I detta dokument föreslås en beskrivning av tysk ordordning, inklusive fenomen som betraktas som komplexa, såsom scrambling, (partiell) VP fronting och verbal pied rörledning. Vår beskrivning relaterar en syntaktisk beroendestruktur direkt till en topologisk hierarki utan att tillgripa rörelse eller liknande mekanismer.  Syftet med denna artikel är att beskriva ordföljden av tyska verb och deras komplement. Tysk ordordning är inte fri, utan baserad på ganska enkla regler, som bildar vad som vanligen kallas topologisk modell, som delar in meningen i en hierarki av topologiska domäner som själva består av fält (Vorfeld, Mittelfeld, höger fäste...) (Drak, 1937; Bech, 1955). Vi utgår från ett syntaktiskt beroendeträd, d.v.s. ett oordnat träd vars noder är märkta med orden i meningen och vars grenar är märkta med syntaktiska relationer mellan orden (objekt, direkt objekt...). Den syntaktiska beroendestrukturen kodar endast underkategorisering och modifiering och måste kompletteras av kommunikativ struktur (delning i tema/rheme, fokus...), som spelar en grundläggande roll i ordföljden. Det gör det möjligt för oss att välja bland alla olika möjliga order som motsvarar en given beroendestruktur. I denna artikel vill vi inte 1 Vi vill tacka Werner Abraham, Tilman Becker, Ralph Debusmann, Denys Duchier och Stefan Müller för givande diskussioner. Särskilt tack till Igor Mel'cuk för inspirationen av den speciella status vi ger till frasstrukturen. fortsätta med detta problem, men har begränsat vår beskrivning till kopplingen mellan beroende och topologi. Observera att det är grundläggande för vårt synsätt att syntaktisk struktur inte innehåller ordordning. För att få ordning på orden grupperar vi dem i en rad fraser. De här frasernas natur och position begränsas av vår topologiska modell. Till exempel, ett icke-finita verb kan öppna två typer av topologiska fraser, antingen en fras, som vi kallar domän, med positioner för alla dess beroende, eller en begränsad fras, som bildar verbklustret, utan positioner för beroende andra än predikativa element. Dessa två typer av fraser måste placeras i mycket olika topologiska positioner. Det faktum att vi passerar genom en (topologisk) frasstruktur för att relatera beroende och ordordning skiljer vårt tillvägagångssätt från vanliga beroende grammatiker (Mel'cuk & Pertsov, 1987; Bröker, 1998; Kahane et al., 1998; Duchier & Debusmann, 2001 ). Beskrivningen av tysk ordordning närmast vår analys är HPSG- grammatiken i Kathol (1995; se även Reape 1994), som föreslår lineariseringsregler uteslutande baserade på en formalisering av den topologiska strukturen. Men som krävs av den formalism han använder, en regelbunden frasstruktur, som vi inte behöver i vår analys, fortfarande ligger bakom de strukturer som erhålls. Vårt arbete utgör en syntaktisk modul som kopplar samman (oordnade) syntaktiska strukturer med topologiska frasstrukturer. Syntaktiska strukturer är relaterade till semantiska strukturer, medan topologiska frasstrukturer är relaterade till fonologiska strukturer. Med andra ord ligger vårt arbete inom ramen för den allmänna ramen för mening-text-teori (Mel'cuk 1988), som betraktar modellering av ett språk som en modulär (dubbelriktad) korrespondens mellan mening och text. Det måste stå klart att, i motsats till X-bar syntax,
REF tillämpar en hierarkisk topologisk modell för att generera tysk ordordning.
Word Order In German: A Formal Dependency Grammar Using A Topological Hierarchy
{'venue': 'Annual Meeting Of The Association For Computational Linguistics', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}