Vzhled.

Makroskopický.

Klobouk dosahuje průměru 60 – 150 milimetrů, po dlouhou dobu si zachovává podehnutý okraj. Povrch je v mládí bílý, bělavý až našedlý. Později se prosazuje růžový odstín, vzácně na některých místech až červenopurpurový. Ve stáří může být temeno klobouku nahnědlé. Jemně plstnatá pokožka ve stáří částečně olysává, pod pokožkou je uložena vrstvička červenopurpurové dužiny. Otlaky klobouku mají tendenci silně červenat.  Rourky i póry jsou nejprve bledě žluté, později přecházejí do citronově žluté. Ve stáří získávají žlutoolivový a žlutookrový odstín. Při poškození modrají.  Třeň je bledě až citronově žlutý, horní polovinu kryje žlutá síťka, která po otlačení tmavne. Ve stáří může být na bázi hnědě nebo hnědorezavě skvrnitý  Dužnina má žluté až bledě žluté zbarvení, na bázi může být špinavě červená. Na řezu modrá. Chuť je po chvíli hořká, vůně u čerstvých plodnic nenápadná, případně nakyslá, při usychání nepříjená.

Mikroskopický.

Pokožku klobouku kryjí vláknité trichodermové hyfy (3) 4 – 7 (10) μm široké s dlouhými články. Výtrusy dosahují (10) 11,5 – 14 (16) × (4,5) 4,8 – 6 (6,5) μm, jsou hladké, elipsoidně vřetenovité, patrná je suprahilární deprese.

Výskyt.

Nároky na stanoviště ani rozšíření tohoto taxonu není zatím příliš známé. Do roku 2009 byl hřib Kluzákův nalezen celkem na čtyřech lokalitách. Ve všech případech šlo o hráze a břehy rybníků, kde fruktifikoval na světlých místech pod duby. Objevuje se od července do konce září.  Publikovány byly mimo jiná nálezy z následujících chráněných území České republiky:

Záměna.

Hřib Kluzákův je příbuzný s hřibem medotrpkým a podobně jako on se vyznačuje nahořklou chutí dužiny a zápachem při sušení. Hřib Kluzákův lze zaměnit i s velmi vzácnou formou hřibu medotrpkého, která rovněž vykazuje načervenalé zbarvení klobouku. Tato forma se ale od hřibu Kluzákova v několika ohledech liší. Červený odstín se zpravidla objevuje pouze na části klobouku a je způsobený červeným zbarvením vrchní vrstvy pokožky, pod kterou je však přítomna hnědá vrstva jako u klasické formy hřibu medotrpkého. Stárnutím plodnice tato červená vrstva mizí. Naopak u hřibu Kluzákova kryje červenou vrstvu 400–800 μm silný bílý trichoderm, který stárnutím plodnice a vlivy počasí kolabuje a odhaluje červený povrch.

Hřib Kluzákův ("Caloboletus kluzakii" ) je velmi vzácná nejedlá houba z čeledi hřibovitých (sekce "Calopodes"), která byla pojmenována na počest českého mykologa Zdeňka Kluzáka.

Caloboletus kluzakii is a bolete fungus native to Europe. Until 2014, it was known as Boletus kluzakii. Recent changes in the phylogenetic framework of the family Boletaceae prompted the transfer of this species, along with several other related boletes, including "Caloboletus calopus", to the genus "Caloboletus". It was described scientifically in 2006 by Josef Šutara and Pavel Špinar, from specimens collected in the Czech Republic. The fungus had earlier been published with the name "Boletus fallax" by Czech mycologist Zdeněk Kluzák in 1988, but this was invalid, as that name had been used previously by E.J.H. Corner for a Malaysian bolete (later transferred to the genus "Boletellus" as "Boletellus fallax"). The epithet honours Kluzák's contributions in describing the species.


Rozvoj Dubaje.

Šeik Rashid bin Saeed Al Maktoum byl zodpovědný za transformaci Dubaje z malého shluku osad v blízkosti Dubai Creek na moderní přístavní město a obchodní centrum. Jeho slavná linka "Můj dědeček jezdil na velbloudu, otec jezdil na velbloudu, já řídím Mercedes, můj syn řídí Land Rover, jeho syn bude řídit Land Rover, ale jeho syn bude jezdit na velbloudu " vyjadřovala jeho obavy, že Dubaj, kde je nafta, která byla objevena v roce 1966 a která zahájila těžbu v roce 1969, se vyčerpá během několika generací. Proto pracoval pro rozvoj ekonomiky Dubaje, aby mohla přežít po ukončení těžby ropy a byl hnací silou celé řadě významných infrastrukturních projektů, které podporují Dubaj jako regionální centrum pro obchod:

Vztah k jiným emirátů.

Dubaj zůstal v zablokované situaci vztahů s Abu Dhabi v době kdy Šeich Rashid, vládce Dubaje, měl pohraničním ozbrojeném sporu mezi oběma emiráty v roce 1946, ale utvořil blízký vztah s Katarem. Dcera Šejka Rashida Maryam se provdala za emíra Kataru v roce 1961. V roce 1966, Indie měla devalvaci rupie, a Katar a Dubaj přijaly jako platidlo rupii golfského zálivu jako společnou měnu, zatímco Abu Dhabi přijala měnu Bahreinu dinar.  Emir Kuvajtu pomohl Emirátu Dubaj s financování bagrování kanálu "Creek", toto pomohlo velmi zlepšit obchod v oblasti. Projekt vyústil v dubajské rostoucí obchodní činnosti i výstavbou přístavu Port Rashid, která začala v roce 1969.  Šejk Rashid se podílel na spojení se Dubaje k Abu Dhabi a k dalším severním Emiratům a v roce 1971 byly vyhlášeny Spojené arabské emiráty, a v roce 1973, Dubaj přijala jednotnou měnu UAE dirham.  Jebel Ali Port byl založen v roce 1979, a bylo vytvořeno v roce 1985 svobodné celní pásmo kolem přístavu Jebel Ali - Free Zone (JAFZ). Na konci roku 1990 JAFZ se vyvinul do obchodního svobodného pásma.

Rodina.

Šejk Rashid Al Maktoum jednou ženatý, s Šejkou Latifa bint Hamdan Al Nahyan, dcerou Sheikh Hamdan bin Zayed Al Nahyan. Al Nayhan a Al Maktoum měl čtyři syny a čtyři dcery: Mohammed a Latifa 1996 Oba jeho předchůdci byli předsedy vlády SAE a jeho nástupcem byl jeho syn, Šejk Maktoum bin Rashid Al Maktoum, Šejk Maktoum bin Rashid byl předseda vlády Spojených arabských emirátech od roku 1971 do roku 1979, a postoupil na místo jako vládce Dubaje po otcově smrti dne 7. října 1990 a byl na něm až do své smrti dne 4. ledna 2006. Po Maktoum smrti v roce 2006, další z Šejk Rashid je synové, Mohammed bin Rashid Al Maktoum postoupil na tyto pozice a je aktuální Vice President a předseda vlády Spojených arabských emirátů a vládce Dubaje.  Šejk Rashid byl bratr Šejk Ahmed bin Saeed Al Maktoum, který je v současné době předsedou Emirates letecké společnosti.  Jeho dcera Maryam bint Rashid Al Makoum se provdala za katarského emíra, Ahmad bin Ali Al Thani.

Šejk Rašíd ibn Saíd Al Maktúm (1912 – 7. října 1990) byl arabský politik. V letech 1979–1990 byl premiérem Spojených arabských emirátů, 1971–1990 viceprezident Spojených arabských emirátů. V letech 1958–1990 byl emírem emirátu Dubaj, k jehož rozvoji zásadním způsem přispěl (přístav Rašíd z roku 1972, tunel Šindaga z roku 1975, přístav Jebel Ali z roku 1977, Dubaj World Trade Centre z roku 1978..

Sheikh Rashid bin Saeed Al Maktoum (; 11 June 1912 – 7 October 1990) was the Vice-President and 2nd Prime Minister of the United Arab Emirates and Ruler () of the Emirate of Dubai. He ruled the emirate for 32 years from 1958 until his death in 1990.


Historie.

Roku 1870 byl v Čechách povinný civilní sňatek u bezvěrců a u příslušníků státem neuznaných církví. Roku 1919 byla v Československu zavedena fakultativní možnost výběru mezi civilní formou sňatku či církevní. Původní návrh zákona dokonce neumožňoval církevní sňatek, což se ale nepodařilo prosadit.

Občanský sňatek v České republice.

Právní úprava vzniku civilního i církevního manželství je obsažena v § 656–676 občanského zákoníku.  Občanský sňatek spočívá v prohlášení muže a ženy o tom, že spolu vstupují do manželství před příslušným obecním úřadem, který je pověřen vést matriku. Lze tak učinit i v případě, pokud daný obecní úřad matriku nevede; obřadu však musí být přítomen zaměstnanec místně příslušného matričního úřadu. Představitelem orgánu veřejné moci, který sňatečný obřad vede a snoubence oddává, je starosta, místostarosta nebo jiná osoba touto činností pověřená (např. člen zastupitelstva obce nebo městské části). Občanský sňatek má proběhnout na místě, které je přímo určeno pro konání slavnostních obřadů a to nejlépe u matričního úřadu, který je příslušný dle místa trvalého bydliště alespoň jednoho ze snoubenců. Se souhlasem matričního úřadu jej lze provést kdekoli.

Formální kroky před uzavřením sňatku.

'""'K tomu, aby mohl proběhnout svatební obřad, je důležité učinit několik následujících kroků:

Uzavření manželství v zastoupení.

Existují-li důležité a závažné důvody pro které by se jeden ze snoubenců nemohl zúčastnit obřadu, může dle § 669 občanského zákoníku příslušný krajský úřad na žádost snoubenců povolit, aby projev vůle jednoho ze snoubenců o vstupu do manželství za něj učinil jeho zmocněnec. Uzavření manželství způsobem, kdy by oba snoubenci byli zastoupeni, občanský zákoník neumožňuje.  Zmocněncem může být pouze zletilá fyzická osoba, která je plně svéprávná. K žádosti o povolení uzavřít manželství zmocněncem je nutné předložit standardní doklady potřebné k uzavření sňatku a písemnou plnou moc s ověřeným podpisem, která obsahuje následující: Udělenou plnou moc je možné odvolat. Odvolání bude účinné jen tehdy, dozví-li se o něm druhý snoubenec dříve, než učiní svůj sňatečný projev vůle.

Úkony nutné po uzavření manželství.

Po uzavření manželství je třeba vyzvednout si v co nejkratší době oddací list (8 pracovních dnů), který je nutný pro vyřízení nových dokladů.  Občanský průkaz mění oba manželé. Cestovní pas, řidičský průkaz, průkaz pojištěnce a další průkazy se jménem mění ten z manželů, který se rozhodl pro změnu příjmení.

Uzavření manželství státního občana České republiky s cizincem na území České republiky.

Základní informace o uzavření sňatku s cizincem jsou stejné jako při uzavření sňatku dvou občanů České republiky. Jsou zde potřeba i stejné doklady. Pokud ovšem jsou doklady vystavené orgány cizího státu, musí být opatřeny potřebnými ověřeními, pokud mezinárodní smlouva, kterou je Česká republika vázána, nestanoví jinak. Tyto doklady musí být přeložené do českého jazyka.  Ten ze snoubenců, který je cizí státní příslušník, musí matričnímu úřadu předložit potvrzení o oprávnění k pobytu na území ČR, a to ještě před uzavřením sňatku. Potvrzení vydává Ministerstvo vnitra České republiky. Potvrzení nesmí být starší 7 pracovních dnů. Potvrzení o oprávnění k pobytu nepotřebuje občan Evropské unie nebo pro občan jiného smluvního státu dohody o Evropském hospodářském prostoru.  Při uzavření manželství mezi snoubenci, z nichž jeden je cizím státním příslušníkem, je stanoven správní poplatek ve výši 2.000 Kč.  Pokud ten ze snoubenců, který je cizincem, nerozumí nebo nemluví česky, je povinností zajištění tlumočníka na vlastní náklady. Bez tlumočníka nelze prohlášení o uzavření manželství provést. Tlumočník může být jmenován ministrem spravedlnosti nebo předsedou krajského soudu nebo si ho mohou snoubenci zvolit sami. V takovém případě musí tlumočník složit slib do rukou matrikáře. Tlumočník podepisuje protokol o uzavření manželství.

Občanský sňatek (rovněž také sňatek civilní) je forma sňatku, která probíhá před představitelem veřejné moci a v přítomnosti matrikáře. Od občanského sňatku odlišujeme sňatek církevní, který se uskutečňuje před osobou pověřenou oprávněnou církví nebo náboženskou společností.

A civil marriage is a marriage performed, recorded and recognised by a government official. Such a marriage may be performed by a religious body and recognised by the state, or it may be entirely secular.


Děj.

