Когато за пръв път страхливо
	аз в класната стая надникнах,
	тъй ласкаво ти ме погали,
	че в същия миг те обикнах.

	Когато с несръчните пръсти
	се мъчех да пиша с мастило,
	ти, сведена кротко над мене,
	ми вдъхваше вяра и сила.

	С тебе разбрах, че щом учиш,
	урокът е винаги лесен,
	че винаги трябва да бъда
	с другарите искрен и честен.

	Научи ме ти да обичам
	от ранните детски години
	горите, полята — и всичко,
	което наричам „родина“.

	Аз много неща ще забравя,
	но теб ще забравя ли? — Няма.
	В сърцето си твоето име
	до името пазя на мама.