— Будна ли си хей, Росице,
	будна ли си, хубавице?…
	Не е рано, кос засвири,
	блее стадо по баири,
	а на вола на рогата
	вече кацна и мухата.

	— Станах, станах, шилигарко,
	станах преди теб, овчарко,
	веселата шир погледнах,
	па на стана с песен седнах,
	да не губя време златно,
	ткая, ткая бяло платно,
	тая пуста немотия
	само с труд ще я надвия…