Mål: Att utveckla och utvärdera en förkortad version av Hearing Aid Benefit-profilen, som ska kallas den förkortade profilen för Hearing Aid Benefit, eller APHAB. Design: Profilen för hörselhjälpsförmån (PHAB) är en 66-punkts självbedömning, funktionsnedsättningsbaserad inventering som kan användas för att dokumentera resultatet av en hörapparatsmontering, för att jämföra flera tillbehör, eller för att utvärdera samma montering över tid. Data från 128 färdiga PHABs användes för att välja objekt för den förkortade PHAB. AU-patienter var äldre hörselskadade som hade konventionella analoga hörapparater. Statistik över poängfördelningar och psykometriska egenskaper för var och en av APHAB-underskalan har fastställts. Data från 27 liknande försökspersoner användes för att undersöka instrumentets testretestegenskaper. Slutligen skapades lika percentila profiler för icke-stödda, medhjälpta och fördelar poäng som erhållits från framgångsrika bärare av linjära hörapparater. Den APHAB använder en delmängd av 24 av de 66 poster från PHAB, scored i fyra 6-bitars delskala. Tre av underskalorna, Kommunikationens Ease, Reverberation och Bakgrund Buller tar upp talförståelse i olika vardagsmiljöer. Den fjärde subskalan, Aversiveness of Sounds, kvantifierar negativa reaktioner på miljöljud. Den APHAB normalt kräver 10 minuter eller mindre för att slutföra, och den producerar poäng för ohjälpt och medhjälpt prestanda samt hörselhjälp förmån. Test-test korrelationskoefficienter befanns vara måttliga till höga och liknande de som rapporterats i litteraturen för andra skalor med liknande innehåll och längd. Kritiska skillnader för varje enskild delskala bedömdes vara ganska stora, men mindre skillnader mellan två tester från samma individ kan vara betydande om de tre talkommunikationsunderskalorna beaktas gemensamt. Slutsatser: APHAB är ett potentiellt värdefullt kliniskt instrument. Det kan vara användbart för att kvantifiera den funktionsnedsättning som är förknippad med en hörselnedsättning och den minskning av funktionsnedsättningen som uppnås med en hörapparat. (Ear & Hearing 1996;16176-186) I tidigare artiklar har vi rapporterat utvecklingen av profilen för hörselhjälpsprestanda Universitetet i Memphis (R.M.C.) och Veterans AfFairs Medical Center (R.M.C., G.C.A.), Memphis, Tennessee (PW) och profilen för hörselhjälp (PHAB) (Cox, Alexander, & Gilmore, 1991a; Cox & Gilmore, 1990; Cox, Gilmore, & Alexander, 1991b; Cox & Rivera, 1992). Både PHAP och PHAB är 66-punkters inventarier som fylls i av en hörapparatsbärare. Alla objekt är uttalanden om kommunikationsförmåga eller uppfattning om ljud i vardagssituationer, och respondenternas uppgift är att ange hur ofta varje uttalande är sant. De är försedda med en sjupunkts svarsskala enligt följande: alltid (99 %), nästan alltid (87 %), generellt (75 %), halvtid GO %), ibland (25 %), sällan (12 %), aldrig (1 %). För att slutföra PHAB, varje punkt ges två svar, ett för "utan min hörapparat" och ett för "med min hörapparat". Därför åtgärdar PHAB både icke-stödda och understödda resultat. Dessutom beräknas ett mått på nyttan av hörapparaten genom att subtrahera resultaten för "med min hörapparat" från dem för "utan min hörapparat". När PHAP används avser däremot alla artiklar situationen när hörapparaten används. Som ett resultat av detta har P W-åtgärderna endast bidragit till resultat, inte till obetalda erfarenheter eller till förmån för hörapparaten. I själva verket är PHAP lika med "med min hörapparat" delen av PHAB. De 66 poster som används i PHAB och PHAP är uppdelade i fyra skalor och tre av skalorna är ytterligare uppdelade i två delskalor vardera. Skala SA (talkommunikation under relativt gynnsamma förhållanden) består av underskalor FT (Familiar Talkers) och EC (Ease of Communication). Skala SB (talkommunikation under ogynnsamma förhållanden som inte främst beror på bakgrundsbuller) omfattar underskalen RV (Reverberation) och RC (Reducted Cues). Skala SC (talkommunikation under ogynnsamma bullriga förhållanden) är inte ytterligare uppdelad utan kallas underskala BN (bakgrundsbuller) när det diskuteras i samband med delskalan. Scale ES (preception of Environmental Sounds) består av subscales AV (Aversiveness) och DS (Distortion) Kliniska tillämpningar av en APHAB kan omfatta: a) förutsägelse om sannolik framgång med förstärkning baserad på förinställda svar på den icke-stödda delen; b) jämförelse av medhjälpt prestanda hos en individ med en referensgrupp som framgångsrika hörselhjälpsbärare; eller c) dokumentation av nytta i olika miljöer antingen för ansvarsändamål, för att felsöka en misslyckad montering, eller för att jämföra vinsten som härrör från olika instrument eller olika program i samma instrument. På grundval av dessa överväganden konstruerades APHAB med följande mål i åtanke: 1. 