Долетя при морето Антоша
	с бяла-бяла и слабичка кожа.
	И игра си с вълните солени,
	и сред пясъците нажежени
	той на слънцето дълго се пече
	и не сети как то го облече
	с нова кожа — тъмнокафява,
	по-красива и много по-здрава.

	А когато подир месец
	у дома си се завърна,
	баба му, като го зърна,
	сграбчи го и го понесе,
	радва се и го прегръща:
	— Променило се момчето,
	снежнобяло отиде` то —
	шоколадено се връща!