О тоя вятър, тоя вятър!
	Да беше кон, или мотор —
	та да го яхна,
	по земята
	да литна с него на простор!

	И да ме носи, дето искам,
	и дето искам, да го спра.
	Но той лудува и се киска,
	не можеш с него се разбра.

	Ломи дърветата и дига
	из улиците шум и прах,
	посреща те или настига
	и грабва шапката ти в смях.

	Не слуша нищо и не спира
	пред уличния знак дори.
	А само дразни и нервира —
	иди с такъв се разбери!