Послушай история, брат!
	Веднъж пионерски отряд
	реши
	и на сбор обяви:
	— Другари, така не върви.
	Понякога ставаме груби,
	а с грубост отрядът ни губи.
	Излагаме се
	и това си е.
	И даде отрядът съгласие:
	културни обноски от днес!
	Вежливост —
	за слава и чест!
	Надигна се Райко и рече:
	— Бойкот на обидите вече!
	— Със всички ви — каза Людмила —
	ще бъда учтива и мила.
	— И аз!
	— Че и аз!
	— Че и аз —
	отвръщат й глас подир глас.

	И чудо се случи тогава!
	Върви пионер,
	поздравява:
	— Прощавайте,
	добър ден,
	моля…
	На стари отстъпва си стола.
	Усмивки наляво, надясно.
	И всички си казват — Прекрасно!

	Но ето веднъж в коридора
	вежливите почват да спорят.
	— От вчера аз три пъти вече
	у нас поздравих с „добър вечер“.
	— А аз единадесет пъти!
	— Брей, как ли го сметна умът ти!
	Отвърна Стоянчо сърдит:
	— Не ми се перчи бе, чешит!
	Дойде и на Марето ред:
	— И аз се усмихвах навред.
	Но отзвук дочу ученичката:
	— Я карай си, Маро, количката!
	— На хората казвах „доброутро!“.
	— Недей да се периш ма, мутро!

	А Мара нали е вежлива,
	им каза:
	— Говеда такива!