Малка Лалка все бърбори
	за това, за онова;
	но заплетено говори,
	та разбираш и едва.

	„От дървото пада вятър,
	че листата духат вред.
	Мама ми купи театър,
	за да ида на билет.

	Сложих на глава шушони,
	на крака с калпак поех.
	Влязох аз в едни бонбони,
	там сладкарница си взех.

	Вкъщи ризата разтворих,
	турих в нея гардероб.
	Спуснах се в мазето горе,
	там гърне намерих в боб.

	Днес обядвах на кревата
	и на масата заспах…“

	Слушат весело децата
	и заливат се от смях!