Виж го — сред градините
	винаги стърчи то.
	И когато минете —
	винаги сърдито.

	Де ли е намерило
	там глава от слама?
	Виж — ръце разперило,
	ала пръсти няма!

	Чужда риза носи то,
	чужди панталони!
	Затова ли, босото,
	вятърът го гони!

	Ех, ти, чуче-чучело,
	дрипаво и прашно!
	Сабя си забучило,
	а пък не си страшно!