Посадих си мъничка черешка.
	Голичка и тъничка бе тя.
	Но пролетес се облече в дрешка
	от зелени дъхави листа.

	Тази дрешка слънцето уши я.
	А черешката като дете
	с малката си лейчица аз мия,
	чистя я и пазя да расте.

	И не давам да я косне бурен,
	и тревата около плевя.
	Казват ми на смях, че съм Мичурин.
	Аз не се обиждам от това.