Tokijas
225px|thumb|Tokijas dieną
thumb|225px|Tokijas naktį
thumb|225px|Tokijo Bokštas
Tokijas () – viena iš Japonijos prefektūrų ir Japonijos sostinė. Didžioji dalis išsidėsčiusi Kanto lygumoje, taip pat – Idzu ir Bonino salos. Nors joje gyvena daugiausiai gyventojų, pagal plotą ji yra viena mažiausių prefektūrų. 2014 m. duomenimis, Didžiojo Tokijo megapolis gyventojų skaičiumi buvo didžiausia aglomeracija pasaulyje.

Kadangi čia įsikūrę Japonijos vyriausybė ir imperatoriškieji rūmai, Tokijas nuo 1869 m. faktiškai yra Japonijos sostinė.Žr. Japonijos sostinė dėl debatų, ar Tokijas yra ir de jure Japonijos sostinė.

Tokijuje gyvena 38 mln. gyventojų, miesto BVP siekia 2,5 trilijonus JAV dolerių – jei Tokijas taptų nepriklausoma, atskira valstybe, jo ekonomika būtų aštunta pagal dydį ekonomika pasaulyje. Tokijas konstituciškai vadinamas Tokijo miestu. Nepaisant dydžio, Tokijas neviršija šalies žemo nusikalstamumo lygio ir 2017 m. saugaus miesto reitinge įvertintas kaip pats saugiausias iš 60-ies vertintų didmiesčių. 

Tokijuje vyko 1964 m. vasaros olimpinės žaidynės, 1979, 1986 ir 1993 m. Didžiojo aštuoneto susitikimai ir rengiamos 2020 m. vasaros olimpinės ir paraolimpinės žaidynės.

 Istorija 

Tokijas senovėje buvo mažas žvejų kaimas, vadintas Edo. Manoma, kad miestas įkurtas apie XV a. vid. Edo pavadinimu. 1457 m. Ota Dokan čia pastatė Edo pilį. 1590 m., Tokugava Iejasu padarė Edo savo rezidencija ir, jam tapus šiogūnu 1603 m., miestas tapo visą šalį apimančios karinės vyriausybės centru. Vėlesniu Edo laikotarpiu, Edo miestas išaugo į vieną didžiausių pasaulio miestų, kuriame gyveno daugiau nei milijonas gyventojų. Jis tapo de facto Japonijos sostine nepaisant to, kad imperatorius gyveno Kiote. 1869 m. iš Kioto į Edą buvo perkelta Japonijos imperatoriaus rezidencija ir miestas pervadintas Tokijumi (Rytų sostine, t. y. esančia į rytus nuo ankstesnės sostinės – Kioto).

XX a. Tokijų sukrėtė dvi katastrofos: 1923 m. Didysis Kanto žemės drebėjimas ir bombardavimai Antrojo pasaulinio karo metais. Pirmosios atveju žuvusių ar dingusių be žinios skaičius siekė 140 000, antrojo – 100 000, sugriauta daug pastatų (antruoju atveju – maždaug pusė). Tokijo bombardavimas Antrojo pasaulinio karo metais aukų skaičiumi yra pats pragaištingiausias bombardavimas žmonijos istorijoje.

Vis dėlto po karo Tokijas buvo greitai atstatytas ir 1964 m. jau surengė vasaros olimpines žaidynes.

2011 m. Sendajaus žemės drebėjimas buvo jaučiamas ir Tokijuje, tačiau prefektūroje padarė mažai nuostolių. Dėl radiacinio nuotėkio Tokijuje kelis kartus buvo užfiksuotas didesnis nei įprastai radiacijos lygis.

 Geografija ir administracinis suskirstymas 

thumb|225px|Žemėlapis, rodantis pagrindinės (žemyninės) Tokijo teritorijos subvienetus.

Tokijo teritorija tęsiasi 90 km iš rytų į vakarus ir 25 km iš šiaurės į pietus, rytuose ribodamasi su Čibos prefektūra, vakaruose – su Jamanašio prefektūra, pietuose – su Kanagavos prefektūra ir šiaurėje – su Saitamos prefektūra.

Tokijas suskirstytas į 3 pagrindines dalis: 23 Tokijo seniūnijas ir Tama sritį (), esančias žemyninėje Tokijo teritorijoje, ir salas. Tamos srityje įsikūrę miestai ir mažesnės gyvenvietės. Čia yra 2 salų grandinės: Idzu salos ir Ogasavaros salos, kai kurios nutolusios iki 1850 km nuo žemyninės Tokijo dalies.

 23 specialiosios Tokijo seniūnijos 

Specialiosios Tokijo seniūnijos įsikūrusios teritorijoje, kurioje seniau buvo senasis Tokijo miestas. 1943 m. liepos 1 d. Tokijas buvo prijungtas prie Tokijo prefektūros, taip suformuojant dabartinę „metropolitinę prefektūrą“.

