Свика хитрата Лисана
	мързел Ежка и Мецана.
	Размишляваха и трима
	и решиха — тая зима,
	Бъдни вечер щом ги свари,
	да се сторят коледари.
	Да обходят най-напред
	всички къщи — ред по ред
	от комшия до комшийка
	и у баба попадийка,
	че у нея — бог да чува —
	тя с петел ще ги дарува.
	— Вече работата стана —
	каза хитрата Лисана. —
	Гласовете ни са ясни,
	пък и трима сме съгласни.
	Истина е, ще сполучим,
	ала трябва да научим
	нова песен коледарска
	за пред къщата болярска
	на кметицата и кмета,
	песен, дето не е пета.
	— Вярно, права си, Лисано —
	рече весело Мецана.
	Само Ежко си мълчеше,
	че да мисли го мързеше.
	— Значи, всичко е решено
	и почти е наредено. —
	Пак повтори хитро Лиска,
	па погледна и записка,
	а след нея тежко Меца
	поотпусна си гласеца.
	Даже Ежко мързелан
	викаше като одран.
	Дълги дни и нощи пяха,
	гласовете си деряха
	тримата във хор чудесен…
	Чудна коледарска песен!
	Ала никой не виде
	Бъдни вечер как дойде.
	Дядо Коледа с брадата
	оснежи навред земята.
	Слезна с чудната шейничка,
	със ботуши и торбичка,
	пълна с нови армагани,
	с боговици и колани.
	Бъдни вечер тъй ги
	свари наште чудни коледари.
	Па се стегнаха за път
	към селото да вървят.
	Беше мразовита зима.
	Бавно тръгнаха и трима
	по отъпкания друм
	без закачки и без шум.
	Цяла вечер тъй вървяха
	нийде никъде не спряха.
	Светна най-подир селцето.
	Светнаха звезди в небето.
	И Лисанка проговори,
	и на Ежка се кокори:
	— Вече празникът удари,
	стягайте се, коледари,
	да запеем едногласно,
	тихо, хубаво и ясно!
	Тук е курникът на кмета,
	пълен с ярки и петлета.
	А до него е комшийка
	нашта стара попадийка.
	Тя добре ще ни гостува
	и с петли ще ни дарува.
	Ето ви — трапеза царска,
	пейте песен коледарска!
	И макар че гладни бяха,
	тримата във хор запяха.
	Тримата, във хор чудесен,
	нова коледарска песен.
	Чуха ярки и петлета,
	и кметицата, и кмета,
	и сърдития комшия
	със добрата попадия.
	Та ги погнаха в полето,
	а високо от небето
	като мънички свещици
	тихо трепкаха звездици
	и огряваха полята,
	снеговете и земята,
	и пътечките самички,
	дето бягаха горкички
	тези весели другари,
	тези чудни коледари!…