Ниви вече пожелтяха,
	златна жетва приближи,
	пълни класове узряха,
	ей светулка се яви.

	Млади, спретнати жетварки
	с изглед радостен и леп
	зеха сърпе, паламарки
	да си жънат златен хлеб.

	Жънат, пеят и снопове
	лягат, трупат се навред,
	а под сенки орехови
	спорен чака ги обед.

	Вечер с песни, с хороводи
	си почиват от трудът.
	Зора пукне, ден ми доде,
	сърпе грабят и вървят.