Abstrakt. Komplexa programvarusystem kräver expressiva noteringar för att representera sina programvaruarkitekturer. Två konkurrerande vägar har dykt upp. En är att använda en specialiserad notation för arkitektur, en arkitektur beskrivning språk (ADL). Det andra är att anpassa en allmän modellering notation, såsom UML. Den senare har ett antal fördelar, bland annat kännedom om utvecklare, nära kartläggning av implementeringar och kommersiellt verktygsstöd. Det är dock fortfarande en öppen fråga om hur man bäst kan använda objektorienterade anteckningar för arkitektonisk beskrivning, och, faktiskt, om de är tillräckligt uttrycksfulla, som för närvarande definieras. I detta dokument tar vi en systematisk titt på dessa frågor, undersöker utrymmet för möjliga kartläggningar från ADLs till UML. Särskilt beskriver vi (a) de viktigaste strategierna för att representera arkitektonisk struktur i UML; (b) fördelarna och begränsningarna med varje strategi; och (c) aspekter av arkitektonisk beskrivning som är i sig svåra att modellera i UML med hjälp av strategier.
Fem strategier för att representera arkitektonisk struktur i UML beskrivs av Garlan et al. Hoppa över det.
Reconciling The Needs of Architectural Description with Object-Modeling Notations
{'venue': 'Science of Computer Programming', 'journal': None, 'mag_field_of_study': ['Computer Science']}