Тръгнаха Ванчо,
	Драганчо и Петю
	да се разходят
	далече в полето.

	Ала вървяха
	каквото вървяха,
	сепнаха се,
	край бостаните спряха.

	— Олеле! —
	викна Драганчо. —
	Я вижте,
	там сред бостана,
	какво е главище!

	— Туй е разбойник! —
	изплаши се Петю. —
	С пушка през рамо
	и сабя в ръцете!

	Ванчо заплака,
	записка:
	— Другари,
	вижте към нас
	през бостана удари!

	Мигом тогава
	назад по шосето
	хукнаха презглава
	трите момчета…

	Ето насреща им
	чичо Захарий,
	яхнал си куцото
	сиво магаре.

	— Бягай да бягаме
	о`време, чичо!
	Страшен разбойник
	подире ни тича!

	— Брей, че страхливци! —
	засмя се Захарий.
	И пред страхливците
	в бяг той удари.

	Срещат след малко
	по друма пъдаря,
	метнал през рамо
	той пушката стара.

	Бягай, че трийсет
	разбойника страшни
	тичат след нас
	разярени и прашни.

	— Не да са трийсет,
	а трийс милиона,
	като пилци
	ще ги пръсна, подгоня! —

	викна им той
	и се тупна в гърдите,
	ала пред всички
	си плю на петите.

	Стигнаха в селото
	потни и в пяна.
	Сума народ
	се сбра на мегдана.

	— Бре, че какво е,
	че що е? —
	ги питат.
	Наште юнаци
	разправят, горките:

	„Триста разбойника
	страшни, брадати
	скитат в бостаните
	и в градинята.

	Ходят, където си искат,
	на воля,
	де кого стигнат —
	обират и колят.

	Страшно, ви казваме!
	Малко остана
	да ни направят
	на мръвки в бостана!“

	— Тъй ли!? —
	развика се кмета. —
	Сберете още сега
	на мегдана мъжете!

	И барабанът
	веднага удари:
	— Скоро елате тук,
	млади и стари!

	Сбраха се триста
	и три юначини
	и се строиха
	в три бойни дружини.

	Храбра войска
	и на битките веща —
	кой би могъл
	да излезе насреща?

	Де ги разбойниците
	кръвожадни?
	Бой и клане
	до небето ще падне!

	— Смело,
	не бойте се!
	Бийте, момчета!
	Смърт на бандитите! —
	викна им кмета.

	И към бостаните
	в страшна атака,
	хукна войската,
	без много да чака.

	Ала когато
	с ножове,
	с пищови
	стигнаха там те —
	за боя готови, —

	спряха се,
	сепнаха се
	във тревите:
	— Де ги разбойните
	страшни бандити?

	Нямаше там
	ни следа от разбойник,
	а си растяха,
	цъфтяха спокойно

	чушки,
	спанаци,
	марули,
	домати,
	лук, меродия
	и зелки пернати.

	А пък сред тях
	бе главище извило
	дрипавото
	бостанджийско плашило.