— Мъни, мъни, патенца,
	жълти, мили, братченца!
	Де сте днеска ходили?
	Чии води сте бродили?

	— Чуй, Калинке драгичка:
	бяхме ний във вадичка,
	дружно да се гмуркаме,
	сладко да жабуркаме
	ведно с нашта майчица
	под върбова сенчица.
	Сега идем ситички,
	чисти и умитички.