Там, при буките зелени,
	горе, в Стара планина,
	пеят ручеи студени,
	носят хлад и ведрина.

	Вечер залезът разлива
	над ливадите покой,
	дето татко ми почива,
	паднал във неравен бой.

	Ала той у мен живее,
	силен, непокорен пак,
	днес на гроба се люлее
	цъфнал аленият мак.

	Ще отида в планината,
	там, при ясните звезди,
	да му кажа — свободата
	че изгря и победи!