Диктовка! Диктовка!
	Звънецът удари!
	Учителят иде, другари!
	Радой
	е герой,
	но плаши се той.
	В гърдите се блъска сърцето.
	По листа подскача перцето.
	Ах, пак петънце!
	Ех, лошо перце!
	И виж — неусетно
	часът отлетя.
	Диктовка, диктовка!
	Готова е тя!
	Тя днеска е синя
	като перуника.
	А пъстра спохожда след туй
	ученика.
	От срам и от грешки, уви,
	на другия ден се черви. —
	С червено мастило, другари,
	учителят после я шари.

	Диктовка! Диктовка!
	Я дайте винтовка —
	тетрадката своя
	от грешки безброй
	да пази Радой!

	Ненужна е, миличък,
	страшна винтовка,
	най-нужна е тука
	добра подготовка!