В моята библиотека
	е събран ведно света.
	Всяка книга същ човек е,
	много нещо знае тя.

	Ето — тази тук разказва
	нам за свода звездочел,
	слънцето защо залязва,
	месецът отде се взел.

	Тази ясно ни разправя
	как се облаци създават,
	как те раждат гръм и дъжд.
	И защо поредно има
	пролет, лято, есен, зима
	през годината веднъж.

	Тази — как човекът умен,
	през пека и през леда,
	от косматата маймуна
	е израсъл чрез труда.

	Как създал писмо, машини
	електриката открил,
	как през небесата сини
	в Космоса се устремил.

	А ей тази ни разправя
	за далечни времена,
	за воюващи държави,
	за престъпната война.

	Тази приказки вълшебни
	знай — за подвизи безброй:
	как човека зло го дебне,
	как надвива злото той.

	А чрез тази ще проникнеш
	в приказните красоти
	и стократно ще обикнеш
	своята родина ти.

	Тази за дълга ни пее,
	за другарствата добри.
	Пее, че човек живее
	да се бори и твори.

	Книгите са млади, стари
	като хората са те.
	Те са умници-другари,
	но за…
	който ги чете!