SYFTE. Syftet med denna studie var att tillämpa formbaserade analystekniker för retinal nervfiberskikt (RNFL) tjocklek på GDx-VCC (variabel hornhinne- och linskompensator; Laser Diagnostic Technologies, Inc., San Diego, CA) polarimetri data och att utvärdera teknikernas förmåga att upptäcka glaukom i sina tidigaste stadier. Våget-baserad (våget-Fourier analys [WFA], Fourier-baserad (snabb Fourier analys [FFA]), och flera tidigare variationer av form-baserad analys övervägdes, liksom standard metrisk nerv fiber indikator (NFI), och alla jämfördes som en funktion av sjukdomsstadiet. METODER. GDx-VCC skannar av ett öga av var och en av 67 patienter med glaukom och var och en av 67 friska åldersmatchade försökspersoner gav RNFL tjocklek uppskattningar på ett fast avstånd från den optiska skivan. Sjukdomens allvarlighetsgrad graderades enligt Glaucoma Staging System och även genom genomsnittlig avvikelse (MD) från standard automatiserad perimetri. WFA, FFA och NFI förfaranden utfördes inklusive följande variationer: användning av signerad eller osignerad fas, inkluderande av interokulär eller intraokulär asymmetri av analysparametrar, och kombination av funktioner genom principkomponenter analys eller Wilks. Oberoende prover (k-faldig variation) användes för utbildning och testning. Känslighets-, specificitets- och mottagarområde (ROC) erhölls. RESULTAT. Klassificeringen av WFA (ROC 0.978) var signifikant bättre än FFA (ROC 0.938) och NFI (ROC 0.900). Denna skillnad var störst för de tidigaste stadierna av glaukom. Formbaserade analysmetoder presterade bättre än NFI totalt. Tillägg av asymmetri mellan ögon hjälpte FFA men inte WFA. SLUTSATSER.............................................................................................................. Shape-baserad analys, och WFA i synnerhet, gör en viktig förbättring i att upptäcka tidigaste glaukom med polarimetri. (Investera Oftalmol Vis Sci. 2005;46: 2838 -2847) DOI:10.1167/iovs.04-1156 G-laukom är en progressiv synnervssjukdom som kännetecknas av förändringar i nervhuvudet och karakteristisk synfältsförlust på standardperimetri. Det har dock blivit uppenbart att denna synfältsförlust i glaukom inträffar först efter betydande neurala skador har inträffat. 1-9 Denna slutsats gör det ännu viktigare att etablera nya tester av funktion och / eller neuroanatomisk förlust som bättre avgränsa och karakterisera tidig glaukom. I detta syfte rapporterar det aktuella dokumentet om våra ansträngningar att förbättra karakteriseringen av neuroanatomiska störningar i glaukom. Speciellt bedömde vi nyttan av att härleda lokal tjocklek av näthinnan nervfiberskikt (RNFL) genom polarimetri med GDx-VCC (variabel hornhinne- och linskompensator; Laser Diagnostic Technologies, Inc., San Diego, CA). För närvarande är det inte känt hur man bäst organiserar och extraherar kliniskt användbar information från de många (cirka 65 000) lokala tjockleksvärden som tillhandahålls av klinisk polarisering (eller tomografi). Ett tillvägagångssätt har varit att matematiskt karakterisera formen på den yta som förmedlas av kartan över dessa lokala tjockleksmätningar (Essock EA, et al. 10.11 Det vill säga om formen på dataytan som är karakteristisk för friska ögon kan kvantifieras, då kan avvikelser från den normativa formen kvantifieras. Dessutom kan betoning av form snarare än tjocklek undanröja den stora individuella variationen mellan friska ögon av allmän tjocklek. [12] [13] [14] I den typiska analysen analyseras RNFL-tjockleksmätningar vid punkter på ett visst avstånd från skivan som en funktion av vinkeln på ett eller flera avstånd från skivan (dvs. en eller flera "ringar"). Denna TSNIT (temporell, överlägsen, nasal, underlägsen, temporal) graf av tjocklek för en ring förmedlar en allmän dubbel-hump mönster av tjocklek på grund av det mycket större antalet ganglion cell axons in i skivan överlägsen och underlägset. Men de nyare avbildningstekniker indikerar att den släta, "textbok" dubbel-hump mönster TSNIT RNFL tjocklek av en individuell frisk öga kan faktiskt vara ganska taggade, ofta med mycket låga lokala minima på olika platser inom de överlägsna och sämre pucklar av TSNIT mönster. Dessutom har det rapporterats att ett betydande antal friska ögon visar en bimodal eller "split bunt" (Vermeer KA, et al. IOVS 2004;45: ARVO E-Abstrakt 3309; Varma R, et al. IOVS 2002;43:ARVO E-Abstrakt 262). Många matematiska metoder kan användas för att analysera och parameterisera TSNIT-formen. Tidigare använde vi Fourier analys som matematisk analysmetod för att karakterisera formen på TSNIT-mönstret (Fig. 1).................................................................. Denna "snabba" Fourier analys (FFA) bryter linjärt upp mönstret i sinusoida variationer i tjocklek (dvs. i en uppsättning sinusoider i vilka varje sinusoid är en annan skala, eller frekvens) och har därmed olika antal pucklar över TSNIT-datauppsättningen. 10 Fourier analys bryter en individs TSNIT mönster i summan av en uppsättning sinusvåg mönster av särskild amplitud och fas (position). Vi har tillämpat denna analysmetod på TSNIT-mönstret tidigare på tre sätt: samtidigt på flera avstånd från skivan i en tvådimensionell polar Fourier analys (Essock EA, et al. IOVS 1999,40
Det är en optisk neuropati som orsakar förlust av retinal ganglion celler och skador på näthinnan nervfiberskiktet (RNFL) REF.The
Analysis of GDx-VCC polarimetry data by Wavelet-Fourier analysis across glaucoma stages.
{'venue': 'Investigative ophthalmology & visual science', 'journal': 'Investigative ophthalmology & visual science', 'mag_field_of_study': ['Biology', 'Medicine']}