Více než 100 let trvající studená válka se stabilizovala na neměnném statu quo. Po celou tuto dobu panoval pro obyvatelstvo chladný mír a obě mocnosti (východní pakt versus západní blok) dodržují nepsaná pravidla. Válečný výzkum dává vzniknout i různým vynálezům jako např. silové pole, využití robotů, mentalika. Obě protistrany mají základny na Měsíci a na Marsu.  Situace se mění v okamžiku, kdy se k řediteli Ústavu pro robotiku Eliasi Lynnovi (západní blok) dostaví bezpečnostní důstojník Ralph G. Breckenridge a oznámí mu, že východní blok je o 10 let napřed ve vývoji robotů, zkonstruoval i humanoidní typy. Dokonce tito od lidí nerozeznatelní roboti infiltrovali přes železnou oponu do Ameriky. Jsou vybaveni částí TK-bomby (TK je zkratka pro totální konverzi), která vybuchne, když se všichni roboti sejdou na jednom místě. Lynn je šokován, nečekal takový náskok soka. Breckenridge však působil dlouhou dobu v Moskvě a viděl tajné plány. Lynn a Breckenridge odjíždí na bezpečnostní konferenci do Washingtonu. Vyjde najevo, že roboti se pohybují po americké půdě již měsíc. Komise se shodne na 4 nejpravděpodobnějších cílech humanoidů - Washington, D.C. (administrativní centrum), New York (finanční centrum), Detroit a Pittsburgh (průmyslová centra). Macalaster se domnívá, že cílem bude New York, úder zde by dosáhl značných lidských škod a nalomil by morálku. Ředitel Ústavu pro robotiku Lynn je požádán o návrh řešení. Napadne jej, že všechno do sebe až příliš snadno zapadá a nepřítel zřejmě chce přítomností svých robotů na území rivala paralyzovat jeho schopnost vývoje, zatímco sám dosáhne vyšší technologickou úroveň a rovnováha bude pryč.  Do Cheyenne je svolána vševědecká konference, aby se projednaly nové směry vědeckého bádání. Lynnovi je důstojník Breckenridge stále více podezřelý. Přijde na to, jak se věcí mají a okamžitě jedná. Vyhlásí v Cheyenne stanné právo a Lynna informuje, že se každý z 500 pozvaných vědců podrobí mozkovému skenu, aby se určilo, zda je skutečně člověkem. Lynn přišel na to, že vědecká konference je ideální místo, kde odpálit bombu, ztráta tolika významných vědců by byla pro zemi smrtící. Humanoidní roboti na konferenci nepřiletí, explodují ještě během cesty v dopravních prostředcích. Když se to Lynn dozví, namíří blaster na Breckenridge a zastřelí ho. Z jeho těla začne vytékat strojní olej. On byl jedenáctým humanoidem a dal pokyn, aby se roboti sami zničili, nesmí padnout do rukou nepřítele.

Dejme hlavy dohromady ( „Let's Get Together“) je sci-fi povídka spisovatele Isaaca Asimova, která vyšla v únoru 1957 v časopise "Infinity Science Fiction". Byla následně zařazena do sbírek "The Rest of the Robots" (1964) a "The Complete Robot" (1982). Česky vyšla ve sbírce "Robohistorie I." (2004).

"Let's Get Together" is a science fiction short story by American writer Isaac Asimov. It was originally published in the February 1957 issue of "Infinity Science Fiction", and included in the collections "The Rest of the Robots" (1964) and "The Complete Robot" (1982). The robots in this tale are very different from Asimov's norm, being quite willing to work as war machines. The tale is also based on a continuation of Cold War hostility, rather than the peaceful unified world of most of the robot stories.


Recording Industry Association of America

Varianty ISUP.

ISUP má několik variant. Základní specifikace pochází od ITU-T. V Evropě vydala organizace ETSI svoji vlastní specifikaci ISUP, která se příliš neliší od ITU-T ISUP. Standardy ITU-T a ETSI ISUP se používají pro mezinárodní spojení a jsou základem pro národní varianty ISUP. Většina zemí používá svoji vlastní variantu ISUP, která splňuje specifické národní požadavky. V USA a Kanadě se používá ANSI varianta ISUP.

ITU-T verze.

Podle části 2.4.1 "ISUP interworking" ITU-T Q.761 je ISUP92 zpětně kompatibilní s ISUP Blue Book a Q.767 pro základní procedury pro vytváření spojení a pro doplňkové služby (supplementary services) s výjimkou některých procedur (např. přenositelnost čísel). Tato verze navíc zavádí vlastnosti pro zajištění kompatibility s budoucími verzemi.

Typy zpráv.

Každá ISUP zpráva obsahuje pevnou hlavičku obsahující circuit identification code a typ ISUP zprávy, následovaný částí s pevnou délkou a nepovinnou částí s proměnnou délkou, která závisí na typu zprávy. ISUP zprávy jsou obvykle přenášeny pomocí Message Transfer Part, i když je definován i jejich přenos pomocí Signalling Connection Control Part. Tyto zprávy se používají v různých fázích navazování a rušení spojení. Nejobvyklejší zprávy jsou:

Příklad toku zpráv.

Toto je úplně základní tok zpráv se dvěma ústřednami, které si vyměňují ISUP zprávy. Účastnická rozhraní zde nejsou zahrnuta a jsou pouze vypsána pro lepší pochopení.  Detailní toky zpráv jsou popsané v ITU-T doporučení Q.784.1.

Kódy závěru.

Kódy závěru (Release codes) se používají pro identifikaci a odladění různých událostí, ke kterým může dojít při signalizaci pomocí ISDN User Part. Každá událost při signalizaci v ISUP (včetně úspěšného navázání spojení) generuje kód závěru. Existuje množství aplikací, které používají kód závěru z ISUP signalizace. Telefonní operátoři trasují kódy závěru pro odhalení příčin selhání spojení.  Následuje seznam kódů závěru. Kódy, u kterých je uvedeno pouze číslo nemají definovaný význam, a mohou být použity pro proprietární účely.

Formát zpráv.

Pole "Signalling Information Field (SIF)" obsahuje ve všech ISUP Message Signal Unit (MSU) následující složky:  "Routing Label" obsahuje point kódy odesílajícího a cílového uzlu v síti; také obsahuje pole Signalling Link Selection, které slouží k výběru jedné z několika cest, kterými může MSU projít mezi příslušnými dvěma uzly.  Pole "Circuit Identification Code" určuje, kterou telefonní ústřednu použít pro příslušné volání. Některé verze ANSI ISUP používají 14 bitové CIC místo standardního 12 bitového.  Pole "Message Type" určuje typ ISUP zprávy. Přítomnost a formát zbývajících 3 komponent závisí na typu zprávy. Část "Mandatory fixed part" obsahuje parametry, které jsou pro daný typ zprávy povinné a mají pevnou délku. Část "Mandatory variable part" obsahuje parametry, které jsou pro daný typ zprávy povinné a mají proměnnou délku. Část "Optional part" obsahuje nepovinné parametry.  Pokud ISUP využívá Signalling Connection Control Part, jsou ISUP zprávy předávány SCCP v NSDU (User Data parameter – uživatelský parametr síťové vrstvy), který obsahuje pouze poslední 4 pole uvedená výše ("Message Type, Mandatory fixed part, Mandatory variable part, Optional part"). Routing label a circuit identification code nejsou v uživatelských datech předávaných SCCP.

ISDN User Part nebo ISUP je protokol patřící do SS7, který se používá pro spojování telefonních hovorů ve veřejné telefonní síti (PSTN – Public Switched Telephone Network), včetně sítí mobilních. Je specifikován ITU-T doporučeními série Q.76x.

The ISDN (Integrated Services Digital Network) User Part or ISUP is part of Signaling System No. 7 (SS7), which is used to set up telephone calls in the public switched telephone network (PSTN). It is specified by the ITU-T as part of the Q.76x series.


Rozpad říše Tchang.

Ke konci říše Tchang její vláda poskytla větší pravomoci regionálním vojenským guvernérům "ťie-tu-š’". Povstání Chuang Čchaoa (874–884) ještě více oslabilo autoritu tchangské vlády a v následujících desetiletích "ťie-tu-š’" spravovali svěřená území prakticky nezávisle. Počátkem 10. století byli nejsilnějšími "ťie-tu-š’" v severní Číně: V jižní Číně:

Severní Čína.

Ču Wen, původně generál povstalecké Chuang Čchaovy armády, přešel na stranu tchangské vlády a hrál klíčovou roli v porážce povstalců. Obdržel titul "Süan-wu ťie-tu-š’" a během několika let upevnil svou moc zničením sousedních správců a stal se nejvlivnějším mužem severní Číny. Roku 904 donutil císaře Čao-cunga k přesunu hlavního města do Luo-jangu, kde ho mohl kontrolovat a o několik měsíců později ho popravil. Novým císařem jmenoval dvanáctiletého Aj-tiho. O tři roky později ho donutil k abdikaci a sám se stal císařem říše (Pozdní) Liang.  Říše Liang nezískala uznání všech tchangských "ťie-tu-š’", někteří odmítli uznat novou dynastii a vyhlásili nezávislost. Nesmiřitelný postoj vůči liangské vládě zaujali zejména šatoský kníže z Ťin Li Cchun-sü v Tchaj-jüanu a Liou Šou-kuang v Jou-čou (Pekingu). V nastalé válce zvítězili Šatoové Li Cchun-süa, roku 915 dobyli Liouovu říši Jen a roku 923 obnovili říši Tchang s Li Cchun-süem na císařském trůnu (pro odlišení od svého vzoru získala od historiků označení Pozdní Tchang). Téhož roku zlikvidovali říši Liang. Tchangskému císaři se podřídila celá severní Čína, roku 925 dobyl i stát Rané Šu v S’-čchuanu.  Relativní klid vydržel jen několik let. Roku 934 odpadl S’-čchuan, kde se ustavilo císařství Pozdní Šu. Vnitřní boje v tchangském státě vyvrcholily roku 936, kdy povstal generál Š’ Ťing-tchang, s pomocí kitanské říše Liao svrhl dynastii Pozdní Tchang a sám se stal císařem říše (Pozdní) Ťin. Za odměnu Kitané získali kromě tributu i šestnáct pohraničních prefektur na severovýchodě Číny.  Ťinský císař byl závislý na Kitanech, po několika letech se však vzájemné vztahy zhoršily a roku 943 začala válka, která po třech letech vyústila v dobytí ťinského hlavního města – Kchaj-fengu – a zánik ťinského státu. Sever Číny však Kitané drželi jen krátce, jejich císař zemřel roku 947 na cestě domů a proti Kitanům vypuklo povstání v čele se šatoským "ťie-tu-š’" tchajjüanské oblasti Liou Č’-jüanem, který se roku 947 prohlásil císařem říše Pozdní Chan.  Říše Pozdní Chan vydržela jen necelé čtyři roky. Začátkem roku 951 se vzbouřil čínský generál Kuo Wej, prohlásil se císařem dynastie Pozdní Čou a ovládl většinu severní Číny. V Tchaj-jüanu se však císařem prohlásil člen chanské císařské rodiny Liou Čchung a udržel Šan-si. Jeho stát je pro odlišení od říše Pozdní Chan historiky nazýván Severní Chan. S pomocí Kitanů si Šatoové v Šan-si udrželi nezávislost až do roku 979.  Po úmrtí Kuo Weje roku 954 následoval adoptovaný syn Čchaj Žung. Ten roku 954 odrazil společný útok říší Severní Chan a Liao. Naopak v letech 956–958 útočil na jih, na říši Jižní Tchang, přičemž obsadil její území severně od Jang-c’-ťiang. Roku 959 se pokusil dobýt na Kitanech šestnáct pohraničních krajů, téhož roku zemřel.  Roku 960 se čouský generál Čao Kchuang-jin prohlásil císařem říše Sung a svrhl sedmiletého císaře říše Pozdní Čou. Sungský režim získal stabilitu, když si Čao Kchuang-jin udržel spolehlivou kontrolu armády, potlačil moc vojenských guvernérů "ťie-tu-š’" a posílil vliv civilních úředníků. V letech 963–975 dobyl většinu jižní Číny, jeho bratr a nástupce císař Tchaj-cung do roku 982 úplně sjednotil zemi.

Jižní Čína.

V kontrastu k režimům severní Číny, které v rychlém tempu následovaly po sobě, státy jižní Číny vesměs existovaly současně, přičemž každý kontroloval určitou geografickou oblast.  Dnešní provincii Ťiang-su od roku 892 ovládal "ťie-tu-š’" Jang Sing-mi, kterému roku 902 tchangská vláda udělila titul kníže z Wu (). Jeho syn a nástupce Jang Wo neuznal Ču Wenův převrat roku 907 a novou dynastii Liang, od roku 907 byl tak pánem zcela nezávislého království (od roku 927 císařství) Wu. Rozkládalo se v dnešních provinciích Ťiang-su, An-chuej a Ťiang-si. Hlavním městem bylo zprvu Kuang-ling (dnešní Jang-čou), později Ťin-ling (dnešní Nanking). Říše zanikla roku 937, když Sü Č’-kao, fakticky stojící v čele wuské vlády, provedl státní převrat a zmocnil se trůnu, přičemž stát přejmenoval na Čchi a o dva roky později na (Jižní) Tchang. Říše Jižní Tchang se prohlásila za nástupkyni své slavné předchůdkyně a snažila se sjednotit zemi. Dobyla menší státy Jin, Min a (přechodně) Čchu; poté zahrnovala jižní An-chuej, část Ťiang-su, většinu Ťiang-si, Chu-nan a východní Chu-pej. Roku 961 uznala svou podřízenost říši Sung. Zanikla v letech 975/976, kdy ji obsadila sungská armáda a začlenila do sungského státu.  Království Wu-jüe bylo nejdéle přeživším státem z jižních říší, existovalo v letech 907–978. Patřilo mezi nejmocnější jižní státy, bylo známé svou učeností a kulturou. Založil ho Čchien Liou, který sídlil v Si-fu (dnešní Chang-čou). Zahrnovalo dnešní provincie Če-ťiang a jih Ťiang-su. Čchien Liou byl tchangskou vládou roku 902 jmenován knížetem z Jüe a o dva roky později i knížetem z Wu. Po pádu Tchangů roku 907 se prohlásil králem Wu-jüe. Království zůstalo nezávislé do roku 978, kdy se vzdalo říši Sung. Království Min (909–945) založil Wang Šen-č’, který roku 909 dostal titul krále od říše Pozdní Liang. Ze sídla v Čchang-le (moderním Fu-čou) ovládal území dnešní provincie Fu-ťien. Po úmrtí zakladatele státu se na trůně střídali jeho soupeřící synové. Jeden z nich roku 943 odtrhl severozápadní část státu pod návem Jin. Minská vláda požádala o pomoc říši Jižní Tchang. Tchangská armáda poté roku 945 dobyla jak Jin, tak Min. Fu-čou s okolím však obsadilo Wu-jüe a v Čchüan-čou si udržel nezávislost (při formálním uznání jižnětchangské nadřazenosti) tamní "ťie-tu-š’" Čchen Chung a jeho nástupci. Jejich panství zůstalo samostatné do roku 978, kdy ho zabrala říše Sung.  Na úplném jihu Číny dominoval od roku 905 "ťie-tu-š’" Liou Jin. Roku 917 zemřel, jeho bratr a nástupce Liou Jen se prohlásil císařem říše Jüe, o dva roky později změnil název státu na (Jižní) Chan. Říše zahrnovala dnešní provincie Kuang-tung, Kuang-si a ostrov Chaj-nan; hlavní město bylo v Kuang-čou.  Současný Chu-nan a část Kuang-si ovládal Ma Jin, který roku 907 obdržel od císaře říše Pozdní Liang titul knížete z Čchu (, "Čchu wang"). Ma Ťin zachovával věrnost říši Pozdní Liang a Pozdní Tchang, která ji roku 923 nahradila. Roku 927 obdržel od císaře říše Pozdní Tchang vyšší titul "Čchu kuo-wang" (, doslova „kníže/král země Čchu“) a od té doby vládl nezávisle. Království Čchu zaniklo roku 951, kdy bylo dobyto říší Jižní Tchang. Tchangská nadvláda trvala pouze rok, poté povstali čchuští důstojníci pod vedením Liou Jena. V dalších letech oblast postupně ovládalo několik "ťie-tu-š’", než ji roku 963 obsadila sungská armáda.  Nejmenším z jižních států byl Ťing-nan (či Nan-pching) v dnešní provincii Chu-pej. Region spravoval od roku 905 "ťie-tu-š’" Kao Ťi-sing, loajální k císařům říše Pozdní Liang. Od nové dynastie Pozdní Tchang roku 924 obdržel titul krále Nan-pchingu a od toho roku je Ťing-nan (či Nan-pching) počítán mezi samostatné státy. Království bylo malé a slabé, snažilo se proto udržovat dobré vztahy se severními říšemi, jejichž nadřazenost uznávalo. Roku 963 ho dobyla říše Sung.  Císařství Rané Šu vzniklo roku 907, když "ťie-tu-š’" západního S’-čchuanu Wang Ťien obsadil i východní S’-čchuan a prohlásil se císařem. Sídlil v Čcheng-tu. Kromě S’-čchuanu vládl i v západním Chu-peji a jižních částech Kan-su a Šen-si. Roku 918 nastoupil Wang Ťienův syn Wang Jen, neschopný vládce. Roku 925 jeho stát dobyla armáda říše Pozdní Tchang.  S’-čchuan se znovu osamostatnil po jedenácti letech, roku 936, kdy tamní "ťie-tu-š’" Meng Č’-siang využil rozkladu říše Pozdní Tchang a prohlásil se císařem. Jeho stát, Pozdní Šu, měl obdobnou rozlohu a stejné hlavní město jako jeho předchůdce. Říše trvala do roku 965, kdy podlehla sungské invazi.

