__Детето__
	Зайче, мило зайче,
	сиво и страхливо,
	що не ме поглеждаш,
	що си горделиво?
	Ще ти дам водица,
	хрупкава тревица,
	после ще играем,
	както ний си знаем.

	__Зайчето__
	Бързам, детко, бързам
	в близката горичка.
	У дома остана
	майка ми самичка —
	да ми ший лапчунки
	и кожухче ново,
	като дойде зима
	да ми е готово.
	А пък аз отидох
	да извикам кака,
	тя живее близко,
	долу под лещака.
	Че на мама вече
	аз съм й отмена,
	тя е остаряла
	и е уморена.

	__Детето__
	Щом те чака майка,
	бързай, зайче сиво,
	тя поглежда вече
	плахо и страхливо
	и ти се надява
	скоро да се върнеш,
	та да я целунеш,
	и да я прегърнеш.

	__Зайчето__
	Сбогом, сбогом, детко,
	а пък догодина,
	щом се пукне пролет,
	пак оттук ще мина.