Bakgrund Paroxismalt förmaksflimmer och paroxismal supraventrikulär takykardi känns igen kliniskt när patienter söker behandling för symtom på återkommande arytmier; förmaksflimmer ökar också risken för stroke. Frekvensen av asymtomatiska arytmier hos patienter med dessa arytmier är okänd. Metoder och resultat Tjugotvå patienter med paroxismalt förmaksflimmer (n=8) eller paroxismal supraventrikulär takykardi (n=14) studerades i 29 dagar med två olika ambulatoriska EKG-övervakningstekniker för att mäta den relativa frekvensen av asymtomatiska och symtomatiska arytmier. Alla antiarytmiska läkemedel i klass I, kalciumkanalblockerare,,8-blockerare och digitalis hölls inne. Kvarstående asymtomatiska arytmier (definierade som bestående i minst 30 sekunder) dokumenterades med kontinuerlig ambulatorisk EKG- övervakning en gång i veckan under totalt 5 av de 29 studiedagarna; symtomatiska arytmier dokumenterades med hjälp av transtelefonisk EKG- övervakning under alla 29 studiedagarna. I gruppen patienter med paroxismalt förmaksflimmer är asymp-P aroxismalt förmaksflimmer och paroxismal supraventrikulär takykardi vanliga arytmier som kan behandlas med antiarytmiska läkemedel när patienter har symtom. Patienter som påverkas av dessa störningar har sinusrytm som interpunkteras av episodiska återfall av deras arytmier. Sekvensen av dessa återkommande arytmier kan beskrivas i matematiska termer som en "stokastisk process", som är en serie händelser som inträffar i tiden i enlighet med probabilistiska lagar." I denna studie använde vi metoder som utvecklats för att studera stokastiska processer för att uppskatta den genomsnittliga frekvensen asymtomatiska arytmier hos grupper av patienter med symtomatisk paroxysmalt förmaksflimmer och paroxysmal supraventrikulär takykardi. Studieprovet bestod av 22 ambulatoriska öppenvårdspatienter (7 män och 15 kvinnor med medelålder ±SD 47±+17 år) som följdes på den kliniska forskningsenheten Arrhythmia Clinic eftersom de hade en paroxysmal supraventrikulär ar- tomatic arytmi inträffade signifikant oftare än symtomatiska arytmier; medelfrekvensen, uttryckt som händelser/100 d/patient (95% konfidensintervall), var 62, 5 (40, 4, 87, 3) och 5, 2 (2, 7, 9, 0) (P < 0, 01); förhållandet mellan medelfrekvenserna var 12, 1 (5,8, 26, 4). I gruppen patienter med paroxysmal supraventrikulär takykardi var asymtomatiska arytmier däremot signifikant mindre frekventa än symtomatiska arytmier; medelfrekvensen var 0,0 (0,0, 5.3) och 7,4 (5,0, 10,6) (P=,02). Förhållandet mellan medelvärdena var 0,0 (0,0, 0,8). Slutsatser Hos en grupp patienter med paroxismalt förmaksflimmer förekommer ihållande asymtomatisk förmaksflimmer mycket oftare än symtomatiskt förmaksflimmer. Det är dock inte känt om asymtomatisk förmaksflimmer är en potentiell riskfaktor för stroke även när patienter inte har symtomatiska arytmier. Det här är Circulton. 1 januari 1994;89:224-227.) Nyckelord * arytmier * takykardi * flimmer, förmak * takykardi, supraventrikulär rytmi.2 Åtta av dessa patienter hade paroxysmalt förmaksflimmer definierat enligt följande EKG-kriterier: (1) genomsnittlig frekvens > 100 slag per minut, (2) QRS morfologi under takykardi som antingen är normalt eller funktionellt grenblock, (3) en grovt oregelbunden kammarrytm, (4) frånvaro av P-vågor eller förekomst av fibrillatoriska vågor i baslinjen när P-vågor hade registrerats under perioder av sinusrytm, och (5) episodisk förekomst. Det fanns 5 män och 3 kvinnor med medelålder +SD 54±t19 år i gruppen paroxismalt förmaksflimmer. Totalt 5 av patienterna hade någon tillhörande hjärt- eller lungsjukdom, inklusive 3 med valvulär hjärtsjukdom, 1 med hypertoni, 1 med förtidiga kammarslag, 1 med vänster grenblock, 1 med kronisk obstruktiv lungsjukdom och 1 med anamnes på partiell pneumonektomi. Ingen av patienterna med paroxismalt förmaksflimmer hade Wolff-Parkinson-White-syndromet. Fjorton försökspersoner hade paroxismal supraventrikulär takykardi identifierad enligt EKG-kriterier: (1) en genomsnittlig frekvens > 120 slag per minut, (2) QRS morfologi under takykardi som antingen är normalt eller funktionellt grenblock, (3) <0,02-sekundsvariation i på varandra följande RR-intervall, (4) inga tecken