Котаранчо си е умен,
	па и сладкодумен,
	ще замърка, ще захърка,
	ще си каже, без да сбърка:
	„Мили боже, ех, да може,
	дето мина, дето стана,
	тез мишлета с таз Мишана
	ред по ред да ми застават,
	мирно чест да ми отдават,
	аз пък преглед да им правя,
	ей така — за чест и слава!“