Имала бабичка син и снаха.
	Те я напъждали като муха.
	В къщи отделно добрата стопанка
	хранели в дървена проста копанка.
	Взело момчето им ножче в ръце,
	седнало да си дълбае дръвце.
	— Синко, що правиш? — запитали те.
	Рекло им тяхното умно дете:
	— Правя копанка, та някога аз
	в нея отделно да храня и вас!… —

	Казват, че канели с тях оттогава
	старата бабичка да се гощава…