Slutanvändare uppfattas ofta som den svagaste länken när det gäller informationssäkerhet. På grund av denna uppfattning är en växande mängd forskning och kommersiell verksamhet inriktad på automatiserade metoder för säkerhet. Med dessa metoder, säkerhetsbeslut tas bort från händerna på användarna, och placeras istället i system själva, eller i fjärrtjänster eller organisationer som fastställer policyer som automatiskt upprätthålls. Vi hävdar att även om säkerhetsautomation är potentiellt fördelaktigt i teorin, i praktiken är det inte ett universalmedel för slutanvändarinformationssäkerhet. Ett antal tekniska och sociala faktorer mildrar i många fall acceptansen och effektiviteten av automatiserade slutanvändarsäkerhetslösningar. I detta dokument presenterar vi en diskussion om de inneboende begränsningarna av automatiserad säkerhet för slutanvändare. Därefter diskuterar vi en uppsättning designriktlinjer för att välja om slutanvändarsäkerhetssystem ska automatiseras. Vi avslutar med en rad forskningsinriktningar som fokuserar på att öka acceptansen och effektiviteten av säkerhetslösningar för slutanvändare.
En analys av gränserna för automatisering i slutanvändarsäkerhets beslutsfattande och policyinställning kan ses i REF.
Security automation considered harmful?
{'venue': "NSPW '07", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}