В някое селце планинско,
	там, в едно кътче градинско

	една ряпа изпращяла —
	с един морков си играла.

	Отстрани пък зелки бели
	гледали ги и се смели.

	Но отнейде прелетял
	заек бързи и не спрял,

	а подскокнал отведнъж
	къмто моркова и… дръж!

	И побягнал към Балкана.
	Всички чудят се що стана.

	Срещнали го мишки мали
	и уплашено викнали:

	— Бягайте, че иде звер —
	кървав, страшен кожодер,

	хала съща през полето,
	ушите му до небето

	Села, градове обрал —
	влачи моркови с чувал!

	И вдигнала се тревога,
	олелия дор до бога.

	Наизскачали гадини
	от съседните градини:

	— Бре, що има? Бре, що стана?
	— Тигър дошъл във бостана!…

	— Тигър ли? — Видях го, ей!
	— Не, това бе огнен змей!

	— Не, това бе хала, хала,
	там от облака паднала!

	— Бягайте, лети насам,
	вика: „Всички ще изям!“

	Тъй нададе някой вик,
	всички се изкриха в миг.

	А наш Зайо тича, тича,
	в къщи моркова завлича.

	Там децата си събрал
	и гощавка той им дал.

	И туй страшно приключение
	им разправил с увлечение.