— Хей, свирецо,
	хубавецо!
	Хей, другарче,
	цигуларче!
	Лятос, братко, като свири
	по стърнища и баири,
	по зелените поляни,
	по ливади и мегдани,
	сбра ли зимнина, храница
	или някоя парица?

	— Ех, ти, байновото булче,
	мое драго невестулче!
	Не съм лаком за храница,
	за овесец и пшеница.
	Аз съм щурче,
	щурче-свирче,
	свирих весден низ полята,
	с песни да растат децата.
	Свирих вечер край чешмите,
	да са весели момите.
	Та да срещат годежари
	и калесници сватбари…