1

	Живее на света един старик.
	Богатства има като мина Перник.
	И няма синове, ни дъщери,
	и всеки знай,
	че е голям скъперник.

	Той има цели купища с пари.
	Ала живее в страшна беднотия.
	И свойта бабичка от глад мори,
	и често й се сопа и я бие…

	2

	Но веднъж
	от небето,
	без светкавици, трясъци, ревове,
	руква дъжд от монети —
	от жълтици, пендари, столевови.

	Зазвънтя по къщята,
	по прозорците и по комините,
	заплющя
	по земята —
	от жълтици не може да минете!

	Ето в миг
	се затиря
	от къщята народ по сокаците —
	с весел вик
	засъбира
	и в торби, и в джебове петаците.

	3

	Като зърна този дъжд
	да плющи нашир и длъж,
	да звънти по тротоара —
	викна дядо изведнъж
	бабата си стара:
	— Ставай, бабо, веднага`!
	Дай чували от мазата!
	Ех, ще станем ний сега
	най-богати на земята!

	4

	— Хъ, сега ще ми купиш кожух! —
	рипна весела, радостна бабата.
	Ала дядото рече й:
					— Ух,
	ти ми искаш най-скъпата работа!

	— Е, тогава забрадка поне!
	Гледай, мойта е вече надупчена!
	Ала дядото сопна се:
					— Не!
	Да не си все на ново научена!

	— Но тогаз ще ми купиш игла
	да си кърпя елека, терлиците!
	— Их, че страшна беля си била —
	за игли си не давам париците!

	5

	Почна баба тогава да плаче:
	— Ти за мене не даваш петаче!
	Аз ти готвя, пера и ти шия,
	а живея и мра в беднотия!
	Всички знаят, че ти си богат,
	а си стипца, скъперник, пинтия
	и за смях си на целия свят!

	Кипна пустия дядо тогава,
	скочи, почна да дига врява:
	— Бре, жена, да те дяволът вземе!
	Хайде, тръгвай, че губим време!
	Там събраха жълтиците — виж!
	А пък ти за игли ме въртиш!

	Ала бабата тропна и рече:
	— Не! Кълна ти се в бога, човече,
	че не мърдам — това да го знаеш, —
	докато не ми обещаеш,
	че ще имам игла още днес!
	Инак — сам си чували изнес!

	Скочи дядо и дигна юмрука:
	— Бре, жена, аз мъж ли съм тука!…
	Но преди да стовари удар —
	трепна, сепна се…
					и се събуди…
	…………………………..
	… Няма капчица дъжд навън!
	Този златен дъжд бил само сън!…

	6

	Дядото ядосан се събуди,
	тюхка се, на себе си се чуди:
	— Ех, защо ми трябваше на мене
	в препирни да влизам прекалени!
	На`, изгубих толкоз много злато!…
	Но кълна се, че от днес нататък
	със жена не влизам в разправия,
	нито свойта бабичка ще бия!