Recognition of same-sex unions in Slovenia

Průběh.

Příprava.

Srbsko vyhlásilo válku sousednímu Bulharsku poté, co se nově nezávislé Bulharsko sjednotilo podle závěrů Berlínského kongresu s Východní Rumélií. Tehdejší srbský král Milan Obrenović považoval sjednocení Bulharska za krok, který by mohl ohrozit stabilitu Balkánu. Především se pak obával, že by se Bulharsko mohlo nadále šířit západním směrem k městu Pirot a dalším srbským územím. Rovněž by pak mohlo obsadit Makedonii. Omezit vliv Bulharska se proto rozhodl i za cenu války. Na srbské politické scéně nepanovala ohledně vyhlášení války Bulharsku jednota; Nikola Pašić nebo Jovan Ristić se v tomto kroku stavili jasně proti, neboť sjednocení obou bulharských států nepovažovali za dostatečný důvod pro ozbrojený konflikt. Král Milan však měl v této věci jasný názor.  Došlo k překotné mobilizaci armády, které byla rozmístěna podél hranice s Bulharskem v Timockém kraji. Povoláno bylo na šedesát tisíc mužů. Mezitím probíhala politická vyjednávání na mezinárodní scéně. Hlavním spojencem Bulharska byly v této době Spojené království Velké Británie a Irska a Rusko, zatímco Milanův srbský režim měl rozhodnou podporu Rakousko-Uherska. Bylo to právě Rakousko, které bylo názoru, že Srbové rychle vyhrají a podaří se jim dosáhnout Sofie, vzdálené nedaleko od srbských hranic.

Vypovězení války.

Válka byla vypovězena dne 14. listopadu 1885 (1. listopadu podle gregoriánského kalendáře). V počátečních chvílích měla srbská armáda skutečně navrch a dařilo se jí úspěšně pronikat do bulharského vnitrozemí. Během prvního dne postoupila o 5–10 km, v následujících dnech obléhala města Trn a Slivnica. O vojenských úspěších srbského vojska na počátku kampaně informoval obšírně tisk v Bělehradě. Propaganda se pokoušela nicméně masírovat srbské obyvatelstvo i ve chvíli, kdy se vývoj války obrátil.  Srbské vojsko sice snadno porazilo domobranu a policejní jednotky nedlouho za hranicemi, jakmile však Bulharsko vyslalo svojí armádu, došlo k značnému obratu ve válce. Srbští vojáci byli dlouhodobými pochody v podzimních deštích značně vyčerpaní a jejich motivace k boji nebyla příliš vysoká. Očekávali totiž vpád do Turecka, nikoliv do sousedního Bulharska. Důstojnický sbor byl sice lépe vycvičen než tomu bylo v případě bulharské armády, nicméně to nebylo nic platné když vojsko bylo méně bojeschopné než druhá strana.  Porážka srbského vojska byla dokonána v bitvě u Slivnice, která se uskutečnila dne 21. listopadu 1885. Bulharská armáda, kterou Srbové často nazývali posměšně jako „zahradníky“, obsadila strategický post "Tři uši" nedaleko města a zahnala srbskou armádu na útěk. Bulharskou armádu vycvičilo vojsko ruské; Rusům vděčilo Bulharsko za svojí nezávislost na Osmanské říši. Bulharští vojáci byli navíc mnohem více motivováni a odhodláni se před invazním vojskem bránit.

Bulharské vítězství, srbská porážka.

27. listopadu 1885 zažádal srbský parlament v Bělehradě o příměří. Z bulharské strany bylo odpovězeno, že příměří musí schválit kníže Alexandr. V té chvíli se již srbská fronta zhroutila a bulharské vojsko postupovalo na srbská města Pirot a Niš. První z uvedených měst dokonce i obléhalo; útok na město však naplánovaly bulharské síly na ranní hodiny. Bitva o Pirot tak skončila bulharským vítězstvím. Přes krátkou epizodu, kdy do Pirotu vstoupila srbská vojska držela město bulharská armáda.  Rakousko-Uhersko si jako hlavní ochránce Srbska uvědomilo vojenskou katastrofu svého balkánského spojence a zažádalo dne 28. listopadu 1885 o příměří, které bylo také stvrzeno. Srbská armáda zareagovala později, nicméně do složení zbraní podnikla ještě několik neúspěšných útoků na Vidin v severozápadní části Bulharska.  Dne 3. března byla v Bukurešti podepsána mírová smlouva mezi oběma znepřátelenými zeměmi. Nedošlo k žádné úpravě hranic. Dokument patřil navíc ve své době k nejkratším mírovým smlouvám v evropských dějinách. Měl totiž pouhých 13 slov.

Srbsko-bulharská válka (bulharsky Сръбско-българска война, srbsky Српско-бугарски рат/Srpsko-bugarski rat) byl krátkodobý ozbrojený konflikt mezi srbským královstvím a bulharským knížectvím. Vypukl 14. listopadu 1885 a skončil o čtrnáct dní později rozhodným vítězstvím bulharských vojsk a drtivou porážkou srbských sil.

The Serbo-Bulgarian War or Serbian–Bulgarian War (,, "Srpsko-bugarski rat") was a war between the Kingdom of Serbia and Principality of Bulgaria that erupted on and lasted until. Despite Bulgaria being a vassal state of the Ottoman Empire, the Turks did not intervene in the war. Serbia took the initiative in starting the war but was decisively defeated. Austria demanded Bulgaria stop its invasion, and a truce resulted. Final peace was signed on in Bucharest. The old boundaries were not changed. As a result of the war, European powers acknowledged the act of Unification of Bulgaria which happened on.


Životopis.

Narodil se v Norwalku v Iowě, je synem Catherine LaVonne (rozené Lear), učitelka, a Ronal Wayne Routha, tesař. Má anglické, skotské, německé a holandské předky. Navštěvoval Norwalk High School, kde hrál různé sporty a byl součástí hudebních a divadelních programů. Jeden rok navštěvoval University of Iowa a toužil se stát spisovatelem. Během té doby pracoval jako model.

Kariéra.

Začátky.

V roce 1999 opustil univerzitu a přestěhoval se na Manhattan a později do Los Angeles za hereckou kariérou. Poprvé se objevil ve videoklipu Christiny Aguilery k písničce "What a Girl Wants. Ten samý rok byl obsazen do seriálu stanice ABC "Odd Man Out". V roce 2000 se objevil ve čtyřech epizodách třetí série seriálu "Undressed". Krátce na to se objevil v epizodě seriálu "Gilmorova děvčata" a získal roli v telenovele "One Life to Live", kde hrál od roku 2001 do roku 2002.

