I. КЪЩИТЕ ВЪРВЯТ

	С приятели в димната кръчма заседна
		и пийна си дядо Стамат.
	Когато реши да си ходи — погледна:
		— Я! Всичките къщи вървят!

	И рече си той:
			— Че къде сега в мрака
		до в къщи ще газя калта?
	Аз моята къща ей тука ще чакам,
		ще мине навярно и тя.

	2. ЗЕМЯТА СЕ ВЪРТИ!

	Научи от внука си дядо Стамат,
	че уж се земята въртяла!
	Че сутрин, щом грейне ни изгревът злат,
	не слънцето уж е изгряло,

	а тя се завърта на друга страна
	голямата наша планета.
	И ето настава отново деня
	над китни гори и полета.

	Поклащаше дядо замислен глава
	и пускаше дим от лулата:
	„Не може да бъде, лъжа е това —
	стои си на място земята!“

	Но ето че в празничен ден един път
	попийна си повече дядо.
	И стори му се, че вървят ли, вървят
	къщя — като погнато стадо.

	И бясно въртят се земя и небе.
	И дядото смаян загледа:
	— Ей, прави са пустите учени бе —
	върти се земята проклета!