Тичай, тичай, коньо,
	коньо, вихрогоньо!
	По туй равно поле
	къмто нашто долье!

		Не се заморявай,
	гривата развявай,
	под теб всякой камен
	нека пуща пламен.

		Че за мене вайка
	моя стара майка:
	бързам да я зърна,
	па да я прегърна!

		Трета е година
	как съм на чужбина.
	Тичай, тичай, коньо,
	коньо, вихрогоньо!