В мойта стая
	всеки ден мечтая.
	Планове чертая
	и кроя —
	къщички от кубчета строя.

	Който иска, може да ги види:
	къщички
	с червени керемиди,
	къщички
	зелени или сини,
	къщички
	с прозорци и комини.

	А отвънка бързат самосвали.
	И тесли отдавна са сковали
	скелите на истински строеж.
	Съскат непрестанно оксижени
	и се сплитат сенки удължени.
	И додето всичко разбереш,
	вдигат се етажи в небесата —
	като стълбица към чудесата…

	Друго е на истински строеж!
	Хвърлиш тухла, друг ще я поеме,
	зид се вдига и ти става мил…
	За да можеш да речеш след време:
	— Тука своя тухла съм вградил!