Още непроходило — и ето
	сложиха на люлките детето.
	Сложиха го — да го полюлеят,
	да му се порадват и посмеят.

	То присви в очакване очички,
	потрепера
		и със две ръчички
	тъй се вкопчи в белите въжета,
	сякаш че отлиташе с ракета.

	Спусна крушата от цъфнал клон
	пухкави като снежинки пъпки…
	Във зеления й небосклон
	то направи първите си стъпки.