Стърчат дървесата заскре`жени,
	и сняг е застелил земята.
	Един е единствен копнежа ми —
	да ида на ски в планината!

	Там, дето са звънки просторите
	и въздухът светъл и чист е,
	и гордо се дигат там борите
	с зелените и`глести листи.

	Белеят се склонове ширнати
	и в сняг са скали и пътеки.
	Ех, само веднъж да се тирна там
	със ските и тънките щеки!

	Да пее в ушите ми вятърът,
	в лицето ми сняг да навява,
	да плавам — под мен планината
	в омая да се олюлява!

	Обветрен да сляза в хижата
	и щом се покажа на прага —
	скиорите да се раздвижат там:
	„Бре, кой ли е този мъжага!…“