Superman.

Před obsazením do supermanského filmu "Superman se vrac"í, Warner Bros. strávil spoustu častu hledáním možné hvězdy filmu. Padly jména jako Nicolas Cage, Josh Hartnett, Brendan Fraser, Paul Walker, Henry Cavill (který se stal Supermanem ve filmu "Muž z oceli" v roce 2013), James Marsden, Ashton Kutcher, Keanu Reeves, Will Smith a James Caviezel. Režisér Bryan Singer si rozhodl najmout Routha dva měsíce po setkání. Natáčení začalo v Sydney v únoru 2005. Film měl premiéru 28. června 2006 a vydělal 200 milionů dolarů. V roce 2006 získal cenu Spike TV Award v kategorii "Nejlepší superhrdina".

Další projekty.

Objevil se ve filmu "Life is Hot in Cracktown" a v nezávislém dramatu "Lie to Me", po boku své manželky Courtney Ford. Získal roli ve filmu Informátoři, založeném na stejnojmenné novele od Bret Easton Ellise, ale jeho scény byly nakonec vystřižené. V roce 2008 získal cameo roli ve filmu "Zack a Miri točí porno" a jako porotce se objevil v soutěži "Comic Book Challange". V lednu 2009 byl oficiálně obsazen do role Todda Ingrima ve filmu "Scott Pilgriim proti zbytku světa". Daniela Shawa si zahrál ve třetí sérii seriálu Chuck"."V roce 2011 se objevil ve filmu "Dylan Dog - Dead of Night". 22. února 2012 bylo oznámeno, že byl obsazen do seriálu stanice CBS "Parťáci," po boku Lucy Davis.  V roce 2013 propůjčil svůj hals do videohry "". Objevil se v jedné epizodě seriálu Millerovi a v epizodách seriálů "Chosen" a "Enlisted".

Arrow.

7. července 2014 bylo oznámeno, že si znovu zahraje superhdinu z komiksu DC a to Raye Palmera / Atoma v seriálu stanice CW "Arrow". Jako vedlejší postava se objevil ve třetí sérii seriálů, která měla premiéru 8. října 2014.  Tvůrci seriálu "Arrow", oznámili, že přemýšlí o spin-offu seriálů o Atomovi. V únoru 2015 bylo oznámeno, že spin-off bude zaměřený na superhrdinský tým, ve kterém bude Atom součástí. Dále se v seriálu objeví Wentworth Miller, Victor Garber a Caity Lotz.

Osobní život.

23. srpna 2006 se zasnoubil se svojí přítelkyní, herečkou Courtney Ford a vzali se 24. listopadu 2007 na ranči El Capitan v Santa Barbaře. 10. srpna 2012 se jim narodil syn Leo James.

Brandon James Routh (* 9. října 1979, Norwalk, Iowa, Spojené státy americké) je americký herec a bývalý model. Vyrostl v Iowě a poté se přestěhoval do Los Angeles za hereckou kariérou, kráce poté se objevil v několika televizních seriálech. V roce 2006 se proslavil rolí Supermana ve filmu Superman se vrací. Vedlejší roli získal v seriálu "Chuck". Následovaly role ve filmech "Zack a Miri točí porno" "a Scott Pilgriim proti zbytku světa".Aktuálně hraje roli Raye Palmera/Atoma v seriálu "Arrow" a od roku 2016 v seriálu "Legends of Tomorrow".

Brandon James Routh (born October 9, 1979) is an American actor, appearing on multiple television series throughout the early 2000s.


Vznik a charakteristika opery.

Nicolae Bretan prožíval na počátku 20. let 20. století úspěšné období: měla úspěšnou premiéru jeho první opera "Světlonoš", narodila se mu (jeho jediná) dcera Judit, úspěšně zpíval v maďarském divadle v Kluži a současně hostoval v rumunském divadle tamtéž. Po připojení Transylvánie k Rumunsku Trianonskou smlouvou cítil Bretan jako vlasteneckou povinnost nabídnout své služby rumunské opeře, kam v roce 1922 i přestoupil. Ředitelem rumunského divadla v Kluži se však stal Constantin Pavel, Bretanův dlouholetý odpůrce, a skladatelova situace se měla brzy zhoršit.  Mezitím však v říjnu 1922 zhlédl Bretan v maďarské činohře hru Illése Kaczéra "Golem se chce stát člověkem" ("Gólem ember akar lenni"). Začal přemýšlet o jejím zhudebnění, vyžádal si spisovatelovo svolení a v červnu 1923 přistoupil k její kompozici; nejen že ji napsal za velmi krátkou dobu devíti dnů (od 29. června do 8. července 1923), ale navíc vytvořil libreto simultánně v rumunštině, maďarštině a němčině (všechny tyto jazyky ovládal na literární úrovni).  Zatímco námět je převzat ze známé pražské pověsti o Golemovi, tématem je lidská touha zanechat po sobě na světě stopu. Pro rabbiho Löwa ztělesňují výsledek tuto touhu tři další postavy opery: vnučka Anna je jeho potomkem, Golem jeho vlastnoručním výtvorem, učedník Baruch jeho intelektuálním dědicem. Vedle toho je zde téma snahy člověka vyrovnat se Stvořiteli, které končí uznáním porážky. Nejde však jen o intelektuální dilema rabbiho Löwa, psychologicky a emočně nejpropracovanější a nejrozmanitější postavou je překvapivě Golem, „belcantový rebel“, jehož touze po lásce a po životě, který by pokračoval i dalšími generacemi, odpovídá i hudba zacházející do extrémů od brutality do něhy. Sám Bretan řekl: „Golem je lidštější než mnohé lidské bytosti.“ Jako motto opery zvolil skladatel biblický citát „De profundis ad te clamavi, Domine!“  Podobně jako v jiných Bretanových operách je samotný děj bez dramatických okamžiků. Až na moment, kdy rabbi vytrhne Golemovi z úst šém, sestává akce jen z rozhovoru. Vlastní konflikt se odehrává v nitru postav. Hlavními hrdiny opery jsou rabbi Löw a Golem; Löwova dcera Anna a učedník Baruch jsou významní svou přítomností, jejich vokální part je však velmi krátký. Podobně jako ve "Světlonošovi" používá Bretan v "Golemovi" sbor, avšak jen ze zákulisí (jako hlas nebes) a na jediném, poměrně krátkém místě. V klíčovém místě – když Golem spatří Anninu nahotu a konsternovaně se zastaví, čímž dá rabbimu příležitost ho zničit – se ozve citát ze "Světlonoše" spojený se sestoupením božstva na zem mezi smrtelníky.  Bretan plánoval uvést svou operu již v sezóně 1923/1924, ale ještě před jejím začátkem byla rumunská vláda nucena zrušit veškeré dotace na operu. V případě klužského rumunského divadla byla jednou z prvních obětí právě inscenace Bretanova "Golema". Díky svým dobrým stykům s klužskou maďarskou operou nakonec Bretan dosáhl toho, že "Golem" byl poprvé uveden na této scéně v maďarské verzi 23. prosince 1924.  Díky známému námětu i inscenační nenáročnosti je "Golem" světově nejhranější Bretanovou operou. Roku 2008 byl například uveden v Marseille v rámci festivalu Festival des Musiques Interdites Marseille Terezin 2008. Roku 2015 jej uvádí Neuköllner Oper (v Berlíně–Neuköllnu).  Opera trvá asi 50 minut.

