Пръв е, казват, наш Първан.
	И това личи.
	Пръв на тъмния таван
	тайно се качи.

	Пръв от всички се гости
	с новите сладки.
	Пръв издраска — виж го ти —
	своите крака.

	Пръв на полога с ръце
	квачката плени.
	И кокошото яйце
	с пуйчино смени.

	Пръв навън се запиля
	след дъжда студен.
	И беля подир беля
	прави всеки ден.

	А пък на урок мълчи —
	пак е „първенец“.
	Пръв търчи, щом задрънчи
	сетният звънец.

	С много двойки, цял керван,
	той се слави вред.
	Пръв е, казват, наш Първан,
	но… отзад напред!