Я кажи ми, птичко,
	ти ли казваш всичко,
	що тряба, не тряба,
	на мама и баба?

	Ти ли ме издаваш,
	татко да се мръщи?
	Ти ли ми създаваш
	ядовете в къщи?

	Ах, така ли бива?
	Птичко, помисли си!
	Ти по-малко ли си
	от мен пакостлива!

	И в праха се ровиш,
	и малини зобиш,
	скачаш по цветята,
	мокриш си краката!

	И аз виждам всичко,
	но мълча и трая,
	че зная, сестричко,
	какъв му е края!