Děj opery.

Odehrává se v Židovském městě pražském. Velká, goticky klenutá místnost v domě rabbiho Löwa.  Rabbi Löw čte ve velké knize, tiše prozpěvuje modlitby. V posteli v rohu místnosti leží jeho šestnáctiletá vnučka Anna, těžce nemocná.  Po rabbiho pravici stojí Golem. Rabbiho jeho blízkost znervózňnuje, posílá ho hlídat oheň a sám horečně hledá v knihách příčinu Anniny choroby a lék na ni. Ale Golem rabbiho neposlouchá a nechce jít spát. Löwův učedník Baruch mlčky přináší knihu a při odchodu pohlédne k Anninu lůžku. Golem ho sleduje s nenávistí. Pak Löwovi prozradí, co způsobilo Anninu nemoc: Golem ji objal a políbil. Přesvědčuje sám sebe, že po něm Anna touží, ale nemůže popřít, že se ho dívka děsí. A je to právě fyzický kontakt s neživým Golemem, který Anně sebral životní síly.  Golema trápí, že není člověkem, a proto nemůže být Anně partnerem. Naléhá na rabbiho, aby mu dal skutečnou lidskou podobu, tělo z masa a kostí. Rabbi odmítá a tvrdí Golemovi, že to neumí. Přikazuje mu jako svému stvoření, aby na Annu zapomněl. Ale stejně jako lidé ani Golem si mnoho nedělá z příkazů svého stvořitele a holedbá se svou silou: celou Prahu by unesl na ramenou a nebojí se ani císaře.  To, co Golemovi způsobuje největší bolest, je jeho neplodnost. Polykal semena ovoce a procházel se v dešti, aby v něm vzklíčila k životu, ale marně: není uhněten z úrodné prsti, ale z jalového jílu. Cítí se vyrván z koloběhu stvoření a sní o Anně jako o své matce, dítěti i matce svého dítěte. Proč není Anna golemem – nebo on člověkem?  Anna blouzní. Když se k ní Golem s něžnými slovy přiblíží, odhání ho dívka jako anděla smrti, hrozí se jeho doteku a tiskne se k dědovi. Löw i Anna se modlí k Bohu za uzdravení.  Na Golemovu opakovanou žádost Löw vysvětluje, že jej nemůže učinit člověkem a dát mu schopnost plození. Golem nevěří a hrozí mu: nemůže-li jej rabbi učinit skutečně živým, může Golem rabbiho zabít. Löwův výkřik vzbudí učedníka Barucha. Golem ho vábí – prý aby jej mohl zabít společně s Löwem – ale Löw posílá Barucha pryč. I pomyšlení na to, že Anna umře a promění se v hlínu, Golema nejprve potěší, brzy však převládne lítost a soucit: Anna si přece tolik přeje žít.  Löw vysvětluje Golemovi, že jej oživil tím, že mu pod jazyk vsunul lístek s napsaným pravým Božím jménem. Nábádá ho, aby svému utrpení z nedosažitelných slastí života učinil konec tím, že si lístek vytrhne z úst. Golem nejprve hodlá uposlechnout, ale pak – k Löwovu zoufalství – trvá na své touze žít. Nechť rabbi napíše další pergameny, které z něj učiní pohledného muže z lidských tkání, aby se mohl stát Anniným ženichem. Sní o jejich společné budoucnosti, o tom, jak jí koupí všechny šperky Prahy a on sám se stane císařským maršálem.  Löw však takovou bohaprázdnou proměnu učinit neumí a nechce. Raději Golema zničí. Ale položivý Golem nemá ze smrti strach. Má-li být mrtvou hlínou, vezme Annu s sebou – stačí ji jen obejmout. Blíží se k lůžku a ani Löwovo zaklínání jej nezastaví. Probudí však Annu, která se vyděšeně vztyčí v posteli a noční košile se jí sveze z ramen a prsou. Golem nad tímto pohledem zůstává stát s otevřnými ústy; toho rabbi využije a vytrhne mu pergamen zpod jazyka. Golem se skácí jako neživá socha; je mrtev.  Rabbi je nešťasten, že musel svého „zázračného hliněného muže“ zabít, aby mohla Anna žít. Podzimní vítr zpívá Golemovi píseň věčného odpočinku (sbor "Dormi tu în pace, al omului vis"). Anna vstává zdráva z postele, do pokoje padají sluneční paprsky. Anna i Löw vzdávají Bohu díky za dívčino uzdravení (duet "Inima mea îndurerată"). Anna nařizuje, aby byl Golem pohřben jako člověk, protože tolik miloval, a lituje ho. Löw ji objímá: Golemova smrt jí vrátila život.

Instrumentace.

3 flétny (1 pikola), 2 hoboje, 1 anglický roh, 2 klarinety, basklarinet, 2 fagoty, 4 lesní rohy, 3 trubky, 3 pozouny, 1 tuba, 3 tympány, bicí souprava, smyčcové nástroje (1. a 2. housle, violy, violoncella, kontrabasy).