Kiekviena seniūnija yra savivaldybė, kurioje renkamas meras ir taryba (asamblėja), kaip ir kiti miestai Japonijoje. Specialiosios seniūnijos nuo kitų miestų skiriasi tuo, kad tam tikros vyriausybinės funkcijos yra valdomos Tokijo metropolijos vyriausybės.

Specialiosios Tokijo seniūnijos:

 Adačis
 Arakava
 Bunkijas
 Čijoda
 Čiūo
 Edogava
 Itabašis
 Kacušika Kita
 Kotas
 Meguras
 Minatas
 Nakanas
 Nerima
 Ota
 Setagaja Šibuja
 Šinagava
 Šindžiuku
 Suginamis
 Sumidos seniūnija
 Taitas
 Tošimos seniūnija

 Miestai 

Tokijo Metropolijoje yra 26 gyvenvietės, turinčios miesto statusą:
 Akirunas
 Akišima
 Čiofu
 Fučiū
 Fusa
 Hačiodžis
 Hamura
 Higašikurumė
 Higašimurajama
 Higašijamatas
 Hinas
 Inagis
 Kijosė Kodaira
 Koganėjus
 Kokubundžis
 Komajė
 Kunitačis
 Mačida
 Mitaka
 Musašimurajama
 Musašinas
 Nišitokijas
 Omė
 Tačikava
 Tama

 Miesteliai ir kaimai 

Tokijo metropolijos kalnuotoje vietoje įsikūrusi viena vienintelė apskritis – Nišitama, kuriai priklauso 4 savivaldybės:
 Hinodė
 Midzuhas
 Okutama
 Hinohara

 Salos 

 Idzu salos 

225px|thumb|right|Tokijo prefektūrai priklausančios Idzu salos
Idzu salos – grupė vulkaninės kilmės salų, priklausančios Fudžio-Hakonės-Idzu nacionaliniam parkui. Jose įsikūrę 2 miesteliai ir 6 kaimai. Salos pateiktos nuo artimiausios Tokijo centrui iki labiausiai nutolusios:
 Idzu Ošima
 Tošima
 Niidžima
 Šikinedžima
 Kodzušima
 Mijakedžima
 Mikuradžima
 Hačidžiodžima
 Aogašima

Idzu Ošimoje ir Hačidžiodžimoje įsikūrę miesteliai. Likusiose šešiose salose įsikūrę kaimai (Niidžima ir Šikinedžima sudaro 1 kaimą). Hačidžiodžimos saloje vartojama Hačidžio tarmė dėl skyrimosi nuo bendrinės japonų kalbos neretai laikoma atskira kalba.

 Ogasavaros salos 

Ogasavaros saloms priklauso Čičidžima, Nišinošima, Hahadžima, Šiaurės Ivo sala, Ivo sala ir Pietų Ivo sala, taip pat joms priklauso labiausiai į rytus Japonijoje ir nuo Tokijo centro (1850 km) nutolęs taškas – Minamitorišima bei piečiausias Japonijos taškas – Okinotorišima.

 Nacionaliniai parkai 
2008 m. kovo 31 d. duomenimis, 36 % visos prefektūros teritorijos sudaro nacionaliniai parkai, o tai antras didžiausias rodiklis tarp prefektūrų po Šigos. Įsikūrę šie nacionaliniai parkai:

Tokijuje įsikūrę keletas nacionalinių parkų, tarp jų:
 Čičibu Tama Kai;
 dalis Fudžio-Hakonės-Idzu;
 Meidži Girios Takao pusiau nacionalinis parkas (), šalia Takao kalno;
 Ogasavaros nacionalinis parkas.

Tokijo miesto Ueno parke yra įsikūrę daug muziejų, tarp kurių Tokijo nacionalinis muziejus, Nacionalinis gamtos ir mokslo muziejus, Šitamači muziejus bei Vakarų meno muziejus.

 Klimatas 

Tokijui būdingas šiltas ir drėgnas subtropinis klimatas: karštos ir drėgnos vasaros ir švelnios sausesnės žiemos. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 1 380 mm. Nors sniego Tokijas sulaukia kone kasmet, jo iškrinta labai maži kiekiai.LEAD: Tokyo observes latest ever 1st snowfall Tokijas yra puikus pavyzdys, kaip auganti miesto populiacija veikia klimatą.Barry, Roger Graham & Richard J. Chorley. Atmosfera, oras ir klimatas. Routledge (2003), p344. ISBN 0-415-27170-3.Toshiaki Ichinose, Kazuhiro Shimodozono, and Keisuke Hanaki. Impact of anthropogenic heat on urban climate in Tokyo. Atmospheric Environment 33 (1999): 3897-3909. Čia kasmet sulaukiama taifūnų, nors tik dalis jų būna stiprūs. Paskutinis stipresnis buvo 2007 m. Fitou.

Tokijas patyrė pragaištingus žemės drebėjimus 1703, 1782, 1812, 1855, 1923 ir 2011 m. 1923 m. įvykusio 8,3 balo stiprumo pagal Richterio skalę žemės drebėjimo metu žuvo 142 000 žmonės.

