

	Чудно влакче върви през града.

	Вагончетата му сини,
	без комини.

	Влакчето не пуска па`ра
	и върви по тротоара.

	То няма колелета,
	а десет чифта крачета.

	Няма прозорци и вратички,
	има малки светли очички.

	И както си върви полечка,
	стига шумната пресечка.

	Другарят милиционер
	ръка протяга —
	три камиона
	спират веднага.

	Спират зад тях две таксита.
	— Би-би-и-ип! Защо спирате?
	тревожно пита
	клаксонът на един мотоциклет.
	— Не вдигай шум, а виж по-напред:
	детска градина минава!

	— Така ли? Би-би-и-ип!
	И аз спирам тогава.

	А чудното влакче
	за поздрав развява
	червено книжно флагче.
	И с песен отминава.