Жиците надянаха
	бели ръкавици.
	На хоро се хванаха
	прегладнели птици.

	Със крачета ритнаха.
	„У-у-у, че студ — без слънце!“
	Чик-чирик! Отлитнаха
	да потърсят зрънце.

	Отлетяха птиците.
	Снежен прах поръси.
	Но една от жиците
	мигом се навъси.

	Зазвъня намръщена:
	„Ой, че е студено!
	Ако пак на връщане
	кацнете на мене,

	хубаво мислете му
	вий, крадливи птици!
	Или пък върнете ни
	наште ръкавици!“