En utmärkande egenskap för trådlösa sensornätverk är möjligheten att utnyttja egenskaperna hos applikationen vid lägre lager. Detta tillvägagångssätt uppmuntras av begränsningar av enhetens resurser, och är godtagbart eftersom apparater är billiga och tillräckligt många för att de kan användas för specifika tillämpningar. Många protokoll för dataspridning har föreslagits för multi-hop kommunikation i sensornätverk, varje utvärderas i något scenario. Utgångspunkten för detta dokument är att om protokoll är utformade för att utnyttja tillämpningskrav, kan ingen protokoll optimeras för alla applikationer. I stället behövs en familj av protokoll, med vägledning för att matcha protokoll till tillämpning. Vi visar genom fältförsök med två spårningsprogram att valet av diffusionsalgoritm kan påverka applikationens prestanda med 40-60%. Dessa applikationer motiverar utformningen av två nya diffusionsalgoritmer: push- och enfasdragspridning. Vi beskriver dessa algoritmer i jämförelse med tidigare algoritmer, sedan systematiskt utforska deras prestanda som antalet sänkor och källor, trafiken takt och nod placering varierar, och med och utan geografisk närhet i nod placering och med och utan geografiskt avgränsad kommunikation. Vi karakteriserar algoritmprestanda och belyser effekten av valet av algoritmparametrar. Slutresultatet av detta arbete är riktlinjer för att hjälpa applikationsutvecklare att matcha spridningsalgoritmer med programprestandakrav.
Den specifika diffusion beteende kan väljas av programmet för att matcha dess krav REF.
Matching data dissemination algorithms to application requirements
{'venue': "SenSys '03", 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}