Тих мъглив дъждец вали —
	капчици като игли…
	Като че и сняг запръска.
	Кой ли по перваза блъска?

	О, това било врабчето!
	Гладен ли си, Врабчо? Ето…

	Врабчо глупав, врабчо плах,
	та от мен ли те е страх?
	Виж, дори се разтреперил!
	Нямаш ли ми ти доверие?

	Уж ми чукаш на балкона,
	уж си гладен… хляб ти роня.
	Мръзнеш, а от мен се плашиш.
	Врабчо, много ли съм страшен?

	Вярно е, че съм юнак,
	ала ти не си ми враг.

	Да… кажи кое момче
	тебе, гладното врабче,
	в този студ не ще нахрани?
	Виж, от нашата Писана
	нека кака да те брани.
	Не за друго, Врабчо плах,
	мене… малко ме е страх.