Шушул-мушул-шушулак,
	с рунтав мечешки калпак,
	с пояс дълъг до коляно
	ида пак, дечица, рано,
	да пропъдя снеговете,
	от реките ледовете,
	пак да цъфне като цар
	жълт и пламнал минзухар.

	Шушул-мушул-шушулак,
	със брада и със кривак
	мен ме чакат млади, стари
	и овцете по кошари,
	да ги пусна из баири,
	с буйно весели пастири,
	пак да грейне като жар
	златен пролетния цар.

	Шушул-мушул-шушулак,
	ида от небето чак;
	с пояс дълъг до коляно,
	да ви будя сутрин рано,
	че ще мине ластовица
	над немирните дечица,
	чак тогава с буден глас
	ще ви кажа кой съм аз.