Bylo jednou jedno malé městečko obklopené hory, kde žil drak jménem Ignatius. Ignatius byl obávaný, ale zároveň osamělý drak, který se skrýval v jeskyni na vrcholu nejvyšší hory. Lidé ve městě se báli jeho ohnivého dechu a obrovských křídel, která se vznášela nad jejich domovy.

Jednoho dne se do města dostala zpráva, že Ignatius unesl princeznu Isabellu. Lidé byli zděšeni a rozhodli se vytvořit skupinu statečných dobrodruhů, kteří se vydali na cestu k jeskyni, kde drak žil.

Když dorazili k jeskyni, Ignatius je překvapil svou laskavostí. Ukázal jim, že princezna Isabella dobrovolně přišla za ním, protože chtěla poznat jeho příběh a naučit se o dracích zvyklostech. Lidé ve městě se postupně naučili, že Ignatius není tak hrozný, jak se zdálo, a začali ho přijímat jako součást jejich komunity.

A tak Ignatius přestal být osamělým drakem a našel nové přátele ve městě, kteří ocenili jeho moudrost a laskavost.
Dávno, dávno, žil starý a mocný drak jménem Kazik. Žil v tajích lesa tak dlouho, jak si kdokoli pamatoval.

Kazik byl mírumilovná bytost a přežíval tím, že se vyhýbal lidem a ostatním zvířatům, která se dostala do jeho domova. Jednoho dne se Kazik vydal prozkoumat les a narazil na malou vesnici. S úžasem sledoval, jak lidé žijí svůj každodenní život. Byl fascinován jejich vynalézavostí a rozhodl se nabídnout své přátelství vesničanům.

Kazik nabídl svou pomoc, využil svých znalostí lesa k navigaci v neznámém terénu a své síly k nesení těžkých předmětů. Vesničané mu na oplátku poskytovali jídlo a dary. S postupem času se přátelství mezi Kazikem a vesničany stalo silnějším a jeho pověst začala růst. Lidé z daleka přicházeli za Kazikem, aby si od něj vyžádali pomoc, a on nikdy neodmítl.

Kazik zůstal pevnou součástí vesnice, poskytoval ochranu a vedení vesničanům. Respektovali ho a jeho moudrost a od té doby byl Kazik s láskou nazýván Strážcem lesa.