Месечко ясен, месечко бял,
	много си скитал, много видял.

	Знаеш на пръсти родния край
	в златната есен, в китния май.

	В зимната хала, в летния зной
	вечно на път си, нямаш покой.

	Тебе ще питам, месечко бял,
	дето си скитал, много видял:

	— В хладния север, в топлия юг
	край като моя има ли друг?