Вий, полета, рано нацъфтели,
	и гори, и косове запели,
	чувате ли как от планината
	с ручеите слизат и стадата!

	Чувате ли веселите свирки
	на деца, пастири и пастирки
	как се носят с гълъбите сиви
	към небето — над гори и ниви.

	И трептят, от слънце позлатени,
	дървеса, листа, треви зелени,
	жълтите игличени поляни
	и децата румени, засмяни.

	А сеячът, след труда нелесен,
	слуша с радост пролетната песен,
	слуша как честити под земята,
	изкълнили, никнат семената.