Защо си, горо, ранобудна,
	излъга ли те пролетта?
	— Не е, но ме погали чудна
	на бодри хора песента.

	Тогава в клоните ми птици
	запяха с бистрата вода
	и минаха край мен войници
	на щика с алена звезда.

	Здрависаха ме с твърди стъпки,
	с усмивка в ранните зори,
	затуй от цвят и жълти пъпки
	сега снагата ми гори.

	Затуй от клон до клон люлея
	живота в птичите гнезда
	и като майчица им пея
	за обич, мир и свобода!…