Samota je jako tichý vítr,
který se plíží skrz noc,
bez hlasu, bez doteku,
jen srdce plné smutku a pocitů.

Osamělost je jako temná noc,
kdy hvězdy zhasnou a nebe zčerná,
bez přátel, bez lásky,
jen s duší plnou touhy a bolesti.

Ale v samotě můžeš najít klid,
v tichu můžeš slyšet svůj vlastní hlas,
ačkoli jsi sám, nejsi ztracen,
protože v sobě máš světlo, které tě vede.
Jsem sám v noci,
Ticho je těžkým břemenem.
Hvězdy tak jasné,
Ale nikdo, s kým bych je mohl sdílet.

Vzpomínky stále přetrvávají,
Na ty, kteří odešli.
Srdce cítí určitý bodavý pocit,
Čelit temnotě dne.

Ale v tichu je něco sladkého,
Příležitost znovu se spojit se sebou.
Je v tomto okamžiku, kdy nacházím svůj klid,
Kde nacházím sílu a vidím, co musí být.

Možná nemám nikoho po svém boku,
Ale nikdy nebudu cítit nedostatek.
Být sám je krásná věc,
A vzácné okamžiky, které život poskytuje.

Tak přijmi osamělost,
Nechť ti slouží jako průvodce.
A pomalu najdeš útěchu,
V hloubkách, které může poskytnout.