I miljöer där spelarna har begränsad tillgång till likviditet, representerad i form av budgetbegränsningar, har effektivitetsmaximering visat sig vara ett utmanande mål. Framför allt kan den sociala välfärden inte tillnärmas av en bättre faktor än antalet aktörer. Därför har litteraturen främst tillgripit Pareto-effektivitet som ett sätt att uppnå effektivitet i sådana miljöer. Även framgångsrik i vissa viktiga scenarier, i många inställningar är det känt att antingen exakt en incitamentskompatibel auktion som alltid ger en Pareto-effektiv lösning, eller att ingen sanningsenlig mekanism alltid kan garantera ett Pareto-effektivt resultat. Traditionellt sett kan omöjliga resultat undvikas genom att man överväger approximationer. Pareto-effektivitet är dock en binär egenskap (är antingen nöjd eller inte), som inte tillåter approximationer. I detta dokument föreslår vi ett nytt koncept för effektivitet, kallat flytande välfärd. Detta är det maximala inkomstbelopp en allvetande säljare skulle kunna ta ut från en viss instans. Vi förklarar intuitionen bakom denna objektiva funktion och visar att den kan vara 2-uppskattad av två olika auktioner. Dessutom visar vi att ingen sanningsenlig algoritm kan garantera en approximationsfaktor som är bättre än 4/3 med avseende på den likvida välfärden, och tillhandahålla en sanningsenlig auktion som uppnår detta bundna i ett specialfall. Viktigt är att riktmärket för flytande välfärd också övervinner omöjligheter för vissa inställningar. Även om det är omöjligt att utforma Pareto-effektiva auktioner för auktioner med flera enheter där spelarna har sjunkande marginalvärden, ger vi en deterministisk O(log n)-uppskattning för den flytande välfärden i denna miljö.
Som tidigare beskrivits, kräver detta ett nytt mått annat än den sociala välfärden som innehåller budgetar, och vår utgångspunkt för det är den likvida välfärden av REF.
Efficiency Guarantees in Auctions with Budgets
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}