på atrioventrikulär dissociation och (5) episodisk förekomst. Mekanismen för arytmin var atrioventrikulärt nodalt återinträde hos 1 patient, atrioventrikulärt återinträde hos 3 och okänt hos 10. Det fanns 2 män och 12 kvinnor med medelålder ±SD 42±13 år i gruppen paroxysmal supraventrikulär takykardi. Totalt 5 av patienterna hade hjärt- eller lungsjukdom, inklusive 1 med valvulär hjärtsjukdom, 1 med hypertoni, 2 med astma och 1 med kronisk bronkit. Wolff-Parkinson-White-syndromet förekom hos 2 av patienterna med paroxismal supraventrikulär takykardi. Studieperioden för varje patient varade 29 dagar, under vilken alla antiarytmiska läkemedel av klass I, kalciumkanalblockerare, f-adrenerga blockerare och digoxin inte gavs, förutom verapamil användes till vissa patienter med paroxismal supraventrikulär takykardi för akut behandling av symtomatisk takykardi; ingen av patienterna hade någonsin använt antiarytmiska läkemedel av klass III. Under hela denna period använde patienterna en bärbar monitor (Cardiobeeper Memory Monitor; Survival Technology, Bethesda, Md) för att registrera sin EKG när de hade symtom på takykardi och för att överföra EKG till oss med ett avgiftsfritt telefonnummer. EKG togs emot av en 24-timmars automatisk telefonsvarare, och vi ringde patienterna dagligen (7 dagar i veckan) om de överförde EKG. Dessa EKG arkiverades i laboratorieloggböcker. Alla patienter hade sinusrytm första dagen i studien. Vi använde även 24-timmars kontinuerliga EKG-monitorer (QuikTrak; Zymed Medical Instrumentation, Camarillo, Calif) för att registrera arytmier under studieperioden. Dessa monitorer inspelade EKG leder V, och Vs. Dessa kontinuerliga inspelningar gjordes den första dagen av studieperioden och sedan en gång i veckan under de kommande 4 veckorna för sammanlagt fem inspelningar på 29 dagar. På så sätt hade alla patienter 29 dagar under vilka symtomatiska arytmier registrerades med kardiobeeper och 5 dagar under vilka asymtomatiska arytmier också registrerades med hjälp av de kontinuerliga registratorerna. Om patienten hade en symtomatisk arytmi när han bar den kontinuerliga bandspelaren, bad vi honom eller henne först att trycka på händelsemarkörknappen på den kontinuerliga bandspelaren och för det andra att spela in EKG med Cardiobeeper. Kontinuerliga ambulatoriska EKG-inspelningar analyserades med hjälp av ett Zymed Model 1610-system. Alla arytmier som varar 5 eller fler slag skrevs på diagrampapper på 25 mm/s för granskning av en kardiolog som kodade dem på följande sätt: 1. En "kontinuerlig" asymtomatisk händelse definierades som en arytmi som varade i minst 30 sekunder och som registrerats av 24-timmars kontinuerliga monitorer i frånvaro av symtom. Denna definition är godtycklig och baseras på det sätt "hålls" ofta definieras i studien av ventrikulär takykardi med elektrofysiologiska tekniker.3'4 För en patient med en asymtomatisk händelse av någon längd, sinusrytm ansågs "återupprättas" efter 5 på varandra följande sinusslag. 2. Utgångspunkten är följande: En "sustained" symtomatisk händelse definierades som en episod av paroxismalt förmaksflimmer eller paroxismal supraventrikulär takykardi som dokumenterades med hjälp av kardiobeeper. Händelser som identifierades och dokumenterades av händelsemarkören på 24-timmars kontinuerlig EKG-monitor men inte dokumenterades av Cardiobeeper uteslöts från analysen, dvs. dessa senare händelser ansågs inte vara vare sig symptomatiska eller asymtomatiska. 3. Vad är det som händer? När en patient hade en symtomatisk (inspelad med kardiobeeper) arytmi, betraktades varje symtomatisk eller asymtomatisk händelse som registrerats inom 1 timme efter utsättandet som en del av den föregående symtomatiska händelsen. Jämförelserna av genomsnittliga frekvenser av asymtomatiska och symtomatiska arytmier i gruppen med 8 patienter med paroxismalt förmaksflimmer och de 14 patienterna med paroxysmal supraventrikulär takykardi baserades på de teoretiska egenskaperna hos förnyelseprocesser, stokastiska punktprocesser där tidsintervallen mellan på varandra följande punkthändelser är oberoende slumpmässiga variabler med en gemensam fördelning. Det har tidigare visats att återfall av symtomatisk paroxismalt