Golem, původním autorským názvem "Člověk z hlíny" nebo "Golemova vzpoura" (v rumunském originále'nebo ', maďarsky ', německy '), je opera o jednom dějství rumunského skladatele Nicolae Bretana na jeho vlastní libreto podle divadelní hry Illése Kaczéra (1887–1980) "Golem se chce stát člověkem". Měla premiéru 23. prosince 1924 v Maďarské opeře v Kluži.

Golem is a one-act opera by Nicolae Bretan to his own libretto, based on the legend of the Golem as expressed in a drama by Illés Kaczér. It was written over a brief period in 1923, and was first performed in Cluj on 23 December 1924.


Kariéra piráta.

Raný život Hornigolda není zmapován. Místo jeho narození v anglickém Norfolku je odvozeno od příjmení, které bylo v této oblasti rozšířené. Stál u zrodu Pirátské republiky, v jejímž čele stál společně s Henrym Jegginsem. Hornigold byl učitelem pro mnoho pirátů, především ale pro Edwarda Teache, známého jako Černovous. O jeho aktivitě pochází dokumenty z let 1713 - 1714, kdy Hornigold najal bojové lodě, aby přepadaly obchodní lodě vyslané Anglií a Španělskem do oblasti Baham. V roce 1717 ovládal Hornigold loď "Ranger", která byla nejozbrojenější lodí v karibském regionu, a kterou později ovládal Charles Vane.  V květnu 1717 zaútočil Hornigold na ozbrojenou obchodní loď, která byla do Baham vyslána právě za účelem lovit piráty. Kapitán této lodi však uprchl a později nahlásil velikost Hornigoldovy flotily, tedy pěti lodí a více než 350 mužů.  V tomtéž roce Hornigold vyplul společně se svoji posádkou přes Karibské moře a americký kontinent a snadno okradl spoustu obchodních lodí. Na jeho cestě zpět se mu povedlo zmocnit se bohaté a obrovské francouzské lodě jménem Dutch Flute, která měla 26 děl, což byla nejlepší Hornigoldova akce jako piráta, ale také jeho poslední. Poté přijal královský pardon.

Královský pardon a smrt.

Hornigold si počínal opatrně a během války o španělské dědictví neútočil na britské lodě, ale na španělské. Jeho pirátská kariéra pokračovala až do prosince 1717. Poté přišel další královský pardon a Hornigold se v lednu 1717 vydal do Kingstonu pro pardon. Byl zproštěn viny. Po příchodu Woodose Rogerse, který se stal guvernérem, tak spousta pirátů královský pardon odmítla či porušila. Hornigold, který pardon přijal, byl pověřen úkolem, aby lovil piráty kteří královský pardon porušili či odmítli. Jeho hlavním cílem byl Charles Vane, nikdy se mu ho však nepodařilo polapit, ačkoli zajal a nechal popravit například Steda Bonneta nebo Jacka Rackhama. V roce 1719 byl na obchodní plavbě do Mexika, za hurikánu se jeho loď rozbila o útes daleko od pevniny a utopil se s celou svojí posádkou.

Benjamin Hornigold (* 1680 Norfolk – 1719 Mexiko) také známý jako Ben Hornigold, byl anglický pirát v 18. století. Pirátem byl v letech 1715 až 1717, kdy přijal od krále Jiřího I. královský pardon za účelem aby lovil ostatní piráty, kteří pardon odmítli. Benjamin Hornigold zemřel v roce 1719 při hurikánu mezi Bahamami a Mexikem, když narazil na útes.

Captain Benjamin Hornigold (1680–1719) was an English pirate who operated during the tail end of the Golden Age of Piracy.


Život.

Vystudovala právo na Právnické fakultě Masarykovy univerzity (promovala v roce 2001 a získala titul Mgr.). Na téže fakultě získala i doktorát v oboru správní právo, titul Ph.D. jí byl udělen v roce 2007. V letech 2006 až 2014 na Právnické fakultě MU externě vyučovala, konkrétně na Katedře správní vědy a správního práva. Specializovala se na teorii práva a na ústavní a správní právo.  Pracovní kariéru začínala v letech 2001 až 2002 jako právnička na Magistrátu města Brna. Později přešla do Kanceláře Veřejného ochránce práv, kde byla v letech 2003 až 2004 vedoucí analytického oddělení a v letech 2004 až 2012 vedoucí právního odboru za ombudsmanů Otakara Motejla a Pavla Varvařovského. Mezi roky 2013 a 2014 působila jako ředitelka legislativního odboru Kanceláře Senátu PČR.  Deset let (2004–2014) se angažovala jako členka Výboru Rady vlády pro lidská práva. Mluví anglicky a německy. Je vdaná, má dvě dcery Kateřinu a Petru.

Politické působení.

V únoru 2014 se stala náměstkyní ministra pro lidská práva, rovné příležitosti a legislativu ČR Jiřího Dienstbiera, od 1. března 2014 pak byla jmenována místopředsedkyní Legislativní rady vlády ČR. Jako náměstkyně se podílela na přípravě zákona o státní službě, byla i členkou komise pro výběr náměstka pro státní službu.  Po odvolání Marcela Chládka ji jako bezpartijní dne 5. června 2015 navrhl premiér Bohuslav Sobotka na post ministryně školství, mládeže a tělovýchovy ČR. Dne 11. června 2015 ji na Pražském hradě přijal prezident Miloš Zeman a do funkce ji jmenoval vzápětí 17. června 2015. V září 2015 pak vstoupila do ČSSD.  Dne 9. května 2017 oznámila, že podá ke konci měsíce demisi na post ministryně školství, mládeže a tělovýchovy ČR. Reagovala tak na vyšetřování její bývalé náměstkyně Simony Kratochvílové kvůli kauze rozdělování dotací okolo Fotbalové asociace ČR. Dne 31. května 2017 však Senát PČR vrátil do Sněmovny PČR k projednání kariérní řád učitelů. Právě s prosazením této normy spojila Valachová svůj odchod z postu ministryně. Rozhodla se proto pro odložení dříve oznámeného termínu s tím, že chce hájit kariérní řád ve Sněmovně. Prezident Miloš Zeman jí dal čas do 10. června 2017, ani po tomto datu ji však zatím neodvolal. Dne 19. června 2017 došlo k setkání Zemana s Valachovou. Ministryně na svém odvolání i nadále trvala, a proto byl o dva dny později dne 21. června 2017 jmenován novým ministrem školství, mládeže a tělovýchovy ČR její dosavadní náměstek Stanislav Štech.  Ve volbách do Poslanecké sněmovny PČR v roce 2017 figurovala na druhém místě kandidátky ČSSD ve Středočeském kraji. Získala 3 848 preferenčních hlasů, skončila na 2. místě a stala se poslankyní. Veřejné dění komentuje v blogu, na kterém v červnu 2020 zveřejnila i svůj pohled na kauzu dotací jí vedeného ministerstva do sportu.

