Бе слънчев ден. Сред всеки двор
	черешов плод пламтеше.
	Аз през съседския стобор
	откъснах две череши.

	В черни`чевата сянка скрит,
	развика се съседът:
	„Деца — невинни уж на вид,
	а в чуждото все гледат!
	От дън душа съм възмутен!
	О, времена! О, нрави!
	Народец крив расте край мен
	и кой ще го оправи?“

	Съсед — чудак! За две череши…
	Поне за повече да беше!

	Бе слънчев ден. Сред всеки двор —
	череши, вишни, сливи.
	Момче през нашия стобор
	провря ръце крадливи.

	Момчето, както се таеше,
	откъсна няколко череши.

	Аз се развиках възмутен:
	„О, времена! О, нрави!
	Народец крив расте край мен
	и кой ще го оправи?
	Да се петниш за две череши…
	Поне за повече да беше!“