JSTOR är en icke-vinstdrivande tjänst som hjälper forskare, forskare och studenter att upptäcka, använda och bygga på ett brett utbud av innehåll i ett pålitligt digitalt arkiv. Vi använder informationsteknik och verktyg för att öka produktiviteten och underlätta nya stipendieformer. För mer information om JSTOR, kontakta support@jstor.org. UNDER DE SENARE 30 ÅREN har befruktningen framträtt som en stor kraft över hela världen. I traditionella invandrarmottagande samhällen som Australien, Kanada och USA har invandringsvolymen ökat och dess sammansättning har på ett avgörande sätt flyttats bort från Europa, den historiskt dominerande källan, mot Asien, Afrika och Latinamerika. I Europa har länder som i århundraden har sänt ut invandrare plötsligt förvandlats till invandrarmottagande samhällen. Efter 1945 började praktiskt taget alla länder i Västeuropa att locka ett stort antal arbetstagare från utlandet. Även om migranterna ursprungligen huvudsakligen kom från södra Europa, kom de i slutet av 1960-talet främst från utvecklingsländer i Afrika, Asien, Västindien och Mellanöstern. På 1980-talet började till och med länderna i södra Europa-Italien, Spanien och Portugal, som bara ett decennium tidigare hade skickat invandrare till rikare länder i norr, importera arbetstagare från Afrika, Asien och Mellanöstern. Samtidigt, Japan-med sin låga och fortfarande sjunkande födelsetal, dess åldrande befolkning, och dess höga levnadsstandard-fann sig i allt högre grad vända sig till invandrare från fattigare länder i Asien och även Sydamerika för att tillfredsställa sina arbetsbehov. De flesta av världens utvecklade länder har blivit olika, multietniska samhällen, och de som inte har nått denna stat rör sig beslutsamt i den riktningen. Framväxten av internationell migration som ett grundläggande strukturellt inslag i nästan alla industrialiserade länder vittnar om styrkan och samstämmigheten i översynen av POPULATION OCH UTVECKLING 19, NO. 3 (SEPTEMBER 1993) 431 För närvarande finns det ingen enhetlig teori om internationell migration, bara en fragmenterad uppsättning teorier som har utvecklats till stor del isolerat från varandra, ibland men inte alltid segmenterade av disciplinära gränser. De nuvarande invandringsmönstren och invandringstrenderna tyder dock på att man inte kommer att uppnå full förståelse för de nuvarande migrationsprocesserna enbart genom att förlita sig på verktygen för en enda disciplin, eller genom att fokusera på en enda analysnivå. Deras komplexa, mångfacetterade natur kräver snarare en sofistikerad teori som innefattar en mängd olika perspektiv, nivåer och antaganden. Syftet med denna artikel är att explicera och integrera de ledande samtida teorierna om internationell migration. Vi börjar med att undersöka modeller som beskriver initiering av internationell rörelse och sedan överväga teorier som förklarar varför gränsöverskridande befolkningsflöden finns kvar över tid och rum. I stället för att föredra en teori framför en annan a priori försöker vi förstå varje modell på dess egna villkor för att belysa viktiga antaganden och hypoteser. Först efter att varje teori har övervägts separat jämför och kontrasterar vi de olika begreppsmässiga ramarna för att avslöja områden av logisk inkonsekvens och materiell oenighet. Genom att genomföra denna övning försöker vi ge en god grund för att utvärdera modellerna empiriskt och lägga grunden för att bygga upp en korrekt och heltäckande teori om internationell migration för 2000-talet. En rad teoretiska modeller har föreslagits för att förklara varför den internationella migrationen börjar, och även om var och en i slutändan försöker förklara samma sak, använder de radikalt olika begrepp, antaganden och referensramar. Nyklassisk ekonomi fokuserar på löneskillnader och arbetsförhållanden mellan länder, och på migrationskostnader; den ser i allmänhet rörelse som ett individuellt beslut om inkomstmaximering. Migrationens "nya ekonomi", däremot, tar hänsyn till förhållandena på en mängd olika marknader, inte bara arbetsmarknaderna. Den betraktar migration som ett hushållsbeslut som fattas för att minimera riskerna för familjens inkomster eller för att övervinna kapitalrestriktioner för familjeproduktionsverksamhet. Dubbla arbetsmarknadsteorier och världssystemteorier ignorerar i allmänhet sådana beslutsprocesser på mikronivå, och fokuserar istället på krafter som verkar på mycket högre aggregeringsnivåer. Den förra kopplar invandringen till de strukturella kraven i moderna industriekonomier, medan den senare ser invandringen som en naturlig följd av den ekonomiska