Добрин, Горан, Иван, Захари,
	Стамат и аз —
	другари шест,
	на партизани и стражари
	решихме да играем
	днес.
	На двора старата барака
	ще бъде партизански щаб.
	Стражарите
	къде ще чакат?
	Ще чакат,
	скрити в онзи трап.
	Те първи ще започнат боя.
	Отгде?
	От четири страни.
	Излиза от играта тоя,
	когото в бой врагът плени.
	Решено!

	Хукнахме по двора
	за бой да се въоръжим:
	кой щик измъкна от стобора,
	кой кюнец,
	почернял от дим,
	кой вместо сабя
	грабна клечка,
	кой пушка
	дървена избра…
	Но изведнъж —
	внезапна пречка.
	Пропадна
	нашата игра!
	Не иска ни един
	да стане
	стражар
	и на лъжа макар!
	Едно е
	да си партизанин,
	а друго е —
	а си стражар!