Mot bakgrund av den klassiska omöjligheten resultat av Arrow och Gibbard och Sa erthwaite om röstning med ordinala regler, har det funnits ett nyligen intresse för att karakterisera hur väl gemensamma röstningsregler approximativa den sociala optimal. För att kvantifiera kvaliteten på approximationen är det naturligt att betrakta kandidaterna och väljarna som inbäddade i ett gemensamt metriska utrymme, och att fråga hur mycket längre den valda kandidaten är från befolkningen jämfört med den socialt optimala. Vi använder denna metriska preferensmodell för att undersöka en grundläggande och aktuell fråga: förbättrar en befolknings sociala välfärd när kandidaterna är representativa för befolkningen? Om så är fallet, hur mycket, och hur beror svaret på komplexiteten i det metriska utrymmet? Vi begränsar oss till det mest grundläggande och gemensamma sociala valet: en befolkning av väljare, två kandidater och ett majoritetsval. När kandidaterna inte är representativa för befolkningen, är det känt att den kandidat som valts ut av majoritetsregeln kan vara tre gånger så långt från befolkningen som den socialt optimala; detta gäller även när den underliggande metriska är en linje. Vi undersöker hur detta förhållande förbättras när kandidaterna dras oberoende av väljarnas befolkning. Våra resultat är tvåfaldiga: När metrisken är en linje, förbättras förhållandet från 3 till (4−2 ε 2)  på 1.1716; denna gräns är tight. När mätvärdet är godtyckligt visar vi en lägre gräns på 1,5 och en konstant övre gräns strikt vara er än 2 på förvrängningen av majoritetsregeln. Ovannämnda positiva resultat beror delvis på antagandet att de två kandidaterna är självständigt och identiskt fördelade. Vi visar dock att i.i.d. Kandidaterna uppfyller inte våra övre gränser: om kandidaternas befolkning kan skilja sig från väljarnas, är en övre gräns på 2 på förvrängningen snäv för både allmänna metriska utrymmen och linjen. Vi uppvisar en konstant klyfta mellan representativa och icke-representativa kandidater i båda fallen.
Cheng m.fl. REF beaktar inställningen att kandidaterna dras oberoende av befolkningen av väljare och bevisa den snäva gränsen av 1.1716 för distorsionsvärdet i en linje metrisk och en övre gräns på 2 för ett godtyckligt metriska utrymme.
Of the People: Voting Is More Effective with Representative Candidates
{'venue': "EC '17", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}