Obecný programovací jazyk má několik základních funkcí, které zahrnují:

1. Syntaxe: Struktura a pravidla, která určují, jak psát platný kód v jazyce.
2. Datové typy: Definice různých typů dat, které mohou být použity v programu.
3. Proměnné: Možnost ukládat a manipulovat s daty pomocí proměnných.
4. Kontrolní struktury: Možnost řídit tok programu pomocí podmínek, smyček a skoků.
5. Funkce: Možnost definovat a volat funkce pro opakující se úkoly.
6. Knihovny: Soubory s předdefinovanými funkcemi a procedurami, které mohou být použity v programu.
7. Vstup a výstup: Možnost komunikace s uživatelem nebo soubory na disku.
8. Objektově orientované programování (volitelné): Podpora pro vytváření objektů a tříd pro lepší organizaci kódu.
9. Paralelní programování (volitelné): Možnost vytvářet programy, které běží současně na více vláknech nebo procesech.
Základními rysy obecného programovacího jazyka obvykle jsou schopnost provádět základní operace, jako jsou výpočty a logické testy, schopnost vytvářet složené operace s konstrukcemi if-else a smyčkami, datové typy a datové struktury, schopnost zachycování chyb a ladění, modularizace pomocí funkcí a procedur, vstupně-výstupní schopnosti a schopnosti správy souborů a dat.