Когато бях овчарин
	и овцете пасях,
	бях много благодарен,
	макар и сиромах.

	Щом пукнеше зората,
	изкарвах ги навън
	и свирях из гората,
	подпрян на някой пън.

		И времето бе кратко
	със шарен ми кавал,
	и никога тъй сладко
	не съм ни ял, ни спал.

		И днес, когато виждам
	овчарче малко аз,
	не знам защо завиждам
	и охкам си без глас.