3. Vad är det som händer? Den bör ha en övergripande struktur på fyra innehållsdomäner som motsvarar de fyra skalorna i moderförteckningen. Varje domän bör representeras av sex testobjekt. Punkterna bör väljas på grundval av de poäng som erhållits i vart och ett av de tre responssätten (stödd prestanda, icke-stödd prestanda och nytta). Varje sexpunktssats bör väljas för att maximera den interna konsistensens tillförlitlighet utan att objekten blir alltför lika i ordalydelsen. Det fastställdes i början att för ett kliniskt instrument skulle tre av de sju PHAB-underskalorna (Familiar Talkers [FTI, Reduced Cues [RCI, and Distortion of Sounds [DSI]) helt elimineras. Man ansåg att man på grund av de relativt lätta lyssningssituationer som bedömts, medhjälpt och förmånspoäng för FT ibland skulle kunna begränsas av en takeffekt. Dessutom har delskalan RC och DS visat sig ha låg intern konsistens samt lägre testretest korrelationer än de andra delskalan (Cox & Rivera, 1992). Poster för APHAB valdes ut på grundval av en analys av svaren på posterna i de återstående fyra underskalorna för PHAB: Ease of Communication (EC), Reverberation (RV), Background Noise (BN) och Aversiveness (AV). Den resulterande förkortade inventeringen omfattar fyra delskalor med varje delskala namngiven enligt delskalan i det moderinventarium från vilket objekten drogs. Därför kallas APHAB-underskalan för Ease of Communication (EC), Reverberation (RV), Background Buller (BN) och Aversiveness (AV). Den APHAB inventering ger poäng för talkommunikation i gynnsamma, efterklangsfulla, och bullriga miljöer samt ett mått på motviljan av höga ljud. Fildata för hörapparatsbärare som hade slutfört PHAB användes för att välja objekt för APHAB. Alla tillgängliga första förvaltningar uf PHAB användes. Det fanns 128 skivor: 90 män och 38 kvinnor. Deras medelålder var 68 år och åldersintervallet var 30 till 87 år. Ljud- och hörapparatsmonteringsdata fanns tillgängliga för 88 % av försökspersonerna och dessa ansågs vara representativa för hela gruppen. Tabell 1 sammanfattar omfattningen av deras hörselnedsättningar och ljudgrammets sluttningar. Alla försökspersoner hade konventionella, analoga hörapparater. Beslagen var 42% binaural, 58% monaural och 71% in-the-ear, 29% bakom-the-ear instrument. Uppgifter om rapporterad daglig användning av hörapparat och duration av erfarenhet av förstärkning fanns tillgängliga för ett representativt urval på 83 % av försökspersonerna. I tabell 2 redovisas dessa uppgifter. På det hela taget visar patientdemografin att individerna vanligtvis var äldre med lindrigt till måttligt sluttande eller platt hörselnedsättning. Majoriteten hade minst 1 års erfarenhet av hörapparat och bar sina instrument mer än 4 timmar per dag. För att välja ut sex punkter för APHAB-underskalan för bakgrundsbuller utfördes punktanalyser för svar på de 16 punkterna i underskalan för PHAB-bakgrundsbuller. Separata analyser gjordes för icke-stödda, medhjälpta och bidragspoäng. Korrigerade korrelationer, totalt, undersöktes för varje punkt i varje analys. Poster med de högsta posttotala korrelationerna för alla tre analyserna valdes ut för APHAB, förutsatt att de inte var alltför lika ordagrant med andra utvalda poster. Samma förfarande följdes för att välja punkterna för de tre andra APHAB-underskalorna: Lätthet i kommunikationen, Reverberation och Aversiveness. Distributioner och beskrivande statistik genererades för var och en av de 24 utvalda posterna och för de fyra APHAB-underskalor som blev resultatet. Därefter bestämdes testretesternas tillförlitlighet och kritiska skillnader för APHAB med hjälp av data från 27 av 28 patienter som beskrevs av Cox och Rivera (1992), som genomförde PHAB vid tre separata tillfällen. Ett ämne eliminerades på grund av att urvalskriterierna