Великденче цвят люлее,
	Зайо-байо му се смее
	и му дума на закачка,
	че е цвете за играчка.
	— Сестро, кой те боядиса,
	тъй червено те изписа?
	Че кога джуджето свари,
	та за присмех те нашари?
	Пък отгоре цвят люлееш
	и се гордо червенееш.
	Не те бива, малко цвете,
	ни за пролет, ни за лете…

	А великденчето клето,
	нажалено сред полето,
	цвят към слънцето отвори
	и на Зайо отговори:
	— На Великден съм родено,
	затова съм най-червено.
	Затова ме тъй наричат
	и децата ме обичат.