Аз помня го,
			отколе се
	познавам с тоя град.
	Той беше царска столица,
	а аз бях много млад.

	Ала бедите пращаха
	по мен стрелите си.
	За мене той бе мащеха,
	аз —
		негов блуден син.

	Бе лют и кървав спора ни,
	но победи синът.
	И бе отсечен корена
	на хищницата смърт…

	Сега виж как наболи са
	на шир и висота
	в червената ни столица
	огромните къщя.

	Синът й състарява се,
	а тя, като дете,
	могъща и красавица,
	и ден, и нощ расте.