Птиче мило,
	гласовито,
	я клъвни си,
	да си сито;
	посръбни си
	и водица,
	па запей ни
	песенчица
	гласовита,
	песенчица
	кръшна,
	вита.

	— Ах, дечица
	сладкодумни,
	русокоси,
	мили, умни,
	де сте чули
	и видели
	някой роб
	да се весели?
	Тук откак съм —
	аз не пея,
	само плача,
	сълзи лея…
	Плача жално
	о, дечица —
	за свобода,
	за горица,
	за потока
	там, що шава,
	що ми сутрин
	пригласява…
	И да бихте
	ме разбрали,
	знам, че бихте
	ме пуснали!…