За игра се сбрахме тука,
	а пък ни наляга скука.
	И се чудим, и се маем
	на какво да си играем!

	Идва ми наум тогава —
	шапка върху кол поставям.
	— Кой с подскачане на крак
	пръв дотам ще стигне чак?

	Някой изяви желание:
	— Щом ще правим състезание,
	то на първия се пада
	непременно и награда!

	Мисля си: „Какво да правя,
	най-добрия да прославя?
	Нямам купа, ни венец,
	нито лента «първенец»“!

	Бъркам в джоба си и хоп, че…
	там напипвам само копче.
	Имах ножче, но къде ми е?
	Копчето ще бъде премия!

	И тогава, скок-подскок,
	в спорта за успех висок
	скачат всичките, додето
	става шампион момчето —
	ей това момче, което
	се гордее, че медал
	„Златно копче“ съм му дал!