Тая дълга, люта зима вече мина.
	Топъл вятър духа в нашите долини.

	Вече златно слънце в небесата грее,
	пъстра птица вече в клонищата пее.

	Облаците леки весело прелитат
	и земята свети мокра и честита.

	А от ранно утро чак до късно в здрача
	трактори боботят и върви сеяча.

	Хората са вече като пеперуди —
	всеки сред полето тича и се труди.

	И земята диша тежко като в жажда —
	в нея там дълбоко житото се ражда.