Често мечтая си аз
	за океана, безбрежния,
	за планинския Кавказ
	или за Ленинград — снежния.

	Мисля си:
	чудно е там,
	чудни страни и вълшебни са!
	Туй съм го учил и знам —
	пише го в наште учебници.

	Там — в читанките пак —
	много страни са похвалени:
	някои с вечния сняг,
	други — с гори портокалени.

	Искам да видя,
	да знам
	тези страни интересни,
	но да се върна насам,
	дето звучат наши песни…

	Дайте ми цяла земя
	с нейните две полушария —
	пак си оставам дома,
	в нашта родина —
	България!