Мама гледа от вратата
	как навън угрижен тичам,
	нещо търся из цветята
	и под храстите надничам.

	— Мамо, въгленче в тревата
	светеше нощес, а днес,
	гледам, няма изгорено.
	Всичко си е пак зелено.

	Светлинката му прекрасна
	от росата ли угасна?
	Вятър ли го скри в шушулка?
	Въгленче ли бе?
	— Светулка!