Много си ми мила,
	мила като дружка,
	моя белокрила
	книжчице-пъструшка.

	Твойте бели листи
	са крила на птица.
	Буквите мъниста
	нижат се в редица.

	Цялата сияеш
	с весели рисунки:
	зайчета играят,
	скачат си маймунки…

	Щом като разтворя
	твойта шир прекрасна,
	ти ми заговаряш
	простичко и ясно.

	Много те обикнах —
	мила бърборичка.
	С теб нали привикнах
	да чета самичка!