ändrades. De demografiska egenskaperna hos dessa ämnen rapporterades i föregående artikel och liknade dem i den grupp som användes för val av objekt, som beskrivs ovan. Slutligen har alla kända framgångsrika användare av hörapparaten (definierat som daglig användning av förstärkning under mer än 4 timmar i mer än 1 år) gallrats ur ämnesgruppen. Detta gav upphov till 55 ämnen. (Observera att termen "framgångsrik användare av hörapparat" som används här inte bör tolkas så att den antyder att användaren av hörapparaten var nöjd med hans eller hennes förstärkningssystem. Det betyder i stället att individen bedömdes ha gjort en lyckad justering av användningen av förstärkning, vare sig han eller hon var nöjd med den hjälp den gav.) Med hjälp av data från dessa individer bestämdes lika percentilprofiler för obehjälpta, medhjälpta och fördelar i varje APHAB-delskala. Sju profiler skapades, som representerar 5: e, 20: e, 35: e, 50: e, 65: e, 80: e och 95: e percentiler.  RESULTAT OCH DISKUSSION som valts ut på grundval av de totala korrelationerna för just detta urval av ämnen, skulle det inte vara förvånande om resultaten från ett annat urval avslöjar en viss minskning av statistiken över intern tillförlitlighet. I det icke-hjälpta svarsläget var tre av subscale-distributionerna avsevärt skevade. Den negativa skevheten för underskalor som återspeglar kommunikation i ogynnsamma situationer (Reverberation [RVI and Background Noise [BNI]) visar att dessa underskalor oftast fick höga poäng (vilket tyder på en hög andel problem) men några betydligt lägre poäng. På liknande sätt visar den positiva skevheten i subskalan som återspeglar aversiviteten hos ljud (AV) att de flesta individer rapporterade låg ljudaversivitet i ohjälpliga tillstånd, men några personer rapporterade relativt hög motvilja. Det skulle vara av intresse att avgöra om individer som gör poäng i svansen på dessa skeva distributioner är mindre benägna att göra en framgångsrik justering till hörapparat användning. Nedan redovisas några preliminära uppgifter om denna fråga. Test-retest tillförlitlighet är en viktig faktor för alla instrument som kan användas för att fastställa rehabiliteringsstrategier. Som tidigare nämnts fanns dessa typer av data tillgängliga för en undergrupp av 27 patienter som hade svarat på de 66 posterna i PHAB vid tre separata tillfällen. Dessa uppgifter reviderades med hjälp av endast de poster som valts för APHAB. För att utvärdera systematiska förändringar i responstendenser över tid utfördes en analys av varians (ANOVA) med upprepade åtgärder på data för det icke-stödda responsläget. Variabler var delskala (Ease of Communication, Reverberation, Background Buller, and Aversiveness) och testtillfälle (första, andra och tredje). Medelvärdet för totalpoängen för det första, andra och tredje testet var 56,2, 52,6, respektive 52,9. Resultatet för det första testet var alltså cirka 3,5 % högre än för de två senare testerna. En skillnad av denna storlek är förmodligen för liten för att vara av praktisk betydelse, och den uppnådde inte helt statistisk signifikans på 0,05 nivå (F[2, 521 = 3,04, p = 0,06). Interaktionen mellan delskalan och testtillfället var inte heller betydande. Liknande ANOVA utfördes för det medhjälpta responssättet och nyttauppgifterna. I båda analyserna var den huvudsakliga effekten för testtillfället och tvåvägsinteraktionen inte signifikant. På det hela taget gav dessa analyser inga belägg för att det finns någon systematisk tendens för APHAB-poäng att ändras mellan olika testtillfällen. Retest reliability for APHAB subscale scores utforskades på två sätt: via testretest korrelationskoefficienter för varje subscale, och genom att konstruera 90 % och 95 % kritiska differensvärden. Testretest korrelationskoefficienter kan anses ge information om tillförlitligheten hos interindividuella dif-ferenser. Sådana korrelationer kommer att vara höga om beställningen av individer tenderar att förbli konstant över tester (t.ex., de högre-skorrerande individer på det första testet också poäng relativt högt på efterföljande tester). I kliniska sammanhang kan detta vara av begränsat intresse. Kritiska skillnadsvärden återspeglar tillförlitligheten hos upprepade poäng från samma individ. Skillnaden mellan två poäng från samma person kommer