Стрина Павлина
	туристка голяма е.
	Друга такава в
	България няма.

	Излет да прави
	до Витоша рече:
	седмица в стягане
	само изтече.

	Купи си кремове,
	пудри,
	помада,
	менти различни
	за лека прохлада.

	Купи си хлебчета —
	черни и бели,
	банички разни,
	салами, сардели.

	От магазините
	в къщи занесе
	двайсет пакетчета
	с деликатеси.

	Цяла аптека
	приготви горкана!
	— Всичко —
	си рече тя —
	става в балкана.

	Взе си чаршафи,
	дюшеци,
	юргани,
	а за забава —
	дестина романи.

	Седмица готви се
	стрина Павлина,
	най-после в десет
	пред пладне замина.

	Ето до Княжево
	стигна с трамвая,
	с автомобил
	отлетя до Владая.

	Взе там под наем
	тя хранена коня;
	яхна го,
	качи се
	чак на „Фонфона“!

	Стрина Павлина
	туристка голяма е.
	Друга такава
	в България няма.

	Щом на „Фонфона“
	от коня слезе,
	сложи голяма,
	богата трапеза.

	Яде, що яде —
	два часа и нещо, —
	стана й тежко
	и много горещо.

	И сред съседната
	гъста полянка
	тя се опъна
	на хладната сянка.

	Колко с спала —
	това не с важно…
	Щом като мръкна
	и стана влажно,

	трепна, събуди се
	стрина Павлина и
	до разчекване чак
	се прозина.

	Яде пак два часа
	и половина
	и за Владая
	обратно замина…

	С автомобил
	отлетя от Владая,
	после от Княжево
	пак с трамвая.

	Стигна си в София
	здрава и жива,
	но от умора
	цял месец почива…

	Стрина Павлина
	туристка голяма е.
	Друга такава
	в България няма!