Това се случи с тях, когато
	пристигна лагерното лято.
	Тръбата свирна и подплаши
	отряда с батковците ваши.
	А случката — защо да крия —
	излезе…
	славна
	смехория.

	— Та-ра, та-та,
	та-ра-та! —
	Пак „тревога“ през нощта!
	— Кой, по дявола, тръби?
	— Постовият, може би.

	— Та-ра, та-та,
	та-ра-та! —
	Глухо шушне папратта.
	— Всеки пионер — на крак!
	В лагера се вмъкна враг!

	Слуша занемял Асен.
	Хуква Камен ужасен.
	Тича в кухнята Лозан,
	скача в някакъв казан.
	Под каче от мармалад
	кляка Данчо по халат.
	По брезата лази рис.
	Не! Катери се Борис!
	И в един маскиран трап
	хлътва Пешо без чорап.
	— Пешо, де се пъхна Груди?
	— В сакчето за пеперуди…
	А в палатка без таван
	как да се спаси Първан?
	Под кревата —
	раз-два-три! —
	за секунда той се скри…

	Вредом се дерат гърла:
	— Мечка-а-а!
	— Мечка е дошла! —
	Спас като пребит реве:
	— Ле-ле! Мечките са две!
	Симо на кълбо се сви:
	— Мале-е, трета се яви.
	— Четири са! — Димо вика.
	— Пет са! — вика Масовика.
	— Пет ли, казваш! — рипна Владо. —
	Мечките са цяло стадо!
	— Мигар мечките са стадни?
	— Стават стадни,
	щом са гладни!

	А тръбата:
	— Та-ра-та-а! —
	Брей, продъни се нощта!
	Горе — весели звезди.
	Долу — лагерни беди.

	Ей отрядът се строи.
	Бързо той се преброи.
	— Първи!
	— Втори!
	— Трети!
	— Ч-ч-че…
	— Не заеквай, бе момче!
	— Само трима налице! —
	вдигна Пенето ръце. —
	Тръгвайте след мен. Ура!
	Славна група се събра!

	Рев гората проглуши.
	— Гледай, там стърчат уши!…

	— Огън, бий! Напред, ура! —
	Глъхне тъмната гора.
	И отрядът — погледни —
	с вик…
	магарето
	плени!

	Пак тръбата проехтя.
	Ех, „отбой“ засвири тя:
	— Трам-та, рам-та,
	трам-та-рам!
	Браво!
	Станахме за срам!