Едно щурченце с тънко вратленце
	взело да трие свойто носленце,
	взело да плаче, взело да писка,
	че няма буйки, че няма ризка.

	Дочула го е от свойта нива
	невяста Щурка, майка грижлива,
	намерила му цветец от дюля,
	направила му бяла кошуля,
	откъснала му две теменужки —
	направила му сини ботушки.