Život.

Túrinovo dětství.

Túrinovým otcem byl Húrin a ten se se svým bratrem Huorem v mládí dostal do Skrytého království Turgonova, Gondolinu, pod slibem mlčení jim však bylo dovoleno jej opustit. Huor se oženil s Rían, sestřenicí Túrinovy matky Morwen Eledhwen; obě pocházely z Bëorova domu, z Dorthonionu a byly příbuzné Berena Jednorukého. Temný pán toužil zjistit polohu Gondolinu, a proto velmi usiloval o to, aby alespoň jednoho z bratrů zajal živého.  Túrin měl sestru Urwen, kterou velmi miloval. Byla podobná svému otci a všichni jí říkali Lalaith, což znamená smích. Zemřela však, když jí byly tři roky, na mor Temného pána - pro Húrina se tak stal Morgoth jeho osobním nepřítelem. Tehdy bylo Túrinovi pět let.  Když mu bylo osm let, šel jeho otec s noldorským králem Fingonem do páté bitvy z Beleriandských válek, Nirnaeth Arnoediad, bitvy Nespočetných slz. V této válce však elfové a lidé prohráli, částečně kvůli zradě ve vlastních řadách. Huor a Húrin kryli Turgonův ústup u bažiny Serech; král unikl, ale Huor byl zabit a Húrin zajat. Morgoth se od něj snažil zjistit polohu Gondolinu, ale když ani mučením nedostal žádnou odpověď, Húrina proklel a proklel i jeho ženu a děti; posadil jej na vrcholek hory a nechal jej, ať se dívá na zkázu všeho, co miluje. Jeho vidění však bylo pokřiveno Morgothovou zlobou.  Po Nirnaeth přišli do Túrinovy domoviny, do Dor-lóminu, Východňané, kteří krutě utlačovali zdejší obyvatelstvo. Morwen se báli, neboť věřili, že je čarodějnice, a tak se neodvažovali na ni vztáhnout ruce. Přesto žila v bídě a přitom čekala narození dalšího Húrinova dítěte. Nakonec poslala Túrina v obavě o jeho život pryč – neboť byl právoplatným pánem Dor-lóminu. Šel do království Doriath, kde vládl král Thingol a královna Melian, jejichž dcera Lúthien se provdala za smrtelníka Berena. Na konci roku po Túrinově odchodu porodila dceru a dala jí jméno Nienor, truchlení.

Túrin v Doriathu.

Túrin po dlouhém putování dorazil se svými průvodci do Skrytého království, kde se setkal s Belegem Lučištníkem (také jinak Cúthalionem), který jej dovedl ke králi. Thingol přijal Túrina jako svého schovance. Když Túrin dospěl, přidal se k pohraniční stráži vedené Belegem a stali se blízkými přáteli. Jeden z Thingolových rádců, Saeros, jej nenáviděl a jednou urazil jeho matku, načež se Túrin rozhněval, hodil mu pohár do obličeje a poranil jej. Další den si na něj Saeros počíhal a chtěl jej přepadnout ze zálohy. Túrin se však ubránil a pronásledoval Saerose lesem až k rokli řeky, do níž Saeros v hrůze skočil. Túrin tím byl zarmoucen, protože si nepřál jeho smrt. Pak s ním mluvil Mablung, který neviděl začátek sporu, obvinil jej ze Saerosovy smrti a vyzval jej, aby se šel zodpovídat ze svého činu před Thingolovým soudem. Túrin však byl příliš pyšný a raději odešel z Doriathu, než aby prosil za odpuštění.

Túrin mezi psanci.

Túrin se obrátil pryč z Doriathu a setkal se s tlupou psanců u Brethilu a krátce na to se stal jejich vůdcem. Říkal si Neithan, Ukřivděný. Mezitím se jeho přítel Beleg vrátil z pohraničních bitev a shledal, že Túrin zmizel. Nalezl elfskou dívku, která viděla, co se tehdy stalo, a vymohl Túrinovi u Thingola spravedlnost a odpuštění. Sám pak odešel hledat Túrina. Thingol mu dal černý meč Anglachel, který kdysi vyrobil kovář Eöl z Nan Elmothu. Beleg narazil na stopy psanců a sledoval je; konečně jednoho dne vstoupil do jejich ležení. Túrin byl tehdy pryč a ostatní psanci jej zajali a nakládali s ním velmi tvrdě. Pak se Túrin vrátil a nalezl Belega téměř na pokraji smrti. Pečoval o něj, a když se uzdravil, rozmlouvali spolu. Túrin se přesto odmítl vrátit do Doriathu a raději zůstal se svou skupinou psanců.  Jednoho dne zajali Túrinovi společníci podivuhodného tvora - Mîma, Drobného trpaslíka. Zadrželi jej přes noc a za jeho dvěma syny, kteří uprchli, vystřelil jeden ze psanců šíp. Ráno jim trpaslík slíbil, že je dovede do svého domu v dutém kopci Amon Rûdh. Když tam dorazili, zjistili, že jeden z Mîmových synů zemřel na zranění šípem. Trpaslík s nimi sdílel svůj dům a spřátelil se zejména s Túrinem; Belega však nenáviděl.  Túrin a jeho druhové s Belegem bojovali proti Morgothovým stvůrám; jednoho dne však skřeti zajali Mîma a ten jim prozradil, kudy se dostanou k Amon Rûdhu. Skřeti vyplenili Amon Rûdh a zabili jeho obránce; Túrina však vzali s sebou jako zajatce. Beleg byl dosud živ a o vlásek unikl smrti, když jej chtěl Mîm probodnout. Beleg jej však přemohl a zahnal pryč. Jakmile se trochu zotavil, vydal se za skřety, aby zachránil Túrina. Cestou se setkal s Gwindorem, nargothrondským elfským pánem, kterého zajal Morgoth v Nirnaeth Arnoendidadu a kterému se nyní podařilo uprchnout.  Společně jedné noci zachránili Túrina; ten ležel v bezvědomí. Když jej Beleg zbavoval pout, smekla se čepel jeho meče a Túrin se probudil - v domnění, že Beleg je skřet, vyrval mu meč z rukou a zabil jej. Pak vyšlehl blesk a ozářil Cúthalionovu tvář a Túrin poznal, co udělal. Neplakal, ale nepohnul se z místa a nepromluvil ani slovo.

Túrin v Nargothrondu.

Gwindor jej dovedl k jezeru Ivrin, kde se Túrin napil čisté vody a byl uzdraven ze svého šílenství. Pak vstoupili do Nargothrondu. Túrin tajil své jméno a říkal si Agarwaen, zkrvavený. Nazývali jej také Mormegil, černý meč – vzal si totiž Anglachel, kterým zabil Belega.  Nargothrondu vládl Orodreth, bratr Finroda Felagunda, syn Finarfinův. Jeho dcerou byla Finduilas, která před Nirnaeth milovala Gwindora a byla s ním zasnoubena. Byla vysoká a zlatovlasá a Túrinovi připomínala ženy z Hadorova domu, jeho příbuzné, i jeho vlastní sestru Lalaith, která zemřela v dětství. Často s ní rozmlouval a ona se do něj proti své vůli zamilovala. Věděla však, že on ji nemiluje ani milovat nebude.  Túrin se stavěl proti nargothrondskému způsobu válčení, boji ze zálohy a ve skrytosti, toužil spíše po udatných činech a viditelném hrdinství. Na jeho rady dal Orodreth vybudovat kamenný most přes řeku Narog – ač jej před tím mnozí varovali. Elfové pod Túrinovým vedením začali vést otevřenou válku, díky níž se podařilo zabezpečit cesty mezi Dor-lóminem a Doriathem, což umožnilo Morwen s Nienor konečně odejít do Doriathu. Morgothovi se tím ovšem Túrin odhalil a rozhodl se připravit další trýzeň. Proto vyslal strašného draka Glaurunga v čele skřetích vojsk k útoku na Nargothrond.  V té době se Morwen rozhodla, že musí najít svého syna a vypravila se do Nargothrondu. Nienor nedokázala svou matku od cesty odvrátit, a proto se k ní připojila. Thingol je velmi nerad pouštěl, ale nakonec s nimi poslal Mablunga a další elfí rytíře.  Drak Glaurung rozprášil elfí vojska a využil kamenného mostu přes Narog, aby mohl vyplenit Nargothrond. Přitom vypustil do celého údolí kouřovou mlhu, v níž se mnozí bojovníci ztratili. Tak se Glaurungovi podařilo dopadnout nejprve Nienor, již zbavil veškerých vzpomínek, takže v šílenství prchla do lesa Brethilu. Následně se utkal i s Túrinem, jejž obelhal, když jej přesvědčil, že se má vrátit do Dor-lóminu, kde v bídě žije jeho matka s dcerou. Túrin tak nechal skřety odvést nargotrondské zajatce včetně Finduilas a vypravil se do Dor-lóminu. Nakonec Glaurung potkal i Mablunga, jemuž se vysmál a poslal jej zpět do Doriathu. Pak shromáždil všechny nargotrondské poklady na hromadu a uložil se tam k odpočinku.

Túrin v Dor-lóminu.

Túrin se navrátil do Dor-lóminu, kde však svou rodinu nenašel a pochopil, že byl Glaurungem obelhán. Dor-lómin byl stále obsazen Východňany, což Túrina popudilo, a tak zabil východňanského vůdce. Tím však vyvolal hněv Východňanů, kteří začali pobíjet zotročené původní obyvatele. Ti se proti nim vzbouřili v marném povstání a byli z velké části povražděni. Túrin jako osamělý bojovník tomu mohl sotva nějak zabránit, a tak nechtěně do své rodné země přinesl jen další zkázu.

Túrin v Brethilu.

Omámená Nienor byla nalezena lesními lidmi v Brethilu. Neměla žádné vzpomínky a musela se všemu znovu naučit jako malé dítě. Chromý vůdce lesních lidí Brandir se však do ní zamiloval.  Po nějaké době do Brethilu přišel i Túrin, stopující skřety s nargothrondskými zajatci. Zde se dozvěděl, že byli do jednoho pobiti, když se je lesní lidé pokoušeli osvobodit. Túrin proto neví, kam se obrátit, a tak požádá, aby mohl zůstat s lesními lidmi. Postupně se stane prakticky jejich vůdcem, protože na Brandira nikdo nedbá. Nienor se do něj zamiluje a navzdory Brandirovu neblahému tušení se stane Túrinovou ženou.  Glaurung se po dlouhém odpočinku rozhodne Brethil zničit a vypraví se k němu. Túrin tuší, že vojenskou silou proti němu nic nezmůže, a tak vymyslí zoufalý plán - až bude Glaurung přelézat úzké údolí říčky Taeglin, pokusí se jej zdola probodnout. Na pomoc si vezme válečníka Dorlase a Hunthora, Brandirova příbuzného. Dorlas se chromému Brandirovi vysmíval, ale když pak měl s Túrinem zlézt nebezpečné údolí, dostal strach a uprchl. Když se drak plazil přes údolí, Túrina zachránil Hunthor před zřícením do hlubiny, ale vzápětí jej zabil padající balvan. Túrin pak draka bodl do břicha a smrtelně jej zranil. Dračí krev jej však popálila na ruce, takže upadl do bezvědomí.  Mezitím Nienor nedokázala vyčkat zpráv o výpravě a vydala se za Túrinem. K ní se přidali i další lesní lidé. Brandir je od toho zrazuje, ale když neuspěje, vydá se po stopě Nienor, kterou stále miluje. Samotná Nienor však prchá daleko vpředu, až dorazí k umírajícímu drakovi. Tam najde Túrina a domnívá se, že je mrtev. Glaurung se rozhodne spáchat poslední zlo a před smrtí Nienor vrátí její vzpomínky. Nienor tak zjistí, že je těhotná s vlastním bratrem, a vrhne se ze skal do vod Taeglinu.  Brandir je svědkem této scény a náhodou v lese narazí na Dorlase. Když se dozví o jeho zbabělosti, tak jej zabije. Pak jde oznámit svému lidu, že drak i Túrin jsou mrtvi. Avšak Túrin se probudí, vrátí se, a když uslyší, že jej Brandir prohlásil za mrtvého, popadne jej vztek. Brandir mu navíc poví pravdu o Nienor. Túrin v tu chvíli uvěří, že Brandir je lhář a zavraždí jej. Pak lesní lid opustí a bloudí divočinou. Tam na něj narazí Mablung, který po něm i Nienor pátrá už od pádu Nargothrondu. Od něj se Túrin dozví, že Brandir říkal pravdu, a tak si uvědomí, že celý život páchal jen zlo. Proto se vrhne na meč Anglachel a skoná.

Jména, přezdívky a tituly.

