I pappret studeras fallet med en sensornod som fungerar med den kraft som genereras av en miljökälla. Vi presenterar vår modell av ett energidrivet schemaläggningsscenario som kännetecknas av kapaciteten hos nodens energilagring, deadlines och strömavtagningen av de uppgifter som ska utföras. Eftersom utförandet av dessa uppgifter kräver en viss mängd energi och tid, visar vi att komplexiteten i att hitta användbara schemaläggningsstrategier är betydligt ökad jämfört med konventionell realtid schemaläggning. Vi anger online schemaläggningsalgoritmer som tillsammans tar hänsyn till begränsningar som uppstår från både energi- och tidsdomänen. För att visa fördelarna med våra algoritmer jämför vi dem genom simulering med den klassiska Earliest Deadline First Algorithm. Trådlösa sensornätverk har varit föremål för intensiv forskning under de senaste åren. Som för många andra batteridrivna inbyggda system är en sensors drifttid en avgörande konstruktionsparameter. I takt med att de elektroniska systemen fortsätter att krympa är dock mindre energisortering ombord. Forskningen fortsätter att utveckla högre energidensitetsbatterier och superkapacitetsmätare, men den tillgängliga energimängden begränsar fortfarande kraftigt systemets livslängd. På senare tid har energiupptagning visat sig vara ett praktiskt alternativ för att driva sensornoder: Om noder är utrustade med energigivare som t.ex. solceller, den genererade energin kan öka autonomin av noderna avsevärt. I [6], teknik har diskuterats hur en sensor nod kan utvinna energi från sin fysiska miljö. Dessutom finns det flera prototyper (t.ex. [2, 3] ) har presenterats som visar både genomförbarhet och nytta av sensorer noder som drivs med solenergi eller vibrationell energi.
En schemaläggningsalgoritm som bygger på sensorernas batterikapacitet presenteras av Moser et al. Hoppa över det.
LAZY SCHEDULING FOR ENERGY HARVESTING SENSOR NODES
{'venue': 'DIPES', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}