— Минзухарко, братко,
	имаш ли си татко,
	тебе да обича?
	Как се той нарича?

	— Имах… но почина…
	скоро — таз година;
	Сечко се зовеше,
	много лошав беше…

	— Минзухарко, братко,
	като нямаш татко,
	имаш ли пък майка,
	за теб да се вайка?

	— Мащеха ми й майка!
	Тя за мен не вайка,
	нито ме обича…
	Марта се нарича.

	— Минзухарко, братко,
	като нямаш татко,
	като нямаш майка,
	за теб да се вайка,
	имаш ли сестриче,
	тебе да обича?

	— Бялото кокиче
	е на мен сестриче.
	С него ние двама
	сме без татко, мама,
	две деца сиротни,
	още безимотни;
	с него си дружиме,
	с него се тешиме.