Буболечка-лечка
	седнала на клечка,
	да ми се надува,
	главица да вири,
	зер и тя с гъдулка
	знаела да свири!
	Постъкми се малко
	и почна да търка,
	почна, но, горката,
	отначало сбърка.

	Ех, пък кукуряка
	като чу, та прихна,
	та от смях полето
	два дни не затихна!
	Вика, та се къса:
	— Тичайте, другари,
	тичайте, елате,
	свирци-цигулари,
	вижте буболечка
	как свири на клечка!
	А пък тя, горката,
	като млада булка,
	пламна и захвърли
	пустата гъдулка.

	Пламна като огън
	и от срам заплака,
	а до нея весел
	смей се кукуряка…