Pět dynastií a deset říší (, doslova „pět období a deset zemí“) je tradiční označení pro éru politické nestability v Číně v letech 907–960, počínající zánikem říše Tchang a končící ustavením říše Sung. Po roce 907 se v severní Číně vystřídalo pět dynastií, zatímco jih byl rozdělen mezi desítku států.

The Five Dynasties and Ten Kingdoms period (907–979) was an era of political upheaval and division in 10th-century Imperial China. Five states quickly succeeded one another in the Central Plain, and more than a dozen concurrent states were established elsewhere, mainly in South China. It was the last prolonged period of multiple political division in Chinese imperial history.


Historie povídky.

„Rozum“ je teprve druhou autorovou povídkou o robotech s pozitronickým mozkem. Tou první byla povídka „Robbie“, kterou vytiskl Frederik Pohl v časopise "Super Science Stories" v září 1940. Následovala povídka „Rozum“, kterou přijal John Wood Campbell 22. listopadu 1940 a která vyšla po malých úpravách v jeho časopisu "Astounding Science Fiction" v dubnu 1941.

Děj.

Dvojice techniků Michael Donovan a Gregory Powell pracuje na kosmické stanici, která vysílá paprskem energii na Zemi. Zařízení obsluhuje skupina robotů, které velí robot CHTR-1 „Chytroušek“ (v anglickém originále QT1 Cutie). Ten byl v dílech dopraven na stanici ze Země a tady jej Powell s Donovanem smontovali. Robot se chová velmi nestandardně, zpochybňuje existenci Země, hvězd a odmítá poslouchat příkazy obou techniků. Jeho argumentem je, že jsou příliš slabí a nevýkonní, takže jej nemohli stvořit. Sám si vytvoří vlastní víru, která je naprosto hluchá k jakýmkoli argumentům. Nepřesvědčí ho ani ukázka, když Powell a Donovan smontují dalšího jednoduššího robota.  Chytroušek se domnívá, že pánem je energetický konvertor stanice a on byl stvořen k tomu, aby nahradil slabé lidské pracovníky. Ti už svou úlohu splnili a on převzal jejich roli. Zakáže jim vstup do řídícího centra a strojovny a uvězní je v jejich místnosti. Situace se zhoršuje s postupující sluneční bouří, která může vychýlit paprsek z jeho dráhy. I malá výchylka by způsobila na Zemi katastrofu, paprsek energie by mohl zasáhnout a spálit obydlené oblasti. Powell a Donovan už se smiřují s jistým odvoláním a zbavením funkce, později však nevycházejí z úžasu. CHTR-1 s týmem robotů, kteří ho poslouchají na slovo bez problémů udržel paprsek ve své dráze.  Technici dojdou ke shodě, že Chytrouška nechají tak. On se postará o vše potřebné na stanici a vzhledem ke své neochvějné víře sloužit pánovi (energetický konvertor) je jisté, že tuto práci bude dělat lépe než kterýkoli člověk.  Powella s Donovanem střídají ve službě Franz Muller a Sam Evans, kteří netuší, co je na kosmické stanici čeká. Greg ani Mike jim to totiž neprozradí.

Česká vydání.

Česky vyšla povídka v následujících sbírkách nebo antologiích:  Pod názvem Rozum:  Pod názvem Dedukce:

Rozum (jiným názvem Dedukce, „Reason“) je vědeckofantastická povídka spisovatele Isaaca Asimova, poprvé vyšla v dubnu 1941 v časopise "Astounding Science Fiction". Byla následně zařazena do sbírek " I, Robot" (1950), "The Complete Robot" (1982) a "Robot Visions" (1990). Česky vyšla např. ve sbírce "Robohistorie I."

"Reason" is a science fiction short story by American writer Isaac Asimov, first published in the April 1941 issue of "Astounding Science Fiction" and collected in "I, Robot" (1950), "The Complete Robot" (1982), and "Robot Visions" (1990). It is part of Asimov's "Robot" series, and was the second of Asimov's positronic robot stories to see publication.


Obyvatelstvo.

Obecní jednotka Ialyssos je tvořena jednou komunitou a právě jedním městem stejného jména. V závorkách je uveden počet obyvatel komunit a sídel.

Dějiny.

Ialyssos bylo starověké dórské sídlo, které bylo domovem boxera Diagora z Rhodu. Jedno ze tří proslavených sídel na Rhodosu (další Kamiros, Lindos). Přesná poloha ve starověku není známa, město se pravděpodobně skládalo z venkovských osad, které měly jednotnou správu a společnou akropoli na vrcholu kopce Filerimos. Pojmenování kopce Filerimos pochází z byzantského období. Předchozí pojmenování bylo Achaia, které svědčí o přítomnosti Řeků v této oblasti již v Mykénském období. Řecký zeměpisec Strabón nazýval kopec Ochyroma – „Opevnění“.

Historické nálezy a pozůstatky.

Nejvíce nálezů z období 3. stol. před naším letopočtem se nachází v blízkém okolí kopce. Další nálezy pak zahrnují sídliště a hroby z Mykénsko-Mínojského období.  Z pozdní klasické a rané Helénistické doby zůstala dochována akropole Ialyssosu, Dórská fontána-dům a základy chrámu Athény Polias. Stavitelské a architektonické části z chrámu Athény Polias byly použity při výstavbě trojlodní rané křesťanské baziliky z období 5. – 6. století našeho letopočtu, z které je v současné době dochováno baptisterium s křížovým půdorysem v jižní lodi. Severní loď baziliky byla opravena a přestavěna v byzantském období na „bezlodní“ kostel.  Z byzantského období pravděpodobně také pochází „bezlodní“ kostel Ai-Yorgis Chostos, jehož zdi byly v 15. století našeho letopočtu pokryty malbami zobrazujícími Pašije a život Panny Marie, dále pak výjevy ze života rytířů a jejich svatých patronů. Z tohoto období se také dochovaly zbytky byzantského opevnění Filerimu, kde ve východní části zůstal komplex pro vojenskou posádku používaný a opravený později rytíři z řádu johanitů.  Z 10. století našeho letopočtu se dochoval komplex katolické monasterie a ubytoven pro návštěvníky. Ve 14. století našeho letopočtu zde rytíři z řádu johanitů vystavěli kostel sestávající z dvou šestiúhelníkových kaplí na místě původního „bezlodního“ kostela z byzantského období.

Ialyssos () je řecká obecní jednotka a město na ostrově Rhodos v Egejském moři v souostroví Dodekany. Do roku 2011 bylo obcí. Nachází se v severní části ostrova. Na západě sousedí s obecní jednotkou Petaloudes, na jihu s obecní jednotkou Kallithea a na východě s obecní jednotkou hlavního města Rhodos. Je jednou z deseti obecních jednotek na ostrově.

Ialysos (Greek: Ιαλυσός, before 1976: Τριάντα "Trianta") is a town and a former municipality on the island of Rhodes, in the Dodecanese, Greece. Since the 2011 local government reform it is part of the municipality Rhodes, of which it is a municipal unit. The municipal unit has an area of 16,7 km. It is the second-largest town on the island of Rhodes. It has a population of approximately 11,300, and is located eight kilometres () west of the town of Rhodes, the island's capital, on the island's northwestern coast.


Epidemiologie.

Jde zejména o onemocnění vyššího věku. Průměrný věk pacientů se pohybuje kolem 75 let. Srdeční selhání je nejčastější příčinou hospitalizací u nemocných nad 65 let. Roční mortalita se pohybuje kolem 10% U mužů je výskyt srdečního selhání vyšší než u žen. Ženy po stanovení diagnózy přežívají déle. Rizikové faktory jsou podobné jako u ischemické choroby srdeční, zejména kouření, vysoký krevní tlak, zvýšení hladiny krevního cholesterolu, cukrovka, ale také nadměrné požívání alkoholu, prodělané srdeční záněty (revmatická horečka, infekční endokarditida), syndrom spánkové apnoe a další.

Rozdělení srdečního selhání.

Podle rychlosti vzniku.

Chronické srdeční selhání u dosud stabilního pacienta se může náhle zhoršit (mluvíme o akutní dekompenzaci chronického srdečního selhání). K tomu může vést náhlé zhoršení samotné vyvolávající choroby nebo jiné doprovodné stavy jako srdeční arytmie, celkové infekce a další akutní nemoci, nadměrný přívod tekutin a soli a podobně.

Podle postiženého srdečního oddílu.

Příznaky srdečního selhání se liší podle toho, zda je postižena levá část srdce, která pumpuje krev do celého organizmu (velkého krevního oběhu) či pravá část srdce, která vhání krev do plicního oběhu. Některé příčiny postihují srdce jako celek, pak se příznaky kombinují. Také u pokročilejšího selhání jde často kombinaci projevů z obou polovin srdce.

Klasifikace stupně srdečního selhání.

Nejčastěji se používá systém podle New York Heart Association (zkratka NYHA), klasifikace je čtyřstupňová:

Příčiny srdečního selhání.

V italském registru kolem 6200 nemocných byly jednotlivé příčiny chronického srdečního selhání zastoupeny následovně: Vzácnými příčinami jsou virová myokarditida, vrozené srdeční vady, infekce HIV, systémové nemoci pojiva zejména systémový lupus erytematodes, infiltrace srdce při amyloidóze, dlouhodobě probíhající srdeční arytmie a další.  K akutnímu srdečnímu selhání vede např. rozsáhlejší infarkt myokardu nebo jeho komplikace (odtržení papilárního svalu či šlašinky, protržení mezikomorové přepážky), myokarditida, infekční endokarditida, dekompenzace hypertenze, srdeční arytmie, ale také celková onemocnění jako sepse, nadměrná činnost štítné žlázy, selhání ledvin.  Pravostranné srdeční selhání je časté u nemocných s chronickými plicními nemocemi (např. chronická obstrukční plicní nemoc, plicní fibrózy, při plicní embolii).

Příznaky srdečního selhání.

Nejčastějšími příznaky jsou dušnost (v široké škále intenzity – od dušnosti pozorované při větší námaze až po těžkou dušnost v klidu při plicním edému), nevýkonnost, zvýšená únavnost, celková slabost či točení hlavy, častější noční močení v důsledku zvýšeného prokrvení ledvin vleže (nykturie), chladné končetiny při jejich sníženém prokrvení. Pravostranné selhání se projeví vzestupem hmotnosti, otoky dolních končetin, bolestmi v pravém podžebří (tlak zvětšených překrvených jater), nechutenstvím (překrvení zažívacího traktu), zvýšenou náplní krčních žil, cyanózou, v těžkém případě až otokem podkoží na většině těla. Častým doprovodným projevem srdečního selhání jsou srdeční arytmie, proto nemocný může pociťovat bušení srdce (palpitace) nebo mít epizody náhlé ztráty vědomí (synkopy). Závažná arytmie může být příčinou úmrtí. Mohou se také vyskytovat projevy základní nemoci (například bolesti na hrudi při námaze u nemocného s ischemickou chorobou srdeční).

Diagnostika.