Kateřina Valachová (* 15. září 1976 Brno) je česká právnička a politička, od června 2015 do června 2017 ministryně školství, mládeže a tělovýchovy ČR v Sobotkově vládě. V letech 2014 až 2015 byla náměstkyní ministra pro lidská práva, rovné příležitosti a legislativu ČR, od října 2017 je poslankyní Poslanecké sněmovny PČR.

Kateřina Valachová (born 15 September 1976) is a Czech politician and lawyer who served as Minister of Education, Youth and Sports of the Czech Republic in the Cabinet of Bohuslav Sobotka from 2015 to 2017. Valachová has also been a member of the Chamber of Deputies since October 2017.


Koncept SOA.

Servisně orientovaný svět se od toho objektového podstatně liší. Zatímco objekty mají metody, které popisují jejich chování a mohou měnit stav objektu, servisně orientované programování pracuje s konceptem služeb. Tyto služby nemají, na rozdíl od objektů, vnitřní stav, pouze poskytují určitou funkcionalitu – operace, která nějakým způsobem zpracovává data a vrací výsledek z pracování (lze přirovnat ke klasické funkci v programování). Aplikace SOA v jazyku Jolie Podstata jazyka Jolie spočívá v tom, že ke všemu přistupuje jako ke službám, jejichž operace využívá pro zpracování programu. Příklad „Hello World“ jednoduše znázorňuje princip tohoto konceptu v Jolie. Zatímco v objektově orientovaném jazyce typu např. Java voláme při výpisu na konzolu statickou metodu println() (System.out.println()), v Jolie voláme operaci println na službě Console. Stejně tak, jako má Java ve svém jádru již naprogramované třídy připravené k použití, i Jolie má připravené služby, které může programátor kdykoliv využít. V prvním řádku je vidět obdoba klíčového slova „import“ v Javě – „include“, která do programu zahrne právě službu Console ze své standardní knihovny.

Behaviour.

Autoři popisují pojem „Behaviour“ v souvisloti s Jolie jako tu část programu, kde probíhá samotná logika programu. V části „behaviour“ se definuje logická podstata programu, přičemž nás nezajímá, jak jsou jednotlivé služby definovány či dokonce přes jaký protokol komunikují. Je to podobné, jako když programátor využívá naimplementované funkce nějaké knihovny. Využívá pouze jejich funkčnost a nic jiného jej nemusí zajímat, pokud je vše naimplementované správně.  "Jolie podporuje základní orchestrační vzory jako je paralelní a sekvenční zpracování aktivit. Sekvence se označuje středníkem, kdy v případě, že má být v nějaké proceduře několik aktivit jsoucích po sobě, dělí je právě tento středník. To je podstatná změna například oproti jazyku Java, kde středník slouží k ukončení příkazu. Naopak paralelní zpracování je vyjádřeno svislicí, s níž se pracuje stejně jako se středníkem."

Deployment.

Část označovaná jako „deployment“ se naopak zabývá definováním služeb samotných. Jolie nepodporuje jen klasické webové služby ze skupiny Web Services (WS- *), ale také řadu dalších protokolů jako např. XML-RPC či HTTP. Jolie může operace webových služeb volat, zároveň však často také sadu operací poskytuje. Tato komunikace probíhá přes komunikační porty. Výstupní porty k vystavení služby, zatímco vstupní porty umožňují službu zavolat. Komunikace se službami probíhá pomocí rozhraní, jehož implementace se pro jednotlivé služby může lišit v závislosti na použitém protokolu. In our example the TwiceInterface interface declares the operation twice as a request-response operation. A request-response operation receives a request and sends back a response. Both input and output messages of twice are typed as int (denoting integers): Oficiální dokumentace uvádí jako příklad rozhraní TwiceInterface, které deklaruje operaci „twice“ jako operaci požadavek-odpověď. Oprace obdrží požadavek a pošle zpět odpověď. Vstupní i výstupní zprávy operace „twice“ jsou typu int (integer).  Následující ukázky představují „deployment“ kód pro klienta i pro server.

Reprezentace dat.

Jolie pro práci s daty používá vlastní stromovou reprezentaci dat, která se mírně podobá JSONu. Veškeré zprávy přijaté službou implementovanou v Jolie se automaticky převádějí do této reprezentace, takže v kódu není nutné zpracovávat různými nástroji XML zprávu, ale lze rychle programově přistupovat přímo k hodnotám, které chceme v aplikaci použít. Pokud chceme světu vystavit webovou službu typu SOAP, je samozřejmě nutné mít odpovídající WSDL. Jolie se snaží usnadnit programátorům práci, a tak vývojáři představili jednoduchý nástroj, který umí nekonvertovat službu popsanou v Jolie do WSDL a obráceně.

Ukázka reprezentace dat v Jolie.

main

Ekvivalent v XML.

<animals>

Volání Javy z Jolie.

Jelikož Jolie běží na platformě Java, je s tímto jazykem úzce spjata. V ukázce Hello World byl uveden příklad výpisu na konzolu, z čehož vyplývá, že v Jolie musí existovat služba, který tento výpis umožňuje. Toho lze dosáhnout právě například voláním javovského kódu. Třída, jejíž kód chceme z Jolie volat, musí dědit z abstraktní třídy jolie.runtime.JavaService. Zároveň musí být třída zkompilována jako JAR a umístěna do složky JavaServices v instalačním adresáři Jolie.

Příklad.

package example;  Jakmile je javovská knihovna dostupná a tedy je i samotná služba dostupná, můžeme tuto službu použít následujícím způsobem.  Podobně lze v Jolie využívat i JavaScript, pro detailnější informace navštivte dokumentaci.

Webový server Leonardo.

Leonardo je webový server vyvinutý čistě v jazyce Jolie, který je velmi flexibilní a podporuje od poskytování klasického statického obsahu až po mocný dynamický web. V dokumentaci je podrobněji popsán způsob zacházení s webovým serverem včetně využití GWT modulu s názvem JolieGWT, který je součástí instalace Jolie a umožňuje snadnější vývoj webových aplikací.

