Abstract-This paper tar upp två grundläggande och inbördes relaterade frågor i enhet-till-enhet (D2D) förbättrade cellulära nätverk. Den första frågan är hur D2D-användare ska få tillgång till spektrum, och vi överväger två val: overlay (ortogonalt spektrum mellan D2D och cellulära UE) och underlay (icke-ortogonala). Den andra frågan är hur D2D-användare ska välja mellan att kommunicera direkt eller via basstationen, ett val som beror på avståndet mellan den potentiella D2D-sändaren och mottagaren. Vi föreslår en dragbar hybridnätverksmodell där mobilernas positioner modelleras genom slumpmässig rumslig Poisson-punktprocess, med vilken vi presenterar ett allmänt analytiskt tillvägagångssätt som möjliggör en enhetlig prestandautvärdering för dessa frågor. Sedan härleder vi analytiska frekvensuttryck och tillämpar dem för att optimera de två D2D-spektrumdelningsscenarierna under en viktad proportionell funktion för rättvis nytta. Vi finner att i takt med att andelen potentiella D2D-mobiler ökar är den optimala spektrumdelningen i överlagringen nästan invariant (när tröskeln för D2D-lägesval är stor) medan den optimala spektrumaccessfaktorn i underlägget minskar. Ur ett täckningsperspektiv avslöjar vi dessutom en avvägning mellan spektrumaccessfaktorn och tröskeln för valet av D2D-läge i underlaget: eftersom fler D2D-länkar är tillåtna (på grund av en mer avslappnad nivå för val av läge) bör nätverket faktiskt göra mindre spektrum tillgängligt för dem för att begränsa deras interferens.
Lin m.fl. I Ref föreslogs ett allmänt analytiskt tillvägagångssätt med stokastisk geometri för att utvärdera D2D-kommunikationens prestanda genom system för överlagring och underlagring av spektrumdelning.
Spectrum Sharing for Device-to-Device Communication in Cellular Networks
{'venue': None, 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Mathematics']}