att överstiga 95% kritisk skillnad av slump ensam (dvs. när den verkliga skillnaden i poäng är noll) på endast 5% av jämförelser. Kritiska skillnader är därför viktiga i klinisk praxis eftersom de kan användas för att utvärdera skillnader mellan poäng som erhållits under postativt olika förhållanden (t.ex. två olika hörapparater). Om de två poängen skiljer sig mer än den 95-procentiga kritiska skillnaden, kan man med rimlig säkerhet dra slutsatsen att skillnaden inte berodde på slumpen och troligen avbildar verkliga skillnader mellan de testade hörapparaterna. Med tanke på variabiliteten hos enskilda data kan en 90-procentig kritisk skillnad anses vara tillräckligt sträng i kliniska tillämpningar, eftersom det ger en sannolikhet för att dra korrekta slutsatser 9 gånger av 10. Tabell 4 ger APHAB-testkorrelationer för icke-stödda, medhjälpta och förmånspoäng. För varje typ av poäng beräknades korrelationer mellan den första och den andra testadministrationen och mellan den andra och den tredje administrationen. De två korrelationerna för varje poäng var då i genomsnitt. Dessa jämförs med tidigare publicerade analoga korrelationer för PHAP (Cox & Gilmore, 1990) och för PHAB (Cox & Rivera, 1992). Förhållandena till det icke-stödda svaret, som inte har någon motsvarighet i tidigare publikationer, varierar från en låg på 0,65 för underskalan Reverberation (RV) till en hög på 0,89 för underskalan Aversiveness (AV). Dessa måttliga till höga värden jämför EAR & HEARINGIAPRIL 1995 (1990) avslöjar att för underskalan Background Noise (BN) och Aversiveness (AV) återtestade korrelationer för APHAB var mindre än de för PHAP. Även om detta resultat troligen delvis berodde på urvalsskillnader, förväntades det också eftersom båda dessa delskalor var markant förkortade för APHAB och färre poster vanligtvis ger lägre tillförlitlighet. Sambanden för APHAB-delskalorna var också något lägre totalt sett än de som beräknats för de längre PHAB-delskalorna för samma individer. Den största minskningen sågs för underskalan Bakgrund Buller (BN). I allmänhet förefaller det som om en förkortning av delskalorna ledde till en blygsam minskning av tillförlitligheten hos skillnader mellan ämnen. Tabell 5 visar 90 % och 95 % kritiska skillnader för varje APHAB-delskala och responsläge. Jämförbara kritiska skillnader från PHAP- och PHAB-delskalor visas också. Det finns flera anmärkningsvärda aspekter av dessa uppgifter. För det första, låt oss bara se på de hjälpsamma och hjälplösa sätten att reagera. De tre underskalen som speglar talkommunikation i olika miljöer (Ease of Communication, Reverberation, and Background Buller) har ganska likartade kritiska skillnader i båda lägen. Detta tyder på att de som bär hörapparat bedömer det begripliga i det förstärkta talet lika konsekvent som de gör oamplifierat tal. Dessutom påverkas inte överensstämmelsen i domarna av den akustiska miljö som övervägs. För enkelhetens skull i kliniska tillämpningar skulle det vara rimligt att anta ett enda värde för tolkningen av medhjälpta eller icke-stödda poängskillnader för Ease of Communication, Reverberation, och Bakgrund Buller delskala (EC, RV, och BN). Dessutom kan samma kritiska skillnader användas för att bedöma betydelsen av skillnader mellan medhjälpta och ohjälpta poäng. Värden på 22 % och 26 % skulle ungefär motsvara 90 % respektive 95 % av de kritiska skillnaderna. I motsats till resultaten för delskalan för talkommunikation är de kritiska skillnaderna för delskalan som återspeglar uppfattningar om omgivningsljud (AV) mycket mindre för det icke-stödda reaktionsläget (17 % och 21 %) än för det medhjälpta reaktionsläget (31 % och 36 %). Detta tyder på att även om individer konsekvent kan uppskatta aversivenessen av unamplified miljöljud, de är mycket mindre säker från tid till annan om aversivenessen av amplified ljud. De kritiska skillnaderna för förmånsunderkategorierna är större än för de understödda och icke-stödda insatsmetoderna. Detta är inte förvånande eftersom varje nytta poäng är en skillnad mellan en medhjälpt och en ohjälpt poäng och innehåller en del av mätning fel från båda av dem. Medhjälpta och ohjälpta svar från samma individ är dock i viss utsträckning korrelerade, och detta verkar för att minska mätfelen i samband med deras skillnader något. Som noterats