra personerna (t.ex., hur användbara var kunskaperna från varje person?). Även om förtroende är typiskt återgäldad (Butler, 1991), karaktären av många kunskapsutbyten är asymmetriskt; dvs., kunskapssökare och källor kan ha olika uppfattningar om värdet av en interaktion. Kunskapskällor kanske till exempel inte har någon aning om hur värdefull deras kunskap var för någon annans projekt. Som ett resultat av detta fokuserar vi på den kunskapssökandes uppfattning. Vi övervägde att använda ytterligare datakällor (t.ex. projektresultat, chefsbetyg), men drog slutsatsen att – på den dyadiska nivån av analys-en kunskapssökare är den bästa, kanske den enda, bedöma nyttan av kunskap som erhållits från en viss kunskapskälla. Doty och Glick (1998), som undersökte risken för partiskhet från denna "gemensamma metod" metod, fann att partiskhet är mer uttalad när konstruktioner inte är konkreta, men mindre uttalad när det finns ett tidsintervall mellan datainsamlingsperioder (som i vår studie). Sammantaget drar de slutsatsen att "de flesta observerade relationer är 26 % mer positiva än de verkliga relationerna. [Därför] måste vi överväga om rapporterade resultat fortfarande skulle vara betydande om det observerade förhållandet var 26% mer negativt" (s. 400). Men även efter en sådan korrigering skulle alla de direkta effekterna i vår undersökning fortfarande vara betydande. Vidare har Brockner, Siegel, Daly, Tyler och Martin (1997) noterat att vanliga metoder fördomar är mindre av ett intresse för studier (som vår) med en interaktionseffekt, eftersom det visar att respondenterna inte otänksamt klassade alla objekt som antingen höga eller låga. Därför drar vi slutsatsen att våra resultat är ganska robusta för eventuella gemensamma metoder partiska. Vi kunde också utesluta ett annat giltigt problem, som togs upp av en svarande före testet, som noterade att all information han fick från en källa var bra, men av orelaterade 14 skäl gick projektet i en annan riktning och så att informationen visade sig vara värdelös. För att se till att våra resultatvariabler inte var förvirrade av sådana oförutsedda faktorer frågade vi: "I vilken utsträckning påverkades dina svar på denna sida av omständigheter som låg helt utanför denna persons kontroll?" [1 = i ingen utsträckning; 2 = i liten utsträckning; 3 = i viss utsträckning; 4 = i stor utsträckning; 5 = i mycket stor utsträckning]. Vi interagerade sedan detta ingen kontrollvariabel med prediktorvariablerna och upptäckte inga interaktionsmönster. Vi drar därför slutsatsen att våra upptäckter är robusta i förhållande till omständigheter som bedöms ligga utanför kunskapskällans kontroll. Vi anpassade undersökningspunkterna (se bilaga) från befintliga skalor i litteraturen. Alla flerpunktskonstruktioner visade god diskriminant giltighet (baserat på faktoranalys) och god konvergent giltighet (alla Cronbachs alfa ovanför.7). Alla multipunktsvariabler baserades på ett ovägt genomsnitt av de relevanta posterna. Utfallsvariabel. Vi kombinerade åtta punkter, anpassade från Hansen (1999), Hansen och Haas (2001), Keller (1994) och Szulanski (1996) för att skapa upplevd tillgång till användbar kunskap: fyra punkter relaterade till projekteffektivitet i fråga om tid och budget och fyra punkter relaterade till projekteffektivitet. Dessa åtta punkter frågade i vilken utsträckning kunskapen från varje person skadade eller hjälpte viktiga aspekter av projektets resultat. Eftersom tidigare forskning har föreslagit att den organisatoriska prestandan är multidimensionell (t.ex., Hirsch & Levin, 1999), inkluderade vi flera resultat; men en faktoranalys gav bara en enda övergripande faktor. En faktoranalys bekräftade att objekten för sliphållfastheten och de två trustdimensionerna alla var tämjande av distinkta konstruktioner, dvs. "armbågen" i eigenvärdesritningen tydligt tydde på att det fanns tre faktorer. Tabell 1 visar den resulterande trefaktorlösningen med hjälp av huvudaxelfaktor med direkt obliminrotation. [ Lägg till tabell 1 om här ] 15 (I en annan faktoranalys fann vi att, som förväntat, ingen av dessa objekt korsladdade med objekten för uppfattad mottagande av användbar kunskap, och vice versa.) De två första punkterna för att knyta styrka-nära av en arbetsrelation och frekvens av kommunikation- anpassades från Hansens (1999) fristående, två-punktskonstruktion av slipstyrka. Medan forskare ofta använder en känslomässig dimension för att operationalisera bandstyrka (Marsden & Campbell, 1984), följde vi Hansens (1999) metod att använda en arbetsrelaterad betydelse av närhet, med tanke på det organisatoriska