Един ръждясал търнокоп, не знам къде забравен,
	попитал лъскава една секира: „Що блести
	всегда лицето ти?
	И аз съм от желязо уж направен,
	защо не съм кат тебе гладък, чист,
	лъчист?
	Отгде изхожда между нас
	подобна разлика?…“ Секирата тогаз
	отвърнала: „Аз всеки ден отивам на гората,
	сека дърва… Лъскавината
	в труда намярвам аз,
	в труда стои, другарю мой, хубавината…“