Túrin získal na svých cestách mnoho různých přídomků, přezdívek, titulů apod. Z větší části se jednalo o důsledek toho, že na mnoha místech z různých důvodů tajil své pravé jméno. Jeho přezdívky jsou zde uvedeny v originálních jazycích (sindarština atd.) s překladem do češtiny. Jsou řazeny podle posloupnosti v příběhu. Mezi jeho přezdívky patří:

Túrin (známý jako Turambar, „pán sudby“) je jedna z nejtragičtějších postav z Tolkienovy fiktivní mytologie ze světa Středozemě, jeden z Edain, velký válečník, který zahubil prvního draka Glaurunga. Takřka po celý život se neúspěšně snažil uniknout kletbě, kterou na jeho otce Húrina Thaliona a celý jeho rod uvalil Temný pán Morgoth.  Túrinův příběh je stručně popsán v "Silmarillionu" (1977), fragmenty rozsáhlého pojetí, které Tolkien zamýšlel, jsou představeny v "Nedokončených příbězích Númenoru a Středozemě" (1980) a v "The History of Middle-earth" (1983–1996), které Tolkienův syn Christopher později uvedl do ucelené podoby v knize "Húrinovy děti" (2007).

Túrin Turambar (pronounced ) is a fictional character in J. R. R. Tolkien's legendarium. ""Turambar and the Foalókë"", begun in 1917, is the first appearance of Túrin in the legendarium. J.R.R. Tolkien consciously based the story on the medieval tale of Kullervo in the Finnish mythological poem "Kalevala" compiled by Elias Lönnrot, saying that it was "an attempt to reorganize...the tale of Kullervo the hapless, into a form of my own". Also called ""The Tale of Grief"", ""Narn i Chîn Húrin"", commonly called "The Narn", it tells of the tragic fates of the children of Húrin, namely his son Túrin (Turambar) and his daughter Nienor. Excerpts of the story were published before, in "The Silmarillion" (prose), "Unfinished Tales" (prose), "The Book of Lost Tales" Part II (prose), "The Lays of Beleriand" (verse in alliterative long-lines) and most recently in 1994 in "The War of the Jewels" (prose), the latter three part of "The History of Middle-earth" series.  Túrin Turambar is the primary protagonist and tragic hero of the novel "The Children of Húrin", published after Tolkien's death by his son Christopher Tolkien and drawing from many of the above sources to finally present a complete narrative. His title, "Turambar", means master of fate. Later, on his tombstone, it was written, "...Master of Fate, yet by fate mastered," concluding his tragedy, and ultimately showing his failure to achieve his goals of escaping the curse ill fate Morgoth had cast upon him.  In the books, Túrin was a Man of the First Age of Middle-earth, whose family had been cursed by the ultimate evil being of the legendarium, Morgoth. In course of his unsuccessful attempts to defy the curse, Túrin brought ruin upon several Mannish and Elven strongholds as well as upon himself and his sister Niënor Níniel. Their history was recorded in the "Tale of the Children of Húrin" or "Narn i Chîn Húrin", which was claimed by Tolkien to be the ultimate source of the published writings.  Túrin is briefly mentioned in "The Fellowship of the Ring", but little more is said than that he was one of "the mighty Elf-friends of old". In "The Two Towers", his name is briefly mentioned as a strong warrior.


Formulace Maxwellových rovnic.

Níže uvedený zápis je platný v jednotkách soustavy SI. Zápis v jiných soustavách se od tohoto zápisu liší vynásobením některých členů konstantami, jako např. rychlostí světla "c" a formula_1 (Ludolfovo číslo) v soustavě CGS.  formula_3

První Maxwellova rovnice (zákon celkového proudu, zobecněný Ampérův zákon).

formula_4  Cirkulace vektoru intenzity magnetického pole H po libovolně orientované uzavřené křivce "c" je rovna součtu celkového vodivého proudu "I" a posuvného proudu formula_5 (formula_6 je tok elektrického pole plochou formula_7, spřažený křivkou "c"). Křivka "c" a libovolná plocha "S", jež křivku obepíná, jsou vzájemně orientovány pravotočivě.  Rotace vektoru intenzity magnetického pole H je rovna hustotě vodivého proudu j a hustotě posuvného (Maxwellova) proudu formula_9

Druhá Maxwellova rovnice (zákon elektromagnetické indukce, Faradayův indukční zákon).

Cirkulace vektoru E po libovolně orientované uzavřené křivce "c" je rovna záporně vzaté časové derivaci magnetického indukčního toku spřaženého křivkou "c". Křivka "c" a libovolná plocha "S", jíž křivka obepíná, jsou vzájemně orientovány pravotočivě.  Rotace vektoru intenzity elektrického pole E je rovna záporně vzaté derivaci magnetické indukce B.

Třetí Maxwellova rovnice (Gaussův zákon elektrostatiky).

Elektrický indukční tok libovolnou vně orientovanou plochou "S" je roven celkovému volnému náboji v prostorové oblasti "V" ohraničené plochou "S".  Divergence vektoru elektrické indukce D je rovna objemové hustotě volného náboje "ρ". Ekvivalentní formulace: siločáry elektrické indukce začínají nebo končí tam, kde je přítomen elektrický náboj.  Magnetický indukční tok libovolnou uzavřenou orientovanou plochou "S" je roven nule.  Divergence vektoru magnetické indukce formula_18 je rovna nule.

Čtvrtá Maxwellova rovnice (zákon spojitosti indukčního toku).

Ekvivalentní formulace: Neexistují magnetické monopóly. (hypotetická elementární částice která nese magnetický náboj)  Fyzikální proměnné použité v Maxwellových rovnicích shrnuje následující tabulka

Alternativní řazení a seskupování.

Zde použité seřazení (očíslování) oněch 4 rovnic není zcela ustálené a různí autoři se v tomto mohou lišit.  Jedním z nejpoužívanějších alternativních řazení je postavení Gaussova zákona elektrostatiky a zákona spojitosti indukčního toku na 1. a 2. místo (jakožto ty jednodušší rovnice) a až po nich psát složitější Faradayův a nakonec Ampérův zákon.  Toto seskupování do dvojic (první a druhá "série" Maxwellových rovnic) má své důvody. V jednom přístupu se sdružují rovnice se zdroji polí (představovanými hustotami náboje a proudu) a rovnice bez zdrojů, které mohou být chápány jako počáteční podmínky pro danou úlohu řešení elektromagnetického pole. Alternativní seskupování je založeno na tom, že se v případě stacionárního pole z jedné dvojice (série) stanou rovnice pro elektrické a z druhé pak rovnice pro magnetické pole.

Materiálové vztahy pro materiály s lineární závislostí.

Pro širokou třídu materiálů lze předpokládat, že elektrická polarizace P (C/m) a magnetizace M (A/m) jsou vyjádřeny jako:  a že pole D a B jsou s E a H provázány vztahy:  kde:  formula_23 je elektrická susceptibilita materiálu,  formula_24 je magnetická susceptibilita materiálu,  "ε" je elektrická permitivita materiálu a  "μ" je permeabilita materiálu  V nedisperzním izotropním médiu jsou "ε" a "μ" skaláry nezávislé na čase, takže Maxwellovy rovnice přejdou na tvar:  V homogenním médiu jsou "ε" a "μ" konstanty nezávislé na poloze a lze tedy jejich polohu zaměnit s parciálními derivacemi podle souřadnic.  Obecně mohou být "ε" a "μ" tenzory druhého řádu, které potom odpovídají popisu dvojlomných (anizotropních) materiálů. Nehledě na tato přiblížení však každý reálný materiál vykazuje jistou materiálovou disperzi, díky níž "ε" nebo "μ" závisí na frekvenci.  Pro většinu typů vodičů platí mezi proudem a elektrickou intenzitou Ohmův zákon ve tvaru  kde "σ" je měrná vodivost daného materiálu.

Maxwellovy rovnice jako vlnové rovnice potenciálů.

Ekvivalentně (a mnohdy s výhodou) lze vyjádřit Maxwellovy rovnice pomocí skalárního a vektorového potenciálu formula_30 a formula_31, které jsou definovány tak, aby platilo  formula_34 a formula_18 se přitom nezmění, pokud k potenciálu formula_30 přičteme libovolnou konstantu, nebo k formula_31 gradient libovolného skalárního pole. Proto pro jednoduchost výsledných rovnic můžeme navíc zvolit tzv. Lorenzovu kalibrační podmínku  Maxwellovy rovnice potom mají tvar vlnových rovnic  kde formula_41 je d'Alembertův operátor.  Ve speciální teorii relativity tvoří elektrický a magnetický potenciál dohromady čtyřvektor zvaný čtyřpotenciál formula_42. Také d'Alembertův operátor lze zobecnit na čtyřvektory. V tomto formalismu (a s předpokladem Lorenzovy podmínky) lze pak všechny Maxwellovy rovnice napsat jako jedinou nehomogenní vlnovou rovnici kde formula_44 je elektrický čtyřproud a formula_45 je permeabilita. Ve vakuu je navíc čtyřproud nulový, takže rovnice se stane homogenní a její řešení odpovídá šíření elektromagnetických vln.

Maxwellovy rovnice jsou základní zákony v makroskopické teorii elektromagnetického pole, které zformuloval James Clerk Maxwell v roce 1865. Lze je zapsat buď v integrálním nebo diferenciálním tvaru. V integrálním tvaru popisují elektromagnetické pole v jisté oblasti, kdežto v diferenciálním tvaru v určitém bodu této oblasti.

Maxwell's equations are a set of coupled partial differential equations that, together with the Lorentz force law, form the foundation of classical electromagnetism, classical optics, and electric circuits. The equations provide a mathematical model for electric, optical, and radio technologies, such as power generation, electric motors, wireless communication, lenses, radar etc. They describe how electric and magnetic fields are generated by charges, currents, and changes of the fields. The equations are named after the physicist and mathematician James Clerk Maxwell, who, between 1861 and 1862, published an early form of the equations that included the Lorentz force law. Maxwell first used the equations to propose that light is an electromagnetic phenomenon.  An important consequence of Maxwell's equations is that they demonstrate how fluctuating electric and magnetic fields propagate at a constant speed ("c") in a vacuum. Known as electromagnetic radiation, these waves may occur at various wavelengths to produce a spectrum of light from radio waves to gamma rays.  The equations have two major variants. The microscopic Maxwell equations have universal applicability but are unwieldy for common calculations. They relate the electric and magnetic fields to total charge and total current, including the complicated charges and currents in materials at the atomic scale. The "macroscopic" Maxwell equations define two new auxiliary fields that describe the large-scale behaviour of matter without having to consider atomic scale charges and quantum phenomena like spins. However, their use requires experimentally determined parameters for a phenomenological description of the electromagnetic response of materials.  The term "Maxwell's equations" is often also used for equivalent alternative formulations. Versions of Maxwell's equations based on the electric and magnetic scalar potentials are preferred for explicitly solving the equations as a boundary value problem, analytical mechanics, or for use in quantum mechanics. The covariant formulation (on spacetime rather than space and time separately) makes the compatibility of Maxwell's equations with special relativity manifest. Maxwell's equations in curved spacetime, commonly used in high energy and gravitational physics, are compatible with general relativity. In fact, Albert Einstein developed special and general relativity to accommodate the invariant speed of light, a consequence of Maxwell's equations, with the principle that only relative movement has physical consequences.


Motion Picture Association film rating system

Rating Board.

Filmy jsou hodnoceny Asociací speciálně vytvořenou komisí, tzv. "Rating Board". Počet jejích členů kolísá od 10 do 13. MPAA uvádí, že členem této komise může být kterýkoliv "rodič", který je nadán dostatečnou vyzrálostí a ""dokáže se vcítit do role běžného amerického rodiče a udělit filmu takový rating, který pomůže americkým rodičům v rozhodování o tom, zda je daný film pro jejich dítě vhodný"".  O tom, do jaké kategorie bude film zařazen, rozhoduje komise hlasováním, přičemž pro udělení ratingu je potřeba nadpoloviční většiny hlasů členů komise.  MPAA na svých internetových stránkách uvádí, že 78% rodičů s dětmi mladšími 13 let považuje rating za "velmi užitečný" nebo "poměrně užitečný" při rozhodování o tom, které filmy by jejich děti měly vidět.

Zohledňované faktory.

Při klasifikaci filmů se komise MPAA rozhoduje podle toho, v jaké míře film obsahuje:

G.

Rating G, přezdívaný "dětský", zaručuje, že film neobsahuje žádné projevy výše zmíněného. Pro získání tohoto hodnocení musí být film zcela nezávadný a nevinný. Je obzvláště obtížné tento rating obdržet, takže dokonce ani některé animované filmy určené pro dětské publikum (např. Kung-Fu Panda) nebyly schopné ratingu dosáhnout (např. pro akční, resp. násilné scény).

PG.

Rating PG jako takový byl založen v roce 1970, předchůdci byli rating M v roce 1968 a rating GP v roce 1969. PG-rating upozorňuje rodiče, aby zvážili, zda své děti nechají film zhlédnout. Rodičům se navrhuje, aby své mladší děti na film hodnocený PG doprovázeli, podle komise mohou být některé scény v těchto filmech nevhodné pro děti. Tyto filmy zároveň nesmí žádným způsobem zobrazovat konzumaci drog.  Filmy v této kategorii mohou obsahovat:

Filmy hodnocené PG.

Vzhůru do oblak Úžasňákovi

PG-13.

