Ходи мръсен, лошо се облича
	и като пиян е — затова
	Баба Марта с присмех го наричат
	за плачливите му тържества.

	Ту заплаче, ту се пак засмее —
	и скръбта се сменя с радостта.
	Чудиш се — за зима ли копнее,
	или пък очаква пролетта.

	Февруари и Април са в свада.
	Март със Февруари е дружил.
	Мъчно му е да напусне брата,
	а пък иска да дружи с Април.

	И се мъчи Март да ги сдружи,
	а са братята непримирими.
	Февруари на снега държи,
	но Април не ще да чуй за зими.

	Март отчаян почва да ридае…
	Но си спомня третия си ден,
	ден, когато родния ни край е
	от робията освободен,
	и е весел пак, и пак сияе…