Дъждът по пресните листа
	се носи в надпревара.
	Като читанка пролетта
	пред тебе се разтваря.

	Настане ясен ден — блестят
	зелените картини —
	блестят полето и лесът,
	и небесата сини.

	На първа страница се спреш
	в читанката богата
	и като стихове четеш
	тревите и цветята.

	По страниците път поел,
	додето поглед стига —
	ти виждаш, че не си прочел
	до днес такава книга.