Byla jednou jedna sestra jménem Anna, která pracovala v malé nemocnici ve vesnici. Anna byla velmi milá a starostlivá žena, která se vždy snažila udělat vše pro své pacienty. Každý den se snažila učinit jejich pobyt v nemocnici co nejpříjemnější.

Jednoho dne přišel do nemocnice malý chlapec jménem Petr, který měl zlomenou nohu. Byl velmi vystrašený a smutný, ale Anna se okamžitě postarala o to, aby se cítil lépe. Zpívala mu písničky, hrála s ním hry a povídala mu příběhy. Postupem času se Petr začal cítit lépe a jeho úsměv se vrátil.

Anna se starala o Petra každý den a pomáhala mu se zotavovat. Nakonec se Petr uzdravil a mohl opět běhat a hrát si s ostatními dětmi. Byl velmi vděčný za péči, kterou mu Anna poskytla, a nikdy na ni nezapomene.

Anna byla skvělou sestrou, která dokázala přinést radost a úlevu svým pacientům v jejich obtížných chvílích. Její laskavost a starostlivost udělaly z nemocnice mnohem teplejší místo pro všechny, kteří tam přišli.
Maggie pracovala jako sestra v nemocnici přes pět let. Každý den tvrdě pracovala, aby své pacienty ošetřovala s maximální péčí a oddaností. Její prioritou bylo vždy zajistit, aby se cítili pohodlně a byli v bezpečí pod jejím bdělým dohledem.

Jednoho rána byla přidělena k péči o pacienta, který byl přijat po traumatické nehodě. Byl ve špatném stavu, slabý a téměř v bezvědomí. Když Maggie plnila svůj dlouhý seznam povinností pro ten den, zjistila, že navštívila mužův pokoj několikrát navíc, jen aby se ujistila, že stále dýchá.

S postupem dnů si Maggie všimla jemné změny v mužově stavu. Stával se silnějším a jiskra se vrátila do jeho očí. Věděla, že bojuje, a obdivovala jeho vytrvalost v tváři takového utrpení.

V den jeho propuštění se Maggie ujistila, že ho navštíví ještě jednou. Muž jí poděkoval za péči a za to, že mu pomohla znovu najít svou sílu. Maggie sledovala, jak odchází, a nemohla si nepousmát s hrdostí. Věděla, že teď, více než kdy jindy, je její práce skutečně smysluplná.