Virtuell verklighetsexponering (VRE) har visat sig vara effektiv vid behandling av en mängd olika ångeststörningar, inklusive social fobi. Närvaro, eller graden av anslutning en individ känner med den virtuella miljön, diskuteras allmänt som en kritisk konstruktion både för upplevelsen av ångest i en virtuell miljö och för en framgångsrik respons på VRE. Två publicerade studier visar att medan generaliserad närvaro relaterar till rädsla betyg under VRE, det inte relaterar till behandling svar. Närvaron har dock begreppsmässigt betraktats som flerdimensionell, med tre primära faktorer (spatial närvaro, engagemang och realitet). Dessa faktorer kan kopplas till annan forskning om underlättande av rädsla under exponering, inhibitorer för behandlingsrespons (t.ex. distraktion) och nyare teoretiska diskussioner om mekanismerna för exponeringsbehandling, såsom Boutons (2004) beskrivning av förväntade överträdelser. Som sådan, en eller flera av dessa komponenter av närvaro kan vara mer starkt förknippade med erfarenhet av rädsla under VRE och behandling svar än den övergripande konstruktionen. I den aktuella studien (N=41) utvärderades samband mellan tre teoretiserade komponenter av närvaro, rädslor under VRE och behandlingsrespons för VRE för social fobi. Resultaten tyder på att den totala närvaron och realiteten i delskalan var relaterad till toppbetyg på rädsla under sessionen. Det är dock endast poäng i subskalan för delaktighet som signifikant förutspådde behandlingssvaret. Konsekvenserna av dessa resultat diskuteras.
Enligt REF är olika aspekter av närvaron förknippade med upplevelsen av rädsla.
Does engagement with exposure yield better outcomes? Components of presence as a predictor of treatment response for virtual reality exposure therapy for social phobia
{'venue': 'Journal of anxiety disorders', 'journal': 'Journal of anxiety disorders', 'mag_field_of_study': ['Psychology', 'Medicine']}