Nyligen genomförda studier har visat att Macroskopic Fundamental Diagram (MCD), som ger en aggregerad modell för stadstrafik dynamik som kopplar samman nätproduktion och densitet, erbjuder en ny generation av trafikledningsstrategier i realtid för att förbättra nätets prestanda. Effekten av vägvalsbeteende på MFD-modellering vid heterogena stadsnät är dock fortfarande outforskad. Papperet avancerar i denna riktning genom att först förlänga två MFD-baserade trafikmodeller med olika granularitet av fordonsackumuleringstillstånd och rutt val beteendeaggregation. Denna konfiguration gör det möjligt för oss att ta itu med begränsad trafiktillstånd observerbarhet och att granska konsekvenserna av förarnas vägval i MFD-modellering. Vi anser att en stad som är uppdelad i ett litet antal stora regioner (aggregerad modell) där varje region består av medelstora delregioner (mer detaljerad modell) som uppvisar en väldefinierad MFD. I detta dokument föreslås ett system för vägvägledningsrådgivning baserat på den aggregerade modellen som en storskalig trafikledningsstrategi som använder aggregerade trafiktillstånd medan subregional information delvis är känd. Dessutom undersöker vi effekten av jämviktsförhållanden (dvs. Användarjämvikt och optimalt system) för den totala nätprestandan, särskilt MFD-funktioner. j o u r n a l h o m e p a g e : w w w w. e l s v i e r. c o m / l o c a t e / t r c under jämviktsförhållanden förare förväntas fatta beslut baserade på erfarna resekostnader, vilket kan leda till ett mer homogent nätverk i både lastnings- och lossningsfaser. Att förstå dessa interaktioner för heterogent överbelastade städer är en stor utmaning som kommer att göra det möjligt att se över, omforma och integrera smartare trafikledningsmetoder för att minska trafikstockningarna med ett system av system. Trafikmodelleringen i detta dokument bygger på det makroskopiska grunddiagram (MFD) som ger ett unimodalt, lågscatter- och efterfrågeokänsligt förhållande mellan nätverksfordonens densitet och medelflödet i homogena stadsområden (med liten rumslig länk heterogenitet) (Geroliminis och Daganzo, 2008). Idén om en MFD med en optimal ackumulering tillhör Godfrey (1969) och liknande metoder introducerades senare av Herman och Prigogine (1979), Mahmassani et al. (1984) och Daganzo (2007). Trafiknäten i städerna uppvisar dock en ojämn fördelning av trafikstockningar, vilket leder till ett spritt förhållande mellan flöden och densitet. Heterogenitet i trängseldistributionen kan påverka formen / skatter eller ens förekomsten av MFD (Buisson och Ladier, 2009; Geroliminis och Sun, 2011). Genom att använda ett rutnät och överväga varians av länkdensitet (över rymden) som en oberoende variabel, Mazloumian et al. (2010) visar att MFD fortfarande är väldefinierat i delregionerna i stadsnätet. Dessa resultat är mycket kritiska, eftersom MFD-konceptet kan vara användbart för heterogent laddade städer, om nätverket kan delas upp i mindre homogena områden. Effekten av heterogenitet har nyligen studerats av många forskare med liknande slutsatser, se till exempel Mahmassani et al., 2013b; Geroliminis and Sun, 2011; Doig et al., 2013) med flera. Ji och Geroliminis (2012) utvecklar en statisk partitioneringsmekanism för att minimera variansen av länktätheter samtidigt som en rumsligt kompakt form bibehålls. De resulterande delregionerna kan användas för att utveckla makroskopiska strategier för trafikstyrning. När det gäller hierarkiska nätverk med avseende på topologi, t.ex. Blandade motorvägs-/arteriella nätverk, hybridmodeller kan användas. Haddad m.fl. (2013) modellerar den urbana delen av en stad med MFD i flera regioner, medan motorvägsnätet representeras av Cell Transmission Model (Daganzo, 1994). Överföringsflödena mellan de två modellerna garanterar överensstämmelse och bevarande av flöden. Mer komplicerade nätverksstrukturer med starka riktningsflöden, begränsad konnektivitet och hög variation i färdlängder och anslutning till MFD-modellering och klusterering bör undersökas ytterligare. Detta är ett pågående arbete. Mahmassani m.fl. (2013b) och Gayah och Daganzo (2011) undersöker effekten av föraranpassning på formen av MFD genom mikroskopisk simulering för olika nätverksstorlekar. De både identifierar att en ökning av förarens anpassningsförmåga genom enroute beslutsmodeller kan påverka och