Den snabba utvecklingen och spridningen av multimediatillämpningar och videoprogrammens multimottagare-karaktär har visat sig vara en av de viktigaste IP-multicast-tillämpningarna. Det är också en viktig del av många aktuella och framväxande Internettillämpningar, till exempel videokonferenser och distansundervisning, och har därför fått stor uppmärksamhet. Internets inneboende heterogenitet gör dock video multicast till ett utmanande problem. I traditionella anpassningssystem från end-to-end justerar avsändaren sin överföringshastighet i enlighet med viss feedback från mottagaren. I en multicast-miljö tenderar denna lösning att vara suboptimal eftersom det inte finns någon enskild målfrekvens för en grupp heterogena mottagare. Med andra ord skulle vissa mottagare behandlas orättvist, och vid vissa grenar av multicast-trädet skulle videoströmmen med enkel ränta konkurrera om bandbredd på ett orättvist sätt med annan adaptiv trafik, som t.ex. TCP-flöden. Det är därför nödvändigt att använda multifrekvens video multicast, där mottagare i en multicast session kan ta emot videodata med olika hastigheter beroende på deras respektive bandbredder eller bearbetningskapacitet [1, 2]. Multirate video multicast över bästa ansträngning Internet är fortfarande ett arbets-i-progress område. Syftet med denna artikel är att presentera en undersökning av den senaste forskningen inom detta område. Vi klassificerar befintliga metoder enligt metoderna för att generera multirate video: strömreplikation, kumulativ skiktning och icke-kumulativ skiktning. Därefter diskuterar vi representativa tekniker som används i dessa metoder ur både videokodnings- och nätverkstransportperspektiv. Eftersom video och multicast i sig är viktiga forskningsområden, försöker vi inte att täcka var och en i detalj. I stället fokuserar vi på deras interaktioner som innebär ytterligare problem för designers; detta inkluderar särskilt en effektiv överföring av multirate videoströmmar till en stor grupp heterogena mottagare som använder Internet multicast infrastruktur. Vi undersöker också avvägningarna mellan de strategier som bygger på viktiga designfrågor och prestandakriterier, inklusive bandbreddsekonomi, anpassningsgranularitet och kodningskomplexitet. Slutligen presenteras några potentiella forskningsfrågor utifrån dessa undersökningar. Resten av artikeln är organiserad enligt följande. Vi presenterar en översikt över de befintliga lösningarna för videomulticast. Vi beskriver de representativa multirate video multicast metoder. Deras kompromisser studeras. Slutligen avslutar vi artikeln och erbjuder några potentiella forskningsriktningar. Ur en videokällas synvinkel kan flera videoströmmar produceras via två metoder. Den första är informationsreplikation; det vill säga, avsändaren genererar replikerade strömmar för samma videoinnehåll men i olika hastigheter. Varje ström kan således betjäna en undergrupp av mottagare som har liknande bandbredder. Den andra är informationens nedbrytning. En vanligt förekommande nedbrytningsschema är skiktning, i vilken en rå videosekvens komprimeras till vissa icke-överlappande strömmar, eller lager. Videokvaliteten är låg om bara ett lager avkodas, men kan förfinas genom att fler lager avkodas. En mottagare kan därför selektivt teckna sig för en undergrupp av lager beroende på sin kapacitet eller kapacitet. Det finns två typer av skiktningssystem: kumulativa och icke kumulativa. Vid kumulativ skiktning finns det ett lager med högsta betydelse, som kallas ett basskikt, som innehåller data som representerar de viktigaste funktionerna i videon. Ytterligare lager, som kallas förbättring lager, innehåller data som successivt förfinar den rekonstruerade videokvalitet [3]. Å andra sidan antar icke-kumulativ skiktning att alla lager har samma prioritet, och vilken delmängd av lagren som helst kan användas för videorekonstruktion [4]. Därför ger det högre flexibilitet än kumulativ skiktning. De ovan nämnda multirate anpassningsstrategierna är alla beroende av end-to-end-tjänster, där anpassning utförs på slutnoder (avsändare eller mottagare). Argumentet för aktiva tjänster är dock att många tillämpningar bäst kan stödjas eller förbättras med hjälp av information eller intelligenta tjänster som endast finns inom ett nätverk. Till exempel kan vi distribuera flera agenter i ett storskaligt nätverk; agenterna delar upp nätverket i flera begränsade regioner, och varje agent kan därmed hantera kraven från sin lokala region på ett mycket enklare sätt. Det finns många kompromisser mellan end-to-end-tjänster och aktiva tjänster. Framför allt är utbyggnaden av agenter huvudsakligen beroende av nätoperatörer och tjänsteleverantörer. I denna artikel fokuserar vi bara på multirate video multicast med end-to-end anpassning. G G Bo Li och Jiangchuan Liu, Hong Kong University of Science and Technology Multirate multicast är en effektiv metod för videodistribution till en uppsättning heterogena mottagare. I den här artikeln presenterar vi en omfattande undersökning av multirate video multicast över bästa ansträngning Internet. Vi går först igenom de viktigaste teknikerna inom videokodning och nätverkstransport, och beskriver de representativa tillvägagångssätten. Vi studerar sedan olika kompromisser baserat på några viktiga designfrågor och prestandakriterier, såsom bandbreddsekonomi, anpassningsgranularitet och kodning komplexitet. Slutligen presenterar vi en del pågående arbete och diskuterar möjliga vägar för framtida forskning. En översikt
REF ger en översikt över skiktad multicast för videoprogram på Internet.
Multirate Video Multicast over the Internet: An Overview
{'venue': None, 'journal': 'IEEE Network', 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}