Още гола е гората,
	но свенливо из тревата
	гледа бялото кокиче,
	а отгоре пойно птиче,
	кацнало само-самичко
	ми подвиква: — Чичко, чичко,
			чичко, чичко!

	Аз го питам: — Я, кажи ми
	кой тук работи с години,
	кой оре браздите прави
	и лехите кой направи —
	украси в полето всичко?
	То ми рече: — Чичко, чичко,
			чичко, чичко!

	— От певците наши мили
	тази пролет само ти ли,
	що ни пееш в китна бука —
	няма ли да дойдат тука
	и другарите ти птички?
	То отвърна: — Всички, всички,
			всички, всички!

	— В нашите села чудесни,
	ще ли пак да има песни,
	ще ли подари небето
	много жетва на полето
	за отрудения чичко?
	То откликна: — Всичко, всичко,
			всичко, всичко!