

	Имаше една Нула
	кръгла като О,
	тя не беше сторила
	никому зло,
	но тъй като нямаше стойност, горката,
	щом я съглеждаха, пищяха числата:
	— Извинявайте! Бързам! Ще закъснея! —
	да не би да ги видят със нея.
	Но ето, тя срещна числото Едно,
	което не беше с много стойност и то
	и също се чувстваше жалко,
	понеже бе много малко.
	И каза му Нулата: — Я, със мене ела! —
	И купиха двамата една стара кола
	и смело поеха — пам-пам-пам — по шосето.
	И ето:
	Четворката, Двойката, Тройката
	веднага изменят си стойката,
	Пет усмихнат ги гони,
	Шест им прави поклони.
	Какво бе се там случило?
	Десет бе се получило.
	(Нали колата бе малка,
	само с една седалка,
	от Единица
	наред със Нула
	Десетица
	се бе надула).
	И стана тъй, че оттогава
	за Нулата потръгна слава,
	всички цифри я канеха,
	подир нея се кланяха
	и я хвалеха гласно
	и я слагаха вдясно
	(защото тайно
	беше ги страх,
	да не мръдне случайно
	на ляво от тях!)
	и изобщо извадиха те заключение
	че и малките нули имат свое значение.