Rating PG-13 byl založen v roce 1990. Kategorie filmů PG-13 je nejobsáhlejší, jelikož se zároveň jedná o nejvyšší možné hodnocení, které mohou producenti pro film obdržet, aniž by se to výrazně podepsalo na zisku.  Klasifikací PG-13 MPAA rodičům důrazně doporučuje, aby své děti mladší 12 let na film doprovázeli. Takto ohodnocený film smí obsahovat více projevů nevhodných motivů, násilí, nahoty, hrubého jazyka. Zároveň jakékoliv zobrazení užívání drog vede k udělení nejméně tohoto ratingu, nicméně běžně je takový film zařazen ještě o kategorii výše. Nahota v těchto snímcích nesmí být sexuálního charakteru. Zajímavostí může být požadavek na zařazení filmu do této kategorie, pokud obsahuje byť jen jediné slovo týkající se sexuality.

R.

Na film s ratingem R smí mládež do 17 let pouze v doprovodu dospělé osoby. Filmy s hodnocením R mohou obsahovat hrubý jazyk, výrazně násilné scény, nahotu spojenou se sexualitou nebo užívání drog. Tak, jako použití jednoho sexuálně zabarveného výrazu předurčuje film nejméně k ratingu PG-13, více takových slov ve filmu automaticky posouvá film do kategorie R.

NC-17.

Předchůdce ratingu NC-17 je rating X, který je zároveň nejslavnějším, díky udělování hlavně pornografickým filmům. Vznikl v roce 1990, stejně jako PG-13. Udělení ratingu NC-17 oznamuje, že film obsahuje velmi výrazné projevy sexuality, násilí, hrubé mluvy, nahoty apod. Rating NC-17 zároveň znamená, že film nesmí navštěvovat mládež do 17 let.

Lukrativnost ratingů.

Filmoví tvůrci (zejména producenti) jsou často nuceni film upravovat, aby obdržel méně přísné hodnocení. Většinu návštěvníků amerických kin totiž tvoří teenageři, tedy má-li být snímek významně komerčně úspěšný, může obdržet nejvýše hodnocení PG-13. Právě u filmů hodnocených R proto často producenti tlačí na režiséra, aby nevhodné scény vystřihl a film klesl právě na PG-13. Tento jeden stupeň rozdílu v hodnocení totiž často znamená desítky milionů dolarů, které mohou být producentovi ziskem nebo ztrátou.

Rating trailerů.

Samozřejmě ani filmové trailery neujdou hodnocení MPAA, a to podle stejných kritérií jako filmy. V tomto případě je trailer označen nejen logem příslušného ratingu, ale i upozorněním a specifickým podbarvením úvodní sekvence. To deklaruje, před kterými filmy smí být trailer promítán.

Filmový rating MPAA (nebo klasifikace filmů) je proces zařazení filmu do jedné z pěti základních kategorií definovaných Americkou filmovou asociací (MPAA - Motion Picture Association of America). Kategorie, do níž je film zařazen, vyjadřuje stupeň společenské závadnosti podle toho, zda a v jaké míře dané dílo obsahuje projevy násilí, hrubého jazyka, explicitní zobrazení sexuálních scén apod.  MPAA je velice citlivá na projevy sexuality a filmy obsahující nahotu nebo zobrazující sexualitu jsou hodnoceny přísněji (traduje se, že film Sex ve městě spadl do kategorie R už kvůli svému názvu). Nicméně američtí filmoví konzumenti jsou na uveřejňování ratingů zvyklí, a tak, přestože je předání filmu ke zhodnocení zcela dobrovolné, producenti jsou k tomuto kroku diváky v podstatě nuceni, jelikož filmy s označením "Not Rated" jsou (zejména americkými rodiči, kteří přímo ovlivňují návštěvnost nejpočetnější divácké skupiny - teenagerů) vnímány spíše negativně, což se může na návštěvnosti (a tedy i zisku) filmu projevit ještě hůře než nepříznivý rating.

The Motion Picture Association (MPA) film rating system is used in the United States and its territories to rate a film's suitability for certain audiences based on its content. The MPA rating system is a voluntary scheme that is not enforced by law; films can be exhibited without a rating, although certain theaters refuse to exhibit non-rated or NC-17 rated films. Non-members of MPA may also submit films for rating. Other media, such as television programs, music and video games, are rated by other entities such as the TV Parental Guidelines, the RIAA and the ESRB, respectively.  Introduced in 1968, the MPA rating system is one of various motion picture rating systems that are used to help parents decide what films are appropriate for their children. It is administered by the Classification & Ratings Administration (CARA), an independent division of the MPA.


Život a kariéra.

Dětství a kariérní začátky.

Demi se narodila 20. srpna 1992 v Albuquerque v Novém Mexiku. Jejími rodiči jsou Patrick Lovato a Dianna Hart de la Garza. Její matka byla roztleskávačkou Dallas Cowboys a country zpěvačkou. Demi je mexicko-irsko-italského původu. Má starší sestru Dallas Lovato, mladší sestru Madison de la Garza (společná matka) a další mladší sestru Amber (společný otec). S tou však poprvé promluvila, až když jí (Demi) bylo 20 let. Její rodiče se rozvedli v roce 1994, krátce po jejích druhých narozeninách.  Demi vyrůstala v Dallasu v Texasu. Kariéru začala v roce 2002 stejně jako Selena Gomez v televizním seriálu Barney & Friends. Hrála zde postavu sedmileté Angely. V sedmi letech se začala věnovat hře na piáno a hře na kytaru. V deseti letech se přihlásila do kurzu herectví a tance. V rozhovoru s Ellen DeGeneres prozradila, že byla obětí šikany, a proto její rodiče požádali o domácí vzdělávání. Maturitu získala v dubnu 2009. Šikana ale nezůstala bez následků. Demi trpěla poruchou příjmu potravy, sebepoškozováním, depresemi a neuměla zvládat své emoce. (Později spadla do závislosti na drogách.) Během života se kvůli těmto obtížím několikrát léčila.

2006 – 2008: Camp Rock a Don't Forget.

V roce 2006 se objevila v seriálu Útěk z vězení a následující rok v seriálu Just Jordan. V roce 2007 a 2008 hrála roli Charlotte Adams v krátkém televizním seriálu As the Bell Rings na Disney Channel. V témže roce se ucházela o role v televizním filmu Camp Rock a seriálu Sonny ve velkém světě. Obě role získala. V Camp Rock si zahrála hlavní roli Mitchie Torres. Film měl premiéru na kanále Disney Channel 20. června 2008 a zhlédlo ho 8,86 milionů diváku, u kritiků ale nebyl přijat nejlépe. David Hinkley z Daily News prohlásil, že děj byl příliš podobný filmu Muzikál ze střední. Gillian Flynn z Entertainment Weekly napsala, že Demiin herecký výkon byl „zklamáním, a že má bezmyšlenkovitý úsměv někoho, komu se často opakuje, že má skvělý úsměv“. Filmový soundtrack vyšel již tři dny před premiérou filmu, ale nepředčil soundtrack již zmíněného Muzikálu ze střední. Demi nazpívala k soundtracku čtyři skladby, včetně "This Is Me" a "We Rock". V létě 2008 pak absolvovala své první turné Demi Live! Warm Up Tour a vystoupila jako předskokan Jonas Brothers na jejích turné Burnin' Up.  Její debutové album "Don't Forget" vyšlo 23. září 2008 a kritika ho přijala pozitivně. Stephen Thomas Erlewine z AllMusic jej označil za "čistý pop pro děti od 10 do 12 let". Max Paradise ze Sputnikmucis ocenil příjemnou přirozenost alba, zatímco Michael Slezak byl kritičtější kvůli textům a vokálům. Album debutovalo na druhém místě v žebříčku Billboard Hot 200 s 89 000 prodanými kopiemi během prvního týdne prodeje. Album získalo zlatou desku od Recording Industry Association of America (RIAA) za více než 500 000 prodaných kusů jen v USA. Úvodní singl "Get Back" byl chválen pro svůj pop-rockový styl a v žebříčku US Billboard Hot 100 dosáhl na 43. místo. Druhý singl La La Land se vyznačoval pro změnu silně rockovými prvky. V žebříčku se umístil nejlépe na 52. místě. Závěrečný singl, který nesl stejný název jako album, tedy "Don't Forget", se umístil v žebříčku na 67. místě.

2009 – 2010: Sonny ve velkém světě a Here We Go Again.

V roce 2009 spolu s Miley Cyrus, Selenou Gomez a Jonas Brothers nazpívala charitativní píseň "Send It On", která sloužila jako ústřední melodie pro ekologickou organizaci Disney Friends For Change. Dne 8. února měl na kanále Disney Channel premiéru první díl televizního seriálu Sonny ve velkém světě, kde Demi ztvárnila hlavní roli Sonny Monroe, která pracuje v reality show "Náhody". Robert Lloydem z Los Angeles Times označil její herecký výkon jako velmi dobrý. V červnu 2009 měl na Disney Channel premiéru film Program na ochranu princezen, kde hrála princeznu Rosalindu po boku Seleny Gomez. Tento film, který se stal třetím nejvýše ohodnoceným původním filmem od Disney Channel, zhlédlo při premiéře okolo 8,5 milionů diváků.  Dne 21. července 2009 vyšlo její druhé studiové album "Here We Go Again". I toto album bylo kritiky příznivě hodnoceno, zejména pop-rockové prvky, které byly patrné i u jejího debutového alba "Don't Forget". Album v prvním týdnu prodeje ovládlo žebříček Billboard Hot 200 s prodejem okolo 108 000 kopií. Ještě před vydáním alba se Demi vydala na své letní turné Summer Tour 2009. Z alba "Here We Go Again" vyšly dva singly, první z nich měl stejný název jako album. V žebříčku Billboard Hot 100 se umístil nejlépe na 15. místě a byl tak prvním Demiiným singlem, který pronikl do první čtyřicítky. Druhým singlem byl "Remember December", který však v Billboard Hot 100 nepronikl ani do první stovky. V té době se Demi Lovato umístila jako 40. nejlepší umělec v USA a 80. v Británii.  V březnu 2010 nazpívala duet s Joe Jonasem jako druhou charitativní píseň pro Disney Friends For Change a byla přizvána jako host na turné Jonas Brothers. Rovněž si zahrála v 22. epizodě šesté řady seriálu Chirurgové, kde ztvárnila teenagerku trpící schizofrenií. Kritici sice ocenili její všestrannost, ovšem její herecký výkon je příliš nenadchl a její roli považovali spíše za lákadlo pro diváky.  Ve filmu si zopakovala hlavní roli Mitchie Torres. Film měl premiéru 3. září 2010 a kritika ho přijala rozporuplně. Neshoda panovala především v názorech na zápletku. Na webu Rotten Tomatoes film dosáhl hodnocení 40%. Herecký výkon Demi byl však hodnocen vesměs pozitivně, například Jennifer Armstrong z Entertainment Weekly jej označila jako "spolehlivě atraktivní". Premiéru filmu na Disney Channel zhlédlo kolem 8 miliónů diváků, čímž šlo o nejúspěšnější premiéru televizního filmu na amerických kabelových televizích v roce 2010. Soundtrack k filmu vyšel 10. srpna a debutoval na třetím místě žebříčku US Billboard 200. Demi nazpívala celkem devět písní, včetně "Can't Back Down" a "Wouldn't Change a Thing". Připravované turné Jonas Brothers bylo upraveno tak, aby zahrnovalo Demi a další herce z filmu. Začalo 7. srpna, o dva týdny později, než bylo plánováno.

2010 – 2012: Osobní problémy, přestávka a "Unbroken".

