I den naturliga språkgenerationen interagerar olika generationsuppgifter ofta med varandra på ett komplext sätt. Vi anser att hur man löser de komplexa interaktionerna inom och mellan uppgifter är viktigare för skapandet av en sammanhängande text än hur man modellerar varje enskild faktor. Detta dokument fokuserar på samspelet mellan aggregering och textplanering, och försöker undersöka vilka preferenser som finns bland de funktioner som beaktas av de två uppgifterna. Preferenserna genomförs i två generationssystem, nämligen ILEX-TS och en textplanerare som använder en genetisk algoritm. I utvärderingen betonas det andra genomförandet och det visar att en korrekt tillämpning av dessa preferenser kan leda till en sammanhållen text. 1 Discourse consistens and aggregering hi NLG, teorier baserade på domänoberoende retoriska relationer, i synnerhet, Retorisk strukturteori (Mann och Thompson, 1987), används ofta i textplanering, vars uppgift är att välja relevant information som ska uttryckas och organisera den i en hierarkisk struktur som fångar vissa diskurser preferenser såsom preferenser för användning av retoriska relationer. I den teori om diskursstruktur som utvecklats av Grosz och Sidner (1986) uppvisar varje diskurssegment två typer av samstämmighet: lokal samstämmighet mellan uttalanden inom segmentet och global samstämmighet mellan detta segment och andra diskurssegment. Discourse segment är anslutna antingen genom en dominaTzce relation eller en tillfredsställelse precedensförhållande. Det har gjorts en ansträngning att syntetisera två skildringar av diskursstrukturen. X förlorare och Moore (1996) hävdar att de två teorierna har en betydande gemensam grund, vilket ligger i överensstämmelsen mellan begreppet dominans och kärnkraft. Det är möjligt att kartlägga mellan Grosz och Sidners språkliga struktur och RST textstruktur, och relationsbaserad samstämmighet och global samstämmighet fångar liknande diskursegenskaper. Oberlander m.fl. (1999) föreslår en åtskillnad mellan två typer av diskurskonsistens: propositionsbaserad samstämmighet, som finns mellan textomfång kopplade till RST-relationer, med undantag för objektattribututveckling, och enhetsbaserad samstämmighet, som existerar mellan textomfång i kraft av delade enheter. Entitetsbaserad samstämmighet fångar upp samstämmigheten mellan angränsande satser, som liknar lokal samstämmighet i Grosz och Sidners teori. För att skapa en sammanhängande text måste textplaneringsprocessen sträva efter att uppnå både lokal (enhetsbaserad) och global (relationsbaserad) samstämmighet. Eftersom uppgiften med aggregering är att kombinera sinlple representationer tillsammans för att bilda en komplex, som i tiden leder till en kortare text som helhet, kan aggregering påverka beställningen av textplaner och längden på hela texten. Därför är det nära relaterat till kakel uppgift att upprätthålla båda typerna av samstämmighet. Här behandlar vi inbäddning som en typ av aggregation. Det finns inget samförstånd om var aggregering bör ske eller hur det är relaterat till andra generationsprocesser (Wilkinson, 1995; Reape och Mellish, 1999). I många NLG-system är aggregering en postplaneringsprocess vars preferenser endast delvis beaktas av textplaneraren.
REF fokuserar på samspelet mellan aggregering och textplanering och använder genetiska algoritmer för att söka efter det bästa aggregerade dokumentet som uppfyller kraven på enhetlighet.
Capturing The Interaction Between Aggregation And Text Planning In Two Generation Systems
{'venue': 'International Conference On Natural Language Generation', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}