Вятърът утихна. Слънчо се усмихна.
	Втурна се врабчето, литна към небето
	Слънчо да погали.

	Прихнаха фазани, яребици, врани.
	Всеки му се смее — Врабчо ще успее,
	само че кога ли?

	Врабчовата майка само се завайка:
	— Чедото ми, боже, ах, от Слънчо може
	да ми се подпали!