Обичам те, българска реч,
	звук сладък, най-мил в звуковете,
	ту арфа звънлива, ту меч
	на майстор художник в ръцете.

	Обичам те, роден язик,
	ту гъвкав, ту твърд, като камен
	елмазен, жив израз и клик
	на мисъл, на блян, на дух пламен;

	язик за песнй и за бран,
	язик, сечиво благородно,
	от твойта съм сладост пиян —
	как лейш се, звучиш ти свободно!

	Как твойта хармонья плени
	слуха, о реч мощна, напета,
	в песнйте на наште жени,
	в крилатия стих на поета!