„Шарено вретенце,
	бабино момченце,
	нани, нани, нани,
	баба ще те храни
	с кашица от гъбки,
	че си нямаш зъбки.
	Моя дядо вече
	много е далече.
	Някога с колата
	тръгна за гората,
	тръгна и пропадна,
	мечката го грабна.
	Оттогава тука
	никой не почука…“
	Тъй си баба пее
	и я сън люлее.