Сто коли скрибуцат леко,
	возят прясното сено.
	През полето надалеко
	скита весело звено.

	То домашните забрави.
	Не написа ни едно.
	През отави, през морави
	припка хитрото звено.

	После гмурка се в реката.
	Ах, дано, дано, дано
	не извикат на дъската
	утре нашето звено!

	Как ще лепне на отряда
	най-позорното петно?
	Не, не бива да пострада
	пионерското звено!

	И настана утрин тиха.
	Тиха и спокойна. Но…
	седем двойки посетиха
	мързеливото звено.

	Може би му стана криво —
	пребледня като платно.
	И от весело, бъбриво
	стана кисело звено.