globaliseringen och marknadspenetrationen över nationsgränserna. Med tanke på det faktum att teorier konceptualiserar kausala processer på så olika nivåer av analys-individen, hushållet, den nationella, och den internationella-de inte kan antas, a priori, vara i sig oförenliga. Det är t.ex. fullt möjligt att individer agerar för att maximera inkomsten medan familjer minimerar riskerna, och att det sammanhang inom vilket båda besluten fattas formas av strukturella krafter som verkar på nationell och internationell nivå. Icke desto mindre återspeglar de olika modellerna olika forskningsmål, fokus, intressen och sätt att dela upp ett enormt komplext ämne i analytiskt hanterbara delar; och en fast grund för att bedöma deras överensstämmelse kräver att varje teoris inre logik, satser, antaganden och hypoteser är tydligt specificerade och välförståeliga. Förmodligen den äldsta och mest kända teorin om internationell migration utvecklades ursprungligen för att förklara arbetskraftsmigration i processen för ekonomisk utveckling (Lewis, 1954; Ranis och Fei, 1961; Harris och Todaro, 1970; Todaro, 1976). Enligt denna teori och dess utvidgningar orsakas den internationella migrationen, liksom dess interna motsvarighet, av geografiska skillnader i tillgång och efterfrågan på arbetskraft. Länder med stor arbetskraft i förhållande till kapital har en låg jämviktslön på marknaden, medan länder med begränsad arbetskraft i förhållande till kapital kännetecknas av en hög marknadslön, vilket avbildas grafiskt genom det välbekanta samspelet mellan utbuds- och efterfrågekurvor. De löneskillnader som blir följden gör att arbetstagare från låglönelandet flyttar till höglönelandet. Till följd av denna rörelse minskar utbudet av arbete och lönerna ökar i det kapitalfattiga landet, medan utbudet av arbetskraft ökar och lönerna sjunker i det kapitalrika landet, vilket i jämvikt leder till en internationell löneskillnad som endast återspeglar kostnaderna för internationell rörelse, ekonomisk och psykisk. Att spegla flödet av arbetare från arbetskraft till länder som är beroende av arbetskraft är ett flöde av investeringskapital från kapitalrika till kapitalfattiga länder. Den relativa bristen på kapital i fattiga länder ger en avkastning som är hög enligt internationella normer och därmed lockar till sig investeringar. Kapitalrörelserna omfattar också humankapitalet, med högkvalificerade arbetare som flyttar från kapitalrika länder till kapitalfattiga länder för att skörda stor avkastning på sina färdigheter i en människokapitalssäker miljö, vilket leder till en parallell rörelse av chefer, tekniker och andra kvalificerade arbetare. Det internationella arbetsflödet måste därför hållas begreppsmässigt åtskilt från det associerade internationella flödet av humankapital. Även i de mest aggregerade makro-nivå modeller, heterogeniteten hos invandrare i linje med färdigheter måste klart erkännas. Den enkla och övertygande förklaring av den internationella migrationen som neoklassiska makroekonomier erbjuder har starkt format det offentliga tänkandet och har gett den intellektuella grunden för en mycket invandringspolitik. 1 Arbetstagarnas internationella migration beror på löneskillnader mellan länderna. 2 Avskaffandet av löneskillnaderna kommer att göra slut på arbetskraftens rörelse, och migration kommer inte att ske i avsaknad av sådana skillnader. 3 Internationella flöden av humankapital, dvs. högkvalificerade arbetstagare, svarar mot skillnader i avkastning på humankapitalet, som kan skilja sig från den totala lönenivån, vilket ger ett tydligt mönster av migration som kan vara motsatsen till okvalificerad arbetskraft. 4 Arbetsmarknader är de primära mekanismer genom vilka internationella flöden av arbetskraft framkallas; andra typer av marknader har inte viktiga effekter på internationell migration. 5 Regeringarnas sätt att kontrollera migrationsströmmarna är att reglera eller påverka arbetsmarknaderna i sändande och/eller mottagande länder. Motsvarande den makroekonomiska modellen är en mikroekonomisk modell för individuellt val (Sjaastad, 1962; Todaro, 1969 Todaro, 1976 Todaro, 1989 Todaro och Maruszko, 1987). I detta system bestämmer sig enskilda rationella aktörer för att migrera eftersom en kostnads-nyttoberäkning får dem att förvänta sig en positiv nettoavkastning, vanligtvis monetär, från rörelse. Internationell migration uppfattas som en form av investering i humankapital. Människor väljer att flytta dit där de kan vara mest produktiva, med tanke på sina färdigheter; men innan de kan fånga de högre löner som är förknippade med ökad