sammanhanget. Baserat på feedback före testet, lade vi till följande instruktion innan dessa två punkter, som var på en 1-7 skala (senare revertscored): "Om du inte hade någon tidigare kontakt alls med denna person innan du sökte information/rådgivning från honom eller henne på detta projekt, välj 7 för de följande två frågorna. Annars, svara på det bästa av ditt minne." För att öka tillförlitligheten lade vi också till en tredje punkt senare i del A i undersökningen om interaktionsfrekvensen. Eftersom de tre objekten använde olika skalor normaliserade vi var och en innan vi skapade den totala variabeln. Som en giltighetskontroll testade vi också slipstyrkan i alla våra analyser baserade enbart på Hansens (1999) två ostandardiserade objekt och även baserade på bara de två normaliserade objekten för frekvens av kommunikation och interaktion (Cronbachs alfas >.80), alla med samma resultat. Denna senare analys gjordes för att utesluta den alternativa förklaringen att närheten på något sätt överlappade med förtroende, även om faktoranalysen i tabell 1 inte tydde på någon överlappning. Vissa människor kan också se denna alternativa version av band styrka som har större begreppsmässig klarhet. Benevolence-baserat förtroende anpassades från tre objekt som används av Johnson, Cullen, Sakano och Takenouchi (1996). Dessa poster liknar dem som används av Mayer och Davis (1999). Kompetensbaserat förtroende anpassades från de två toppladdningsobjekt som användes i McAllisters (1995) kognitionsbaserat förtroende. Dessa två punkter användes också av Chattopadhyay (1999) och liknar dem som används av Mayer och Davis (1999) för deras förmåga dimension pålitlighet. Vi bedömde underförstådd kunskap med Hansens (1999) tre punkter. För att mäta samspelet mellan kompetensbaserat förtroende och underförstådd kunskap multiplicerade vi de två variablerna tillsammans för att skapa kompetensbaserat förtroende * underförstådd kunskap. För att undvika ett problem med multicollinearitet använde vi avvikelsepoäng för kompetensbaserat förtroende (ursprungligt medelvärde = 6,04) och underförstådd kunskap (ursprungligt medelvärde = 4,04), ett förfarande som lämnade oförändrat varje variabels standardavvikelse (Jaccard, Turrisi, & Wan, 1990). Eftersom de två trust dimensionerna var något skevt, vi re-ran alla regressionerna med en logaritmiskt omvandlad version av varje variabel (= -log [ 8 -initial score på 1-7 skala ] ), med samma resultat. I ett försök att utesluta alternativa förklaringar kontrollerade vi systematiskt den relativa positionen hos kunskapssökaren och kunskapskällan i organisationens formella struktur i termer av organisatorisk närhet, fysisk närhet och på samma projekt (en form av ömsesidigt beroende av uppgifter). Dessutom har Trey (1999) funnit att chefer som uppfattas som mer kraftfulla litas mer; ironiskt nog tyder annan forskning på att kraftfulla aktörer är mindre pålitliga och agerar mer oetiskt (Lewicki, Saunders, & Minton, 1999: 254). För att kontrollera för denna fråga, vi inkluderade variabeln, hierarkisk nivå, och omkodade "gäller inte" svar som saknade värden. För att se till att vi fortfarande kan generalisera våra resultat till kunskapskällor utanför hierarkin, re-ran regressionsanalyserna utan denna kontrollvariabel, och med de "felande värdena" som på så sätt läggs tillbaka i, med samma resultat. För att kontrollera människors sociala affinitet till liknande andra (homophily) frågade vi om kunskapskällan var samma kön som respondenten. De svarande angav också om kunskapskällan var samma ålder plus eller minus fem år (referenskategorin), eller om den personen var en yngre källa med mer än fem år eller en äldre källa med mer än fem år. Slutligen skulle de svarande som ansåg att de redan hade mycket kunskap kanske inte finna att ytterligare kunskap som de fått från andra var mycket användbar, eller de kanske inte känner behov av att 17 lita på kunskapsavsändare lika mycket som nybörjare gjorde. För att kontrollera denna fråga, inkluderade vi variabeln, mottagarens expertis, baserat på tre dyad-specifika poster anpassade från Srinivas (2000). Vi analyserade data med hierarkisk linjär modellering (HLM) (Hoffman, 1997; Raudenbush & Bryk, 2002; Snijders & Bosker, 1999; Wellman & Frank, 2001 ) med statistikpaketet HLM 5 (Raudenbush, Bryk, Cheong, & Congdon, 2001). Denna analytiska teknik är särskilt väl lämpad för egocentriska nätverksstudier eftersom den står för den inneboende häckningen av data. Med egocentriska data är egenskaperna hos varje kontakt (eller "förändra") och förhållandet mellan respondenten och kontakten inbäddade "inom" varje respondent (eller "ego"). En styrka hos HLM är att det inte vilar på antagandet av oberoende observationer, en hörnsten i vanliga minst kvadrater (OLS) förfaranden. Även om vi skulle kunna använda falska variabler i OLS, beskattar detta vår grad av frihet och inte heller helt korrekt för icke-oberoende. Med HLM uppskattade vi först "nivå 1" parametrar som beskriver förhållandet mellan prediktor och utfallsvariabler. På denna lägre nivå använde vi egenskaper hos relationer (t.ex. samma kön) och förändringar (t.ex. upplevd välvilja) för att förutsäga vår utfallsvariabel: mottagande av användbar kunskap för varje dyad. En parameter som fastställs genom denna process modellerar "inom" respondent/nätverksvariansen på samma sätt som en OLS regression. När de väl har monterats blir uppskattningarna av avkänning och lutning i "nivå 1"-modellen utfallsvariablerna för "nivå 2"-analysen, vilket i vårt fall medför egenskaper hos respondenten (t.ex. ålder, kön). En parameter som fastställs genom ekvationen "nivå två" modellerar variansen "mellan" respondent/nätverk och kan ge belägg för interaktionseffekter mellan olika nivåer. I vår analys passar vi först in i en modell där våra "nivå 1" prediktorvariabler (kontroller, bindningsstyrka, etc.) användes för att förutsäga utfallsvariabeln (mottagande av användbar kunskap) på samma analysnivå. I denna process, som kräver en listvis radering av saknade 18 värden, passar vi en modell med hjälp av fasta effekter över alla prediktorvariabler och sedan tillät prediktorvariabler att variera mellan respondenterna. Först, en enkelriktad ANOVA med slumpmässiga effekter modell tillät oss att partitionera varians i vår resultatvariabel i "inom" och "mellan" respondent komponenter. Den intraklassade korrelationskoefficienten mäter den andel av variansen som finns mellan respondenterna (Raudenbush & Bryk, 2002: 24), som i detta fall var en relativt låg 11%, vilket tyder på att majoriteten av variansen som ska redovisas i denna modell låg på den förändrade och relationsmässiga nivån av våra hypoteser. Ett chi-kvadrattest på restvariansen visade att det fanns en signifikant skillnad på nivå 2 (eller "mellan" respondent) (chi-kvadrat = 190.72, p <.001); men när vi testade kontroller på respondentnivå (utbildning; ålder; kön; företag; status för projektengagemang; division-, företag- och branschrelaterad anställning) var ingen signifikant. Med den fullständiga modellen (diskuteras senare som Ekvation 5), chi-quared tester visade otillräcklig varians i antingen snap eller sluttningar av de teoretiskt viktiga prediktor variabler för att motivera undersökning av en "intercept och sluttningar som utfallsmodell" (Raudenbush & Bryk, 2002: 27). Men som vår främsta grund för att tillämpa HLM var att förklara bristen på oberoende av observationer, genomförde vi vår nivå 1-analys med HLM. För att testa robusthet och multicollinearitet re-ran analyserna med hjälp av OLS regression med overksamvariabler som motsvarar varje respondent, med samma resultat. Vi testade för multicollinearity i OLS och fann inga bevis för det, eftersom variansinflationsfaktorerna (VIF) för våra prediktorvariabler var alla under 5 (väl under standard cut-off av 10). Tabell 2 visar medel, standardavvikelser och enkla korrelationer bland de variabler som används i regressionsekvationerna i tabellerna 3 och 4. Vi beräknade R-kvadratvärden baserat på inomgruppsvarians (Hoffman, Griffin, & Gavin, 2000: 484). Tabell 2-4 om här ] RESULTAT [ Infoga Som förutses av H1, starka band hade en positiv och statistiskt signifikant (p <.001) övergripande effekt på mottagandet av användbara kunskaper (ekvation 2 i tabell 3 ). I en separat analys som inte visades här upptäckte vi ingen statistiskt signifikant interaktionseffekt mellan bindningsstyrka och underförstådd kunskap, tvärtemot Hansens (1999) resultat för en divisions blandning av starka kontra svaga band. Vi tillskriver denna skillnad vårt fokus på de fördelar som erhållits från varje dyadisk slips. För att visa att välvilligt och kompetensbaserat förtroende förmedlar kopplingen mellan starka band och mottagande av användbar kunskap måste fyra villkor vara uppfyllda. För det första måste enbart bindningsstyrkan ha en positiv inverkan på resultatvariabeln. Vi ser i tabell 3's ekvation 2 att det gjorde. För det andra måste bandens styrka ha en positiv inverkan på förtroendet för välviljan och kompetensen. I ekvation 7 i tabell 4 ser vi att tillägget av slipstyrka hade en betydande positiv effekt på välvilja-baserat förtroende (p <.001); i ekvation 9 i tabell 4 ser vi att tillägget av