Щом зажари жарко лято
	и се люшнат ниви-злато,
	с кръшни песни във сърцето
	аз излитам към небето.

	Пея, пея и се вдигам,
	облаците бели стигам
	и сама сред висините
	се здрависвам със орлите.
	А пък те край мен се реят,
	добродушно ми се смеят:
	„Пустата му чучулига,
	с тез крилца къде се вдига!“

	Аз тогава им отвръщам:
	„Хей, орли, орли могъщи,
	песента ми е крилата,
	тя ме вдига в небесата!“