През Август сетната горещина
	разлива лятото върху земята.
	И кукурузът с тежките зърна
	готов е за беритбата богата.

	Повяхват вече полските венци,
	не звънка птича песен из горите.
	И тъжно свирят нощните щурци,
	и в небесата гъсти са звездите.

	А денем виждаш ти огромен клин
	на юг да пори небосвода син.
	Това са щъркелите ни любими,
	те в топлите страни отлитат зиме.

	Балканът чист е, син и замечтан.
	Той спомня: — Някога през Август месец
	гърмя при Шипка кървавата бран,
	която свободата ни донесе…

	Прозрачен, топъл, въздухът сияй.
	Децата още къпят се, но знаят,
	че дойде ли на месец Август край,
	и на ваканциите иде краят.