Избира си Пройчо професия,
	старае се много човека!
	Шивашка избра — не хареса я,
	потърси си друга, по-лека.

	— Добре де, стани машинист ти,
	лети по родината с влака!
	— Не са машинистите чисти —
	юнакът ни пак се оплака.

	Не ще в работилница прашна
	да прави столове и маси.
	— Моряк ли? Професия страшна!
	Не ходя далеч от дома си!

	— Засявай пък в нивите жито,
	отглеждай пипер и марули.
	— Тегло е трудът на открито,
	ту пек е, ту вятър те брули.

	— Поправяй бушони тогава! —
	Страхува се Пройчо от тока.
	И шлосер не иска да става —
	отказа се още в кръжока.

	— Миньор не желаеш ли? — Никак
	Къде ще се вра под земята!… —
	Подсвирва си той, тананика,
	синджирче през пръста премята.

	Остана си Пройчо безделник.
	— Ех, казва, тъй много добре си е! —
	Но някой ще сложи ли зелник
	пред Пройчо, човек без професия?…