Сънувам, че съм партизанин.
	И нашият отряд
	върви през дебри и поляни
	и ден и нощ,
		и в пек и в хлад.

	И сред хълмищата гористи,
	когато всички спят,
	ограждат ни жандармеристи,
	но ний пробиваме си път.

	И атакуваме селата,
	и срещат ни с цветя
	и хляб жените и децата,
	а ний сме с песни на уста.

	И в боя някой мъртъв падне,
	простене друг ранен
	и битките са безпощадни,
	и в поход сме и нощ, и ден.

	Но най-подир врагът разбит е.
	И екнаха тогаз
	на нашта свобода тръбите.
	Настана весел ден за нас.

	… Събудих се —
			звучаха плавно
	мелодии навън.
	Как хубаво е, че отдавна
	е сбъднат тоя чуден сън.