

	Чудно чудо би било,
	ако някак би могло
	да изникват на децата,
	вместо косми по главата,
	разни видове цветя,
	според туй, с какво е
	тя пълна вътре. Щом на този,
	примерно, растат му рози,
	значи, славно е момче,
	и е също явно, че
	щом са тези двама други
	цели в мрачни теменуги,
	сигурно замислят разни
	пакости разнообразни;

	

	а какво подсказва тоз
	фантастичен алаброс
	от разчорлена коприва?
	Явно, чорлави такива
	са и мислите безброй,
	от които никне той…
	Ех, че смешна ще е тая
	наша цветна класна стая!
	Само дето може в миг
	да се чуе грозен вик:
	— Кой там, вместо да внимава,
	с глупости се занимава!
	Ставай и веднага вън,
	ти с магарешкия трън!