През девет лагера в десети
	мълвата бързо долетя.
	Ех, ти веднага се досети,
	че наш Дамян прослави тя.
	Десница всеки му протяга.
	А той — ухилен до уши.
	О, днес на своята винтяга
	голямо копче той заши!

	И ето — слава! Награден е
	за своя подвиг наш Дамян.

	А как се мъчеше да вдене!
	И колко кръв проля засмян!

	Приседна мълком под елата
	и в тесните уши се взря.
	О, през ушите на иглата
	той сякаш себе си провря!
	Избоде си ръцете здраво,
	разкървави един живец,
	ала иглата, що е право,
	не хвърли тоя хубавец.
	Прибра я сетне в игленица,
	избърса си потта с ръка…
	Да беше уловил стръвница,
	не би се радвал той така.

	Стои с усмивка незлоблива.
	Понрави му се май трудът.
	Та само майките ли бива
	да шият и да се бодат?

	През девет лагера в десети
	мълвата бързо долетя.
	Ех, ти веднага се досети,
	че наш Дамян прослави тя!