Základem je klinické lékařské vyšetření. Při poslechu plic jsou během nádechu slyšet typické zvuky označované jako chrůpky či chropy. Dýchání může být nad dolními částmi plic oslabené, můžeme zjišťovat rychlejší srdeční frekvenci, abnormální srdeční ozvy, otoky níže položených částí těla, cyanózu (tedy nafialovělé zbarvení) rtů či prstů, zvětšení jater a další známky. Známky městnání v plicním oběhu se ověří podle rentgenového snímku plic a srdce. Ten prokazuje obvykle rozšíření srdce (nemusí však být přítomno) a známky městnání v plících či obraz plicního edému. Možnou známkou je také tekutina v pohrudniční dutině (fluidothorax), častěji kolem pravé plíce. Rentgenové známky městnání v plících však u kompenzovaného nemocného nebývají přítomny.  Elektrokardiografie (EKG) může být přínosná zejména u akutního selhání. Může ukázat známky srdečního infarktu či ischémie nebo srdeční arytmie. Normální EKG křivka činí diagnózu srdečního selhání málo pravděpodobnou.  Pomocný význam v diagnostice mají některé laboratorní hodnoty zjišťované z krve, zejména typicky zvýšené hladiny natriuretického peptidu B (BNP). Při podezření na srdeční infarkt pak bývají užitečné hladiny srdečních markerů (zejména troponinu). Jinak slouží krevní testy zejména k posouzení vlivů, které srdeční selhání můžou zhoršovat (chudokrevnost, známky selhání ledvin, změny hladin krevních minerálů, známky zánětu, hormony štítné žlázy).  Hlavním vyšetřením, které prokáže poruchu srdeční funkce a zejména její bližší hodnocení je echokardiografie, tedy ultrazvukové vyšetření srdce. Umožní rozlišit mezi poruchou diastolickou (plnění srdce) a systolickou (vypuzování krve), zhodnotí stažlivost (kontraktilitu) srdce jako celku a jeho jednotlivých stěn, tloušťku stěn, funkci chlopní, zobrazí případnou tekutinu v osrdečníku. Srdeční selhání totiž není choroba, ale jen soubor příznaků, u nichž je vždy nutno přesně stanovit příčinu a tuto léčit. Právě echokardiografie nejkomplexněji zhodnotí funkci jednotlivých srdečních struktur.  Vzhledem k tomu, že nejčastější příčinou srdečního selhání je ischemická choroba srdeční, tedy postižení věnčitých tepen aterosklerózou, je součástí vyšetření i zobrazení věnčitých tepen po jejich katetrizaci – koronarografie. Ta umožňuje nejen zobrazit stav těchto tepen zásobujících srdeční sval, ale také v řadě případů provedením angioplastiky vyřešit zúžené místo a zlepšit zásobení srdce krví a tím i jeho funkci.  Zátěžové vyšetření (většinou bicyklová ergometrie) umožní zjistit pracovní toleranci nemocného a stanovit přesněji tíži srdečního selhání.  Na základě těchto vyšetření se pak přistupuje ke speciálnějším vyšetřením s cílem blíže objasnit srdeční poruchu.

Kritéria pro diagnózu srdečního selhání.

Existuje několik systémů, podle kterých se stanovuje diagnóza srdečního selhání. Mezi nejobvyklejší patří Framinghamská kritéria, stanovena na podkladě dat z velké Framinghamské studie. V praxi je ale využívání těchto systémů jen omezené. Dle Framinghamských kritérií se diagnóza srdečního selhání stanovuje při současném výskytu dvou hlavních kritérií nebo jednoho hlavního a dvou vedlejších kritérií.  Hlavní kritéria  Vedlejší kritéria  V praxi se za důležité pro diagnózu srdečního selhání považují typické projevy, nález na echokardiografii a příznivý efekt nasazené léčby.

Léčba.

Léčba chronického srdečního selhání.

Léčba se má vždy odvíjet od příčiny srdečního selhání s cílem ovlivnit příznivě základní onemocnění. Vždy to však možné není. Základem léčby srdečního selhání je podávání ACE inhibitorů, tedy léků snižujících aktivitu angiotenzinu. Bylo u nich ve velkých studií prokázáno, že prodlužují život nemocných a zlepšují jeho kvalitu. Léčba se zahajuje malou dávkou, která se postupně zvyšuje. Léky snižují tlak, což může být u mnoha pacientů problematické, protože u srdečního selhání bývá krevní tlak často snížen. Pak se ponechává nejvyšší ještě tolerovaná dávka. Nutno je také hlídat funkci ledvin a hladiny draslíku.  Druhou skupinou léků, u níž bylo prokázáno prodloužení přežití nemocných, jsou blokátory beta adrenergních receptorů, které snižují nadměrnou stimulaci srdce katecholaminy. Ta je z dlouhodobého hlediska nežádoucí. Také zde je nutno začít s nízkými dávkami a jen velmi pozvolna je zvyšovat.  Dalšími užívanými léky s příznivým efektem na dlouhodobý průběh nemoci jsou sartany (blokátory angiotenzinového receptoru) a antagonisté aldosteronu. Pokud mají nemocní tendenci zadržovat v těle vodu, podávají se diuretika, která zvyšují vylučování sodíku a vody ledvinami.  Specifická léčba podle příčiny může zahrnovat například:  Současně je nutné léčit doprovázející poruchy, které funkci srdce zhoršují, například srdeční arytmie pomocí léků či kardiostimulace v případě pomalého rytmu, úprava anémie, selhání ledvin a podobně.  Důležitá jsou režimová a dietní opatření – přiměřený pohybový režim, dieta s omezením sodíku (vysoký přísun soli podporuje zadržování vody v těle), dieta s omezením tuků i pacientů s ischemickou chorobou srdce, redukce hmotnosti u obézních pacientů, nekouření, umírněná spotřeba alkoholu.  Z dalších metod se u části pacientů s těžkým srdečním selháním, u nichž nacházíme poruchu vedení srdečních vzruchu převodním systémem srdečním, uplatní tzv. resynchronizační terapie. Jedná se o nemocné s blokádou levého raménka Tawarova nebo podobnými poruchami vedení vzruchu, které se na srdci projeví opožďováním stahu jedné srdeční komory oproti druhé. Zavedením více elektrod do jednotlivých srdečních oddílů lze tyto ve vhodných časových intervalech stimulovat, což vede k synchronizaci stahu srdečních komor a ke zlepšení čerpací funkce. U pacientů s rizikem náhlé srdeční smrti (zejména u kardiomyopatií či těžké ischemické choroby srdeční s výskytem komorových arytmií) se zavádí implantabilní kardioverter-defibrilátor ke snížení rizika život ohrožujících tzv. maligních arytmií.  Krajním řešením, které je ale dnes běžnou léčbou, je transplantace srdce. Omezující je počet dárců, někdy další doprovodné nemoci, které transplantaci u některých osob nedovolí.  Zkouší se také alternativní techniky jako kardiomyoplastika, levokomorové podpory a náhrady, katetrizační techniky s implantací myocytů a podobně. Jejich dostupnost a zkušenosti s nimi jsou ale velmi omezené.  U akutního srdečního selhání a dekompenzace srdečního selhání je důležité podat diuretika k vyloučení přebytečné zadržované vody, pokud jsou přítomny otoky, léky k rozšíření cév (vazodilatancia), kyslík, v případě neklidu či velké dušnosti léky ke zklidnění pacienta, krátkodobě léky zvyšující srdeční výkon (tyto však z dlouhodobého hlediska nejsou výhodné, neboť vedou k „vyčerpání“). Zejména je důležité řešit základní příčinu (např. srdeční infarkt, arytmie..) a další doprovodné stavy, které srdeční onemocnění zhoršují. Pacient je léčen na jednotce intenzivní péče, v případě potřeby umožňující náhradu základních porušených životních funkcí jako umělou plicní ventilaci, mechanickou podporu krevního oběhu, mimotělní oběh s oxygenátorem ECMO (který je však omezeně dostupný), případně provedení transplantace srdce.

EECP terapie.

EECP terapie je klinicky úspěšná a úřadem FDA schválená ambulantní neinvazivní léčba pro pacienty s anginou pectoris a srdečním selháním. Klinické studie ukazují zlepšení kvality života pacientů, zvýšení tolerance zátěže, snížení nebo vymizení anginózních symptomů a užívaní medikamentů. EECP je vhodná zejména pro pacienty s refrakterní anginou, kde se symptomy anginy vracejí i po farmakologické léčbě, případně u pacientů, který nejsou kandidáti na invazivní zákrok jako bypass, angioplastika, nebo stent. EECP není vhodná pro pacienty s dekompenzovaným srdečním selháním.

Prognóza.

Podle velké Framinghamské studie umírá do pěti let od diagnózy srdečního selhání 60% nemocných, do jednoho roku 17%. Dle novějších studií se tato čísla jeví nižší. Na zlepšení se podílí pokroky v léčbě.. K odhadu prognózy mohou pomoci některé laboratorní ukazatele, krevní tlak, tolerance námahy při zátěžovém vyšetření. Stanovení prognózy je důležité zejména při načasování transplantace srdce. V běžné praxi lze prognózu odhadnout podle závažnosti srdečního selhání podle klasifikace NYHA. Jednoroční mortalita se skupině NYHA I je 5%, ve skupině IV až 40%.

Srdeční selhání je chorobný stav, při kterém je narušena čerpací funkce srdce, a toto tak není schopno zabezpečit dostatečný výdej krve k uspokojení potřeb organizmu. V závislosti na příčině může vznikat akutně nebo může být chronickým stavem, který se rozvíjí pozvolně.

Heart failure (HF), also known as congestive heart failure (CHF) and congestive cardiac failure (CCF), is when the heart is unable to pump sufficiently to maintain blood flow to meet the body's needs. Signs and symptoms of heart failure commonly include shortness of breath, excessive tiredness, and leg swelling. The shortness of breath is usually worse with exercise or while lying down, and may wake the person at night. A limited ability to exercise is also a common feature. Chest pain, including angina, does not typically occur due to heart failure. Common causes of heart failure include coronary artery disease, including a previous myocardial infarction (heart attack), high blood pressure, atrial fibrillation, valvular heart disease, excess alcohol use, infection, and cardiomyopathy of an unknown cause. These cause heart failure by changing either the structure or the function of the heart. The two types of left ventricular heart failure – heart failure with reduced ejection fraction (HFrEF), and heart failure with preserved ejection fraction (HFpEF) – are based on whether the ability of the left ventricle to contract, or to relax, is affected. The severity of the heart failure is graded by the severity of symptoms with exercise. Heart failure is not the same as heart attack (in which part of the heart muscle dies) or cardiac arrest (in which blood flow stops altogether). Other diseases that may have symptoms similar to heart failure include obesity, kidney failure, liver problems, anemia, and thyroid disease. Diagnosis is based on symptoms, physical findings, and echocardiography. Blood tests, electrocardiography, and chest radiography may be useful to determine the underlying cause.


Tvorba rodinného rozpočtu.

Sestavování rodinného rozpočtu lze rozčlenit do pěti fází:  Veškeré propočty rodinného rozpočtu je třeba tvořit pro jednotné časové období (například měsíc). Všechny položky se pak k tomuto časovému období budou vztahovat. Není-li frekvence konkrétní posuzované finanční položky rovna zvolené délce časového období, je nutné tuto položku ke zvolenému období poměrově přizpůsobit. Pro tvorbu opravdu důkladného rodinného rozpočtu je nutné přistoupit k zhodnocení počátečního stavu všeho v rodině (celé domácnosti, všech věcí, i s jejich expirační dobou, nejen příjem a výdaje). Např. je podzim, ale již teď víme, že na jaro budou potřeba boty pro dítko. Musíme toto do svého rozpočtu zahrnout. A to nejen jako položku k propočtu, ale jako přehled pro nutnou rezervu.

Přehled všech příjmů.

V první fázi dochází k evidování všech příjmů rodiny. Tyto příjmy je nutné uvažovat jako čisté, tedy až po zdanění. Mezi příjmy se řadí:

Seznam výdajů.

Další fáze sestavování rodinného rozpočtu spočívá v sumarizaci všech vydání rodiny. Lze je rozdělit na výdaje nutné a zbytné:  Ke stanovení výdajů může posloužit přesná evidence všeho, co se za dané časové období v rodině vydá (včetně finančního vyčíslení poměrových částí spotřebovaných ingrediencí pro vaření). Jiným řešením pro zjištění vydaného objemu finančních prostředků je vytvoření si denních limitů (například na nákup potravin) a tyto limity pak po celé časové období dodržovat.

Porovnání příjmů a výdajů.

Ve třetí fázi sestavování rodinného rozpočtu dochází k porovnání součtu veškerých příjmů se sumářem všech výdajů. Tyto dvě hodnoty by se sobě měly rovnat. V případě, že jsou vydání větší než příjmy, je třeba snížit výdaje nebo navýšit příjmy, popřípadě provést obojí. V opačném případě, kdy jsou příjmy vyšší než výdaje, je vhodné zvýšit částku určenou na spoření k tvorbě finanční rezervy.

Přehodnocení a přizpůsobení výdajů.

I přes to, že jsou třeba příjmy domácnosti vyšší než její výdaje, je vhodné provést jejich bilanci a případné úpravy vydání. Zvažuje se totiž, zda je třeba mít zbytné (ale i nutné) výdaje ve stávající výši, tedy zda by je nešlo snížit. Podle Jana Harbáčka ze společnosti Partners by ideální rozdělení finančních výdajů mělo být následující:  Provést lze též změnu využívaných bankovních produktů (kupříkladu místo netermínovaných účtů využít vklady termínované) nebo volné finance investovat (do fondů, ukládat je do bank na termínované vklady či spořicí účet, nakupovat akcie nebo dluhopisy, stát se společníkem nadějného podnikatele, nakupovat a pronajímat nemovitosti anebo finance zkoušet zhodnotit v loteriích či jiných hrách). Větší část volných příjmů se doporučuje ukládat na spořicí účet a zbývající část investovat kupříkladu do podílových fondů. Není totiž dobré investovat všechno na jeden účel, nýbrž lepší je rozdělit své úspory mezi více produktů.  Péči o investice lze svěřit finančnímu odborníkovi nebo mohu investovat sám. Během investování je však nutné sledovat a vážit míru rizika, likvidity a výnosu investic. Výhody u všech tří pohledů nelze najednou zajistit (nelze mít vysoký výnos zároveň s vysokou bezpečností a likviditou). Například stavební spoření sice vykazuje nízké riziko a vysoký výnos, avšak má nízkou likviditu.

Aktualizace rozpočtu.

