Горо, горо побеляла,
	ни сънувала, ни спала,
	що си без цветя и птички,
	без овчари и козички?

	— Зла е зима зазимила,
	всичко с преспи е покрила —
	и пътеки, и кошари,
	затова съм без овчари.

	Ала аз съм още будна,
	чакам нова пролет чудна,
	кукуряка и синчеца,
	и синигера певеца.
	Да поникнат пак в полята
	светли, чисти семената.