Jolie je open source programovací jazyk zaměřený na orchestraci webových služeb a tvorbu distribuovaných aplikací. Umožňuje jednoduše a efektivně namodelovat business proces zahrnující volání webových služeb. Na rozdíl od jazyku BPEL, který je spjat s WSDL a SOAP zprávami, Jolie umožňuje i volání služeb, které jsou založeny na jiném než SOAP protokolu, například XML/RPC, JSON/RPC atd.

Jolie (Java Orchestration Language Interpreter Engine) is an open-source programming language for developing distributed applications based on microservices. In the programming paradigm proposed with Jolie, each program is a service that can communicate with other programs by sending and receiving messages over a network. Jolie supports an abstraction layer that allows services to communicate using different mediums, ranging from TCP/IP sockets to local in-memory communications between processes.


Popis.

Délka hlavy a těla je 46 až 55 mm a rozpětí křídel dosahuje 220–250 mm. Předloktí je dlouhé 32 až 40 mm a celkem váží 6 až 15 g. Jeho srst je polotmavé červenohnědé barvy, často s bledými konečky a s světle hnědým spodkem. Srst je delší a méně rovnoměrně zbarvená než u netopýra hvízdavého. Zároveň je od něj větší a má širší křídla. Tvář, uši, křídla a ocas jsou tmavé.

Rozšíření.

Je rozšířen od Západní Evropy východně k Uralu, Turecku a Kavkazu. Je migrujícím druhem, jedinci ze severní a východní oblasti migrují během zimy na jihozápad. Preferované stanoviště jsou parky a lesy, často v blízkosti vody.  Hojně je rozšířen v střední a východní Evropě. Na západě je jeho zimní výskyt vzácnější, ale nedávno byli na více územích objeveny nové kolonie. Na Britských ostrovech, byl v minulosti jeho výskyt považován za vzácný, pouze na pár jedinců např. na ropných plošinách v Severním moři. V současnosti je známo několik výskytů v Británii i v Irsku.  Tento druh je ohrožen ztrátou přirozeného prostředí jako jsou duté stromy a je ohrožen toxickými látkami, kterými se konzervuje dřevo. V několika zemích je chráněným druhem a rozmnožuje se v budkách na hnízdění.

Potrava a rozmnožování.

Loví v časných hodinách, létá rovnou s rychlými a hlubokými údery křídel cca 3 až 15 m nad zemí. Loví malý až středně velký hmyz, zejména komáry.  Rozmnožovací kolonie se nacházejí v dutých stromech, budkách na hnízdění a někdy i v budovách. Páření probíhá od července do časného září. Samci mají ve svém teritoriu harém samic. Na jaře samice rodí jedno až dvě mláďata.

Echolokace.

Používá frekvenci od 36 do 62 kHz s největší energií na 41 kHz as nejdelším trváním 6,9 ms.

Netopýr parkový ("Pipistrellus nathusii") je malý netopýr z čeledi netopýrovitých. Podobá se netopýru hvízdavému ("Pipistrellus pipistrellus"). Je široce rozšířený po celé Evropě.

Nathusius' pipistrelle ("Pipistrellus nathusii") is a small bat in the genus "Pipistrellus". It is very similar to the common pipistrelle and has been overlooked in many areas until recently but it is widely distributed across Europe.


Kariéra.

První roky 1999-2007.

Bingham se dostal v roce 1999 do čtvrtfinále Welsh Open, kde prohrál s Joe Swailem 5-1.  V sezóně 1999/2000 se probojoval do last 16 na China International. S Brianem Morganem prohrál 2-5. Velkým překvapením bylo, když vyřadil Stephena Hendryho 10-7 v last 32 na mistrovství světa. V last 16 Bingham prohrál s Jimmy Whiteem 9-13.  Bingham se v roce 2002 kvalifikoval pro mistrovství světa. V zápase s Kenem Dohertym v last 32 mohl udělat maximální náběh, ale minul růžovou. Zápas skončil 10-8 pro Dohertyho.  V sezóně 2004/2005 se dostal dvakrát mezi last 16. Na British Open 2004 prohrál s Barry Hawkinsem 5-4 a na China Open 2005 s Dingem Junhui 5-4.  Větší úspěchy se dostavily v sezóně 2005/2006, když se Bingham dostal do čtvrtfinále Grand Prix, kde ho porazil John Higgins 5-1. Také postoupil z kvalifikací na Masters, kde zvítězil v postupovém kole nad Ali Carterem 6-3. Ve čtvrtfinále kvalifikací proti Marcusu Campbellovi se mu podařila první break 147. Byl ve čtvrtfinále UK Championship 2005, které prohrál s Joem Perrym 9-8. Na Masters v last 16 prohrál s Peterem Ebdonem 6-4 a na Malta Cupu skončil také mezi last 16 po prohře 5-4 s Kenem Dohertym.  Sezóna 2006/2007 Binghamovi tak dobře nevyšla. Kvalifikoval se pro Masters, když porazil v závěrečném kole Marka Selbyho 6-2, ale nepostoupil dál z kola “wild card” s Ali Carterem 5-6. Nekvalifikoval se ani pro mistrovství světa.

Sezóna 2007/2008.

Bingham se dostal do čtvrtfinále Shanghai Masters, kde prohrál s Markem Selbym 0-5. Na UK Championship došel do last 16, kde prohrál se Shaunem Murphym 3-9. Dosáhl ještě last 16 na Welsh Open, kde prohrál s Joem Perrym 2-5 a na mistrovství světa, kde měl opět za soupeře Joe Perryho, který nad ním zvítězil 13-9.

Sezóna 2008/2009.

V této sezóně Bingham dosáhl nejlepšího výsledku na Championship League v Essexu, kde dosáhl na semifinále. Na mistrovství světa zvítězil v prvním kole nad Alanem McManusem 10-6, ale v druhém prohrál s Ronniem O'Sullivanem 5-10.

Sezóna 2009/2010.

Na UK Championship došel do last 16, kde prohrál se Stephenem Maguirem 3-9. Bingham v této sezóně vyšel naprázdno i na mistrovství světa, které opustil v last 48 po porážce od Stuarta Pettmana 2-10.

Sezóna 2010/2011.

