Баба внучето приспива
	и му пее тя сънлива:
	— Нанкай, внуче, Сънчо дойде
	из горица да те води.
	Там играй ти, колко щеш,
	мило, тъй ще порастеш.

	Баба клюма, клюма, пя,
	после сладичко заспа.
	Внучето се понадигна
	и на баба песен викна:
	— Нанкай, бабо, Сънчо дойде
	из горица да те води.
	Там играй ти, колко щеш,
	бабо, тъй ще порастеш.
	Нанкай, бабо, в топла стая —
	аз навън ще поиграя!