Един ден, като стана голям,
	моят кораб за път ще запуши —
	сред мъгли, под екваторен плам
	ще обходя морета и суши.

	Един ден, като стана голям,
	ще напусна планетата китна —
	към звездите, от щастие ням,
	по-далеч от Икар ще политна.

	Един ден, като стана голям,
	из космичния свят ще надзърна,
	но където да стигна — оттам
	в мойта родна страна ще се върна.

	Един ден, като стана голям,
	и планета открия в простора,
	дъх от мойта душа ще й дам,
	ще я кръстя България Втора.