Pro Binghama zaznamenala tato sezóna čtyři čtvrtfinále na malých bodovaných turnajích Players Tour Championship – EPTC 1 ve Fürthu, PTC 2 a PTC 6 v Sheffieldu a EPTC 6 v Praze. Další čtvrtfinále přišlo na UK Championship. Bingham porazil v prvním kole Petera Linese 9-4, ve druhém Ronnieho O'Sullivana 9-6, v last 16 Marca Fua 9-2 a pak ve čtvrtfinále prohrál s Markem Allenem 9-7. Na mistrovství světa došel do last 16, kde ho vyřadil Ding Junhui 13-12. Ding se podařil dobrý návrat ve hře za stavu 9-12. Kdyby Bingham tento zápas dotáhl do vítězství, dostal by se mezi 16 nejlepších hráčů.

Sezóna 2011/2012.

Binghamovi se podařil po šestnácti letech své profi kariéry vyhrát první bodovaný turnaj Australian Goldfields Open. Porazil v prvním kole Michaela Holta 54-2, v druhém Dinga Junhuie 5-2, v last 16 Toma Forda 5-0, ve čtvrtfinále zdolal Marka Allena 5-3 a v semifinále Shauna Murphyho 6-2. Ve finále se střetl s Markem Williamsem a ze stavu 5-2 pro Williamse se dokázal vrátit do zápasu a vyhrát 9-8. Dosáhl ještě dvou čtvrtfinále na PTC 1 v Sheffiledu, kdy prohrál s Ronniem O'Sullivanem 4-2 a na PTC v Killarney (Irsko), kde prohrál s Markem Selbym 4-3. Na mistrovství světa vypadl v prvním kole se Stephenem Hendrym 10-4. Na konci sezóny vstoupil poprvé do top 16 a usadil se na 16. místě světového žebřičku.

Sezóna 2012/2013.

Bingham vyhrál hned první Asian Tour v Zhangjiagangu, když ve finále porazil Stephena Leeho 4-3. Hned na to byl ve finále Wuxi Classic, kde prohrál s Ricky Waldenem 10-4, ale podařil se mu druhý maximální break 147 v tomto zápase. Další turnajem, který vyhrál, byla Premier League, když ve finále zvítězil nad Juddem Trumpem 7-2. Byl ve čtvrtfinále Shanghai Masters se Shaunem Murphym. Na Asian Tour 3 v Zhengzhou přidal další trofej z malých bodovaných turnajů vítězstvím nad domácím Li Hangem 4-3. Na UK Championship došel do čtvrtfinále přes Jacka Lisowského 6-2 a Stephena Maguireho 6-4. Dostal se tak mezi nejlepších osm, ale prohrál s Ali Carterem 4-6. Po novém roce na Masters vypadl v prvním kole s Markem Selbym 6-5.  Binghamův další úspěch bylo finále Welsh Open, kde prohrál se Stephenem Maguirem 8-9. Na China Open se probojoval do čtvrtfinále, měl za soupeře opět Maguireho. Ten vyhrál 5-1. Na mistrovství světa, měl proti sobě v prvním kole Sama Bairda, v druhém porazil Marka Davise 13-10 a ve čtvrtfinále prohrál s Ronniem O'Sullivanem 4-13. Sezónu ukončila jako světová šestka.

Sezóna 2013/2014.

Sezóna začala ve Wuxi, kde se dostal do last 32 Wuxi Classic s Anthony Hamiltonem. Na Australian Open dosáhl last 16, když ho Joe Perry vyřadil 5-3. Na European Tour v Rotterdamu a ve Fürthu na Paul Hunter Classic měl dvě čtvrtfinále. V září se probojoval do semifinále 6-red World Championship v Thajsku, ale prohrál 4-7 s Neilem Robertsonem. Na Shanghai Masters vypadl v prvním kole s Kyren Wilsonem 5-1. Po něm následovala další European Tour v Belgii, kde v last 16 prohrál s Lucou Brecelem 4-1. Na Indian Open došel do last 16, kde prohrál s Pankajem Advanim 4-3.  Na International Championship v listopadu se dostal do last 16 s Markem Selbym. V tomto zápase prohrál 6-1. Stuart jel na další dvě European Tour v Gloucesteru a Antverpách. V Gloucesteru prohrál v last 32 s Alanem Morisem a v Antverpách v last 16 s Ronniem O'Sullivanem 4-3.  Na pozvánkovém turnaji Champion of Champions v Barnsley porazil v první kole Ricky Waldena 4-0, Judda Trumpa 6-2, v semifinále Marka Selbyho 6-4 a dostal se do finále s Ronniem O'Sullivanem, kde prohrál 10-8. Další úspěšným turnajem byl UK Championship, kdy postoupil do semifinále, ve kterém prohrál s Neilem Robertsonem 9-8 poté, co vyřadil ve čtvrtfinále O'Sullivanna 6-4. Na Masters byl vyřazen v prvním kole Johnem Higginsem 2-6. Účastnil se také pozvánkového turnaje Shoot-out, kde skončil ve finále s Dominicem Daleem, který získal titul. Vyhrál tři zápasy na Welsh Open, ale prohrál last 16 s Joem Perrym 4-3.  Na Asian Tour v Dongguanu porazil ve finále Lianga Wenba 4-1. Bez větších úspěchů byl také na Players Tour Championship Grand Final a China Open. Na mistrovství světa skončil v last 32 s Kenem Dohertym 5-10. Sezónu ukončil na osmém místě světového žebříčku.

Sezóna 2014/2015.