Dne 30. října 2010 se Demi stáhla z turné Jonas Brothers s názvem Jonas Brothers Live in Concert. Důvodem byl konflikt s jednou z tanečnic na turné, což vedlo k intervenci rodiny a managementu. Demi přijala za spor osobní zodpovědnost a nastoupila na tři měsíce do léčebného zařízení, kde jí byla diagnostikována bipolární porucha a bulimie. Léčbu pak ukončila 28. ledna 2011. Potvrdila, že trpěla bulimii a také sebepoškozováním a své problémy později často řešila návykovými látkami a alkoholem. Podle svých slov utrpěla nervové zhroucení. Toto období pak komentovala v rozhovoru pro E! News: "Žila jsem rychle a měla jsem se umřít mladá. Nemyslela jsem si, že se dožiju 21 let." V dubnu se v časopise Seventeen rozpovídala o svém osobním bojí a diskutovala na téma problémů dospívajících dívek. V dubnu také oznámila svůj odchod ze seriálu Sonny ve velkém světě, což producenty přimělo seriál ukončit. Demi sice prohlásila, že by byla ochotná se vrátit k herectví, až se bude cítit lépe, ovšem Disney Channel se rozhodl vytvořit seriál So Random, který navazoval na Sonny ve velkém světě, ale již bez její postavy. Tento seriál byl však hned po první sezóně zrušen. 20. září 2011 vyšlo její třetí studiové album s názvem "Unbroken". Toto album již mělo méně pop-rockových prvků a Demi spíše experimentovala s R&B. Kritiky bylo přijato s nadšením s tím, že Demi měla díky svým osobním bojům kde čerpat a hudba tak byla více osobnější než u předchozích dvou alb. Úvodním singlem z tohoto alba byl "Skyscraper", který si získal univerzální uznání za své poselství sebeúcty a důvěry. Tento singl dosáhl v žebříčku Billboard Hot 100 na 10. místo. Druhým singlem alba byl "Giver You Heart a Break", který v žebříčku dosáhl na 16. místo. Zatímco singl "Skyscraper" byl certifikován v USA jako platinový (1 000 000 prodaných kopií), "Give Your Heart a Break" byl jako platinový certifikován dokonce třikrát.  V březnu 2012 odvysílala MTV dokument Stay Strong o zpěvaččině zhroucení, léčbě a uzdravování. Zároveň Demi začala pracovat na svém čtvrtém albu. V květnu se stala porotkyní druhé řády pořadu Americký X Factor s platem kolem 1 miliónu dolarů. Přidala se tak k Britney Spears, Simonu Cowellovi a L.A. Reidovi. Spekulovalo se, že byla vybrána, aby přilákala ke sledování pořadu mladší publikum.  Od června do září 2012 Demi vystupovala na letním turné s názvem Summer Tour 2012. Později jej přejmenovala na A Special Night with Demi Lovato. Navštívila během něj různé americké státy. V záři 2012 vyhrál singl "Skyscraper" na MTV Video Music Awards 2012 v kategorii "Nejlepší video s poselstvím".  24. prosince 2012 uveřejnila na YouTube hudební video "Angels Among Us", které bylo věnováno obětem masakru na Sandy Hook Elementary School, který se odehrál o necelých 14 dní dříve.

2013 – 2014: "Demi" a Glee.

24. února 2013 vyšel první singl z jejího připravovaného alba s názvem "Heart Attack". Získal si kladné hodnocení kritiky za zahrnutí prvků synthpopu a akustickou instrumentaci s baskytarou a bubny. Debutoval na 12. místě žebříčku US Billboard Hot 100 a jeho 215 000 prodaných kopií za první týden bylo třetím nejúspěšnějším debutem za celý rok 2013. Album "Demi" bylo vydáno 10. května 2013. Rozešla se v něm s R&B, se kterým experimentovala v "Unbroken" a zaměřila se na synthpop a teen pop. Album debutovalo na třetím místě žebříčku US Billboard 200 a se zhruba 110 000 prodanými kopiemi za první týden se stalo nejlepším debutem Demiiny dosavadní kariéry.  V červnu vyšla na iBooks její elektronická kniha Demi. Rovněž absolvovala režisérský debut jako spolurežisérka hudebního videa ke druhému singlu z jejího alba "Demi" – "Made in the USA". Do soundtracku k filmu přispěla písní Heart by Heart. 22. srpna 2013 bylo oznámeno, že se objeví v šesti epizodách páté řady seriálu Glee. První epizoda s Demi byla odvysílána 3. října. 19. listopadu vyšla její kniha s názvem Staying Strong: 365 Days a Year, která pronikla na první místo žebříčku bestsellerů New York Times.  Již v březnu toho roku byla také potvrzena její účast jako porotkyně ve třetí řadě X Factoru. Odhadovalo se, že její plat byl zhruba zdvojnásoben. Třetí sezóna X Factoru pak měla premiéru 21. listopadu. 18. prosince však Demi oznámila, že se nezúčastní chystané čtvrté řady, aby se mohla soustředit na turné a přípravu svého pátého alba.  Její velké koncertní turné s názvem Neon Lights Tour bylo zahájeno 9. února 2014 a trvalo až do 17. května. Zahrnovalo řadu koncertů v Severní i Jižní Americe. 29. května předběžně ohlásila další turné s názvem Demi World Tour, které mělo zahrnovat zhruba 25 koncertů, poprvé i mimo Ameriku. 11. května vyšel její čtvrtý singl "Really Don't Care" a o tři dny později k písničce vyšel videoklip. 18. května bylo potvrzeno, že Demi se bude podílet na písničce "Somebody to You" od skupiny The Vamps. Nahrála také coververzi písně "Let It Go" k filmu Ledové království (v originálu Frozen), která vyšla jako singl k soundtracku filmu a stala se dvakrát platinovou.  V listopadu 2014 vydala deluxe verzi svého čtvrtého studiového alba "DEMI DELUXE", na kterém je 7 nových písní. Na písni "Up" spolupracovala s Ollym Mursem. Také spolupracovala se svým kamarádem Nickem Jonasem na písni "Avalanche", která se objevila na jeho album nazvaném Nick Jonas. Vydala řadu kosmetiky nazvanou Devonne by Demi. V prosinci 2014 pak vyšel videoklip k písni "Nightingale"

2015 – 2016: "Confident".

V květnu 2015 Billboard oznámil, že se Demi připravuje připojit k nové nahrávací společnosti Safehouse Records, ve které bude také spoluproducentem. Společnost měla vlastnit ona, Nick Jonas a její manažer Phil McIntyre a vytvořit tak novou kolaboraci se společností Island Records. 25. června oznámila vydání singlu "Cool for the Summer", který dosáhl na 11. místo v US Billboard Hot 100 a získal dvakrát platinové ocenění.  Páté album "Confident" vyšlo 16. října 2015 a získalo obecně kladná přijetí od hudebních kritiků. Album se umístilo na druhé příčce žebříčku Billboard 200 a za první týden se prodalo 98 000 kopií. V červenci 2016 bylo album oceněno Zlatou deskou RIAA a ve Spojených státech se ho prodalo 211 000 kusů.  Zahrála si také v několika epizodách amerického hororového seriálu Od soumraku do úsvitu, který je inspirován stejnojmenným filmem.

2017 – 2018: "Tell Me You Love Me".

V únoru 2017 se Demi Lovato stala výkonnou producentkou dokumentu Beyond Silence, který sleduje tři jedince a jejich zkušenosti s duševními poruchami včetně bipolární poruchy, schizofrenie, deprese a úzkostné poruchy. V březnu 2017 vyšla píseň "No Promises" DJ tria Cheat Codes, na které spolupracovala. Společně s anglickou raperkou Stefflon Don se dále podílela na písni "Instruction" anglického DJ Jax Jonese, která vyšla v červnu 2017. V roce 2017 se dostala do výročního žebříčku 100 nejvlivnějších lidí světa amerického časopisu Time. 8. května 2017 oznámila spolupráci s firmou Fabletics, která vyrábí sportovní oblečení, na podporu iniciativy Organizace spojených národů Girl Up.  V červenci 2017 vydala první singl "Sorry Not Sorry" z připravovaného šestého alba, který se umístil na 6. příčce žebříčku v Novém Zélandu a v USA a v Austrálii dosáhl 8. příčky a získal pětkrát platinové ocenění od RIAA. Album "Tell Me You Love Me" vyšlo 29. září a během prvního týdne se ho prodalo 48 000 kusů, což ho umístilo na třetí příčce žebříčku Billboard 200. Hudební kritikou bylo přijato kladně.  Prostřednictvím Youtube zveřejnila 17. října dokument "Demi Lovato: Simply Complicated", kde se vyznává ze svých problémů se závislostí, depresemi, bulimií a sebepoškozováním. 26. října 2017 Demi Lovato a DJ Khaled oznámili společné turné Demi x Khaled. 17. listopadu vydala píseň "Échame La Culpa", kterou s ní nazpíval Luis Fonsi. V květnu pak zpěvačka Christina Aguilera vydala na svém albu "Liberation" i píseň "Fall in Line" na které Demi hostovala. S britskou skupinou Clean Bandit pak nahrála píseň "Solo".

2018 – současnost:.

Po dvouletém odchodu oznámila na začátku roku 2020 návrat k hudbě a vystoupila s písní "Anyone" na 62. předávání cen Grammy. V březnu pak vydala nový singl "I Love Me", ve kterém se snaží hledat nový vztah k sobě samé a smiřuje se strastmi dosavadního života.

Dobročinnost.

V květnu 2009 byla jmenována organizací "American Partnership For Eosinophilic Disorders" (Americké partnerství pro eozinofilní poruchy) čestnou vyslankyní pro oblast vzdělání. V rámci své účasti v kampani "Disney Friends For Change" spolu se Selenou Gomez, Miley Cyrus a Jonas Brothers nazpívala ústřední melodii kampaně "Send It On". V roce 2009 píseň debutovala v žebříčku Billboard Hot 100 na 20. místě. Výtěžek byl věnován charitativním organizacím zaměřeným na ochranu životního prostředí prostřednictvím nadace "Disney Worldwide Conservation Fund". Další píseň pro kampaň "Disney Friends For Change" nazpívala spolu s Joem Jonasem v březnu 2010, s názvem "Make a Wave".  Je, či byla, mluvčí různých organizací zaměřujících se na práci s mládeží. Bojuje především proti šikaně na školách. V dubnu 2012 se stala přispěvatelkou magazínu Seventeen, kde otevřeně popisovala své dřívější osobní problémy.  V květnu 2014 byla díky svým aktivitám na podporu LGBT komunity jmenována Velkým maršálem na LA Pride Parade a v New Yorku byla hlavní umělkyní na NYC Pride Week.

Osobní život.

V březnu 2009 řekla: „Mou prvotní vášní je hudba, neboť ke mně přichází přirozeně. Herectví je pro mě jako koníček.“ V roce 2009 chodila se starším bratrem Miley Cyrus, Tylerem Cyrusem. V roce 2010 se krátce scházela s Joem Jonasem ze skupiny Jonas Brothers. Na své osmnácté narozeniny zakoupila v Los Angeles vilu v mediteránském stylu. V roce 2010 začala chodit s hercem Wilmerem Valderramou, po 6 letech vztahu se však oba dohodli, že vztah ukončí. V červnu 2016 oznámili konec svého vztahu na sociálních sítích.  Demi neměla zájem o navázáni vztahu s otcem, který se s její matkou rozvedl, když jí byly dva roky. K otci se vyčítavě obrací s otázkami v písni "For the Love of a Daughter" z alba "Unbroken" (2011). Píseň byla údajně motivována sérií rozhovorů, které Demiin otec poskytl médiím, aby se přiživil na její popularitě. Demiin otec zemřel na rakovinu v červnu 2013, ve věku 53 let. Po jeho smrti prohlásila, že byl duševně nemocný (trpěl bipolární poruchou a měl problémy s alkoholem) a na jeho památku založila "Lovato Treatment Scholarship Program", program na hrazení léčby duševně nemocných pacientů.

Zdravotní potíže.

Demi Lovato byla diagnostikována bipolární porucha. Léčila se s bulimií, kterou trpěla její matka i babička, a sebepoškozováním, se kterými bojuje od 9 let. Kvůli problémům s drogami a alkoholem se rozhodla na začátku roku 2012 pobývat rok v odvykacím zařízení a navštěvovat terapeutická sezení pro alkoholiky. V březnu 2016 pak oslavila na sociálních sítích čtyři roky bez alkoholu. V roce 2018 vydala singl s příznačným názvem "Sober", kde se omlouvala rodině a fanouškům za to, že nedokázala dodržet své předsevzetí s drogami přestat. Téhož roku byla následně hospitalizovaná kvůli předávkování neznámou drogou, v médiích ale vyloučila, že by šlo o heroin či kokain, který dříve užívala.

Přesvědčení.

Demi je křesťanka. V roce 2019 navštívila svatá místa v Izraeli, aby se nechala pokřtít v řece Jordán. Je také aktivní podporovatelkou práv homosexuálů. Když v červnu 2013 Nejvyšší soud USA zrušil jako neústavní ustanovení federálního zákona, které neuznávalo homosexuální sňatky, třebaže platné v jednotlivých státech federace, za platné na federální úrovni a pro účely federálních zákonů, napsala na svém twitterovém účtu: „Gay, hetero, lesba, bisexuál ... nikdo není lepší než kdokoli jiný. Je to skvělý den pro Kalifornii a pro rovnoprávnost.“ Později prohlásila: „Věřím v manželství, věřím v rovnoprávnost. Myslím, že je zde spousta pokrytectví v souvislosti s náboženstvím. Ale zjistila jsem, že si můžete vytvořit vlastní vztah k Bohu, a stále v sobě mám spoustu víry.“ V listopadu 2013 v interview pro časopis Latina řekla: „Jsem nyní Bohu blíže než kdykoli dříve. K Bohu mám vlastní vztah a to jediné je důležité.“ Dodala, že víru považuje za důležitý prvek pro udržení rovnováhy v životě.

Diskografie.

