Pseudocoloring är en allmänt använd teknik för att presentera unika kartinformation på ett grafiskt displaysystem. I den här artikeln delas den information som finns tillgänglig i kartor upp i två klasser. Metrisk (eller värde) information betecknar den mängd som lagras vid varje punkt på ytan, och forminformation betecknar formen och strukturen på ytan. Teoretiska principer föreslås för att förutsäga vilka färgsekvenser som kommer att vara effektiva för att förmedla värde respektive forminformation. Enligt denna teori en skala som approximerar det fysiska spektrumet bör vara bra på att förmedla metrisk information på grund av de reducerade effekterna av samtidig kontrast. Det bör dock vara dåligt på att förmedla forminformation, eftersom hjärnan föredrar från information för att komma genom lätthet bearbetning "luminans" kanal. Omvänt bör en grå skala vara dålig på att förmedla värdeinformation och bra på att förmedla forminformation enligt samma teori. Dessa förutsägelser testas i en serie psykofysiska experiment som testar fem färgsekvenser. Resultaten visar att samtidig kontrast kan vara en viktig felkälla vid läsning av kartor, men endast delvis bekräfta formhypotesen. Riktlinjer ges, baserat på teorin, för att designa färgsekvenser för att vara effektiva både när det gäller att förmedla form och värdeinformation. En experimentell färgsekvens presenteras för att illustrera dessa riktlinjer.
Ware REF har delat in informationen i bilder i information om metriska värden eller värden samt information om form eller form.
Color sequences for univariate maps: Theory, experiments and principles
{'venue': 'IEEE Computer Graphics and Applications', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}