Стоянчо се пука
	от скука,
	влиза там, влиза тука,
	но, дечица,
	с ръчица
	на вратата той нивга не чука.
	Затова
	вълшебникът _Всичкомога_
	дойде при него по здрач,
	каза някаква дума строга
	и го превърна в кълвач.

	Отлетя Стоянчо в гората
	и кацна на една бука
	и по тая бука клоната
	цяло лято чука ли, чука…

	Всичко туй
	той сънувал, дечица,
	ала неговата ръчица
	с охота и леснота
	чука вече на всяка врата.