slipstyrka också hade en betydande positiv effekt på kompetens-baserat förtroende (p <.001). För det tredje måste välvilligt och kompetensbaserat förtroende ha en positiv inverkan på resultatvariabeln. Vi ser i tabell 3's Equation 3 att både välvilja-baserat förtroende (p <.001) och kompetensbaserat förtroende (p <.001) gjorde det. För det fjärde måste den positiva effekten av starka band på resultaten försvinna när vi kontrollerar den positiva effekten på resultaten av de två dimensionerna av förtroende. Återigen, båda dimensionerna av förtroende hade en positiv och betydande effekt på mottagandet av användbar kunskap, utöver och över effekten av bindningsstyrka (ekvation 4 i tabell 3 ); dessutom, den negativa regressionskoefficienten för bindningsstyrka i Ekvationer 4 och 5 indikerar att den positiva effekten av starka band försvann när vi kontrollerade för de två trust dimensionerna. Även om bindningsstyrkan förblev statistiskt signifikant, blev dess tecken negativt (se H3 nedan); därför anser vi det vara en 20 rimlig och intuitiv tolkning att tänka på förtroende som medlare för "starka band". Eftersom regressionsresultaten på ett effektivt sätt klarade alla fyra testerna för medling kan vi säga att de positiva effekterna av starka band på mottagandet av användbar kunskap verkade positiva eftersom starka band vanligtvis förknippades med välvilligt och kompetensbaserat förtroende. (Även om vi lämnar möjligheten öppen för framtida forskning att starka band kan ha både direkta och indirekta effekter på de två förtroendedimensionerna.) Således, som förutspås av H2a och H2b, finner vi att med hänsyn till dessa två dimensioner av förtroende eliminerade alla positiva effekter på resultat som kom från starka band. Som förutspåddes av H3, den direkta effekten av starka band på mottagandet av användbar kunskap var mindre än den av svaga band när vi väl kontrollerade för förtroende. Det vill säga, vi ser en "switch" från den övergripande fördelen av starka band (innan kontroll för förtroende) till förmån för svaga band (efter kontroll för förtroende). Kunskap som erhållits från starka band bidrog fortfarande positivt till projektresultaten (dvs. om vi kopplar in de relevanta värdena i ekvation 4 är resultatet över den neutrala punkten 4 på 1-7-utfallsskalan), men den kunskap som erhållits från svaga band bidrog ännu mer positivt. Dessa resultat verkar bero på en undertryckande effekt (Cohen & Cohen, 1983: 94-96) och inte ett problem av multicollinearitet med tanke på de låga varians inflationsfaktorer vi fann. Dessutom leder multicollinearitet till instabila regressionskoefficienter och mycket stora standardfel (Cohen & Cohen, 1983: 116), av vilka inget av dessa var fallet i ekvationerna 3-5. Som förutspåddes av H4 fanns det en interaktionseffekt för kompetensbaserat förtroende med underförstådd kunskap (p =.015). Genom att föra in ett högt (en standardavvikelse över medelvärdet) och lågt (en standardavvikelse under medelvärdet) värde för tyst kunskap i ekvation 5 kan vi se den specifika karaktären hos denna interaktion. Styrning för allt annat i Equation 5, kompetens-21 baserat förtroende hade en stor inverkan på kunskapsöverföringar omfattande mycket tyst kunskap (slop =.31). För överföringar som omfattade kodifierad kunskap gav dock inte kompetensbaserat förtroende lika stor nytta (slop =.13). Ju mer en kunskapsöverföring innebar underförstådd kunskap, desto viktigare var det – om den kunskap som mottogs skulle vara till någon nytta – att kunskapsmottagaren litar på källans kompetens. När en kunskapsöverföring endast omfattade väldokumenterad information var dock det kompetensbaserade förtroendet mindre kritiskt. För att hjälpa till att utesluta den alternativa förklaringen att det var vänskap-och inte förtroende-som förmedlade förhållandet mellan starka band och mottagandet av användbar kunskap, lade vi till en åtgärd för vänskap till ekvationer 3-5 i tabell 3 (inte visat). Eftersom termen vän är tvetydig och kan användas av människor för att karakterisera ett stort antal "icke-relativa andra" på ett ganska osystematiskt sätt (Fischer, 1982), Vi försökte att operationalisera vänskap som icke-arbetsrelaterad interaktion via två punkter ( Cronbach alfa =.62).
Levin m.fl. REF undersökte tre företag för att visa att svaga band, som ger tillgång till icke-redundant information, är mer användbara för informationsspridning.
The strength of weak ties you can trust: the mediating role of trust in effective knowledge transfer
{'venue': 'Management Science', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Economics', 'Computer Science']}