Мари, Котарано ле, Писано,
	що си толкоз лоша, неразбрана?

	Виж каква ми пакост ти направи!…
	Я си припомни,
	или забрави
	как в поличката си съм те гряла,
	как от шкафа мляко съм ти крала!

	Лъгала съм зарад тебе мама,
	че не си изяла ти салама.
	Бой съм била рунтавата Дора,
	щом те погне някъде из двора.

	Ама ти от дружба не разбираш,
	ти за нищо нещо се нервираш.
	Дръпнах ти опашката космата —
	изфуча,
	издраска ми ръката!

	Мари, Котарано ле, Писано,
	не разбра ли —
	туй шега бе само!