Зимо, скрий се в планината,
	мина вече твоя срок!
	По следата
	на шейната
	тича първият поток.

	Пак от Люлин вятър слиза,
	почва с клонките игра,
	а врабците на корниза
	топлят своите пера.

	Няма вече да остават
	зад комина
	през нощта.
	От капчука заучават
	песничка за пролетта.

	С нея литват в небесата —
	вредом да я разнесат,
	спускат се по дървесата
	и като листа трептят.

	Даже влизат във тролея
	и шофьорът, строг на глед,
	се усмихва:
	„Щом ни пеят,
	ще ги возя без билет!“…

	Хей хвърчило се замята!
	Грее небосвод висок.
	По следата
	на шейната
	тича пролетен поток.