Ur teknisk synvinkel har problemet med att samordna en uppsättning autonoma, mobila robotar i syfte att gemensamt utföra en uppgift studerats ingående under det senaste årtiondet. Däremot syftar vi i detta dokument till att förstå de grundläggande algoritmiska begränsningarna av vad en uppsättning autonoma mobila robotar kan eller inte kan uppnå. Vi studerar därför en svår uppgift för en uppsättning svaga robotar. Uppgiften är att robotarna i planet ska bilda alla godtyckliga mönster som ges i förväg. Denna uppgift är grundläggande i den meningen att om robotarna kan bilda något mönster, kan de komma överens om sina respektive roller i en efterföljande, samordnad åtgärd. Robotarna är svaga i flera avseenden. De är anonyma; de kan inte uttryckligen kommunicera med varandra, utan bara iaktta de andras ståndpunkter; de kan inte komma ihåg det förflutna; de verkar i en mycket stark form av asynkronicitet. Vi visar att de uppgifter som ett sådant system av robotar kan utföra starkt beror på deras gemensamma överenskommelse om sin miljö, dvs.. Avläsningar av deras omgivningssensorer. Om robotarna inte har någon gemensam överenskommelse om sin miljö kan de inte bilda ett godtyckligt mönster. Om varje robot har en kompassnål som indikerar norr (robotvärlden är en plan yta, och kompassnålarna är parallella), då något udda antal robotar kan bilda ett godtyckligt mönster, men ett jämnt antal kan inte (i värsta fall). Om varje robot har två oberoende kompassnålar, säger nord och öst, kan vilken uppsättning robotar som helst bilda vilket mönster som helst.
I REF studerar författarna algoritmiska begränsningar av att bygga en fördefinierad exakt form av en uppsättning autonoma mobila robotar.
Arbitrary Pattern Formation by Asynchronous, Anonymous, Oblivious Robots
{'venue': 'THEORETICAL COMPUTER SCIENCE', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Mathematics', 'Computer Science']}