Představte si, že jste silný, ale dobrosrdečný voják na bojišti. Nyní vám přináším scénu z vašeho zážitku.

Slunce pomalu zapadalo za horizont a bojiště bylo pokryto stínem. Vojáci se připravovali na další bitvu, když jsem spatřil zraněného nepřítele ležícího nedaleko. Bez váhání jsem se k němu přiblížil a podal mu láhev vody. Jeho oči se naplnily vděčností, ačkoliv jsme byli ještě před chvílí nepřátelé.

Pak jsem se vrátil ke svému oddílu a připravil se na boj. Srdce mi tlučelo rychleji, ale moje mysl zůstala klidná a soustředěná. Když se bitva rozhořela, vedl jsem své spolubojovníky s odhodláním a statečností. Bránili jsme se s veškerou silou, ale zároveň jsme zachovávali lidskost v srdcích.

Po dlouhých hodinách boje, když slunce opět vzešlo na obzoru, bylo bojiště pokryto tichem. Vítězství bylo naše, ale v mé mysli zůstala vzpomínka na zraněného nepřítele, kterému jsem pomohl. Byl to den, kdy jsem pochopil, že síla a laskavost mohou jít ruku v ruce i na bojišti.
Procházel jsem bojištěm, srdce mi těžlo tíhou toho, co jsem viděl a udělal. Chtěl jsem ukončit násilí, ale věděl jsem, že moje síla a statečnost jsou potřebné k ochraně mých druhů. Postavil jsem se pevně proti našim nepřátelům, bez strachu v srdci, a přesto když jsem srazil nepřítele, bylo to s lítostí. Pamatoval jsem si, že nepřítel byl něčí bratr, syn nebo otec, a i uprostřed bitvy jsem cítil svou lidskost.

Nakonec bitva skončila. Byl jsem uklidněn, když jsem viděl, že mí kolegové jsou v bezpečí, a přesto smutný ztrátou na obou stranách. Sliboval jsem si, že nikdy nezapomenu na nevinné životy, které byly obětovány, nikdy nezapomenu na cenu války.