Днес тъмната стройна гора
	е нещо сърдита.
	Не е днес такава добра
	и тъй миловида.
	Ту маха в закана ръце
	встрани и нагоре,
	ту някому с гневно лице
	припряно говори.
	Тя с вятъра спори така.
	Защо? За какво ли?
	Зад нея се стели лъка.
	Там рано напролет
	цъфтят дървеса и цветя.
	И тях застрашава
	ги вятърът с гибел.
				Но тя
	не му разрешава!