Vi introducerar begreppet självläkande på området komplexa nätverk. Uppenbara tillämpningar sträcker sig från infrastrukturella till tekniska nät. Genom att utnyttja förekomsten av överflödiga länkar för att återställa systemets konnektivitet, introducerar vi självläkande kapacitet genom tillämpning av distribuerade kommunikationsprotokoll som ger systemet "smarthet". Vi analyserar samspelet mellan uppsägningar och smarta omkonfigurering protokoll för att förbättra motståndskraften hos nätverksinfrastrukturer till flera fel; i synnerhet mäter vi den del av noder fortfarande tjänar för att öka nivåer av nätverksskador. Vi studerar effekterna av olika konnektivitetsmönster (planära fyrkantsgrepp, smallworld, skalfria nätverk) på läkningsföreställningarna. Studien av småvärldstopologier visar att införandet av några långdistansanslutningar i plannäten avsevärt förbättrar motståndskraften mot flera fel som ger resultat jämförbara med de mest motståndskraftiga (men mindre realistiska) skalfria strukturerna.
Särskilt Quattrociocchi et al. REF utvärderade hur redundanta länkar i små globala nät fungerar mot fel i länkarna.
Self-healing networks: redundancy and structure
{'venue': 'ArXiv', 'journal': 'ArXiv', 'mag_field_of_study': ['Physics', 'Computer Science', 'Medicine']}