Nejúspěšnější sezóna pro Stuarta Binghama začala. Zúčastnil se Asian Tour 1 a následoval Wuxi Classic, kde ho vyřadil v last 16 Marco Fu. Na Australian Goldfields Open dosáhl čtvrtfinále s Markem Davisem, které prohrál 3-4. Velký úspěch v podobě výhry titulu se dostavil na Shanghai Masters. Stuart vyřadil Li Hanga 5-3, Dominica Dalea 5-1, Alana McManuse 5-1, v semifinále Dinga Junhuie 6-4 a Marka Allena ve finále 10-3. Byla to pro něho druhá výhra bodovaného turnaje. V říjnu se stal vítězem malého turnaje v Asian Tour Haining Open, kde ve finále porazil Olivera Linese 4-0.  Na International Championship postoupil až do last 16 s Markem Allenem, kde prohrál 6-4. Stejně tak skončil na European Tour v Mannheimu se Stephenem Maguirem 4-1.  Bingham pokračoval v dobré formě na UK Championship, kde se probojoval do semifinále s Ronniem O'Sullivanem, které prohrál 6-5, když O'Sullivan si pojistil poslední frame breakem 94. Zapojil se do dalšího European Tour v Portugalsku, kde prohrál v last 16 s Craigem Steadmanem. Svou formu potvrdil výhrou nebodovaného turnaje Championship League, když porazil Marka Davise 3-2.  Na Masters došel do last 16 s Marcem Fu, který vyhrál 3-6. Následoval German Masters, ve kterém skončil Bingham v last 16 prohrou s Marcem Fuem 4-5. Následovalo další umístění v last 16 na Welsh Open po prohře s Ricky Waldenem 2-4. Na pozvánkovém turnaji World Grand Prix ho O'Sullivan vyřadil jasným vítězstvím 6-0. Bingham na Players Tour Championship Grand Final vybojoval semifinále, které prohrál s Joem Perrym 4-1. China Open opustil v last 32 po prohře s Michaelem Whiteem.  Bingham přijel na mistrovství světa v Sheffieldu. V prvním kole vyřadil Robbieho Williamse 10-7, v druhém Graeme Dotta 13-5. Ve čtvrtfinále se střetl opět s Ronniem O'Sullivanem. V tomto zápase udělal 145, což byl nejvyšší náběh turnaje. S náskokem 6-3 pak O'Sullivan přešel do vedení 9-8. Závěr zápasu však patři Binghamovi, který zmobilizoval síly a vyhrál pět framů v řadě, aby zápas ukončil 13-9 a postoupil do semifinále s Juddem Trumpem, kterého zdolal 17-16. Bingham se probojoval do svého prvního finále World Championship se Shaunem Murphym, který zde získal titul mistra světa před deseti lety. Hráč z Basildonu však dokázal z 0-3 a 4-8 dojít na konečného vítězství 18-15. Stal se tak po Rayi Reardonovi, který vyhrál titul mistra světa v roce 1978 ve svých 45 letech, nejstarším vítězem mistrovského titulu. Bingham skončil na konci sezóny na druhém místě světového žebříčku.

Sezóna 2015/2016.

Úřadující mistr světa Stuart Bingham a světová jednička Mark Selby se zúčastnili pozvánkového turnaje World Cup ve Wuxi za tým Anglie, který skončil ve skupině D jako třetí a tak nepostoupil do čtvrtfinále vyřazovacího pavouka. Na Australian Goldfields Open prohrál Bingham v prvním kole s Fergalem O'Brienem 5-4.

Život mimo snooker.

Na snooker se zaměřil až před svými čtrnáctými narozeninami. Do té doby hrál na dobré úrovni tenis, fotbal, golf a všechny míčové hry. Začal hrát snooker, až když měl problémy s kolenem. Ve fotbalu je fanouškem Liverpoolu.  Stuart Bingham se oženil s Michelle v květnu 2013 na Kypru. Bingham má s Michelle syna Shae, který se narodil v roce 2011 a stará se také o nevlastní dceru Tiegan.

Úspěchy.

Amatér Profesionál

Stuart Bingham (* 21. červen 1976, Basildon, Essex, Anglie) je anglický profesionální hráč snookeru a úřadující mistr světa. Jako amatér vyhrál v roce 1996 IBSF World Snooker Championship, ale pak čekal mnoho let, než se prosadil. V sezóně 2006/2007 vstoupil mezi nejlepších 32 hráčů a v sezóně 2011/2012 se dostal mezi 16 nejlepších na světě. Bingham vyhrál první bodovaný titul na Australian Goldfields Open v roce 2011, druhý pak na Shanghai Masters v roce 2014. O rok později se stal mistrem světa.

Stuart Bingham (born 21 May 1976) is an English professional snooker player. He is a former World Snooker Champion and the reigning Masters champion.


Etymologie.

Název města Nemea má dva výklady:

Nemejské hry.

Nemejské hry - nejmladší ze všehelénských svátků - se konaly každého druhého roku v Nemeji k poctě Dia Nemejského. První hry se zde konaly již v roce 1251 př. n. l., historicky jsou však doložené až od roku 573 př. n. l. Ve 2 stol. př. n. l. byly přeneseny do města Argos. O jejich původu kolovaly dvě pověsti: Tyto pověsti se odrážely i v odměně vítězům, kteří dostávali věnec miříkový nebo břečťanový. Miřík byl rostlinou pohřební a přičítala se jí kouzelná moc vzkřísit mrtvého, pokud se mu položí na čelo.

Památky.

Ruiny starověké Nemeje (Archea Nemea) leží nedaleko obce Iraklio. Střediskem posvátného okrsku byl Diův chrám, který byl zbudován v dórském slohu v letech 340 - 320 př. n. l. Dodnes z něj zbyly tři z daleka viditelné sloupy, které stojí uprostřed rozsáhlého areálu trosek. Zachovaly se i zbytky obětního oltáře a základy domu pro hosty. V 5. století n. l. na nich byla vybudována křesťanská bazilika. Nedaleko od zbytků lázní z helenistického období se nachází malé muzeum.  Stadión, na němž se závodilo, leží asi 500 m odsud ve stinném valu. Sportovci k němu přicházeli klenutým průchodem a mohlo je sledovat až 40.000 diváků, kteří stáli na holé zemi.

Vinařská oblast Nemea.

Nemea je jednou z nejznámějších vinařských oblastí Řecka. Klimatické podmínky jsou zde zvláště vhodné pro ušlechtilou odrůdu Agiorgitiko (Svatý Jiří), ze které se vyrábějí svěží růžová, lehká červená, ale i hutná vína se zráním 10 let. Na pláních kolem městečka se pěstuje proslavené víno AOC tmavě červené barvy, s komplexním aroma a sametovou chutí.  Víno se zde produkuje v nejméně 30 vinařstvích, kolem kterých vedou vinařské turistické stezky (Dromi tou Krasiou, řecky ).

Nemea (řecky ) je město s 6 483 obyvateli ležící v jihozápadní Korinthii (320 m nad mořem) nedaleko od Korintu. Z mytologie je známé jako místo, kde Héraklés zabil lva. Z historie je známé jako dějiště proslulých řeckých her. V současnosti je to především vinařství, které městečko proslavilo. Víno tmavě červené barvy AOC je jedním z nejznámějších řeckých vín.

Nemea () is a town in Corinthia, Greece, and the seat of municipality with the same name (Δήμος Νεμέας). It is located a few kilometres west of ancient Nemea, with a population of under four thousand people. The municipality has an area of 204.708 km.