Що се криеш, Косе Босе,
	под лозичката бухлата
	и поглеждаш към зърната?

	Сигурно си много гладен,
	вятър есенен и хладен
	облаче-мъглици носи.

	Бързай, Косе, че лозаря
	стяга бъчвата от вчера,
	готви се за гроздобера!

	Зърне ли те — ще се кара,
	че за слънчевото злато
	той се грижи цяло лято.

	Косе, а пък ти се скита,
	с челядта си гласовита
	из прохладната горица.

	А сега шумиш в лозята
	и се сърдиш, че децата
	викат ти крадлива птица!