Уплаши се Мъглата сива.
	Побягна, някъде се скри.
	Гората тъмна, мълчалива
	с зелена дреха се покри.

	Игличка Пролетта си вдяна,
	започна да бродира тя
	и на еловата поляна
	извеза цял букет цветя.

	В тревата гъбка се показа.
	Поточе припна с весел звън.
	А Мечо на Мецана каза:
	— Навън е топло. Стига сън.

	Той бързо от леглото стана.
	Събра приятели добри
	и на еловата поляна
	с тях почна весели игри.