Demi Lovato vydala velké množství singlů, viz seznam písní. Do roku 2017 vydala celkem šest alb:  Absolvovala několik turné ať už sólo nebo jako hostující interpret:

Demetria Devonne „Demi“ Lovato (* 20. srpna 1992, Albuquerque, Nové Mexiko, Spojené státy americké) je americká zpěvačka, herečka a skladatelka. Na obrazovkách se poprvé objevila v pohádkovém televizním seriálu pro děti Barney a přátelé v roli Angely. Do širšího povědomí se ale dostala až v roce 2008, kdy ztvárnila hlavní roli Mitchie Torres v televizním filmu Camp Rock. V témže roce podepsala smlouvu s Hollywood Records a vydala své debutové studiové album "Don't Forget". Album se umístilo na druhém místě v hitparádě Billboard 200 a získalo zlatou desku.  V roce 2009 hrála v seriálu Sonny ve velkém světě, kde ztvárnila hlavní roli Sonny Munroe, seriál byl vysílán na Disney Channel. Téhož roku vydala své druhé album "Here We Go Again". Toto album debutovalo na prvním místě v americké Billboard 200 a bylo opět oceněno zlatou deskou. V roce 2010 byla ale nucena dát si kvůli osobním problémům pauzu od herecké i pěvecké kariéry. Seriál Sonny ve velkém světě byl tak ukončen po odvysílání druhé série. V roce 2011 vydala své třetí album "Unbroken", kterého promítla své předchozí zdravotní i psychické potíže, patrné zejména v singlu "Skyscraper". V roce 2012 byla porotkyní druhé řady Amerického X Factoru. Po skončení soutěže pracovala na svém čtvrtém albu s jednoduchým názvem "Demi", které vyšlo v roce 2013. V letech 2015 a 2017 vydala další alba "Confident" a "Tell Me You Love Me" s platinovými singly "Cool For The Summer" a "Sorry Not Sorry".  Během své hudební kariéry absolvovala Demi Lovato několik koncertních turné. V roce 2008 byla předskokanem na turné Burnin' Up Tour skupiny Jonas Brothers, téhož roku byla též předskokankou Avril Lavigne a jejího The Best Damn World Tour. O necelý rok později se Demi pustila do svého vlastního turné s názvem Demi Live! Warm Up Tour a od té doby následovala další čtyři samostatná turné.  Během své hudební kariéry získala několik ocenění a nominací (především v Teen Choice Awards). Mimo svou práci se věnuje filantropickým aktivitám prostřednictvím charitativních akcí, nejčastěji se zaměřuje na životní prostředí a boj proti šikaně na školách.

Demetria Devonne Lovato ( ; born August 20, 1992) is an American singer, songwriter, actress, and television judge. After appearing on the children's television series "Barney & Friends" (2002–2004), she rose to prominence for her role as Mitchie Torres in the Disney Channel musical television film "Camp Rock" (2008) and its sequel "" (2010).  Lovato has released six studio albums: "Don't Forget" (2008), "Here We Go Again" (2009), "Unbroken" (2011), "Demi" (2013), "Confident" (2015), and "Tell Me You Love Me" (2017); all of which debuted in the top five of the US "Billboard" 200. She has earned nine top-20 singles on the US "Billboard" Hot 100 with "This Is Me", "Here We Go Again", "Send It On", "Skyscraper", "Give Your Heart a Break", "Heart Attack", "Cool for the Summer", "Sorry Not Sorry", and "I Love Me". In total, she has sold over two million albums and 20 million singles in the United States. On television, Lovato has starred as the titular character on "Sonny with a Chance" (2009–2011); served as a judge and mentor on "The X Factor USA" in its second and third seasons; and appeared as a recurring character on "Glee". Her struggles with personal issues received significant media attention in the 2010s; in response to which she published a book, "Staying Strong: 365 Days a Year" (2013), and released a YouTube documentary about her life and career, titled "" (2017).  Lovato is a pop, pop rock, and R&B artist. She has received various accolades, including an MTV Video Music Award, 14 Teen Choice Awards, five People's Choice Awards, and two Latin American Music Awards. She also holds one "Guinness World Record", and in 2017 "Time" magazine named her one of the 100 most influential people in the world. Outside the entertainment industry, Lovato is an activist for several social causes.


Historie.

Strana vznikla pod názvem Strana Šípových křížů (Nyilaskeresztes Párt) dne 15. března 1939, kdy se transformovala ze zakázané strany NSZMP–HM (Maďarská národně socialistická strana - hnutí Maďarů). Účastnila se parlamentních voleb 1939, ve kterých získala 29 mandátů. V létě téhož roku měla kolem 300 000 členů. Název "Nyilaskeresztes Párt – Hungarista Mozgalom" používala od 24. února 1942. Nařízením vlády Döme Sztójaye byla strana 24. srpna 1944 oficiálně zrušena, pracovala však nadále v ilegalitě. K moci se strana dostala ke konci druhé světové války během nacistického převratu dne 15. října 1944. Kdy se po sesazení regenta Miklóse Horthyho stal hlavou státu jako „Vůdce národa“ Ferenc Szálasi, který jmenoval svou Vládu národní jednoty (období tzv. Maďarského státu). Ihned po převratu došlo k dalšímu vraždění a pronásledování Židů. Asi polovina z celkového počtu 200 000 členů budapešťské židovské komunity přišla o život během akcí Šípových křížů a víc jak osmdesát tisíc Židů, včetně žen, dětí a starců bylo deportováno do koncentračních táborů.  Zároveň strana rozhodla pokračovat ve válce po boku Třetí říše a vyhlásila totální mobilizaci, která se týkala všech můžu a později i žen ve věku 14-70 let. Podle Hitlera byla Budapešť poslední překážka, která by mohla zastavit Rudou armádu před příchodem do Vídně a celého Německa. Hitler tedy nakázal bránit Budapešť do posledního muže - Budapešťská operace. Odstupující německá armáda nasadila vzdušné síly a začala město bombardovat. Vyhodila do povětří všechny mosty přes Dunaj a zničila také mnoho domů. Po téměř stodenním boji bylo město plné trosek a mrtvol. Dne 13. února 1945, po dvouměsíčním obléhání, byla Budapešť dobyta vojsky Rudé armády.  Szálásiho vláda přestala existovat dne 28. března 1945. Všichni členové vlády nalezli útočiště ve Třetí říši, kde byli zajati a většina byla předána zpět do Maďarska k lidovému soudu. Dva ministři byli odsouzeni k doživotním nuceným pracím, zatímco všichni zbývající k trestu smrti oběšením. Samotný vůdce Ferenc Szálasi byl souzen za zločiny proti státu, proti lidskosti a válečné zločiny. Popraven byl dne 12. března 1946.

Ideologie a příčiny.

Ačkoliv Strana Šípových křížů zastávala extrémně radikální fašistické a xenofobní názory, od německého nacismu či italského fašismu se lišila především ve své ideologické podstatě. Antisemitské názory vycházely z její křestínské víry a událostí kolem komunistického puče v roce 1919, jehož představitelé (Béla Kun, Tibor Szamuely) pocházeli ze židovských rodin. Přestože Kun měl židovského otce, ale protestanskou matku, v očích mnoha Maďarů byl další součástí "spikleneckého židobolševismu".  Mezi tradiční voliče Strany Šípových křížů patřili vojáci, nacionalisté, rolníci či vojenští pracovníci.

Název strany.

Název strany Šípové kříže vznikl od znaku strany, na němž byl kříž protnutý šípem, po vzoru hákového kříže.

Strana Šípových křížů – Hungaristické hnutí, zkráceně NYKP, (), hovorově též "nyilašovci" nebo "szálášovci", byla totalitní antisemitská nacistická strana v Maďarském království. Jejím předsedou byl Ferenc Szálasi.

The Arrow Cross Party (, literally "Arrow Cross Party-Hungarist Movement", abbreviated NYKP) was a far-right Hungarist party led by Ferenc Szálasi, which formed a government in Hungary known as the Government of National Unity. They were in power from 15 October 1944 to 28 March 1945. During its short rule, ten to fifteen thousand civilians (many of whom were Jews and Romani) were murdered outright, and 80,000 people were deported from Hungary to various concentration camps in Austria. After the war, Szálasi and other Arrow Cross leaders were tried as war criminals by Hungarian courts.


Život.

Dětství a mládí.

Narodila se jako dcera anglického prince a bretaňského vévody Geoffroye II. z rodu Plantagenetů a Konstancie, dědičky Bretaně, dcery Conana Bretaňského. Eleonořin otec Geoffroy, pátý syn anglického krále Jindřicha Plantageneta, se roku 1186 během revolty vůči otci zdržoval v Paříži. Zúčastnil se tam rytířského klání, při kterém přišel o život. Ovdovělá Konstancie se poté ještě dvakrát provdala.  Po smrti Eleonořina otce zbyli králi Jindřichovi pouze dva synové, starší Richard Lví srdce a mladší Jan Bezzemek. Richard se stal roku 1189 králem Anglie a krátce po své korunovaci odjel na křížovou výpravu do Svaté země. Při návratu z kruciáty byl v prosinci 1192 u Vídně zajat lidmi rakouského vévody Leopolda V. a uvržen do vězení. 6. ledna 1193 se v Řezně setkal císař Jindřich VI. se svým vznešeným zajatcem. V únoru 1193 bylo dohodnuto, že Anglie zaplatí za propuštění svého krále císaři 100 000 hřiven stříbra a polovinu z této částky dostane vévoda Leopold Babenberský jako věno Eleonory Bretaňské, která se měla provdat za jeho syna.  Zároveň anglický král slíbil propuštění svých kyperských zajatců - Izáka Komnéna a jeho dcery, kteří byli příbuznými rakouského vévody. V únoru 1194 byl anglický král konečně propuštěn. V definitivní dohodě sepsané v červnu 1193 ve Wormsu byl Richardův slib, že do sedmi měsíců od svého propuštění pošle svou neteř Eleonoru Bretaňskou synovi rakouského vévody, aby s ní mohl uzavřít manželství. Pokud by se nevěsta ženichovi nezamlouvala, bude Richard slibu zbaven. V prosinci 1194 se tedy Eleonora v doprovodu dcery svrženého Izáka vydala na dlouhou cestu do Rakous. Babenberský vévoda Leopold však 26. prosince spadl z koně a po neúspěšné amputaci zanícené nohy zemřel. Eleonořin průvodce Balduin z Béthune po obdržení této zprávy vydal příkaz k návratu do Francie a Leopoldův syn se své nevěsty nedočkal. O rok později se měl v rámci anglicko-francouzské mírové smlouvy stát Eleonořiným manželem francouzský princ Ludvík. I z této svatby sešlo.

Zajetí a věznění.

Richard Lví srdce zemřel roku 1199 a zanechal po sobě dva dědice - bratra Jana Bezzemka a Eleonořina bratra Artura, kteří se pustili do bojů o tučné dědictví. V létě roku 1202 se mladičký Artur dopustil chyby a oblehl svou babičku Eleonoru Akvitánskou na hradě Mirebeau. Král Jan svou matku záhy osvobodil a Artura společně s dalšími spiklenci zajal. Eleonora byla v zajetí pravděpodobně již předtím. Dědičkou Bretaně se po Arturově brzké smrti stala za podpory bretaňských baronů a duchovenstva Eleonořina nevlastní sestra Alix z Thouars.  Eleonora byla na příkaz strýce Jana odvezena do anglického hrabství Dorset na hrad Corfe, kde byla vězněna za poměrně dobrých podmínek. Nesměla se však přes svou opěvovanou krásu - měla přezdívku "bretaňská perla" ("Pearl of Brittany" nebo také "Fair Maid of Brittany") - nikdy provdat a byla přísně hlídána ještě jako starší žena.  Zda byla Eleonora až do své smrti roku 1241 vězněna jen na hradě Corfe, není zcela jasné. Některé zdroje uvádějí jako místo jejího věznění po celou dobu 39 let hrad v Bristolu. Dokumenty krále Jindřicha III., syna Jana Bezzemka a Eleonořina věznitele po Janově smrti, uvádějí hrad Gloucester jako místo jejího nuceného pobytu a sumu 117 liber, která byla za celou dobu na tomto místě za Eleonoru vydána. Zemřela v srpnu 1241 a byla pohřbena nejdříve v převorství sv. Jakuba v Bristolu a poté v klášteře Amesbury. Král Jindřich po jejím skonu věnoval klášteru peníze a pozemky, jež měly zaručit pravidelné bohoslužby vedoucí ke spáse duše zesnulé i jejího bratra Artura Bretaňského.

Eleonora Bretaňská ( "Eleonora Breizh", "Aliénor de Bretagne", 1182/84 – 10. srpna 1241) byla hraběnka z Richmondu. a dědička Bretaně. Většinu svého života strávila jako zajatkyně králů Jana Bezzemka a Jindřicha III. na anglické půdě.

