Вятър сух листец отрони,
	Зайо изпод храст подгони.
	Скочи Зайо в пряспа бяла,
	рухна пряспа като хала.

	Че повлече из дерето
	корени, скали, дървета,
	че изпъди из бърлоги
	девет мечки — баби строги,
	гладни вълци из балкани,
	сто орляци — грозни врани.

	Всички хукнаха надолу
	право към полето голо.
	Зайо хитро вий мустаци:
	— Брей, юнаци над юнаци,
	от едно листо примряха,
	що ли — ако девет бяха!…