för ohjälpliga och hjälpsamma svarsmetoder, de tre talkommunikation gynnar delskalan har liknande kritiska skillnader. Värden på 27 % och 33 % är rimliga uppskattningar av de kritiska skillnaderna på 90 % respektive 95 %. Jämförelse av de kritiska skillnaderna för APHAB-delskalor med dem för motsvarande PHAP- och PHAB-delskalor visar att de två APHAB-delskalorna som var betydligt förkortade (bakgrundsbuller [BNI och Avl) tenderar att ha större kritiska skillnader, som vi skulle förvänta oss. För de två delskalor som endast var något förkortade (Ease of Communication [ECI och Reverberation [RFI]) är de kritiska skillnaderna i hög grad sammanslagna mellan de olika versionerna av inventeringen. De kritiska skillnaderna för varje delskala, särskilt för nyttapoäng, är relativt stora. Detta innebär att en betydande interscore skillnad är nödvändig innan vi med rimlig säkerhet kan dra slutsatsen att två poäng för en enda subscale inte är lika. Enligt vår erfarenhet kan skillnader av den här storleken ofta ses när medhjälpta poäng jämförs med ohjälpta poäng. I detta fall är det ibland möjligt att fastställa att en hörapparat ger betydande fördelar i vissa typer av situationer men inte i andra. När en hörapparat jämförs med en annan hörapparat ses dock sällan skillnader så stora som 25-30 % på en enda delskala. Dessutom förefaller det troligt att verkliga skillnader som är mindre än dessa skulle ha praktisk betydelse för lämplighetens framgång. Det är därför relativt svårt att upptäcka potentiellt viktiga skillnader mellan hörapparater när poäng för APHAB-underskalan beaktas separat. Om resultaten för de tre delskalen för talkommunikation utvärderas gemensamt krävs dock mindre skillnader i delskala för att motivera slutsatsen att det finns en total skillnad mellan två kopplingar. Genom att överväga den gemensamma sannolikheten att observera en skillnad som gynnar samma instrument i alla tre talkommunikation subscales (Ease of Communication [ECI, Reverberation [RVI, och Bakgrund Buller [BNI), kan vi komma fram till sannolikheten att detta mönster av resultat skulle observeras av en slump om varje par av subscale poäng var verkligen lika. Om vi antar ett tvåvägsprov på den första delskalan (EC) följt av enkelriktade tester av de två återstående delskalan (RV och BN), kan vi fastställa följande: 1) När medhjälpta poäng jämförs för två hörapparater, en skillnad på 10% eller mer som gynnar samma instrument för alla tre delskalan kommer att ske av en slump ensam på mindre än 2% av observationer. 2) När medhjälpta poäng jämförs för två hörapparater, en skillnad på 5% eller mer gynnar samma instrument för alla tre delskalan kommer att ske av en slump ensam på mindre än 9% av observationer. 3) När nyttapoäng jämförs för två hörapparater, en skillnad på 10% eller mer gynnar samma instrument för alla tre delskalan kommer att ske av en slump ensam på mindre än 4% av observationer. 4) När nyttapoäng jämförs för två hörapparater, kommer en skillnad på 5% eller mer gynna samma instrument för alla tre delskalan att ske av en slump ensam på mindre än 11% av observationer. Det är därför möjligt att med rimlig säkerhet dra slutsatsen att det finns en övergripande skillnad i talkommunikationsprestanda mellan två hörapparater även om det inte finns några betydande interscoreskillnader för någon enskild delskala. En skillnad på 10% eller mer som gynnar samma hörapparat för Ease of Communication, Reverberation, och Bakgrund Buller delskala kan tolkas med en hög grad av säkerhet som ett tecken på överlägsenhet för det gynnade instrumentet. En skillnad på 5 % eller mer för alla tre delskalan närmar sig 90 % av säkerheten. Det bör noteras att fastställandet av den gemensamma sannolikhet som är förenad med varje mönster av skillnader i delskalan kräver att vi antar att skillnaderna mellan de två poängen för varje delskala är mutu-
Dessutom utvecklade Audiology and Speech Pathology Software Development Group vid Memphis State University ett program för den förkortade profilen för hörselhjälpsfördel REF för att dokumentera resultatet av en hörapparatsmontering och för att jämföra och utvärdera samma montering över tid.
The abbreviated profile of hearing aid benefit.
{'venue': 'Ear and hearing', 'journal': 'Ear and hearing', 'mag_field_of_study': ['Medicine']}