Детство мое, реално и вълшебно,
	детство мое, така си ми потребно!
	Все се мъча света да обърна,
	яхнал пръчка, при теб да се върна.

	Пак в юмручето ръждив петак да скрия,
	пак със кучето да вдигна олелия,
	пак с пипер да поръся филия
	от хляба чер.

	Детство мое, на ръст едноетажно,
	детство мое, за мен така е важно
	щом студено ми стане — да мога
	да си взема от детския огън.

	Все се мъча света да обърна,
	яхнал пръчка, при теб да се върна.
	Всеки ден по една дяволия
	да е от мен!