От едно дърво зелено
	си откърших едър клон.
	Яхнах го и в миг за мене
	стана чуден вихрогон.

	Запрепусках вред из двора.
	Ех, че весела езда!
	— Вижте ми жребеца, хора!
	Има грива от листа.

	Братчето ми ме издебна.
	Хвърли ми се на гърба
	и успя да ме възседне.
	— Дий! — с все сила закрещя. —

	Нека гледа всичко живо!
	Имам аз по-хубав кон
	с къса кестенява грива,
	с батковия панталон!