Aby rozpočet odpovídal skutečnosti, je třeba provádět jeho aktualizaci a zahrnovat do něj aktuální potřeby či vydání domácnosti. Kontrolu rozpočtu se doporučuje provádět jednou za měsíc, za půl roku či jednou za rok.  Jednou za rok se také doporučuje prohlédnout smlouvy uzavřené domácností (např. na pojištění, faktury za energie, mobilní služby atd.) a porovnat, jestli členové domácnosti opravdu využívají všechno, za co platí, nebo, jestli není dobré změnit objem či jiné podmínky těchto nakupovaných služeb. Třeba proto, že od uzavření pojištění domácnosti proběhly změny v zakoupené výbavě, neomezený mobilní tarif není plně využitý nebo dodávky elektřiny u zvoleného dodavatele přestaly patřit k těm levnějším.

Nástroje ke zpracování rodinného rozpočtu.

Ke zpracování rodinného rozpočtu lze využít papír, tužku a kalkulačku nebo některý z počítačových programů.

Papír, tužka a kalkulačka.

Během tvorby rodinného rozpočtu pomocí papíru, tužky a kalkulačky dochází k evidenci příjmů a výdajů rodiny na papíry či do sešitu. Výpočty jsou prováděny ručně a hrozí u nich nebezpečí výskytu chyby.

Tabulkový procesor.

Přehledy lze sestavovat v tabulkových procesorech, jimiž mohou být například programy Microsoft Excel či OpenOffice.org Calc. Oproti zápisu rozpočtu na papír umožňují jeho případné snadné rozšiřování či upravování. Navíc je možné zpracovaný rozpočet uložit a později se k němu vrátit. Také je možné zkoušet různé ekonomické propočty a sledovat jejich projevy. Aby však vynikly rozdíly a výhody zpracování rodinného rozpočtu tabulkovým procesorem oproti papíru s tužkou a kalkulačkou, je třeba, aby zpracovatel rodinného rozpočtu uměl s počítačovým programem pracovat a využíval během práce i zabudované funkce těchto programů (například sčítání). Využít ovšem lze již připravené soubory (formuláře) pro tabulkové procesory, které jsou k dispozici na internetu.

Počítačový program.

Ke zpracování rodinného rozpočtu lze využít počítačový program, který je možné získat například na internetu. K dispozici jsou kupříkladu program „Domácí Hospodářství“ či „RQ Money“. Tyto programy již mají předem připravené (ale modifikovatelné) kategorie příjmů a výdajů, v rámci nichž lze rozpočet vyhodnocovat, tvořit jeho statistiky či přehledy a graficky jej zobrazovat.

Webová kalkulačka.

Porovnání příjmů a výdajů domácnosti je možné spočítat také v kalkulačkách dostupných na webu. Tyto kalkulačky mají předem definované kategorie příjmů i vydání a nelze je nijak upravovat. Neumožňují také jakoukoliv archivaci zadaných údajů, neboť při zavření okna prohlížeče se stránkou webové kalkulačky, dochází k výmazu zadaných hodnot.

Alternativní způsoby rodinného hospodaření.

Rodinné finance lze spravovat i jiným způsobem. Příjmy lze rozdělit do obálek či hrníčků, přičemž každá z takto separovaných částí bude určena na jiný účel finančních výdajů (například na bydlení, výdaje na energie, na provoz automobilu atp.). Z jednotlivých skupin se pak podle charakteru vydání odebírají vydávané finanční částky.  V případě, že rodinné finanční transakce probíhají především bezhotovostně, si lze v bance založit (někdy i bezplatně) více účtů. Ty si pak podle jednotlivých druhů vydání vzájemně odlišit (například jejich pojmenováním) a finanční částky poté na jednotlivé účty převádět pomocí nastavených bezhotovostních převodů. Vydání pak budou prováděna z příslušných účtů a lze tak sledovat množství vydaných finančních prostředků na ten který účel.

Rodinný rozpočet je plán finančního hospodaření domácnosti. Jeho vytvoření vede k získání kontroly nad finanční situací rodiny a ke snížení rizika jejích zbytečných výdajů a případného zadlužování. Lze tím najít zdroje pro rezervy a úspory v rodinném rozpočtu a připravit se tak na nečekané výdaje. Podle sociologických průzkumů má totiž problémy vyjít s penězi každý třetí člověk a v případě nenadálých výdajů má finanční problémy polovina domácností v České republice. Navíc finanční problémy jsou podle sociologů skutečným důvodem rozpadu odhadem šedesáti až osmdesáti procent manželství. Princip tvorby rozpočtu představuje sumarizaci všech příjmů a výdajů rodiny uspořádaných podle určitých kategorií, jejich vzájemné porovnání, zajištění rovnováhy mezi příjmy a výdaji a také pozdější přizpůsobování rodinného rozpočtu aktuálním životním skutečnostem. Sestavení rodinného rozpočtu je tedy podobné tvorbě rozpočtu firem, které také sumarizují své náklady i výdaje a vzájemně je porovnávají ve snaze o tvorbu co možná největšího zisku. Ke zpracování rodinného rozpočtu je možné využít buď tužku, papír a kalkulačku, ale také osobní počítač, popřípadě též internet. Aby však byl rozpočet efektivní, je po jeho vytvoření třeba důsledně dodržovat jím nastavená pravidla.

A personal budget or home budget is a finance plan that allocates future personal income towards expenses, savings and debt repayment. Past spending and personal debt are considered when creating a personal budget. There are several methods and tools available for creating, using and adjusting a personal budget. For example, jobs are an income source, while bills and rent payments are expenses.


Přestavba.

V červnu 2006 společnost Georgia-Pacific prodala nemovitost a pozemek s cenou stanovenou na 37 milionů dolarů bellinghamskému přístavu za pouhých deset dolarů v případě, že přístavní správa zajistí environmentální vyčištění pozemku a převezme za něj zodpovědnost. Chemičku si pak více než rok Georgia-Pacific od přístavu pronajímala.  Město Bellingham a jeho přístav tak vytvořily partnerství, ve kterém bylo dohodnuto, že za společných sil bude pobřeží vyčištěno a přestavěno. Nemovitost pak dostane název „The Waterfront District“ a původní plán byl vytvořen skupinou Waterfront Futures Group před několika lety, jiná skupina, Waterfront Advisory Group, se nyní schází za účelem vytvoření detailnějšího plánu pro pobřeží.

Kontroverze týkající se přístaviště.

Dalším zdrojem kontroverze se stal konflikt mezi dlouhodobým plánem přístavu přeměnit provzdušněnou stabilizační zátoku v přístaviště a zájmem několika advokatur o využití zátoky k rozsáhlejšímu vyčištění vod v ústí potoka. Kvůli konfliktu bylo vytvořeno několik lidových skupin vedených obyvateli města, největší z nich je Bellingham Bay Foundation, která začala svou existenci v roce 2005. Další organizací, která se zajímá o vyčištění Bellinghamova zálivu, je ReSources, která se snaží o odstranění veškeré rtuťové kontaminace na pobřeží zálivu.  V létě roku 2006 se problémem kontaminace rtutí, která je vskutku vážná především pod bývalou chlor-alkalickou chemičkou, začala zabývat i Bellingham Bay Foundation, která založila iniciativu snažící se o záruku od města, že všechna rtuť bude před přestavbou z půdy odstraněna. Přestože iniciativa ve dvaceti dnech získala pro svou petici více jak 6 400 podpisů, městu se podařilo prostřednictvím soudního procesu tuto hrozbu prozatím odstranit. Iniciativa se dále snažila uvést na pozornost fakt, že obyvatele města zajímá daleko více než co bude na pobřeží postaveno to, aby bylo pobřeží čisté.

Argumenty pro postavení přístaviště.

Přístav uvádí velkou poptávku po rekreačních přístavních kotvištích jako hlavní důvod, proč je potřeba postavit další přístaviště. Většina pozorovatelů situace však souhlasí, že stavba přístaviště na nezastavěné části pobřeží by byla nemožná kvůli nedodržení nových environmentálních standardů, které vznikly po stavbě stávajících přístavišť. Jedinou možnou plochou pro přístaviště by tedy byla ta, kde se nachází provzdušněná stabilizační zátoka, jelikož ta už byla zastavena před vznikem nových standardů.  Dalším argumentem ve prospěch přístaviště je fakt, že by se jednalo o finančně soběstačné využití, kdežto jiná využití pobřeží, jako například vytvoření parku, by vyžadovala neustálé dotace od vlády.

Argumenty proti postavení přístaviště.

Největším argumentem proti přístavišti je fakt, že státní dotace na vyčištění zdejší kontaminace by byly spíše použity pro její stavbu místo pro vyčištění vod ústí potoka Whatcom Creek.  Další argument hovoří o tom, že rozhodnutí postavit přístaviště přišlo aniž by se procesu zúčastnila veřejnost. „Zabavení“ provzdušněné stabilizační zátoky přístav dosáhl právě s podporou několika komunitních skupin, ale až poté rozhodl, jak se zátokou naloží. Přístavní komisaři poté veřejně prohlásili, že právě stavba přístaviště byla hlavním důvodem, proč měli o nemovitost zájem.  Mnoho obyvatelům Bellinghamu se pak nelíbí, že by přístaviště sloužilo především bohatší vrstvě obyvatelstva z oblasti mimo Bellingham, takže se nejedná o to nejlepší možné využití zdrojů městského přístavu. Přestože přístav prohlašuje, že jeho hlavním cílem je sloužit městu a okresu Whatcom a jeho obyvatelům, bývá kritizován za své přílišné vyhledávání profitu. Tento případ je jen ukázkou této tendence. Lidem vadí především to, že na úkor zdraví zdejších ekosystémů a obyvatel bude přístav sloužit bohatým majitelům rekreačních lodí.

Momentální vývoj.

Soudní smír pro provzdušněnou stabilizační zátoku a ústí potoka Whatcom Creek byl podepsán Ministerstvem ekologie státu Washington, Ministerstvem přírodních zdrojů, městem Bellingham, bellinghamským přístavem a mnoha dalšími agenturami. Město a přístav měly vyvinout finální verzi prohlášení o důsledku na životní prostředí a plán pro pobřežní nemovitost, ale kvůli městské síti ulic, neochotě města podepsat vyhlášku o plánované akci a dalším několika problémům se přístav od procesu distancoval. Město zatím doufá, že se přístav zpět k otázce pobřeží vrátí a zatím přístavu udělilo povolení k postavení přístaviště.

Pobřeží města Bellingham v americkém státě Washington je v poslední době centrem kontroverze týkající se zdejší celulózky a chemičky společnosti Georgia-Pacific, která zabírá 0,55 km2 pobřeží a od prosince 2007 je mimo provoz. Konkrétně se celá kontroverze týká otázky přestavby celé oblasti pobřeží a především likvidace zdejší rtutí kontaminované půdy.

The waterfront of Bellingham, Washington is dominated by the site of Georgia Pacific's former pulp, chemical plant and tissue mill, the latter slated to cease operations in December 2007. Controversy surrounds the current efforts to redevelop the site, particularly the issue of the disposal of mercury-contaminated sediments and soils.


Využití.

Reálná mzda oproti nominální poskytuje lepší možnost mezinárodního nebo časového srovnání. Z hlediska časového totiž očišťuje nominální mzdu o vlivy inflace, tedy o změny životních nákladů v čase. Z hlediska geografického očišťuje nominální mzdu o rozdílnost životních nákladů ve srovnávaných zemích.  Ku příkladu při prostém přepočtu průměrných mezd v Německu podle měnového kurzu na koruny zjistíme, že jsou vyšší než české mzdy. Abychom ale mohli mzdy skutečně poměřovat z pohledu obyvatel, je zapotřebí se podívat na to, co si Češi a Němci za své mzdy mohou koupit. Peníze totiž nejsou cílem práce, nýbrž jen prostředkem směny. Lidé pracují proto, aby si mohli koupit zboží a služby k uspokojení svých potřeb. Lépe tedy vypovídá o životní úrovni obyvatel např. to, kolik základních potravin si mohou za jednu měsíční mzdu koupit, jakou část mzdy dají za bydlení nebo za kolik měsíčních výdělků si pořídí automobil. Podobně i o změnách životní úrovně v čase vypovídá lépe srovnání toho, co si např. za celoroční výdělek mohli koupit lidé před dvaceti lety a co dnes, než kolik korun si vydělali.  Životní náklady jsou vyjádřeny pomocí cen zboží a služeb v tzv. spotřebním koši. To představuje i hlavní nedostatek reálných mezd oproti nominálním, neboť spotřební koš je sestaven uměle, pouze s předpokladem reprezentativního zastoupení skutečných životních nákladů. Vypovídací hodnota reálných mezd tedy závisí na tom, jak věrně se při konstrukci spotřebního koše daří vyjádřit skutečné náklady obyvatel.  Srovnáním časových řad reálných mezd s dalšími makroekonomickými ukazateli jako jsou hrubý domácí produkt (HDP), míra nezaměstnanosti nebo produktivita práce lze dovozovat hlubší souvislosti ve vývoji hospodářství a trhu práce. Reálná mzda má pro tyto potřeby mnohdy lepší vypovídací hodnotu než nominální. Např. i když nominální mzdy rostou, má-li jejich růst stejné tempo jako růst cen spotřebních statků (spotřebitelských cen), zaměstnanci si za ně mohou koupit jen stále stejné množství statků a takovýto růst se neprojeví změnou jejich kupního chování nebo jejich chování na trhu práce. Ke změně naopak může dojít i při stagnujících nominálních mzdách, pokud vlivem snižování cen (deflace) rostou reálné mzdy.

Výpočet.

Vztah reálných mezd k nominálním lze vyjádřit pomocí vzorce formula_1, kde W jsou mzdy ('), P spotřebitelské ceny (') a R reálné mzdy ("").

Index reálných mezd.

Srovnání reálných mezd v čase lze provádět pomocí indexu, který vyjadřuje změnu hodnoty za určité časové období oproti adekvátnímu předchozímu období. Typicky se srovnává průměr měsíčních mezd za rok s průměrem předchozího roku. Nebo průměrná mzda za určité období se stejným obdobím předchozího roku (zkr. SOPR), tedy např. za třetí čtvrtletí roku 2012 s třetím čtvrtletím roku 2011.  "Index reálných mezd" je definován jako index nominálních mezd dělený indexem spotřebitelských cen (životních nákladů). Uvádí se obvykle vyjádřen desetinným číslem jako např. 1,048 nebo procentně jako 104,8.  Příklad: Pokud vzrostly nominální mzdy meziročně o 30 % a spotřebitelské ceny o 25 %, pak je index nominálních mezd 1,30 a index spotřebitelských cen 1,25. Index reálných mezd je pak roven 1,30 : 1,25 = 1,04 a reálné mzdy tedy vzrostly o 4 %.

