Дядо стана,
	па подхвана:
	— Славей чуден,
	ранобуден,
	що ми пееш,
	та люлееш
	ниви златни,
	благодатни
	и цветята
	по полята?
	Да бях младо
	с вакло стадо,
	та да пея,
	да лудея
	по планини
	и рудини,
	със момите
	по чешмите.
	Аз да ходя
	и да водя
	и хорото
	във селото,
	и юнаци
	из букаци…