Марице, водице,
	отде се сливаш?
	Къде отиваш?
	Момице, сестрице,
	ида от Рила,
	планина мила,
	оттам извирам,
	потоци сбирам,
	поя полени
	с води студени,
	разхлаждам всите
	в горещините.
	Карам мелници,
	нося черници*
	[* Каик, враница (лодка).]
	и все надоле
	низ равно поле.
	При Одрин града
	приимам Арда,
	другарка бясна,
	и Тунджа ясна.
	Във Бяло море
	аз се изливам,
	в широко дворье
	аз си почивам.