Я кажи ми, облаче ле бяло,
	отде идеш, де си ми летяло?

	Не видя ли бащини ми двори
	и не чу ли майка да говори:

	„Що ли прави мойто чедо мило,
	с чужди хора, чужди хляб делило?“

	Ти кажи й, облаче ле бяло,
	жив и здрав че тук си ме видяло.

	И носи от мене много здраве.
	Много мина, мъничко остана.

	Наближава в село да се върна,
	да се върна — майка да прегърна.