Щом имаш ден свободен ти,
	а слънцето навън блести
	и греят дървесата,
	не се чуди,
	ни двоуми,
	а раницата нарами
	и — хайде в планината!

	Зове там всеки цвят и лист
	и мамещия въздух чист
	така опиянява,
	че грижите забравяш ти
	и нищичко не те гнети,
	и весело ти става.

	Приветства те поток звънлив
	и вятър весел и игрив
	облива те с прохлада,
	и птиците ти пеят в хор,
	и, взряна в синия простор,
	ехти гората млада.

	И ти се сливаш с тоя химн,
	със тоя химн неповторим
	на вечната природа,
	И сещаш как пръстта шупти,
	как всичко пее и цъфти,
	как хубав е живота!