Reálná mzda na trhu práce.

Z mikroekonomického pohledu se na trhu práce potkává nabídka práce (lidé) s poptávkou po práci (firmy). Na straně nabídky probíhá rozhodování mezi prací a volným časem nebo také mezi volným časem a jinými statky, které by si člověk mohl pořídit za mzdu. Růst mzdy zvýší zájem o práci s vidinou vyššího výdělku na úkor volného času (dochází k tzv. substitučnímu efektu, kdy s vyšší mzdou člověk nahrazuje volný čas prací). Růst mzdy však zvýší i zájem o volný čas, neboť s vyšší mzdou si člověk může dovolit více statků a více možností trávení volného času (dochází k tzv. důchodovému efektu, kdy s vyšší mzdou člověk nahrazuje práci volným časem). Tyto dva efekty tedy působí proti sobě a záleží na tom, který efekt právě převládá. Podle empirických pozorování převládá při celkově nižších mzdách substituční efekt, zatímco při celkově vyšších mzdách začíná převládat efekt důchodový.  Z předchozího je patrné, že člověk poměřuje výši mzdy nejen podle její nominální hodnoty, ale zejména podle množství statků, které si za ni může pořídit. Pokud by mzda rostla stejným tempem jako ceny spotřetních statků, člověk by si za vyšší mzdu mohl koupit jen stejné množství statků a na takový růst by nabídka na trhu práce nereagovala zvýšením nabízené práce. Jen v případě, že si člověk za svůj výdělek koupí více statků, je motivován k většímu zájmu o práci. Funkce nabídky práce je proto závislá na reálné, nikoli nominální mzdě.  Podobně se strana poptávky rozhoduje, zdali jí zvýšené mzdy přinesou vyšší výnosy z prodaných výrobků nebo služeb. Pokud by spolu se zvýšením cen (které tvoří pro firmy výnos) došlo ke stejnému zvýšení mezd (které jsou pro firmy nákladem), nic by se z pohledu firem nezměnilo. Jedině pokud by zvýšení cen bylo výraznější než zvýšení mezd, tedy pokud by reálné mzdy klesly, pak by firmy měly zájem zaměstnávat více práce.

Reálná mzda a Phillipsova křivka.

Ekonomií uchopený vztah mezi mírou nezaměstnanosti a tempem růstu mezd graficky znázorňuje Phillipsova křivka. Původní verze křivky vychází z práce A. W. Phillipse, který roku 1958 studoval vývoj těchto veličin v hospodářství Velké Británie za předchozích sto let. V roce 1967 zpochybnil platnost původní Phillipsovy křivky Milton Friedman, který do konceptu zakomponoval adaptivní inflační očekávání a peněžní iluzi.  "Peněžní iluze" je dle Friedmana krátkodobé nerozlišení mezi nominálními a reálnými mzdami ze strany zaměstnanců a mezi nominálními a reálnými cenami ze strany firem. Pokud centrální banka zvýší nabídku peněz v ekonomice, projeví se to v růstu nominálních mezd. Tento růst si zaměstnanci mylně vyloží jako růst reálných mezd a zvyšují svou nabídku práce. Firmy zase nedokáží rozlišit inflační růst cenové hladiny od růstu relativní ceny svých produktů v důsledku zvýšené poptávky po nich, reagují zvýšením produkce a náborem nových pracovníků, což v důsledku sníží nezaměstnanost. K pohybu po Phillipsově křivce tedy skutečně dojde, ale jen krátkodobě, než si ekonomické subjekty na obou stranách trhu uvědomí své omyly a vrátí se do předchozího rovnovážného stavu. Ten Friedman označuje za "přirozenou míru nezaměstnanosti", která je dlouhodobě stabilní.  "Adaptivní inflační očekávání" ve Friedmanově pojetí znamenají, že subjekty na základě předchozích zkušeností a chyb utvářejí svá očekávání ohledně budoucího vývoje. Pokud inflace už nějakou dobu trvá, začnou ji zahrnovat i do nově podepisovaných smluv a pouhá očekávání se tak stávají realitou. Očekávaná inflace se přetváří ve skutečnou inflaci. Takto i po návratu nezaměstnanosti na svou přirozenou míru přetrvává inflace zabudovaná v očekáváních.  Takový vliv má tedy rozdíl mezi nominální a reálnou mzdou a (ne)schopnost jeho rozpoznání ekonomickými subjekty.

Reálná mzda v Česku.

V roce 1991 proběhlo v tehdejším Československu uvolnění cen a obchodu a v následujících letech dále pokračovala deregulace cen spolu s privatizací a stabilizací trhu. Došlo tak k prudkému uvolnění inflace, uměle potlačované v předchozích obdobích plánovaného hospodářství. Kumulativní růst spotřebitelských cen během let 1990–1993 činil celkem 126 %. Tento růst cen výrazně převýšil růst nominálních mezd, a došlo tak k poklesu reálných mezd. Tím se vytvořil tzv. mzdový transformační polštář, který se v následujících letech postupně vyprazdňoval v závislosti na tempu růstu reálných mezd.  V prvních třech letech samostatné České republiky byl předchozí skokový pokles vystřídán růstem reálných mezd, v důsledku toho i růstem spotřeby domácností a celkové poptávky na trhu. Začalo docházet k „přehřátí“ ekonomiky, což spolu s nadměrnými či špatnými investicemi zapříčinilo recesi od roku 1997 a spolu s ní i zastavení růstu až mírný pokles reálných mezd. Od roku 1999 se ekonomika opět stabilizovala a nastalo osmileté období vytrvalého růstu, podpořeného otevřením evropského trhu, zahraničními investicemi, růstem produktivity práce a relativně nízkým růstem cen (v roce 2003 téměř nulovým). K dalšímu výraznému zbrzdění rostoucích reálných mezd došlo znovu v roce 2008 v souvislosti s novou ekonomickou recesí.

Reálná mzda je ekonomický termín, který vypovídá o skutečné hodnotě výdělků (mezd). Zatímco "nominální mzda" vyjadřuje peněžitou odměnu, "reálná mzda" vyjadřuje, co je možné si za takovou odměnu koupit. Vyjadřuje kupní sílu mezd.

Real wages are wages adjusted for inflation, or, equivalently, wages in terms of the amount of goods and services that can be bought. This term is used in contrast to nominal wages or unadjusted wages.


Výskyt.

Vyjma středomořských ostrovů a vysokého severu je rozšířen po celé Evropě. Dále vyrůstá na Sibiři, v Malé Asii, oblastech okolo Kavkazu a v severozápadní Africe a na Azorských ostrovech. Druhotně byl zavlečen i do Severní Ameriky.  Nepatří, na rozdíl od většiny tužebníků, mezi vlhkomilné rostliny. V České republice roste většinou roztroušeně, hojně vyrůstá místy ve Středních Čechách a na východě Moravy v termofytiku i mezofytiku. Svědčí mu dobře propustná půda, nejlépe s vápnitým podložím a osvětlená stanoviště jako jsou sluncem ozářené stráně, světlé lesní mýtiny a lesní lemy, občas je také k vidění i okolo cest nebo náspů železničních tratí.  Podle "Florabase.cz" se tužebník obecný v ČR vyskytuje:

Popis.

Je to vytrvalá rostlina s přímou, v průřezu oblou lodyhou dorůstající průměrně do výše 30 až 80 cm. Jednoduchá nebo v horní části větvená lysá lodyha vyrůstá z dlouhých kořenových vřetenovitých hlíz. Tmavě zelené listy 10 až 30jařmé vyrůstají v přízemní růžici a pouze 1 až 3 rostou ve spodní části lodyhy. Jsou přetrhovaně lichozpeřené, skládají se z četných lysých střídavě malých a několikanásobně větších lístků. Větší lístky jsou opětovně hluboce rozeklány v postranní pilovité úkrojky a leží v rovině s řapíkem, kdežto malé lístky jsou přirostlé k řapíku šikmo; list takto nabývá kadeřavého vzhledu. Koncový lístek je 3klaný. Palisty jsou podlouhle srdčité.  Oboupohlavné bílé, pravidelné, radiálně symetrické květy o velikosti do 5 mm jsou sestaveny do kružele, květenství (širšího než delšího) které není u u vyšších dvouděložných rostlin běžné. Květ je tvořen 6 trojúhelníkovitě vejčitými kališními lístky dlouhými 6 až 8 mm a taktéž 6 podlouhle obvejčitými korunními lístky 10 až 15 mm dlouhými které jsou uvnitř bílé a hlavně u poupat vně narůžovělé. V květu je dále do dvou kruhů uspořádáno okolo 20 tyčinek s prašníky na dlouhých nitkách a obyčejně 12 semeníků s bliznami. V semenících je nejčastěji po dvou vajíčkách.  Opylování se děje cizím i vlastním pylem. Protože nejdříve dozrávají blizny, jsou tyto opylovány cizím pylem přinášeným hmyzem hledajícím v květu nektar (který tam ovšem není). Později dozrává pyl v prašnících (od vnějšího kruhu ke středu) ale nitky jsou zpočátku vykloněny ven z květu takže nemohou vlastní blizny opylit. Ke konci kvetení se nitky s prašníky sklánějí dovnitř květu až se dotýkají blizen a ty které nebyly opyleny cizím pylem se zúrodní vlastním. Kvete od května, semena dozrávají koncem září.  Plody jsou jednosemenné nezkroucené hustě chlupaté kožovité nažky hnědé barvy dlouhé 3 až 4 mm které při zralosti nepukají. Rostliny se rozmnožují semeny nebo hlíznatými kořeny.

Využití.

Rostlina se dříve používala hlavně jako léčivka. V kořeni jsou anthelmintické látky působící proti parazitickým červům a dále se kořene užívalo k rozpouštění ledvinových kamenů nebo při léčbě epilepsie. Ze sušených květů se vaříval čaj pro pocení. V současnosti se používá občas jako dekorativní trvalka na sušších a výslunných místech nebo jako půdokryvná rostlina při vysazování ve sponu 45 × 45 cm.

Externí odkazy.

Tužebník obecný ("Filipendula vulgaris"), druh rodu tužebník, je planě rostoucí bylina okolo půl metru vysoká s přízemními listy zdáli připomínající kapradinu a s bohatým květenstvím drobných bílých kvítků.

Filipendula vulgaris, commonly known as dropwort or fern-leaf dropwort, is a perennial herb of the family Rosaceae closely related to Meadowsweet. It is found in dry pastures across much of Europe and central and northern Asia mostly on lime.


Děj.

