Луната, чудната Луна,
	която тъй далеч изглеждаше
	и с меката си светлина
	към сънищата ни повеждаше —
	сега не е така далечна тя,
	нито е толкоз непозната.
	Бе посетена в свойта висота
	от жителите на земята.

	И там намериха не цвят и злак
	сред шумнали от дървеса долини,
	а пепел и мъртвешки камънак
	в безмълвните пустини.

	Но космонавтите се трудят зарад нас —
	към другите планети път пробиват.
	А ние си мечтаем:
			— Ех, на Марс
	дано да бъде по-красиво!