Eleanor Fair Maid of Brittany (c. 1184 – 10 August 1241), also known as Damsel of Brittany, Pearl of Brittany, or Beauty of Brittany, was the eldest daughter of Geoffrey II, Duke of Brittany, the fourth son of King Henry II of England, and Constance, Duchess of Brittany. After the presumed death in 1203 of her imprisoned younger brother, Arthur, she was heiress to vast lands including England, Anjou, and Aquitaine as well as Brittany, realms where the Salic Law barring the accession of females did not apply. Her uncle John, King of England was the fifth son of Henry II, and Eleanor inherited Arthur's claim to the throne as child of John's elder brother Geoffrey. Thus she posed a potential threat to John, and following his death in 1216, equally to her cousin, Henry III of England. She was imprisoned from 1202, and thus became the longest-imprisoned member of an English royal family. As a prisoner she was also unable to press her claim to the Duchy of Brittany as her mother's heiress.  Like Empress Matilda and Elizabeth of York, her claim to the English throne gained little support from the barons, due to the expectation that the monarch should be male, despite legal provision for a female monarch. Some historians have commented that her imprisonment was "the most unjustifiable act of King John".


Historie vydávání.

Postava Deadpoola se poprvé objevila v sešitu "The New Mutants" #98 z února 1991. Autory jsou kreslíř / scenárista Rob Liefeld a scenárista Fabian Nicieza. Podle Niciezy Liefeld vymyslel podobu a jméno postavy, zatímco on sám její charakter. Když Nicieza viděl návrh Deadpoola, ihned Liefeldovi sdělil, že je jen kopií Deathstrokea z komiksu "Teen Titans", i proto mu Nicieza přiřkl civilní jméno „Wade Wilson“, jako interní vtip, jelikož civilní jméno Deathstrokea je Slade Wilson. Další inspirací byl Spider-Man, který rovněž během soubojů vtipkuje. Liefeld uvedl, že jeho dvě nejoblíbenější postavy byly Spider-Man a Wolverine, ale jelikož v té době neměl příležitost podílet se na jejich komiksech, vytvořil si vlastní verzi pro "New Mutants", a to Deadpoola a Cablea.  Ve své první akci je Deadpool najat, aby zaútočil na Cablea a New Mutants. Posléze se stal součástí komiksu "X-Force". Sporadicky se objevoval i v komiksech "Avengers", "Daredevil" a "Heroes for Hire". V roce 1993 získal svou první minisérii s názvem "The Circle Chase", již psal Fabian Nicieza a kreslil Joe Madureira. V roce 1994 následovala druhá minisérie nazvaná "Deadpool". Tu psal Mark Waid a kreslil Ian Churchill.  V roce 1997 dostal svou první sérii na pokračování. Jejími autory byli scenárista Joe Kelly a kreslíř Ed McGuinness. Již tehdy byl Deadpool parodií superhrdinských komiksů. Autoři série také vytvořili nové podpůrné postavy Blind Alu a Weasela. Ze série se stal kult a byla oceňována pro svou pop-kulturní grotesknost. Po Kellym sérii převzal Christopher Priest, který ji chtěl zpřístupnit novým čtenářům. Série čítala 69 čísel. První série byla v roce 2002 nahrazena pseudo-spin-offem s titulem "Agent X". Autorkou byla Gail Simone. Změna byla součástí širší změny v univerzu X-Menů. Například z Cablea se stal Soldier X a z týmu X-Force zase X-Statix. Deadpool se vrátil v roce 2004 v sérii "Cable & Deadpool'," kterou znovu psal Fabian Nicieza. Série byla ukončena číslem 50.  Deadpool se poté objevil v komiksu "Wolverine: Origins" autora Daniela Waye. V září 2008 byla spuštěna druhá série Deadpoola, autory byli Daniel Way a Paco Medina. V červenci 2009 začala vycházet další série s názvem "". Autory byli Victor Gischler a Bong Dazo. V listopadu 2009 následovala série "Deadpool Team-Up", kterou psal Fred Van Lente a kreslil Dalibor Talajic.  Další série s názvem "Deadpool Corps" začala vycházet v dubnu 2010. Psal ji také Gischler. Vedle Deadpoola tato série pracovala i s jeho alternativními verzemi Lady Deadpool, Headpool, Kidpool a Dogpool. Série byla ukončena po 12 číslech. V rámci Marvel Knights také vycházel titul "Deadpool: Wade Wilson's War" a v rámci Marvel MAX zase "Deadpool MAX".  V rámci relaunche Marvel vesmíru známého jako Marvel NOW! byla spuštěna nová série na pokračování. Tu psali Brian Posehn a Gerry Duggan a kreslil Tony Moore. Během této série byl vydán i webový komiks "Deadpool: The Gauntlet". Deadpool se poté objevil v crossoverech "Original Sin" (2014) a "AXIS" (2014). Od přelomu roků 2015 a 2016 vycházela v rámci All-New, All-Different Marvel již čtvrtá série, kterou opět psal Gerry Duggan a kreslil Mike Hawthorne. V rámci eventu Marvel Legacy došlo k říjnu 2017 k přečíslování série na původní sérii. Po čísle 36 tak následovalo číslo 287. Sérii dále psal Duggan. Od června 2018 bude vydávána nová série, kterou budepsát Skottie Young.

Fiktivní biografie postavy.

Původ.

Wade Wilson (jméno postavy) se narodil armádnímu generálovi a nemocné matce. Po smrti matky na rakovinu plic začal otec pít a následně si začal zlost vybíjet na mladém Wadeovi, což z něj udělalo mladého delikventa. V 17 letech byl jeho otec zabit opilým přítelem v baru. Mladý Wade na to odešel ze střední a narukoval na USASF (United States Army Special Forces), ze které byl brzo vyhozen a následně se stal žoldákem.  Díky povedené kariéře žoldáka a zděděné rakovině po matce byl přizván k druhému projektu Zbraně X, ve kterém mu do DNA přidali léčivý faktor, který byl vyňat z genu Wolverina. Vzniklý léčivý faktor byl mnohonásobně silnější než od dárce. Díky rychlosti hojení se mu buňky přestaly přirozeně rozpadat, což mělo za následek deformaci pokožky a následné zešílení, které je způsobeno nerozpadáváním se mozkových buněk, které se přirozeně rozpadají. Tento léčivý faktor je zcela typický jen pro Deadpoola, protože je stále nemocen rakovinou, se kterou jeho tělo neustále svádí boj. Lečivého faktoru chtěli využít mnozí zločinci, kteří však doplatili na to, že zapomněli na jeho rakovinu, takže jejich výtvorům vznikaly stále nové buňky, které nemohla rakovina likvidovat. Jeho regenerace je velice silná.

Síly a schopnosti.

Deadpoolovou silnou stránkou je jeho velice rychlý léčivý faktor, jenž je natolik rychlý a důsledný, že přežije i s useklou hlavou (pokud se mu následně vrátí na původní místo). Mezi jeho další silné stránky patří jeho dokonalé zacházení se zbraněmi všeho druhu a kalibru. Je taktéž velice hbitý a znalý v bojových uměních. Také se dokáže teleportovat na krátké vzdálenosti.  Jak bylo zmíněno v Cableovi (vol. 2) #13 (2009), patří Deadpool mezi nejnebezpečnější muže celého světa, ze všech dimenzí. Bohužel, též patří mezi snadno zmanipulovatelné osoby. Tento příběh se odehrává v roce kolem 3000 let, kdy ho jeho léčivý faktor udržel při životě přes 1000 let.

Česky vydané komiksy.

V České republice vydávají komiksy s Deadpoolem nakladatelství Crew a Hachette Fascicoli.

Deadpool je fiktivní komiksová postava vydavatelství Marvel Comics. Poprvé se objevil v sešitu "The New Mutants" #98 (únor 1991) z rukou kreslíře Roba Liefelda a scenáristy Fabiana Niciezy. Při svém prvním objevení byl padouchem, ale postupně se přerodil v antihrdinu. Deadpool je fyzicky znetvořený a psychicky nestabilní žoldák s nadlidskými schopnostmi, například v podobě urychlení uzdravování vlastních zranění. Pro svou upovídanost a tendenci prolamovat čtvrtou stěnu je často přezdívaný „Držkatý žoldák“ („Merc with a Mouth“).

Deadpool (Wade Winston Wilson) is a fictional character appearing in American comic books published by Marvel Comics. Created by writer Fabian Nicieza and artist/writer Rob Liefeld, the character first appeared in "The New Mutants" #98 (cover-dated February 1991). Initially Deadpool was depicted as a supervillain when he made his first appearance in "The New Mutants" and later in issues of "X-Force", but later evolved into his more recognizable antiheroic persona. Deadpool, whose real name is Wade Wilson, is a disfigured mercenary with the superhuman ability of an accelerated healing factor and physical prowess. The character is known as the "Merc with a Mouth" because of his tendency to talk and joke constantly, including breaking the fourth wall for humorous effect and running gags.  The character's popularity has seen him featured in numerous forms of other media. In the 2004 series "Cable & Deadpool", he refers to his own scarred appearance as "Ryan Reynolds crossed with a Shar-Pei" (though in the comic, Reynolds' name is misspelled as "Renolds".) Reynolds himself would eventually portray the character in the "X-Men" film series, appearing in "" (2009)"," "Deadpool" (2016)"," and its sequel "Deadpool 2" (2018). He is slated to continue playing the character in the Marvel Cinematic Universe.


Stručná biografie.

Narodil se ve městě Carol City, stát Florida, okolo roků 1979 a 1980, přesný datum je nejasný, ale vychází se z 16. prosince 1979. Vyrůstal se svou svobodnou matkou a sedmi sestrami. Jako dítě vystupoval v gospelovém kostelním sboru. Jako náctiletý spolupracoval s lokální hip-hopovou skupinou 2 Live Crew. Po získaných zkušenostech založil vlastní skupinu "Groundhoogz". Po absolvování střední školy studoval dva roky obchodní management na "University of Nevada" v Las Vegas. Poté přestoupil na katolickou "Barry University" v Miami, kde však vydržel jen dva měsíce. Po návratu domů se naplno začal věnovat své hudební kariéře. V roce 2006 získal smlouvu u nezávislého labelu "Poe Boy Entertainment". Jeho prvním singlem je píseň "Birthday (ft. Rick Ross)".  Roku 2007 hostoval na albu DJ Khaleda "We the Best". Také vydal svůj hit "Low (ft. T-Pain)", který ho katapultoval na vrchol. V březnu 2008 proto vydává svůj debut "Mail on Sunday", kterého se po světě prodá 900 000 kusů. Album obsahuje úspěšné singly "Low (ft. T-Pain)", "Elevator (ft. Timbaland)" a "In the Ayer (ft. will.i.am)".  Po roce vydal druhé album nazvané "R.O.O.T.S.", kterého se prodalo jen o něco málo méně, než alba předchozího. Album uváděl 4x platinový hit "Right Round (ft. Kesha" a úspěšný singl "Sugar (ft. Wynter Gordon)".  V roce 2010 oznámil, že jeho příští album ponese název "Only One Flo" a jedná se o dvoj-album. První část alba "Only 1 Flo, pt. 1" je plánována na 30. listopad 2010, tu uvádí úspěšný singl "Club Can't Handle Me (ft. David Guetta)". Druhá část "The Only 1 Rida, pt. 2" by měla být vydána až roku 2011 a tato část by měla být více rapovou. Album "Only 1 Flo, pt. 1" propadlo v prodeji, když se ho v USA prodalo jen jedenáct tisíc kusů.  Roku 2012 bylo plánované album, po vydání velmi úspěšných singlů "Good Feeling" a "Wild Ones", přejmenováno na "Wild Ones", bylo vydáno v červenci 2012.

Tramar Lacel Dillard (* 17. září 1979, Carol City, Florida), spíše známý jako Flo Rida, je americký zpěvák a rapper. Proslavil ho jeho 5x platinový hit "Low (ft. T-Pain)" z jeho plánovaného debutu "Mail on Sunday" a soundtracku k filmu "Step Up 2". Také známý jako herec.

Tramar Lacel Dillard (born September 17, 1979), better known by his stage name Flo Rida (, ), is an American rapper, singer and songwriter from Carol City, Florida. His 2007 breakout single "Low" was number one for 10 weeks in the United States and broke the record for digital download sales at the time of its release.  Flo Rida's debut studio album, 2008's "Mail on Sunday", reached number four in the US. The album was succeeded by "R.O.O.T.S.", the next year. His subsequent albums, 2010's "Only One Flo (Part 1)" and 2012's "Wild Ones", also charted on the US "Billboard" 200 chart. Flo Rida has sold over 100 million records worldwide, making him one of the best-selling music artists. His catalog includes the international hit singles "Right Round", "Club Can't Handle Me", "Good Feeling", "Wild Ones", "Whistle", "I Cry", "G.D.F.R." and "My House".


Hrací formát turnaje.

Týmy byly rozděleny do tří skupin po třech týmech, kde se utkal každý s každým jednou. Vítězové jednotlivých skupin utvořili skupinu D, kde hráli opět každý s každým. Týmy na druhých místech základních skupin utvořily skupinu E. První dva týmy skupiny D hrály finále, zatímco třetí tým skupiny D s vítězem skupiny E hrál o bronzové medaile. Týmy na posledních místech základních skupin hrály skupinu o udržení - poslední dva týmy této skupiny sestoupily do 1. divize vzhledem ke snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8.

Základní skupiny.

Skupina A.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

Skupina B.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

Skupina C.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

Druhá fáze.

Skupina D.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

Skupina E.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

O medaile.

