

	На екскурзия замина
	пионерската дружина —
	да пътува, да обходи
	градове, села, заводи.

	Кой ще води отначало
	дневник — като огледало
	за видяно и за чуто,
	и за всичко най-прочуто?
	Кой от цялата дружина?

	— Аз! — провикна се Ирина. —
	Ден по ден и час по час
	всичко ще записвам аз!

	Слизахме на много гари,
	бяхме в много черкви стари,
	бяхме в нови градове.
	А Ирина все снове —
	нито в делник, ни в неделя
	с дневника не се разделя.

	И накрая с меден глас
	сбра ни пак звънчето в клас.
	Сложи дневника Ирина
	на покривка от коприна
	в пионерската ни стая.
	Дневникът! Ах, той ни смая!

	Понеделник
	Станахме в седем и пет
	и се измихме поред.
	Ядохме топли милинки,
	струват по две-три стотинки.
	А в ресторанта отсреща
	всички обядвахме с леща…

	Вторник
	Станахме в седем и пет,
	хапнахме банички с мед.
	После до новата гара
	ядохме пиле на скара.
	Имаше и изненади —
	пихме по три лимонади…

	Сряда
	Станахме в седем и нещо,
	пихме кафенце горещо,
	купихме цяла тава,
	цяла тава с баклава…

	Тъй нататък, тъй нататък —
	дневникът е сбит и кратък,
	но е точен, не изпуска
	нито обед, ни закуска.

	Само кой ще отгадае,
	че това е, че това е
	дневник на дружина цяла,
	път далечен извървяла,
	на дружина, що обходи
	градове, села, заводи,
	крепости и черкви стари
	и големи нови гари?