I detta dokument analyseras användningen av ett obemannade luftfartyg (UAV) som en flygbasstation som används för att tillhandahålla trådlös flygkommunikation till ett visst geografiskt område. I synnerhet beaktas samexistensen mellan UAV, som överför data i nedlänken, och en underlagd enhet-till-enhet (D2D). För denna modell erhålls en dragbar analytisk ram för täcknings- och hastighetsanalys. Två scenarier beaktas: en statisk UAV och en mobil UAV. I det första scenariot erhålls den genomsnittliga täckningssannolikheten och systemsumman för användarna i området som en funktion av UAV:s höjd och antalet D2D-användare. I det andra scenariot, med hjälp av disk täcker problemet, det minsta antalet stopppunkter som UAV behöver besöka för att helt täcka området beräknas. Dessutom, med tanke på flera vidaresändningar för UAV- och D2D-användarna, är den totala avbrottsannolikheten för D2D-användarna härledd. Simulerings- och analysresultat visar att det, beroende på densiteten hos D2D-användare, finns optimala värden för UAV-höjden för vilka systemets summeringsgrad och täckningssannolikhet är maximerad. Dessutom visar våra resultat också att genom att göra det möjligt för UAV att intelligent flytta över målområdet, den totala sändningskraft som krävs av UAV samtidigt täcka hela området, minimeras. Slutligen diskuteras avvägningen mellan täckningen och förseningen när det gäller antalet stopppunkter för att ge en fullständig täckning för det berörda området.
I REF studerade författarna samexistensen mellan drönare och underlagrad enhet till enhet (D2D) kommunikation i nedlänk scenariot.
Unmanned Aerial Vehicle with Underlaid Device-to-Device Communications: Performance and Tradeoffs
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}