O 3. místo.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

Finále.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).

O udržení.

Všechny časy jsou místní (UTC+2).  "Týmy a sestoupily do 1. divize na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011 v německem Ravensburgu v termínu od 11. do 16. dubna (další MS žen se bude konat až v roce 2011, protože se v olympijských letech nekoná). Sestoupily dva týmy z důvodu snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8."

1. divize.

První divize se konala od 4. do 10. dubna 2009 v rakouském Grazu.  " postoupilo do elitní skupiny na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011 ve švýcarských městech Zürich a Winterthur v termínu od 16. do 25. dubna (další MS žen se bude konat až v roce 2011, protože se v olympijských letech nekoná). Týmy a sestoupily do 2. divize na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011 (sestoupily dva týmy z důvodu snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8)."

2. divize.

Druhá divize se konala od 12. do 18. dubna v italském Torre Pellice.  " postoupilo do 1. divize na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011 (další MS žen se bude konat až v roce 2011, protože se v olympijských letech nekoná). sestoupilo do 3. divize na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011 (ale ze 3. divize nikdo nepostoupil, protože se mj. z důvodu snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8 nekonala)."

3. divize.

Třetí divize se v roce 2009 mj. kvůli snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8 nekonala. Nejníže nasazený automaticky sestoupil do 4. divize na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011.

4. divize.

Čtvrtá divize se v roce 2009 mj. kvůli snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8 nekonala. Nejníže nasazené automaticky sestoupilo do 5. divize na Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2011.

5. divize.

Pátá divize se v roce 2009 mj. kvůli snížení počtu účastníků elitní skupiny na 8 nekonala.

Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2009 se konalo od 4. dubna 2009 do 12. dubna 2009 ve finské Hämeenlinně.

The 2009 IIHF World Women's Championships was held in Hämeenlinna, Finland, from April 4 to 12, 2009. This was the 12th women's championship run by the International Ice Hockey Federation (IIHF). The defending champions United States defeated Canada 4–1 in the final match to win the gold medal and retain their top standing another year.  This was the last world championships with nine teams in the Top Division. Two teams—Japan and China—were relegated to Division I, replaced by only one—Slovakia—promoted from there. Division I also relegated two, Czech Republic and France, while receiving only one team through promotion, Latvia, along with the two from the top division. Division II only relegated one team, the Netherlands, but did not receive any promoted teams from the lower divisions. The lower divisions of III, IV, and V, were canceled for the 2009 cycle, with the lowest seeded team in each to be dropped down one division. The final result was that the Top Division will be reduced in size by one team for 2011, while the lowest division (Division V) will increase by one team.


Předkavkazsko.

Území, prostírající na sever od kavkazského hřebene až ke Kumsko-manyčské sníženině, se nazývá Předkavkazsko neboli Severní Kavkaz. Jeho západní část představuje Kubáňská nížina, uprostřed se prostírá Stavropolská plošina a na východě malým dílem zasahuje Kaspická nížina. Předkavkazsko politicky náleží Rusku a rozkládají se zde následující subjekty Ruské federace: kraje Krasnodarský a Stavropolský a republiky Adygejsko, Karačajevsko-Čerkesko, Kabardsko-Balkarsko, Severní Osetie-Alanie, Ingušsko, Čečensko a Dagestán. Do Předkavkazka se někdy téže počítá Kalmycko

Zakavkazsko.

Jižní část kavkazského regionu se označuje jako Zakavkazsko. Tvoří je jednak níže položené oblasti, do nichž k jihu spadá Velký Kavkaz, totiž na západě Kolchidská nížina, jejíž osou je řeka Rioni, tekoucí do Černého moře a na východě nížina Kursko-arakská, odvodňovaná řekou Kura a jejím přítokem Araks do moře Kaspického. Na samém jihovýchodě navazuje při Kaspickém moři pás Lenkoraňské nížiny, k níž se na íránském pomezí přimykají Talyšské hory. Jihozápadní část Zakavkazska pak představuje Malý Kavkaz, pohoří o rozměrech zhruba 600 krát 200 km, které dosahuje nejvyšší výšky na svém severovýchodním výběžku horou Gjamyš (3 724 m). Malý Kavkaz propojuje s Velkým Kavkazem Lišský hřbet (zvaný též Suramský) o maximální výšce 1 926 m, který představuje rozvodí mezi Rioni a Kurou; přes něj Suramským průsmykem (949 m) prochází hlavní silniční i železniční spojnice mezi západní a východní částí Gruzie. Na Malý Kavkaz dále navazuje Arménská vysočina s nejvyšší horou Arménie – Aragac (4 090 m). V této části Zakavkazska také leží velké vysokohorské jezero Sevan. Území Zakavkazska je rozděleno, mezi trojici států – Gruzii (zahrnující také autonomní republiky Abcházie, Adžárie, Jižní Osetie není v oficiálním správním členění Gruzie uznána). Arménii a Ázerbájdžán (včetně autonomních oblastí Nachičevan a Náhorní Karabach). Tyto tři státy bývají někdy souhrnně označovány jako tzv. kavkazské republiky. Jejich hranice s Tureckem a Íránem pak vymezují Zakavkazsko z jihu.

Kavkaz je v užším slova smyslu synonymum pro horské pásmo Velkého Kavkazu, oddělujícího podle názoru značné části zeměpisců Evropu od Asie, v širším pojetí pak označení pro celou okolní oblast mezi Černým a Kaspickým mořem, zahrnující na rozloze zhruba 440 000 km² Gruzii, Arménii, Ázerbájdžán, Čečensko a nejjižnější část Ruska. Také se sem dá zahrnout území Jižní Osetie, či případně Abcházie. Tento region patří jazykově a kulturně k nejpestřejším na světě.

The Caucasus (), or Caucasia (), is an area between the Black Sea and the Caspian Sea and mainly occupied by Armenia, Azerbaijan, Georgia, and Russia. It is home to the Caucasus Mountains, including the Greater Caucasus mountain range, which has historically been considered a natural barrier between Eastern Europe and Western Asia.  Europe's highest mountain, Mount Elbrus, at is in the west part of the Greater Caucasus mountain range. On the southern side, the Lesser Caucasus includes the Javakheti Plateau and grows into the Armenian highlands, part of which is located in Turkey.  The Caucasus region is separated into northern and southern parts – the North Caucasus (Ciscaucasus) and Transcaucasus (South Caucasus), respectively. The Greater Caucasus mountain range in the north is mostly shared by Russia and Georgia, as well as the northernmost parts of Azerbaijan. The Lesser Caucasus mountain range in the south is occupied by several independent states, namely, mostly by Armenia, Azerbaijan, and Georgia, but also extending to parts of northeastern Turkey, northern Iran and the partially recognised Artsakh Republic.  The region is known for its linguistic diversity: aside from Indo-European and Turkic languages, the Kartvelian, Northwest Caucasian, and Northeast Caucasian language families are indigenous to the area.


Obsah teorie.

Teorie tvrdí, že skupina konspirátorů financovala a v některých případech i způsobila většinu velkých válek za posledních 200 let, a to zejména prováděním útoků pod falešnou vlajkou (aby získala na svou stranu veřejné mínění). Podle konspiračních teoretiků tato skupina napomohla třeba rozpoutání 1. a 2. světové války, války ve Vietnamu; stojí za útoky z 11. září 2001 (o této události pojednává Konspirační teorie o útocích z 11. září) či za bojem proti terorismu. Také má rozhodující vliv na světovou ekonomiku a úmyslně způsobuje inflaci a krize. Podle této teorie se nalézají tajní agenti pracující pro Nový světový řád ve vysokých funkcích ve vládách a průmyslu. Také údajně manipulují s mainstreamovými masmédii, která mají mít za úkol vysílat hlavně neškodnou zábavu a udržovat lidi v nevědomosti. Za agenty nového světového řádu jsou považováni mezinárodní bankéři, zejména vlastníci soukromých bank zapojených do Federálního rezervního systému, Bank of England a jiných centrálních bank, a členové Rady pro zahraniční vztahy, Trilaterální komise a skupiny Bilderberg. Nový světový řád také má mít pod kontrolou nadnárodní a globální organizace, jako jsou Evropská unie, Organizace spojených národů, Světová banka, Mezinárodní měnový fond a navrhovaná Severoamerická měnová unie.  Podle teorie tato skupina konspirátorů touží dosáhnout jedné světové měny a jediné světové vlády. Někteří konspirační teoretici tvrdí, že chtějí lidem implantovat RFID čipy a uskutečnit tak tzv. čipovou totalitu, nebo dokonce uměle redukovat lidskou populaci.  V rámci některých teorií se také uvádí, že do Nového světového řádu jsou zainteresována i různá tajná společenství, např. ilumináti nebo svobodní zednáři.

Nový světový řád (též známé jako zkratka NWO, podle anglického "") je konspirační teorie, která tvrdí, že malá skupina mezinárodních elit ovládá a manipuluje vlády, průmysl a mediální organizace po celém světě a že primárním nástrojem, který používá k ovládnutí národů, je systém centrálního bankovnictví. Jedná se o teorii, která se stala populární po roce 1990.

The New World Order or NWO in conspiracy theories is the hypothesis of a secretly emerging totalitarian world government.  The common theme in conspiracy theories about a New World Order is that a secretive power elite with a globalist agenda is conspiring to eventually rule the world through an authoritarian world government—which will replace sovereign nation-states—and an all-encompassing propaganda whose ideology hails the establishment of the New World Order as the culmination of history's progress. Many influential historical and contemporary figures have therefore been alleged to be part of a cabal that operates through many front organizations to orchestrate significant political and financial events, ranging from causing systemic crises to pushing through controversial policies, at both national and international levels, as steps in an ongoing plot to achieve world domination.  Before the early 1990s, New World Order conspiracism was limited to two American countercultures, primarily the militantly anti-government right and secondarily that part of fundamentalist Christianity concerned with the end-time emergence of the Antichrist. Skeptics, such as Michael Barkun and Chip Berlet, observed that right-wing populist conspiracy theories about a New World Order had not only been embraced by many seekers of stigmatized knowledge but had seeped into popular culture, thereby inaugurating a period during the late 20th and early 21st centuries in the United States where people are actively preparing for apocalyptic millenarian scenarios. Those political scientists are concerned that mass hysteria over New World Order conspiracy theories could eventually have devastating effects on American political life, ranging from escalating lone-wolf terrorism to the rise to power of authoritarian ultranationalist demagogues.


Dějiny křesťanství v Africe.

Starověký Egypt byl christianizován již v první fázi šíření křesťanství. S Egyptem sousedilo habešské (etiopské) Aksumské království. Jeho král, Ezana II., byl pokřtěn v roce 324 a řecký otrok, sv. Frumentius, se stal biskupem alexandrijské církve. V roce 350 Aksumské království rozvrátilo Núbii, která se rozpadla na 3 království: Nobatii s hlavním městem Pachoras (dnes Faras) na severu, mezi prvním a druhým Nilským kataraktem, Makúrii s hlavním městem Stará Dongola uprostřed a Alódii s hlavním městem Soba (nedaleko Chartúmu) na jihu. Když se v roce 373 Marek stal biskupem ostrova Fíl bylo to známkou toho, že křesťanství zasahuje i do Núbie.  Zásadní zlom přichází v roce 451 s chalcedonským koncilem. Na něm došlo k roztržce pravověrných dyafyzitů a afrických miafyzitů (nepřesně monofyzitů). Afrika se tak vydělila z řecko-římského světa. Nejdříve byla christianizována Nobatie, v roce 545, v miafyzitské formě. V roce 569 přijalo křesťanství království Alódie, opět jako miafyzitismus. Pouze Makúrie v témže roce přijala pravověří.  V roce 640 dobyli arabští muslimové Egypt. Státy na jih od Egypta tak ztratily s Evropou a tedy i zbytkem křesťanského světa kontakt. V roce 651 se Arabové pokusili Núbii dobýt, byli odraženi, ale získali tribut (smlouvou bakt). Merkurios I. Makúrijský před rokem 701 anektoval Nobatii a v roce 719 Makúrie konvertovala na miafyzitismus.  Židovská královna Jitka v roce 960 vyvrátila Aksumské království. V roce 1137 byla vláda jejích potomků ukončena, když král králů Mara Takla Haymanot z dynastie Zangwe založil etiopské císařství, v evropské středověké zkomolené tradici bájné království kněze Jana. Tato pověst vznikla na základě kontaktů s křižáky. Po roce 1171 nastává úpadek Núbie. Křesťanští Núbijci provdávali své dcery za muslimské Araby. Po roce 1275 nastal otevřený rozvrat, naproti tomu sousední Ethiopie jen v roce 1270 změnila dynastii: K moci se dostala dynastie Šalomounovců, která pak vládla až do roku 1974. V roce 1317 Makúrie konvertovala na islám. V roce 1504 dobyli muslimové poslední súdánský křesťanský stát, Alódii.

Současnost.

