Utbrottet av det nya coronaviruset, COVID-19, har förklarats vara en pandemi av WHO. De sociala kontaktstrukturerna avgör på ett avgörande sätt smittspridningen, och i avsaknad av vacciner verkar kontrollen av dessa strukturer genom storskaliga sociala distanserande åtgärder vara det effektivaste sättet att mildra dem. Här använder vi en åldersstrukturerad SIR-modell med sociala kontaktmatriser som erhållits från undersökningar och Bayesian imputation för att studera utvecklingen av COVID-19 epidemin i Indien. Den grundläggande reproduktiva kvoten R0 och dess tidsberoende generalisering beräknas utifrån falldata, åldersfördelning och social kontaktstruktur. Effekterna av sociala distanserande åtgärder -arbetsplatsens frånvaro, skolnedläggning, nedstängning - och deras effektivitet med varaktighet undersöks därefter. En tre veckor lång nedstängning är otillräcklig för att förhindra ett återuppvaknande och istället föreslås protokoll av ihållande nedstängning med periodisk avslappning. Prognoser ges för minskningen av åldersstrukturerad morbiditet och dödlighet till följd av dessa åtgärder. Vår studie understryker vikten av ålders- och sociala kontaktstrukturer vid bedömningen av de landsspecifika effekterna av mitigatorisk social diskriminering.
I REF undersökte författarna effekterna av förebyggande åtgärder, t.ex. social distansering, nedstängning, i inneslutningen av virusutbrottet.
Age-structured impact of social distancing on the COVID-19 epidemic in India
{'venue': None, 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Biology', 'Physics']}