Звездите свеждат мигли,
	ветрец играй в нощта
	и бляскат треперушки
	по клонки и листа.

	В нивята и горите
	се плиска нежен мрак.
	Спят птички и мушици
	в легла от мъх и злак.

	Те тръпнат и сънуват
	не ги побутвай ти —
	във всяка гръд, що диша,
	безкраен свят трепти.

	Във всяка гръд, люляна
	от нощния повей,
	едно сърце незримо
	светулка и живей.

	И туй сърце жадува
	небесен люлчен звън,
	жадува пресен въздух
	и мрак, и мир, и сън.