От Гана в черна Африка,
	от столицата Акра,
	животните изпратиха
	маймунка в Калиакра.

	Видяла стадо биволи,
	тя махна с длан гореща:
	„Така, бизони, бива ли
	скъп гост да се посреща!

	Къде ви са бананите?
	Фурмите ви къде са?
	С трева ли ще нахраните
	задморската принцеса?

	Къде са боабабите,
	за да я подслоните?
	Нима ще й ограбите
	и нощите, и дните?

	Така се срещат цигани!
	А нужно е сред парка
	за моето пристигане
	да се издигне АРКА!

	О, вижте ми и ноктите —
	аз крия ги под лакът,
	че в езерата, в локвите
	от тях изми се ЛАКЪТ…“

	Учудените биволи
	сумтят в тревата ниска.
	Какви неща небивали —
	тя ЛАК и АРКА иска!

	Не никнат те по нивите,
	сред морската тръстика…
	„Не трябва да унивате! —
	един делфин извика. —

	Щом иска ги наистина
	принцесата от Акра,
	да прочете на пристана
	обратно «КАЛИАКРА»!“