minska storleken på hysteres loopar i nätverket MFD. Dessutom Knoop et al. (2012) har utvecklat myopiska lokala omdirigeringsstrategier med beaktande av aggregerad information från flera undernätverk. Denna strategi tar inte hänsyn till samspelet mellan fordonen under följande tidsperioder. Leclercq och Geroliminis (2013) undersöker approximationer av användarjämvikt (UE) och systemoptimala (SO) förhållanden i ett enkelt nätverk med MFD-dynamik och två parallella rutter med momentana restider. Deras resultat visar att SO förbättrar systemets prestanda jämfört med UE främst när de ursprungliga nätverksförhållandena inte ligger i MFD:s överbelastade system. Effekten av jämviktsflöden i verkliga nätverk har dock inte testats med MFD-dynamik. Dessutom har stabilitetsanalys för MFD dynamik och kontroll undersökts i Haddad och Geroliminis (2012) och Haddad och Shraiber (2014). Storskaliga trafikledningsstrategier i realtid, t.ex. Multi-region omkretskontroll Haddad et al., 2013; 1), gating ( Daganzo, 2007; Keyvan-Ekbatani et al., 2012; Keyvan-Ekbatani et al., 2015) ) som drar nytta av parsimoniska modeller med aggregerad nätverksdynamik, ger lovande resultat mot en ny generation av smarta hierarkiska strategier. Å andra sidan, uppskattningen av nätverkstrafiktillstånd för MFD-analys med olika typer av sensorer identifierar tillämpligheten av MFD i storskaliga nätverk även om begränsade data finns, se till exempel (Ortigosa et al., 2013; Nagle och Gayah, 2014; Leclercq et al., 2014; Ji et al., 2014). Dessutom har en koppling mellan restidstillförlitlighet och nät heterogenitet baserad på MFD-koncept undersökts av ), Mahmassani et al. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Det främsta motivet i dokumentet är att utveckla ett trafikstyrningssystem på nätnivå för att minska trafikstockningarna i stadsområdena genom att beakta effekten av valet av linje på aggregerad nivå. Ledningssystemet är utvecklat på grundval av MFD och består av ett vägledningssystem som ger föraren råd om en sekvens av underregioner för att hjälpa dem att nå sin destination. Denna studie utvidgar arbetet i Yildirimoglu och Geroliminis (2014) till ett vägledningssystem baserat på SO-förhållanden. Det är värt att nämna att vi siktar på förvaltningsstrategier på nätverksnivå, vilket innebär att vägledningen fungerar på subregional basis i motsats till konventionell linjevägledning, se t.ex. (Papageorgiou, 1990; Ben-Akiva m.fl., 1997; Zhou m.fl., 2008; Ben-Elia m.fl., 2013; Zhu och Ukkusuri, 2013). Vägledssystemet kan påverka resenärernas vägbeslut genom att förse dem med användbar information om trafiktillstånden i stadsområdena. Förarna kan därför följa en rad underregioner som har lägre kostnader (när det gäller restid, bränsleförbrukning osv.).), vilket kan leda till bättre övergripande systemprestanda. Den andra motivationen är att undersöka förarens anpassningsförmågas inverkan på den övergripande nätprestandan, särskilt MFD-direktivet. De flesta av de tidigare MFD-uppskattningarna i litteraturen baseras på engångssimuleringar där förarens anpassningsförmåga inkorporeras genom beslutsmekanismer på sträcka (t.ex. nuvarande bästa eller myopiska lokala omdirigering). Denna studie testar effekten av dynamiska UE (eller DUE) och dynamiska DSO (eller DSO) flöden i nätverket på de observerade MFD-funktionerna och förekomsten av hysteres loopar. Denna artikel är det första försöket att integrera jämviktsflödesförhållandena i nätverket MFD analys, medan olika metoder har använts i Mahmassani et al. (2013b) (mikrosimulering och momentana trafikförhållanden i motsats till jämviktsförhållanden), Gayah och Daganzo (2011) (ett leksaksnät med två ringar) och Leclercq och Geroliminis (2013) (två parallella rutter). Vi undersöker problemet där en heterogen stad, när det gäller länktäthet, består av flera mindre och mer homogena subregioner, se bild. 1 där varje delregion (1-19) kan representeras av en väldefinierad lågspridd MFD.
På samma sätt införde REF en strategi för vägval som syftar till att minska trängseln i stadsområden med antagande av aggregerad regional och delvis känd subregional information.
Equilibrium analysis and route guidance in large-scale networks with MFD dynamics
{'venue': None, 'journal': 'Transportation Research Part C-emerging Technologies', 'mag_field_of_study': ['Engineering']}