Målet med optimal sensorplacering (OSP) är att få en sensorlayout som ger så mycket information om det dynamiska systemet som möjligt i strukturell hälsoövervakning (SHM). Processen av OSP kan formuleras som en diskret minimering (eller maximering) problem med sensorn platser som designvariabler, beroende på begränsningen av ett givet sensornummer. I det här dokumentet föreslår vi ett diskret optimeringssystem baserat på artificiell bikolonialgoritm för att lösa OSP-problemet efter att först ha omvandlat det till ett heltalsoptimeringsproblem. En modalsäkerhetskriteriumorienterad objektiv funktion undersöks för att mäta nyttan av en sensorkonfiguration i optimeringsprocessen baserat på modalegenskaperna hos en reducerad ordermodell. Den reducerade ordermodellen erhålls med hjälp av en itererad förbättrad reducerad systemteknik. Begränsningen hanteras genom en strafftid som läggs till den objektiva funktionen. Tre exempel, inklusive en 27 bars bro, en 21-våningshus vid MIT campus och 610 m höga Canton Tower, undersöks för att testa tillämpligheten av den föreslagna algoritmen för OSP. Dessutom valideras den föreslagna OSP-algoritmen experimentellt på en fysisk laboratoriestruktur som är en stålram av tre våningar med triaxial accelerometer. Resultaten visar att den föreslagna metoden är effektiv och potentiellt kan användas i OSP i praktisk SHM.
I REF föreslog författarna ett diskret optimeringssystem baserat på artificiell bikolonialgoritm för att lösa problemet med optimal sensorplacering efter att ha omvandlat det till ett heltalsoptimeringsproblem.
Optimal sensor placement in structural health monitoring using discrete optimization
{'venue': None, 'journal': 'Smart Materials and Structures', 'mag_field_of_study': ['Engineering']}