При надеждите, що нас окрилят,
	при теглата от погрома лют,
	при бедите, дето се засилят —
	да засилим устрема към труд.

	Да работим! Да работим смело:
	с мишци, с нерви, със ръце и с ум!
	Нек се чуй у нази живо дело:
	бодрящий на работата шум.

	Да работим! Тази славна дума
	нека екне кат камбанен звън,
	нека стряска къщата и друма,
	нека сепне спящий тежък сън.

	Да работим! Нека дигнем знаме
	с тая дума и вървим напред…
	Труд! Спасеньето от робство там е,
	идеал е той на новий свет.

	Да работим! Имаме широки
	поприща за славен, спорен труд,
	бедност няма в него — срам жестоки.
	Няма стид под неговия скут.

	Да работим! На бащите наши
	добродетелта да продължим,
	техний пот почтен да ни не плаши —
	всичко ний на тоя пот дължим.

	Да работим! Мързелът е страшен,
	мръсен блуд с живота и с умът,
	мързелът е враг, другар всегдашен
	на теглата, брат е на срамът.

	Да работим! Няма тук оръжье
	по-велико, силно от труда,
	само то е вярно и не лъже
	и победоносно е всегда.

	Да работим! Бедствията бягат
	при труда и прав е наший друм,
	хленч, сълзи в дни тежки не помагат,
	а десници здрави с бодър ум.

	Да работим дружно и съгласно,
	ден изгубен е изгубен век,
	на живота ни в морето бясно
	труд е наший Ноевий ковчег!