Křesťanství v Africe zaznamenává v současnosti rychlý početní nárůst, zejména na úkor tradičních náboženství. Misijní činnost je v současnosti prováděna více samotnými Afričany, než misionáři z jiných kontinentů.  Křesťanské denominace jsou velmi rozmanité – od tradičních církví řazených k východnímu pravoslavnému společenství, až po dynamicky se rozvíjející společenství letniční a charizmatická.

Křesťanství v Africe se rozšířilo v 1 století. Řada Afričanů ovlivnila vývoj křesťanství mezi nimi mimo jiné Tertullián, Clement z Alexandrie, Origenes, Cyprian a Augustin.

Christianity in Africa began in Egypt in the middle of the 1st century. By the end of the 2nd century it had reached the region around Carthage. Important Africans who influenced the early development of Christianity include Tertullian, Perpetua, Felicity, Clement of Alexandria, Origen of Alexandria, Cyprian, Athanasius and Augustine of Hippo. In the 4th century the Aksumite empire was Christianized, and the Nubian kingdoms of Nobatia, Makuria and Alodia followed two centuries later.  Since the spread of Islam into North Africa, the size of Christian congregations as well as their number was reduced, so that of the original churches only the Eastern Orthodox Church of Alexandria and Coptic Orthodox Church of Alexandria (which separated from each other during the ) in Egypt and the Orthodox Tewahedo Church (that split into Ethiopian Orthodox Tewahedo Church and Eritrean Orthodox Tewahedo Church) in the Horn of Africa remained. The Ethiopian church held its own distinct religious customs and a unique canon of the Bible. The Ethiopian church community in the Horn of Africa wasn't the product of European missionary work, rather, it had spread through missionaries much earlier (while the P'ent'ay churches are works of a Protestant reformation within Ethiopian Christianity). The position of the head of the Catholic Church of Africa (Archdiocese of Carthage), the only one permitted to preach in the continent, in 1246 belonged to the bishop of Morocco. The bishopric of Marrakesh continued to exist until the late 16th century.  Christianity is embraced by the majority of the population in most Southern African, Southeast African, and Central African states and others in some parts of Horn of Africa and West Africa. The Coptic Christians make up a significant minority in Egypt. The "World Book Encyclopedia" has estimated that in 2002, Christians formed 40% of the continent's population, with Muslims forming 45%. In a relatively short time, Africa has gone from having a majority of followers of indigenous, traditional religions, to being predominantly a continent of Christians and Muslims. Since 2013, traditional African religions are declared as the majority religion only in Togo. Importantly, today within most self-declared Christian communities in Africa, there is significant and sustained syncretism with African Traditional Religious beliefs and practices.  New data from the Gordon Theological Seminary shows that, for the first time ever, more number of Christians live in Africa than on any other single continent.


Politické názory.

Jeho postavení v politickém spektru by se dalo charakterizovat jako levicové (v roce 1987 se pokusil o kariéru šéfredaktora levicového listu "News on Sunday", která měla ovšem velmi krátkého trvání).  Jedná se o kritika globalizace, geopolitické a ekonomické hegemonie Prvního světa vůči rozvojovým zemím a exploatace jejich přírodního bohatství. Je zastáncem principů jako je právo národů na sebeurčení, přímá demokracie a další.  Nesouhlasí s expanzivní zahraniční politikou Spojených států amerických a několik svých filmů věnoval odkrývání její odvrácené tváře (někdy až s prvky antiamerikanismu. Pilger stejně tak nesouhlasí s jednotlivými válečnými kampaněmi USA (Válka proti terorismu, Válka v Iráku, Válka v Afghánistánu, …). Antipatie chová nejen k administrativě George W. Bushe ale i Tonyho Blaira. Naopak, sympatie chová např. k Hugo Chávezovi nebo Evo Moralesovi.  V prosinci 2011 zareagoval na projev prezidenta Obamy k příležitosti stažení amerických vojsk z Iráku (jenž v něm řekl, že americká armáda je nejlepší bojová síla v dějinách světa) konstatováním, že Amerika od roku 1945 svrhla 50 vlád, včetně demokratických, rozdrtila okolo 30 hnutí za svobodu a bombardováním zabila nesčetně mnoho mužů, žen a dětí.

Citáty.

Citáty Johna Pilgera:

Dílo.

Dokumentární filmy.

John Pilger natočil celkem asi 50 dokumentárních filmů. Toto je jejich výběr.

Vyznamenání a ocenění.

Ocenění.

Získal několik žurnalistických a lidsko-právních ocenění. Je jeden ze dvou lidí, kteří obdrželi cenu "Britain's Journalist of the Year Award" (britský novinář roku) více než jednou. Jeho filmové a televizní dokumenty jsou většinou vysoce hodnoceny a též získaly několik cen ve Spojeném království a Spojených státech.  Celkem od roku 1966 obdržel přes dvě desítky cen a sedm vyznamenání.

John Richard Pilger (9. října 1939 v Sydney) je australský žurnalista a dokumentarista, žijící a pracující v Londýně.  Narodil se v australském Sydney, dokončil "Sydney Boys High School" na které se již začínal zajímat o novinářskou práci – založil tamní studentský magazín. V roce 1958 dostal práci v "Daily Telegraph" a na začátku 60. let přijat práci v britském "The Daily Mirror" a od té doby žije v Londýně.  Stal se zahraničním respondentem, válečným zpravodajem (vytvářel zprávy z války ve Vietnamu), částečně jej též zajímala sociální témata, zahraniční politika. Zprávy přinášel z mnoha zemí světa, zejména Asie a Afriky (Vietnam, Kambodža, Egypt, Indie, Bangladéš, Biafra, Východní Timor, Irák, Barma, Nikaragua, Palestina) později se věnoval např. problémům zemí Jižní Ameriky nebo otázkám dětské práce v Indonésii. V průběhu let svou práci vydal i v knižní podobě či jako dokumentární filmy určené pro televizi (přibližně od začátku 80. let) a později též na DVD.  Má syna Sama (*1973) a dceru Zoe (*1984).

John Richard Pilger (; born 9 October 1939) is an Australian journalist, writer, and documentary filmmaker. He has been mainly based in Britain since 1962.  Pilger is a strong critic of American, Australian, and British foreign policy, which he considers to be driven by an imperialist and colonialist agenda. Pilger has also criticised his native country's treatment of Indigenous Australians. He first drew international attention for his reports on the Cambodian genocide.  His career as a documentary film maker began with "The Quiet Mutiny" (1970), made during one of his visits to Vietnam, and has continued with over 50 documentaries since. Other works in this form include "" (1979), about the aftermath of the Pol Pot regime in Cambodia, and "" (1993). His many documentary films on indigenous Australians include "" (1985) and "Utopia" (2013). In the British print media, Pilger worked at the "Daily Mirror" from 1963 to 1986, and wrote a regular column for the "New Statesman" magazine from 1991 to 2014.  Pilger won Britain's Journalist of the Year Award in 1967 and 1979. His documentaries have gained awards in Britain and worldwide, including multiple BAFTA honors. The practices of the mainstream media are a regular subject in Pilger's writing.


Složky Fedu.

Složky federálního rezervního systému jsou tyto:

Rezervní banky.

Federální rezervní systém má 12 regionů, tzv. distriktů. Každý distrikt má svého guvernéra, jenž je současně šéfem oblastní správní rady a členem rady guvernérů, a oblastní banku, která může mít pobočky v dalších městech.

Předsedové rady guvernérů Fedu.

Předsedu nominuje rada samotná a schvaluje prezident Spojených států amerických. Zatím se nestalo, že by navržené jméno nepotvrdil.  ¹ dočasný předseda od 3. února do 15. dubna 1948.  ² dočasný předseda od 3. března do 20. června 1996

Historie.

Vznikl podepsáním "Zákona o federálních rezervách" pár dnů před vánočními svátky, 23. prosince 1913, prezidentem Woodrowem Wilsonem. Samotné znění zákona vzešlo z tajného setkání zástupců amerického ministerstva financí a několika vlivných bankéřů té doby v listopadu 1910 na ostrově Jekyll Island v americké Georgii. Hlavní rys zákona bylo získání pověření (z americké ústavy explicitně dané Kongresu) tisknout peníze a poskytovat je americké vládě na úvěr.

Kritika.

Federální rezervní systém je často kritizován z obou stran politického spektra. Představitelé libertariánské pravice, například Ron Paul, kritizují Fed na základě protiústavnosti. Fed je totiž v dnešních dnech hlavním zdrojem tisku amerického dolaru, přestože dle ústavy Spojených států amerických má výhradní právo tisknout americkou měnu pouze ministerstvo financí. Levice i libertariáni dále kritizují na Fedu, že je soukromý a je ovládán neprůhlednou úzkou skupinkou lidí. Levice také zdůrazňuje možnost zapojení Fedu do světové finanční krize a další nelegální praktiky. Fed není ničím kontrolován a navzdory svým pravomocem a prostředkům funguje fakticky jako nezávislý orgán.  Dle některých kritiků začala měna s nuceným oběhem vyvolávat hospodářský cyklus. Později, co byl zrušen Brettonwoodský systém a opuštěn zlatý standard, to podle nich umožnilo nárůst inflace.  Fed byl dále kritizován za svou „tajuplnost“. Ovšem začátkem roku 2012 Fed představil kroky k větší transparentnosti. Ve svém prohlášení z tehdejšího prosincového jednání (tzv. „minutes“) oznámil, že bude pravidelně poskytovat prognózy úrokových sazeb. Čtyřikrát do roka bude vyhlašovat, jak dlouho chce držet krátkodobé úrokové sazby na stávajících úrovních. V současné době jsou tyto sazby velmi nízké, téměř blízko nule procent ročně.

Audit.

V červenci 2011 byly zveřejněny výsledky auditu Fedu, který prosadil kongresman Ron Paul a Alan Greyson pomocí pozměňovacího návrhu (Fed nebyl nikdy ve své téměř stoleté historii důkladně auditován, sám Paul zmínil, že k poslednímu auditu došlo někdy v 50. letech 20. století a i ten byl jen částečný). Audit provedl "Všeobecný úřad pro kontrolu rozpočtu" (Government Accountability Office) a zjistil, že Fed v letech 2007–2010 rozdal v bezúročných půjčkách americkým i zahraničním bankám a korporacím přes 16×10 dolarů (113 % HDP USA), a to bez vědomí Kongresu.  Podle Alana Graysona se má jednat dokonce o 26 bilionů dolarů (184 % HDP). Mezi příjemci je mnoho významných finančních institucí a korporací, převážně ze Spojených států, ale i z jiných zemí jako Švýcarsko, Skotsko, Velká Británie, Německo, Japonsko a další. V případě amerických bank a institucí navíc došlo ke střetu zájmů, kdy Fed vyřizování této obrovské transakce „outsourcoval“ a lidé ji realizující současně působili v podnicích, kterým byly tyto bezplatné půjčky poskytnuty.

Federální rezervní systém (neformálně Fed,The FEDeral Reserve System ) je centrální bankovní systém Spojených států amerických. Fed je neziskovou společností, která není nikým formálně vlastněna (spíše se jedná o nezávislou státní instituci). Akcie nejsou jako akcie soukromých společností, akcie Fed vlastní 12 neziskových Regionálních federálních rezervních bank, které založila vláda USA. Stát má k Fed přímý přístup skrze volbu vedení společnosti jednou za 14 let, tím je zachována politická nezávislost.

The Federal Reserve System (also known as the Federal Reserve or simply the Fed) is the central banking system of the United States of America. It was created on December 23, 1913, with the enactment of the Federal Reserve Act, after a series of financial panics (particularly the panic of 1907) led to the desire for central control of the monetary system in order to alleviate financial crises. Over the years, events such as the Great Depression in the 1930s, the September 11 attacks in 2001, the Great Recession during the late 2000s, and the COVID-19 pandemic in 2020 have led to the expansion of the roles and responsibilities of the Federal Reserve System.  The U.S. Congress established three key objectives for monetary policy in the Federal Reserve Act: maximizing employment, stabilizing prices, and moderating long-term interest rates. The first two objectives are sometimes referred to as the Federal Reserve's dual mandate. Its duties have expanded over the years, and currently also include supervising and regulating banks, maintaining the stability of the financial system, and providing financial services to depository institutions, the U.S. government, and foreign official institutions. The Fed also conducts research into the economy and provides numerous publications, such as the Beige Book and the FRED database.  The Federal Reserve System is composed of several layers. It is governed by the presidentially appointed board of governors or Federal Reserve Board (FRB). Twelve regional Federal Reserve Banks, located in cities throughout the nation, regulate and oversee privately owned commercial banks. Nationally chartered commercial banks are required to hold stock in, and can elect some of the board members of, the Federal Reserve Bank of their region. The Federal Open Market Committee (FOMC) sets monetary policy. It consists of all seven members of the board of governors and the twelve regional Federal Reserve Bank presidents, though only five bank presidents vote at a time (the president of the New York Fed and four others who rotate through one-year voting terms). There are also various advisory councils. Thus, the Federal Reserve System has both public and private components. It has a structure unique among central banks, and is also unusual in that the United States Department of the Treasury, an entity outside of the central bank, prints the currency used.