Det har länge varit erkänt att numeriska modeller och datorsimuleringar kan användas som ett kraftfullt forskningsverktyg för att förstå, och ibland för att förutsäga, tendenser och egenheter i dynamiken hos populationer och ekosystem. Det har dock varit mycket mindre uppskattat att kontexten med modellering och simuleringar inom ekologi i huvudsak skiljer sig från den som normalt finns inom andra naturvetenskaper. I vår uppsats granskar vi de beräkningsutmaningar som uppstår inom modern ekologi i beräkningsmatematikens anda, d.v.s. med vårt huvudsakliga fokus på val och användning av lämpliga numeriska metoder. Något paradoxalt är att de ekologiska problemens komplexitet inte alltid kräver att komplexa beräkningsmetoder används. Denna paradox kan dock lätt lösas om vi erinrar oss att tillämpningen av sofistikerade beräkningsmetoder vanligtvis kräver en tydlig och entydig matematisk problembeskrivning samt tydligt definierad referensinformation för modellvalidering. Samtidigt har många ekologiska problem fortfarande inte matematiskt korrekt och entydig beskrivning, och tillgängliga fältdata är ofta mycket bullriga, och därför kan det vara svårt att förstå hur resultaten av beräkningar ska tolkas ur ekologisk synvinkel. I detta vetenskapliga sammanhang måste beräkningsekologin ta itu med ett nytt paradigm: konventionella frågor om numeriska modeller som konvergens och stabilitet blir mindre viktiga än den kvalitativa analys som kan ges med hjälp av beräkningstekniker. Vi diskuterar detta paradigm genom att överväga beräkningsutmaningar som uppstår i flera specifika ekologiska tillämpningar.
Det har dock varit mycket mindre uppskattat att sammanhanget för modellering och simuleringar inom ekologi i huvudsak skiljer sig från dem som normalt finns inom andra naturvetenskaper REF.
Computational ecology as an emerging science
{'venue': 'Interface Focus', 'journal': 'Interface Focus', 'mag_field_of_study': ['Computer Science', 'Medicine']}