Кос предвестник, я запей,
	горски клони залюлей!
	Виж, по малката пътечка
	свети златна буболечка,
	рано тръгнала е пак
	между цъфнал кукуряк
	да послуша от душица
	твойта чудна песенчица…

	Кос предвестник, я запей
	и синчеца залюлей!
	Чуе ли сърна-сърница,
	ще отиде за тревица,
	дето малката пастирка
	свири на върбова свирка.

	Кос предвестник, я запей,
	младо-старо залюлей!
	Твойта радост нека екне,
	та на всеки да олекне.
	На мегдана сред селото,
	ситно почне ли хорото,
	аз под буково дръвце
	ще им свиря от сърце…