Де отиде? Как премина
	лятото и таз година?
	Ала ей че пак Врабчока
	от тополата висока
	нажалено чурулика,
	да го чуят виком вика:
	„Бях по ниви, по хамбари
	и край весели кошари,
	вред храница благодатна
	зобах в утрината лятна.
	Веселих жетварки млади
	и косачи по ливади.
	Ала вече есента
	брули жълтите листа.
	Натъжен, сега в неволя
	от сърце ще се примоля
	пак за мъничко храница
	на немирните дечица“…