От зори с пресипнал глас
	Врабчо нещо ми чирика.
	Ала не разбирам аз
	на врабчетата езика!

	Все повтаря: „Чик-чирик…“,
	сгушен в сивата престилка.
	Сигурно на свой език
	моли: „Направи хранилка!“

	Майстор и техник съм аз —
	грабнах чук, избрах трионче…
	И хранилката след час
	кацна на извито клонче.

	На прозорчето ми спря
	Врабчо и зачурулика:
	„От сърце благодаря…“
	Вече зная му езика!