Abstrakt. Vi undersöker den utbredda SimonsVoss digitala låssystem 3060 G2 som bygger på en outforskad, egenutvecklade protokoll för att ömsesidigt autentisera transpondrar och lås. För att bedöma systemets säkerhet måste flera uppgifter utföras: Genom att dekapsla de använda mikrokontrollerna med syra och kringgå deras avläsningsskydd med UV-C-ljus, extraheras den kompletta programkoden och data som finns i dörrlåset och transpondern. Som ett andra stort steg återvinns multi-pass challenge-response-protokollet och motsvarande kryptografiska primitiver via omvänd ingenjörskonst på låg nivå. De primitiva visar sig vara baserade på DES i kombination med en egenutvecklad konstruktion. Vår analys pekar ut olika säkerhetssårbarheter som möjliggör praktiska nyckelåterhämtningsattacker. Vi presenterar två olika tillvägagångssätt för att obehörigt få tillgång till installationer. För det första, en angripare som har fysisk tillgång till ett dörrlås kan extrahera en huvudnyckel, som gör det möjligt att härma transpondrar, på totalt 30 minuter. En andra, rent logisk attack utnyttjar en implementationsbrist i protokollet och fungerar enbart via det trådlösa gränssnittet. Som den enda förutsättningen måste ett giltigt ID för en transponder vara känt (eller gissat). Efter att ha utfört några (partiella) protokoll körs i närheten av ett dörrlås, och några sekunder av beräkning, en motståndare får alla av transponderns åtkomsträttigheter.
De matematiska egenskaperna hos SimonsVoss digitala lås- och passerkontrollsystem 3060 "G2" undersöks i REF.
Fuming Acid and Cryptanalysis: Handy Tools for Overcoming a Digital Locking and Access Control System
{'venue': 'Advances in Cryptology (CRYPTO', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}