Как хубаво светят звездите
	далече — отдън дълбините
	на черната нощна тъма!
	Но няма звезда по-напета
	от нашта зелена планета,
	от родната наша Земя.

	Огромна е тя и е силна
	и с много богатства обилна
	в безкрайната си ширина.
	Страни я различни покриват,
	но няма страна по-красива
	от моята родна страна.

	България!
		С твоето име
	и с твоите песни любими
	се раждаме ний и растем.
	Красива си цялата — зная.
	Но няма по-хубав от края,
	където съм, майко, роден!

	Там птиците пеят напролет
	в овощните зелнати стволи
	и лъха на топла земя.
	И как ми е ведро в душата,
	как трепка сърцето, когато
	отнейде се връщам дома.