Processalgebraiska tekniker för distribuerade system inriktas i allt högre grad på att identifiera abstraktioner som är lämpliga både för programmering och specifikation på hög nivå och för säkerhetsanalys och verifiering. Med utgångspunkt i vårt tidigare arbete i (Bugliesi och Focardi, 2008),, undersöker vi den uttryckskraft av en kärna av säkerhet och nätverks abstraktioner som ger hög nivå primitiver för specifikationer av ärliga principer i ett nätverk, samtidigt som det möjliggör en analys av nätverk-nivå kontraversarial attacker som kan monteras av en inkräktare. Vi analyserar olika bisimulation ekvivalenser för säkerhet, som uppstår från att endowing inkräktaren med (i) olika motgångar förmåga och (ii) alltmer kraftfull kontroll på samspelet mellan de distribuerade huvudmännen i ett nätverk. Genom att jämföra bisimulationslikvärdigheternas relativa styrka får vi ett direkt mått på inkräktarens diskriminerande kraft, därav den motsvarande inkräktarmodellens uttrycksfullhet. Att uppnå säkerhet i distribuerade system är utmanande och skapar ofta en spänning mellan två motstridiga konstruktionskrav. Å ena sidan kräver säkerheten formella, ofta låga, specifikationer av de skyddsåtgärder som byggs mot de hot som systemen utsätts för. Å andra sidan behöver programmering tekniker och resonemangsmetoder som abstrakterar bort från detaljer på låg nivå för att istället fokusera på de förväntade funktionella egenskaperna. I litteraturen om processkalkyler har denna spänning skapat en rad olika metoder, med två ytterligheter. I ena änden, ljuga specifikationer baserade på pi calculus (Milner et al., 1992). Dessa förutsätter mycket abstrakta mekanismer för att säkra kommunikationen genom att förlita sig på privata kanaler. Även elegant och koncis, säkerhet garantier som förmedlas av dessa mekanismer är ofta svårt att förverkliga i praktiken (Abadi, 1998). I andra änden hittar vi specifikationer som bygger på explicita kryptografiska primitiva som i spie calculus (Abadi och Gordon, 1999) eller i tillämpad-pi calculus (Abadi och Fournet, 2001). Även om detta tillvägagångssätt är mycket framgångsrikt när det gäller att tillhandahålla en formell grund för analysen av †
Förekomsten av en spion i vår modell påminner om nätverket abstraktion av REF.
Channel Abstractions for Network Security
{'venue': 'UNDER CONSIDERATION FOR PUBLICATION IN MATH. STRUCT. IN COMP. SCIENCE', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}