Abstrakt. I tidningen presenteras STAIRS, en strategi för kompositionsutvecklingen av UML interaktioner som stöder specifikationen av obligatoriskt och potentiellt beteende. STAIRS har utformats för att underlätta användningen av interaktioner för kravfångst och testspecifikation. STAIRS ger en exakt tolkning av de olika stegen i inkrementell systemutveckling baserat på en metod för förfining känd från området formella metoder, och ger därmed en grund för kompositionsanalys. En interaktion kan karakterisera tre huvudsakliga typer av spår. Ett spår kan vara 1) positivt i den meningen att det är giltigt, lagligt eller önskvärt, 2) negativt, vilket innebär att det är ogiltigt, olagligt eller icke önskvärt, eller 3) anses irrelevant för interaktionen i fråga. Denna kategorisering stämmer väl överens med testningen där domen av en provutförande är antingen godkänd, misslyckad eller ofullständig. De grundläggande ökningarna i systemutvecklingen är uppbyggda i tre typer som kallas komplettering, förträngning och detaljering. Komplettera kategoriserar konklusiva spår som antingen positiva eller negativa. Förträngning minskar mängden positiva spår för att fånga nya designbeslut eller för att bättre matcha problemet. Detaljering innebär att införa en mer detaljerad beskrivning utan att väsentligt ändra det externt observerbara beteendet.
Haugen, Stolen, Husa och Runde har skrivit en serie av papper om kompositionsutvecklingen av UML-interaktioner som stöder specifikationen av obligatoriskt och potentiellt beteende, kallas STAIRS approach REF.
STAIRS - Steps to Analyze Interactions with Refinement Semantics
{'venue': 'of Lecture Notes in Computer Science', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}