Film Hvězdný prach se odehrává na pomezí dvou světů, a to kouzelného království Hromotvrz (Stormhold) a anglické vísky Zeď, která je pojmenovaná právě podle zdi, jež brání průchodu mezi těmito světy. V úvodní části filmu se mladík Dunstan Thorne vydává na průzkum za zeď. U průchodu v pobořené části zdi je konfrontován jejím hlídačem, kterého ale obelstí. A tak se Dunstan ocitá v království Hromotvrz, kde objeví tamější tržiště. Na tržišti je opravdu neobvyklé zboží, živé oči ve skleněné nádobě, malí sloni v kleci pro ptáky a spousta dalších podivuhodností. Dunstan je však nejvíc okouzlen místní prodavačkou, proto se od ní pokouší koupit květiny. Ta mu za polibek nabídne skleněnou sněženku, která majiteli propůjčuje veliké štěstí. Po uskutečnění obchodu mu prozradí, že je čarodějnicí vězněnou princeznou a pozve jej k sobě do vozu. Poté se Dunstan vrací do Zdi. Devět měsíců na to mu hlídač od zdi přináší překvapení v podobě jeho novorozeného syna Tristrana Thorne, kterého někdo nechal u průchodu ve zdi. Hlavní dějová linie se odehrává po osmnácti letech. Popisuje příběh mladého Tristrana. Tristran se snaží okouzlit krasavici Victorii Forester. Victoria je bohužel zadaná, její přítel Humphrey je bohatý a zcestovalý, proto Tristran jako pouhý pomocník v obchodě má u Victorie jen málo šancí.  Mezi tím probíhá v královském paláci boj o trůn, ze sedmi synů má umírající král Hromotvrzi ještě čtyři dědice. Je zvykem, že následníkem trůnu se stává poslední žijící mužský potomek. Královský dvůr je tedy místem plným pletich a bratrovražd. S ohledem na současnou situaci se král pro zbývající syny rozhodne vytvořit úkol, který spočívá v hledání královského klenotu, který kouzlem vyšle vysoko na oblohu, odkud spadne na neznámé místo. Shodou okolností zasáhne hvězdu, která společně s klenotem dopadne na zem.  Stejného večera, kdy se Tristran snaží okouzlit krásnou Victorii, se od ní dozví, že si bude za týden Humphreyho brát. Pár okamžiků na to spolu vidí na obloze padat hvězdu. Victoria se tedy s Tristranem dohodne, že pokud jí do týdne přinese spadlou hvězdu, svatbu si rozmyslí. Tristran se vydává za spadlou hvězdou. Jeho cesta vede přes zeď, kde se setkává s jejím hlídačem, od něhož se dozví, že se jeho otec také pokoušel projít. Když je Dunstan konfrontován svým synem, prozradí mu celý příběh a dá mu dopis od jeho matky. Z přečtení dopisu vyplyne, že pokud Tristran zapálí svíčku a bude myslet na svou matku, tak se za ní přenese – „Nejrychleji se cestuje po světle svíčky.“  Po rozžehnutí svíčky je Tristran přenesen do Hromotvrzi, přistane na mladé dívce. Je chvíli dezorientovaný, ale pak si uvědomí, že v poslední chvíli mu probleskla hlavou myšlenka na Victorii a zřejmě proto skončil v kráteru po spadlé hvězdě. Z rozhovoru s dívkou Yvaine vyplyne, že právě ona je tou spadlou hvězdou. Tristran jí navrhne, že pokud se s ním vydá za Victorií, tak jí nechá zbytek svíčky. Poté se společně vydávají na cestu. Yvaine, jakožto hvězda, není zvyklá být vzhůru ve dne a začíná být brzo unavena, proto jí Tristran nechává odpočinout a vydá se hledat něco k snědku.  Tristran ale není sám, kdo touží po spadlé hvězdě. Tři čarodějnice si povšimnuly padající hvězdy a touží po jejím srdci, po jehož snědení by měly znovuzískat nesmrtelnost. Proto se Lamia, nejstarší z nich a královna čarodějnic, vydává na lov hvězdy. Za pomocí runových kamenů zjistí, kde má připravit past. Na místě u cesty, tam, kam jí runové kameny ukázaly, vykouzlí Lamia hostinec, promění svého služebníka Bernarda v děvečku a kozla přemění na hostinského Billyho. Když je Tristran pryč, přijde Yvaine na pomoc jednorožec. Ten se s Yvaine vydává hledat někoho jiného, kdo by jí pomohl dostat se zpět na oblohu. Po nějakém čase spolu naleznou hostinec s hostinskou Lamií. Ta se snaží, aby Yvaine byla spokojená, a tím i začala co nejvíce zářit. Její srdce tak bude účinnějším prostředkem pro dosažení nesmrtelnosti. Když už se Lamia chystá chopit ostrého střepu, nástroje pro vyříznutí srdce, začne se do hostince dobývat princ Primus a Tristran, hledající nocleh. V hostinci si Primus povšimne náhrdelníku Yvaine. Je to královský klenot, po němž pátrá. Než se ho však stihne zmocnit, je podříznut královnou čarodějnic Lamií, čemuž je svědkem i Yvaine a Tristran vracející se ze stájí. Čarodějnice se je pokusí uvězněné mezi kouzelnými plameny zabít, ale Tristran nezaváhá, svou nově objevenou hvězdu chytí za ruku, řekne jí, ať myslí na domov a strčí kouzelnou svíčku do plamenů. Vzhledem k tomu, že Tristran myslel na svůj domov a Yvaine na její, ocitají se na půli cesty v oblacích, kde je chytí pirátská loď.  Kapitán této vzdušné lodi je obávaný pirát Shakespeare, který si před posádkou hraje na hrdlořeza, přitom je to milovník umění a Anglie. Proto se rozhodne oběma pomoci a přepraví je zase o něco blíže ke Zdi. V průběhu plavby se Yvaine do Tristrana zamiluje a chvílemi začíná zářit.  Po vylodění potkávají povoz čarodějce Špindíry Sal, která vězní Tristranovu matku, momentálně žijící v podobě modrého ptáčka. Tristran jí požádá, aby je dopravila na tržiště u Zdi. Ta souhlasí výměnou za skleněnou sněženku, kterou má pověšenou v klopě. Tristran s obchodem souhlasí a sněženku jí dává. Ta je však kouzelná a chránila ho před magií. Čarodějnice ho následně proměňuje v myš a zavírá do klece. Vzhledem k tomu, že je Sal pod vlivem kletby, díky níž nevidí, neslyší ani necítí žádnou hvězdu, nechává Yvaine bez povšimnutí a vydává se zpět na cestu na trh. Během cesty Yvaine vyznává myši Tristranovi svou lásku. Na trhu Špindíra Sal vrací Tristranovi jeho vlastní podobu.  Tristran, leč v podobě myši, slyšel a pochopil vyznání od Yvaine a přiznává jí, že je do ni také zamilovaný. Na trhu si najímají pokoj. Druhého dne ráno Tristran uřízne Yvaine pramínek vlasů a vydává se za Victorií, tak jak slíbil, a oznámil jí, že už o ní nemá zájem. Zanechává zkaz pro Yvaine u hostinského. Ten však zprávu zkomolí a ze vzkazu vyplyne, že se Tristran vrací za svou pravou láskou Victorií. Když si Yvaine tuto zprávu vyslechne, jde se zlomeným srdcem ke zdi přes trh, kde ji hledá královna čarodějnic Lamia. Mimo Lamii si jí všimne i Una, Tristranova matka, nyní v lidské podobě. Ta uzavře povoz, ve kterém spí Špindíra Sal, a s povozem se vydává za Yvaine. Ještě než stačí Yvaine překročit zeď, za kterou by se z ní stal jen hvězdný prach, dožene jí Una se vzbuzenou Sal a následně i Lamia. Sal dojde, že je zde přítomná i hvězda, tak začne s Lamií bojovat, Sal následně umírá. Tohoto boje byl svědkem i hlídač schovaný za zdí. Lamia zajímá Yvaine i Unu a odváží je do svého sídla, ke svým dvěma sestrám.  Když se Tristran vrací za zeď u průchodu, potkává vystrašeného hlídače. Ten mu vylíčí, co se stalo. Tristran prohledá povoz čarodějnice Sal, ve kterém objeví skleněnou sněženku a z povozu vypřáhne koně, na kterém se vydává zachránit Yvaine. Před sídlem čarodějnic potkává Tristran i posledního prince Septima, se kterým se vydává do boje proti čarodějnicím. Septimus zabíjí jednu z čarodějnic, pak je však zabit královnou Lamií. Tristran se zatím měl postarat o Unu, kterou mylně považovali za jednu z čarodějnic. Dozvídá se od ní, že je jeho matkou. Tristran se vrhne do boje s posledními dvěma čarodějnicemi. První se zbaví tak, že na ni vypustí zvířata určená k provozovaní magických rituálů. Lamie je však moc silná a Tristranovi se nedaří jí porazit. Když už situace vypadá beznadějně, řekne Yvaine Tristranovi, ať jí obejme. Po obejmutí začne Yvaine zářit tak silně, že Lamiu spálí na popel.  Tristran, syn princezny Uny, dcery krále Stormholdu, se jako poslední dědic království stává králem a Yvaine královnou.

Natáčení.

V polovině dubna 2006 se začaly natáčet hlavní scény filmu. Některé scény se točily ve filmovém studiu Pinewood Studios v Londýně. Další scény se natáčely v Anglii ve Skotsku, Walesu a na Islandu. Seznam lokací, kde se natáčelo:  Anglie: Skotsko: Wales: Island:

Hudba.

Hudba k filmu byla zahrána Londýnským metropolitním orchestrem. Ve filmu zazní tyto klasické skladby: Pro závěrečné titulky byla nahrána píseň „Rule The World“ od britské chlapecké skupiny Take That. Trailer k filmu doprovázela skladba "Eradication Instincts Defined" od norské black metalové skupiny Dimmu Borgir.

Premiéry.

Světová premiéra proběhla v amerických a ruských kinech 10. dubna 2007. Premiéra v českých i slovenských kinech proběhla 27. září 2007.  Film byl vydán v obou regionech na DVD a HD DVD 18. prosince 2007. V České republice vyšel na DVD 9. dubna 2008. Ve vydavatelství Magic Box, a. s.  DVD mimo jiné obsahovaly: film, vynechané scény, nepovedené scény a trailer.

Hvězdný prach (v anglickém originále Stardust) je britský-americký romantický fantasy film režiséra Matthewa Vaughna natočený studiem Paramount Pictures. Námětem pro film byl stejnojmenný román Neila Gaimana. Premiéru měl v roce 2007 a jeho tržby činily přes 135 milionů dolarů.

Stardust is a 2007 romantic fantasy adventure film directed by Matthew Vaughn and co-written by Vaughn and Jane Goldman. Based on Neil Gaiman's 1999 novel of the same name, the film features an ensemble cast led by Claire Danes, Charlie Cox, Sienna Miller, Ricky Gervais, Jason Flemyng, Rupert Everett, Peter O'Toole, Michelle Pfeiffer, and Robert De Niro, with narration by Ian McKellen.


Obsazení.

Profesionální wrestleři kteří vystupovali ve filmu: Rob Eckos, Necro Butcher, Nick Berk, The Blue Meanie, Sabian, Nate Hatred, R-Truth, L.A. Smooth, Jay Lethal, Jim Powers, Claudio Castagnoli, Larry Sweeney, Romeo Roselli, John Zandig, Chuck Taylor, Nigel McGuinness, Pappadon, a Jay Santana.

Produkce.

"Wrestler" byl napsaný Robertem D. Siegelem, bývalým spisovatelem pro "The Onion". Herec Nicolas Cage v říjnu 2007 vstoupil do jednání o roli Randyho. Následující měsíc Cage projekt opustil a Mickey Rourke ho v hlavní roli nahradil. Podle Aronofskyho Cage odsoupil protože zjistil, Aronofsky chce, aby hlavní roli ztvárnil Mickey Rourke. Aronofsky se vyjádřilo Cageovi "je to naprostý gentleman a rozuměl, že moje srdce je na Mickeyho straně a odstoupil. Chovám k Nicovi Cageovi jako k hercovi velký respekt a myslím, že bych s ním opravdu pracovat mohl..ale, však víte, Nic neuvěřitelně Mickeyho podporoval, protože jsou to staří kámoši a on mu opravdu chtěl s touto příležitostí pomoci, takže raději sám odstoupil."  40denní natáčení začalo v lednu 2008 v New Jersey, přesněji v Elizabeth, Hasbrouck Heights, Garfield, Asbury Park, Linden, Rahway, Roselle Park, Dover a v supermarketu v Bayonne, kde Rourke mimochodem obsluhoval a improvizoval s opravdovými zákazníky, a v New Yorku. Nějaké scény byly také natočeny v aréně v Philadelphii.  Afa Anoa'i, bývalý profesionální wrestler, byl najat, aby trénoval Rourkeho pro jeho roli. Anoa'i si vzal na výpomoc své dva hlavní trenéry, Jona Troskyho a Toma Farra a s Rourkem spolupracovali po dobu osmi týdnů. Oba trenéři měli také ve filmu menší roli.  V jedné scéně je fiktivní video hra pro Nintendo Entertainment System jménem "Wrestle Jam '88". Jsou v ní charaktery Robinsona a Ayatollaha. Aronofsky si žádal plně funkční video hru, se kterou by herci mohli hrát. Programátor Randall Furino a designér názvu filmu, Kristyn Hume, vytvořili hratelné demo s funkčním rozhraním, které obsahuje i grafiku a muziku z 80. let.  Aby byl film více realistický, scény v šatně byly čistě improvizované a proto to vypadá, jako když spolu Rourke a další herci doopravdy běžně komunikují.

Hudba.

Clint Mansell, skladatel předešlých filmů Aronofskeho (Pí, Requiem za sen a Fontána), se stal skladatelem i pro film "Wrestler". Nový song Bruce Springsteena, také jménem "The Wrestler", zazní při závěrečných titulkách. Springsteen napsal tento song během svého cestování po Evropě, po přečtení dopisu od Rourkeho a scénáře k filmu.  Song od Guns N' Roses, "Sweet Child O' Mine", hraje při Randyho nástupu do ringu na konci filmu. Při své řeči na předávání Zlatých glóbů se Rourke zmínil, že Axl Rose daroval píseň filmu zdarma a tak Roseovi poděkoval.  Ve filmu jsou také dvě skladby od Ratt ("Round and Round" a "I'm Insane"), song od Quieta Riota, "Metal Health" (což je Randyho song při nástupu do ringu mimo finálního zápasu), "Don't Walk Away" od FireHouse, "Dangerous" od Slaughter, "Animal Magnetism" od Scorpions, "Balls to the Wall" od Accept, "Soundtrack to a War" od Rhino Bucketa a "Don't Know What You Got (Till It's Gone)" od Cinderella. Song od Madonny, "Jump", hraje při scéně v baru. Ve strip klubu lze slyšet skladbu "Stuntin' Like My Daddy" od Birdmana a Lil Wayneho. "Let Your Freak Out" od nezávislé kanadské zpěvačky/textařky Deeshy můžeme slyšet při další barové scéně, když má role Marisy Tomeiové emocionální rozhovor s rolí Mickeyho Rourke.

Propagace.

Ačkoli se jim film z počátku nezamlouval, World Wrestling Entertainment (WWE) pomohla s propagací pomocí fikcionálního příběhu. Do toho byl také zapojen heel turn Chrise Jericha, když začal urážet legendy jako Ric Flair, který se poté cítil trapně, stejně jako Mickey Rourke za své ztvárnění wrestlera ve filmu "Wrestler". Na 15th Screen Actors Guild Awards Rourke oznámil, že se bude účastnit "WrestleManie XXV", hlavně s cílem dokončit feud s Jerichem. 28. ledna Rourkeho mluvčí uvedl, že se Rourke nebude této akce účastnit, přijde se však podívat jako host.  Rourke byl také pozván na ceremoniál 2009 WWE Hall of Fame, který se koná vždy před WrestleManií. Následující večer měl Jericho handicapový zápas proti Rickymu Steamboatovi, Roddymu Piperovi a Ricu Flairovi. Po svém vítězství vyzval Rourkeho, který nakonec do ringu přišel a udeřil ho pěstí. Flair poté Rourkemu pogratuloval.

Vnímání publika.

Během rozhovoru s NPR Aronofsky mluvil o reakci vlastníka WWE, Vince McMahona, na tento film: WWE Hall of Famer, Bret "The Hitman" Hart, který byl několikanásobný světový šampion jak ve WWE, tak ve WCW, si film "Wrestler" užil a zatleskal Rourkeho výkonu. Tvrdil: "Randy “The Ram” Robinson byl událost večera který vyprodal Madison Square Garden. Tak jsem byl... Ačkoli film přesně vyjadřuje život každého pro wrestlera, tak jsem rád že nikdo z nás svou kariérou neprolítl tak rychle." WWE komentátor Jim Ross film popsal jako "velmi silný, dramatický film, který líčí, jak jsou lidé posedlí svými vlastními životy a jejich kariéra je může zničit."  Bývalý WWE a TNA světový šampion v těžké váze, Mick Foley, si film užil a řekl: "Již během prvních pěti minut jsem naprosto zapomněl, že se koukám na Mickeyho Rourke. Ten chlap na obrazovce prostě "byl" Randy 'the Ram' Robinson."