förmaksflimmer och paroxismal supraventrikulär takykardi vanligtvis beter sig som en Poisson process,56 en förnyelseprocess där de intereventuella tiderna är exponentiellt fördelade och antalet händelser i ett tidsintervall av längd t har en Poisson distribution med medelvärde Vid där A är graden av förekomst. För att studera den genomsnittliga frekvensen av symptomatiska (asymp- Tomter av genomsnittliga frekvenser av arytmier. Kvarstående asymtomatiska arytmier var signifikant vanligare (P < 01) än symtomatiska arytmier i gruppen patienter med paroxysmalt förmaksflimmer (PAF, vänster). Däremot var kvarstående asymtomatiska arytmier signifikant (P=02) mindre vanliga i gruppen patienter med paroxysmal supraventrikulär takykardi (PSVr, höger). Tomatiska) arytmier i våra patientgrupper, vi överlappade på en tidslinje den kollektiva symptomatiska (asymtomatiska) erfarenheten av hela gruppen under 29-dagars (5-dagars) studieperioden (se "Bilaga"). I gruppen med 8 patienter med paroxismalt förmaksflimmer förekom ihållande asymtomatisk förmaksflimmer mycket oftare än kvarstående symtomatiskt förmaksflimmer; i gruppen med 14 patienter med paroxismal supraventrikulär takykardi fann man raka motsatsen. I gruppen med 8 patienter med paroxysmalt förmaksflimmer noterades 25 kvarstående asymtomatiska arytmier under 5 dagar med kontinuerlig ambulatorisk EKG- övervakning hos varje patient; 12 kvarstående symtomatiska arytmier noterades under 29 dagar med transtelefonisk EKG- övervakning. Alla 8 patienter bidrog med någon typ av arytmi till analysen: 7 av 8 hade symptomatiska händelser, 6 av 8 hade asymtomatiska händelser och 5 av 8 hade både symptomatiska och asymtomatiska händelser. Den genomsnittliga frekvensen av arytmier i gruppen paroxismalt förmaksflimmer (Fig, vänster) uttryckt som händelser/100 d/patient (95% konfidensintervall), uppskattades till 62, 5 (40,4, 87, 3) för asymtomatiska händelser och 5, 2 (2, 7, 9, 0) för symtomatiska händelser (P < O1). Asymtomatiska händelser var därför mycket vanligare än symtomatiska händelser hos patienter med paroxismalt förmaksflimmer. Förhållandet mellan medelfrekvenserna var 12,1 (5,8, 26,4); asymtomatiska händelser uppskattades vara 12 gånger vanligare än symptomatiska händelser. För att jämföra hjärtfrekvensen vid symtomatisk och asymtomatisk förmaksflimmer, valdes den första händelsen av varje typ ut bland de 5 patienter som bidrog med båda händelsetyperna. Den genomsnittliga hjärtfrekvensen under symtomatiskt förmaksflimmer var 141 slag per minut och den genomsnittliga skillnaden mellan denna frekvens och den asymtomatiska frekvensen var -0,4 slag per minut (95% konfidensintervall, +12,6; n=5). De 14 patienterna med paroxysmal supraventrikulär takykardi gav en slående kontrast till förekomsten av asymtomatiska arytmier (Fig, höger). Nej Denna studie är viktig eftersom den visar att i en grupp patienter med symtomatisk paroxismalt förmaksflimmer förekom ihållande asymtomatisk förmaksflimmer 12,1 gånger så ofta som ihållande symtomatiskt förmaksfibrillatioin. Konfidensintervallet 95% för denna uppskattning indikerade att den asymtomatiska frekvensen var minst 5,8 gånger den symptomatiska frekvensen. I en annan grupp av patienter med olika arytmier betedde sig paroxysmal supraventrikulär takykardi, asymtomatiska och symtomatiska arytmier helt annorlunda. I denna patientgrupp noterades aldrig ihållande asymtomatisk paroxysmal supraventrikulär takykardi under studien och det uppskattade förhållandet mellan medelfrekvensen (asymtomatisk till symtomatisk) var därför 0,0; 95% konfidensintervall visade att denna kvot var som högst 0,8. Hos gruppen patienter med paroxysmal supraventrikulär takykardi förekom således ihållande asymtomatiska arytmier mycket mindre ofta än symtomatiska arytmier. Detta beteende var i skarp kontrast till beteendet hos paroxismalt förmaksflimmer, där asymtomatiska händelser inträffade många gånger oftare än symptomatiska händelser.
Det ökar risken för stroke också REF.
Asymptomatic arrhythmias in patients with symptomatic paroxysmal atrial fibrillation and paroxysmal supraventricular tachycardia.
{'venue': 'Circulation', 'journal': 'Circulation', 'mag_field_of_study': ['Medicine']}