arbetsproduktivitet måste de göra vissa investeringar, som inkluderar de materiella kostnaderna för resor, kostnaderna för underhåll medan de flyttar och söker arbete, de ansträngningar som krävs för att lära sig ett nytt språk och en ny kultur, svårigheten att anpassa sig till en ny arbetsmarknad, och de psykologiska kostnaderna för att skära av gamla band och skapa nya. Potentiella migranter uppskattar kostnaderna och fördelarna med att flytta till alternativa internationella platser och migrera till där den förväntade diskonterade nettoavkastningen är störst över en viss tidsperiod (Borjas, 1990). Nettoavkastningen för varje framtida period beräknas genom att man tar de observerade inkomsterna som motsvarar individens kompetens i destinationslandet och multiplicerar dessa med sannolikheten för att få ett arbete där (och för olagliga invandrare sannolikheten för att kunna undvika utvisning) för att få "förväntade destinationsinkomster". Dessa förväntade intäkter subtraheras sedan från de förväntade i ursprungsgemenskapen (observerade inkomster där multipliceras med sannolikheten för sysselsättning) och skillnaden summeras över en tidsperiod från 0 till n, diskonteras med en faktor som återspeglar den större nyttan av intjänade pengar i nuet än i framtiden. Från denna integrerade skillnad subtraheras de beräknade kostnaderna för att ge den förväntade nettoavkastningen till migration. Denna beslutsprocess sammanfattas analytiskt med följande ekvation: 1) där ER(0) är den förväntade nettoavkastningen till migration som beräknas strax före avgång vid 0; t är tid; P1 (t) är sannolikheten för att undvika utvisning från destinationsområdet (1,0 för lagliga invandrare och <1,0 för odokumenterade niigrants); P2 (t) är sannolikheten för sysselsättning vid destinationen; Yd (t) är inkomster om de används på bestämmelseorten; P3 (t) är sannolikheten för sysselsättning i ursprungsgemenskapen; Yo (t) är inkomster om de används i ursprungsgemenskapen; r är rabattfaktorn; och C(O) är summan av de totala kostnaderna för förflyttning (inklusive psykologiska kostnader). Om mängden ER( 0) är positiv för någon potentiell destination, den rationella skådespelaren migrerar; om det är negativt stannar skådespelaren; och om det är noll, är skådespelaren likgiltig mellan att flytta och stanna. I teorin går en potentiell invandrare till där den förväntade nettoavkastningen till migration är störst, vilket leder till flera viktiga slutsatser som skiljer sig något från de tidigare makroekonomiska formuleringarna: 1 Internationell rörelse härrör från internationella skillnader i både inkomst- och sysselsättningsgrad, vars produktavskräcker förväntade inkomster (den tidigare modellen, däremot, antas full sysselsättning). 2 Individuella egenskaper hos humankapitalet som ökar den sannolika lönenivån eller sannolikheten för sysselsättning i destinationen i förhållande till det sändande landet (t.ex. utbildning, erfarenhet, utbildning, språkkunskaper) kommer att öka sannolikheten för internationell rörlighet, andra saker är lika. 3 Individuella egenskaper, sociala förhållanden eller teknik som sänker migrationskostnaderna ökar nettoavkastningen till migration och därmed ökar sannolikheten för internationell rörlighet. 4 På grund av 2 och 3, individer inom samma land kan visa mycket olika böjelser att migrera. 5 Aggregerade migrationsströmmar mellan länder är enkla summor av enskilda åtgärder som görs på grundval av individuella kostnads-nyttoberäkningar. 6 Internationella rörelser förekommer inte i avsaknad av skillnader i inkomst och/eller sysselsättningsgrad mellan länder. Migration sker tills förväntade inkomster (produkten av inkomster och sysselsättningsgrad) har utjämnats internationellt (netto av kostnaderna för rörelse), och rörelse upphör inte förrän denna produkt har utjämnats. 7 Storleken på skillnaden i förväntad avkastning avgör storleken på det internationella flödet av migranter mellan länder. 8 Migrationsbeslut beror på obalans eller diskontinuitet mellan arbetsmarknaderna; andra marknader påverkar inte direkt beslutet att migrera. 9 Om förhållandena i mottagarländerna är psykologiskt attraktiva för potentiella invandrare kan migrationskostnaderna bli negativa. I detta fall kan det vara nödvändigt med en negativ inkomstskillnad för att stoppa migrationen mellan länder.
Nätverksteorin har använts i stor utsträckning för att förklara internationell migration REF.
Theories of International Migration: A Review and Appraisal
{'venue': None, 'journal': 'Population and Development Review', 'mag_field_of_study': ['Economics', 'Sociology', 'History']}