Abstrakt. Splay-trädet, en självjusterande form av binärt sökträd, utvecklas och analyseras. Det binära sökträdet är en datastruktur för att representera tabeller och listor så att det är enkelt att komma åt, infoga och ta bort objekt. På ett n-node-splay-träd har alla vanliga sökträdsoperationer en avkortad tidsgräns för O(log n) per operation, där med "amortiserad tid" avses den tid per operation som medelvärdes över en värsta-fall-sekvens av operationer. Splay-träd är alltså lika effektiva som balanserade träd när total körtid är ett mått på intresse. Dessutom, för tillräckligt långa åtkomstsekvenser, splay träd är lika effektiva, att inom en konstant faktor, som statiska optimala sökträd. Splay-trädens effektivitet kommer inte från en explicit strukturell begränsning, som med balanserade träd, utan från att tillämpa en enkel omstruktureringsheuristisk, kallad splaying, närhelst trädet är åtkomligt. Utökningar av spelningen ger förenklade former av två andra datastrukturer: lexikografiska eller flerdimensionella sökträd och länk-/klippta träd.
Intresset för självjusterande datastrukturer växte ur Sleator och Tarjans seminala arbete med splay tree REF som betonade vikten av amorterade kostnader och föreslog en omstrukturering av heuristik för att uppnå den amorterade tiden för O(log n) per operation.
Self-adjusting binary search trees
{'venue': 'JACM', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}