Wrestler je sportovní drama film z roku 2008, režíroval ho Darren Aronofsky, napsal Robert D. Siegel a hlavní a vedlejší role ztvárnili Mickey Rourke, Marisa Tomei a Evan Rachel Woodová. Produkce začala v lednu 2008 a Fox Searchlight Pictures získali právo film propagovat v USA; zde byl film vydán 17. prosince 2008 a po celém světě 23. ledna 2009. Na DVD a Blu-ray byl film ve Spojených státech vydán 21. dubna 2009 a ve Spojeném království 1. června 2009. Aronofsky se domnívá, že film "Wrestler" je velmi podobný filmu z roku 2010, "Černá labuť", oba filmy jsou o náročném umění.

The Wrestler is a 2008 American sports drama film directed by Darren Aronofsky and written by Robert Siegel. The film stars Mickey Rourke, Marisa Tomei, and Evan Rachel Wood. Production began in January 2008 and Fox Searchlight Pictures acquired rights to distribute the film in the U.S.; it was released in a limited capacity on December 17, 2008, and was released nationwide on January 23, 2009. It was released on DVD and Blu-ray Disc on April 21, 2009, in the United States. It was released in the United Kingdom on January 16, 2009.


Základní údaje o vrtulníku.

Cabri G2 je 2-místný vrtulník z velké části vyrobený z kompozitních materiálů. Podvozek je ližinový, měkce připevněný k draku, aby eliminoval tvrdé přistání a možnost pozemní rezonance. Celý stroj je koncipován s ohledem na bezpečnosti při poruše. O pohon se stará ověřený motor Lycoming O-360 s maximálním výkonem 180 koní, který je nezvykle obdařen elektronickým zapalováním vedle běžně používaného magneta.  Cabri vyniká svou jednoduchou údržbou, většinou dílů s neomezenou životností a drakem, který nevyžaduje generálku. Elastomery použité nejen v rotorové hlavě eliminují vibrace a namáhání. To vše se pozitivně projevuje na velice nízkých provozních nákladech.  Cabri G2 se vyznačuje především velkým důrazem na bezpečnost posádky a jednoduchost ovládání. Tím se stal velmi oblíbeným v leteckých školách po celém světě.

Hlavní rotor.

Má 3-listý bezůdržbový volně uložený rotor s kompozitovými listy uchycenými pomocí elastomerických ložisek. U vrtulníku, který má natáčení listů ve třech osách je nulová údržba nevídanou věcí. Rotor vyniká obrovskou setrvačností (inercí), díky které je bezpečný i v případě poruchy motoru. Tomu ovšem napovídá i samotné jméno vrtulníku Cabri (Comfort in Autorotation Belongs to Rotor Inertia). Navíc u tohoto typu nehrozí oddělení rotoru v případě letu s nízkým násobkem G, což je pro vrtulníky smrtelné – to již mnohokrát ukázala zkušenost např. s vrtulníky Robinson.

Ocasní rotor.

Ocasní rotor je typu Fenestron, který si v této velikostní kategorii odbývá svou premiéru. V karbonovém prstenci se otáčí 7 symetricky rozložených listů rychlostí přes 5000 otáček za minutu. Kapotáž kolem rotoru jej chrání proti poškození cizími předměty a eliminuje vznik vírového prstence, tedy ztráty účinnosti.

Výbava.

Základním prvkem výbavy Cabri je tzv. EPM, tedy LCD display zobrazující nejdůležitější údaje o vrtulníku jako jsou otáčky motoru a rotoru, využívaný výkon včetně limitů (cejchováno v procentech), stav paliva, spotřebu, výdrž a teploty a tlaky v pohonném ústrojí. Mnoho nehod vrtulníků vybavených karburátorem bylo důsledkem jeho zamrznutí, proto je Cabri vybaveno elektronicky řízeným ohřevem. Zajímavostí je také použití dálkového ovládání k otevření a aktivaci vrtulníku místo klíčku.

Historie.

Vrtulník Cabri G2 poprvé vzlétnul v březnu 2005, avšak jeho předchůdce, prototyp G1 vzlétl již v roce 1992. Cabri se může pyšnit několika světovými rekordy v kategorii vrtulníků do 500kg, kterých dosáhl v roce 2006: Dosažená výška bez užitečného zatížení 6,658 m (21,844 ft). Čas potřebný pro nastoupání do 3000 m(9840 ft) je 6 minut a 42 sekund a čas do 6000 m(19680 ft) je 22 minut a 6 sekund.  Jako jediný vrtulník v této kategorii získal plnou certifikace EASA CS-27 a to v prosinci 2007. První vyrobené kusy zamířili k francouzskému provozovateli Ixair (prosinec 2008) a 2 vrtulníky si objednal i Eurocopter pro výcvik svých posádek (prosinec 2009). Guimbal také podepsal smlouvu s Eurocopterem na výrobu bezpilotního prostředku založeného na Cabri G2.  Dnes je vrtulník Cabri G2 certifikován ve velké části světa včetně Číny, Jižní Afriky, Austrálie, Nového Zélandu, Brazílie a od roku 2015 certifikaci potvrdila i americká FAA.

Provoz Cabri G2 v České republice.

První Cabri G2 byl do České republiky přivezen v únoru 2012. Přes české zastoupení byl dodán i jeden vrtulník do Polska – SP-DWZ, vč. 1107.

Nehody.

Od začátku produkce Cabri došlo již ke 4 nehodám, avšak během žádné z nich nedošlo k vážnějšímu zranění.

Specifikace.

Základní rozměry  Hmotnosti  Výkony

Provozovatelé.

Přehled provozovatelů u nás i ve světě.

Guimbal Cabri G2 je 2-místný pístový vrtulník moderní konstrukce. Jeho vývoj vedl Bruno Guimbal, bývalý inženýr výrobce Eurocopter. K hlavním přednostem tohoto vrtulníku patří vysoká míra bezpečnosti a to jak pasivní, tak aktivní.

The Guimbal Cabri G2 is a two-seat light helicopter produced by Hélicoptères Guimbal, and powered by a reciprocating engine. Designed by Bruno Guimbal, a former Eurocopter engineer, it had its origins in the 1980s, and the first demonstrator flew in 1992. Following the granting of regulatory approval, the Cabri entered commercial service in 2008. In addition to its use within the general aviation sector and as a training rotorcraft, the Cabri G2 has also been used as the basis for unmanned aerial vehicles (UAVs).


Seznam států na říšském sněmu v roce 1792

List of Imperial Diet participants (1792)

Průběh soutěže.

Hlavní část soutěže předcházejí krátké pohovory s panelem porotců. Z velkého množství uchazečů je vybráno dvacet soutěžících a tento počet se záhy sníží na 10-16 finalistů, pro které je vyhrazeno zázemí, typicky v New York City, nebo Los Angeles, kde větší část soutěže probíhá.  Hlavní část soutěže, jakési širší finále, probíhá v kolech, které odpovídají jednotlivým odvysílaným epizodám. Každé kolo a epizoda obsahuje většinou „mini výzvu“ ("mini challenge", vedlejší úkol, jež soutěžícímu, která ji vyhraje, většinou přináší nějakou cenu nebo výhodu v daném kole) a poté hlavní úkol, jimž je většinou focení, může to být ale i točení reklamy, casting, předvedení určitého modelu a podobně. Jedná se o klasický vyřazovací model, kdy na konci každého kola je na základě zhodnocení porotců vyřazena ten soutěžící, který se v daném kole nejméně dařilo.  Ve vysílaných epizodách nechybí ani záběry ze soužití finalistů v jejich prozatímním sídle ve stylu reality show (dříve či později dochází k různým neshodám, paktování, sympatiím a antipatiím...), někdy sami porotci nebo specialisté na tu či onu složku modelingu soutěžící navštíví a věnují jim v ní krátký rychlokurz pro úkol, který je čeká.  V pozdějších fázích se soutěž přesouvá i do jiných míst světa, kde pokračují focení a další úkoly – jejich náročnost se stupňuje, zato může přecházet i v reálné zakázky, které výherce vedlejších úkolů získájí. Finále, ve kterém zbývají jen dva soutěží o titul, soutěž vrcholí módní přehlídkou, na níž mají finalisté ukázat v plném spektru své vlohy i to, co se naučili.  Ultimátní výhrou je právo používat titul „America's Top Model“, mediální prostor v některém z módních časopisů, kosmetické produkty, finanční obnos a kontrakt s modelingovou agenturou.

Vysílání.

První řada (řady v původním znění se nazývají "Cycles") proběhla v roce 2003, první epizoda se vysílala 20. května na stanici UPN. Ta byla poté v roce 2006 sloučena se stanicí The WB a tím se soutěž přesunula na stanici The CW, která pořad vysílala do roku 2015, kdy byl zrušen. V roce 2016 práva odkoupila stanice VH1, která současně pořad vysílá.  V Česku pořad vysílala stanice Prima Love.  Soutěž se v průběhu posledních let stala velmi úspěšnou (v USA ji sleduje typicky 2-5 milionů diváků, vysílá se v 170 zemích světa) a podle původního formátu vznikly klony (frančízy) v 45 jiných zemích.

Amerika hledá topmodelku (v anglickém originále America's Next Top Model, též zkráceně ANTM, či Top Model) je americká televizní soutěž s prvky reality show z oblasti modelingu. Tváří, jednou z porotkyň a moderátorkou soutěže je topmodelka Tyra Banks. 23. řadu moderovala zpěvačka Rita Ora. Cílem soutěže (jak již napovídá její název) je nalézt novou topmodelku Ameriky. Od roku 2016 show vysílá americká stanice VH1.

America's Next Top Model (abbreviated ANTM and Top Model) is an American reality television series and interactive competition in which a number of aspiring models compete for the title of "America's Next Top Model" and a chance to begin their career in the modeling industry. Created by Tyra Banks, who also serves as an executive producer, and developed by Ken Mok and Kenya Barris, the series premiered in May 2003, and aired semiannually until 2012, then annually from 2013. The first six seasons (referred to as "cycles") aired on UPN, before UPN merged with The WB to create The CW in 2006. The following sixteen cycles aired on The CW until the series was first cancelled in October 2015. The series was revived in 2016 and has been airing on VH1 ever since. The series was among the highest-rated programs on UPN and was the highest-rated show on The CW from 2007 to 2010. Advertisers paid $61,315 per 30-second slot during the 2011–12 television season, the highest of any series on The CW. The first 22 cycles of the series and cycle 24 were presented by Banks, while cycle 23 was presented by Rita Ora. The series also employs a panel of two or three additional judges, a creative director and a runway coach.


Klubová kariéra.

Svoji fotbalovou kariéru začal tento záložník v FC Spartak Trnava. Mezi jeho další působiště patří: Betis Sevilla, Beşiktaş JK, VfL Wolfsburg a 1. FSV Mainz 05. V Mohuči (Mainz) ho v sezóně 2007/08 vedl trenér Jürgen Klopp. V červenci 2011 se vrátil z Německa zpět do Trnavy, kde převzal kapitánskou pásku. Hned ve své první sezóně Corgoň ligy (2011/12) po návratu bojoval s mužstvem až do posledních kol o ligový titul. Ten nakonec získal klub MŠK Žilina, jenž o dva body předstihl Trnavu, která jich získala celkem 65.  Sezóna 2012/13 se vyvíjela zcela jinak a Trnava bojovala o záchranu v Corgoň lize. Trenér Peter Zelenský jej po remíze 1:1 se Spartakem Myjava posadil na lavičku náhradníků. V posledním ligovém 33. kole v květnu 2013 v existenčním zápase dvou týmů bojujících o přežití v Corgoň lize proti 1. FC Tatran Prešov byl vyloučen za podražení soupeře a dodatečně dostal od disciplinární komise trest na tři zápasy (v další sezóně). Trnava zvítězila v Prešově 1:0 a v nejvyšší lize se zachránila.  13. srpna 2013 ukončil fotbalovou kariéru, ačkoliv plánoval, že sezónu 2013/14 dohraje na hřišti.

Reprezentační kariéra.

V kvalifikaci na EURO 2012 vstřelil v základní skupině B jeden gól (4. června 2011 proti Andoře, výhra 1:0), Slovensko se umístilo s 15 body na konečné čtvrté příčce tabulky a na evropský šampionát nepostoupilo.  Na Mistrovství světa 2010 v Jihoafrické republice se nedostal kvůli zranění.  Reprezentační kariéru ukončil 7. října 2011 po prohře Slovenska v Žilině s Ruskem. Počtem 107 odehraných zápasů za reprezentační A-mužstvo stanovil rekord mezi slovenskými reprezentanty.  Góly Miroslava Karhana za A-mužstvo Slovenska

Funkcionářská a trenérská kariéra.

Po skončení hráčské kariéry pokračoval ve Spartaku Trnava jako sportovní ředitel. V říjnu 2014 se stal členem trenérského štábu u juniorského týmu klubu, započal spolupráci s trenérem Pavlem Bartošem. V únoru 2015 získal trenérskou Euro A licenci.  Působil jako asistent trenéra Ivana Hucka ve Spartaku Trnava. V dubnu 2016 Hucko po prohře 1:4 s ŠK Slovan Bratislava odstoupil a mužstvo převzal Miroslav Karhan. Při své premiéře na lavičce 24. dubna Trnava porazila družstvo MŠK Žilina 3:0 a dostala se před něj na průběžné 4. místo ligové tabulky. Čtvrté místo v tabulce Trnava uhájila až do konce sezóny 2015/16 a kvalifikovala se tak do prvního předkola Evropské ligy UEFA 2016/17. V listopadu 2016 po debaklu 0:7 na hřišti MŠK Žilina nabídl svou rezignaci, kterou vedení Spartaku nepřijalo a Miroslav Karhan pokračoval ve funkci trenéra A-týmu.

Miroslav Karhan (* 21. června 1976, Hlohovec-Šulekovo) je bývalý slovenský fotbalový záložník a kapitán slovenské fotbalové reprezentace. Aktivní hráčskou kariéru ukončil 13. srpna 2013 v klubu FC Spartak Trnava, kde nadále působí jako trenér.

Miroslav Karhan (born 21 June 1976) is a Slovak football manager and former player. He played as a midfielder. Karhan played club football at the beginning and end of his career for Spartak Trnava; between times he played in Spain, Turkey and Germany, where he spent ten seasons. Karhan was a regular member of the Slovakia national team and with 107 appearances, has played the second most matches of any player to represent them.