Наричат го Малкия Сечко
	за разлика от Януари —
	Големия, лютия Сечко
	и който от него по-стар е.

	На брата си той подражава:
	комините в снежни качулки,
	а стрехите в ледни висулки
	с изкусна ръка украсява.

	Понякога той се представя,
	че страшен е,
			но си личи, че
	страх никому вече не всява.
	Под мекия сняг се подава
	красивото бяло кокиче.

	И ако към края повежда
	и тъжна, и ледена песен —
	това е, защото се сеща,
	че Левски тогаз е обесен.