 Ekonomika 

Didelis finansų ir prekybos centras, pagamina apie 20 proc. visos Japonijos produkcijos. Išplėtota tiksliųjų mašinų ir prietaisų, elektrotechnikos ir elektronikos įrenginių gamyba, taip pat automobilių, lėktuvų, geležinkelio įrengimų gamyba, laivų statyba, tekstilės ir chemijos pramonė.

Labai išvystyta transporto infrastruktūra, yra greitieji traukiniai, metropolitenas, du tarptautiniai oro uostai (Haneda ir Narita), jūrų uosto metinė krovinių apyvarta virš 70 mln. tonų.

 Gyventojai 

Virš 8 mln. žmonių gyvena 23 Tokijo seniūnijose. Dienos metu, į miestą atvykus kitose zonose gyvenantiems studentams ir darbininkams, šis skaičius padidėja iki daugiau kaip 2,5 mln. Didžiausia dienos ir nakties gyventojų skaičiaus amplitudė pastebima centrinėse Čijodos, Čiūo ir Minato seniūnijose, kur naktį bendras gyventojų skaičius nesiekia 300 tūkst., bet dieną viršija 2 mln. 2008 m. liepos 1 d. prefektūroje gyveno 12 886 838 gyventojų, iš jų beveik 8,7 mln. – seniūnijose. Žmonės sparčiai keliasi gyventi į Tokijo centrą dėl dramatiškai kritusių būsto kainų.

2018 m. duomenimis, neįskaitant Japonijos pilietybę turinčių tautinių mažumų, didžiausios registruotų užsieniečių bendruomenės buvo: kinai (199 949), Pietų Korėjos piliečiai (90 438), vietnamiečiai (32 334), filipiniečiai (32 089), nepaliečiai (26 157), taivaniečiai (18 568), amerikiečiai (17 578).

1889 m. gyventojų surašymo duomenimis Tokijuje gyveno 1 389 600 gyventojų.

 Transportas 
thumb|225px|JR (Japonijos geležinkelių) Jamanotės linija.

Tokijuje labai gerai išvystytas transporto tinklas. Veikia metropolitenas, daug geležinkelių, kelių, oro uostų. Prefektūroje gausiausiai keliaujama traukiniais (geležinkeliu ir metropolitenu). Pagrindinės milžiniškos traukinių stotys – Tokijo, Šinagavos ir Šindžiuku.

Įvairiose Tokijui priklausančiose salose yra įvairių oro uostų: Hačidžodžimoje – Hačidžodžimos oro uostas, Mijakedžimoje – Mijakedžimos oro uosats, Idzu Ošimoje – Idzu Ošimos oro uostas. Pagrindinę miesto dalį aptarnauja už prefektūros ribų esantis tarptautinis Naritos ir Oitoje įsikūręs Hanedos oro uostai.

 Švietimas 

thumb|225px|Tokijo universitetas

Tokijuje daug universitetų, koledžų ir profesinių mokyklų. Būtent čia įsikūrę daugiausiai prestižiškiausių Japonijos universitetų, jų tarpe – prestižiškiausiu Japonijos universitetu laikomas Tokijo universitetas. Čia įsikūrę ir kiti nacionaliniai universitetai: Hitocubašio universitetas, Tokijo medicinos ir stomatologijos universitetas, Tokijo žemės ūkio ir technologijos universitetas, elektrokomunikacijų universitetas, Tokijo technologijos institutas. Čia tėra vienas ne nacionalinis viešasis universitetas: Tokijo metropolijos universitetas. Taip pat Tokijuje įsikūrę Kejo universitetas ir Vasedos universitetas laikomi geriausiais privačiais universitetais Japonijoje. Tokijuje yra ir keli universitetai, kuriuose paskaitos vyksta anglų kalba. Tai Tarptautinis krikščioniškas, Sofijos, Vasedos, ir šventyklos universitetai.

 Aukštesniojo ir aukštojo švietimo įstaigos 

 Valstybiniai universitetai 

 Očianomidzu universitetas ()
 Elektrokomunikacijų universitetas ()
 Tokijo Medicinos ir Odontologijos universitetas ()
 Tokijo užsienio studijų universitetas ()
 Tokijo Gakugei universitetas () Tokijo jūrų mokslų ir technologijų universitetas ()
 Tokijo menų universitetas ()
 Tokijo technologijos institutas () Tokijo universitetas ()
 Tokijo žemės ūkio ir technikos universitetas ()
 Hitocubašio universitetas ()

 Viešieji universitetai 

 Tokijo metropolijos universitetas (),įkurtas 2005 m.
 Pažangus pramoninės technikos institutas (),įkurtas 2006 m.

 Privatūs universitetai 

Tokijuje yra 56 privatūs universitetai.

 Aojamos Gakuin universitetas ()
 Azijos universitetas ()
 Obirin universitetas ()
 Gakušiuin universitetas ()
 Kioricu moterų universitetas ()
 Kiorin universitetas ()
 Keio universitetas ()
 Kogakuin universitetas ()
 Kokugakuin universitetas ()
 Tarptautinis krikščioniškas universitetas ()
 Kokušikan universitetas ()
 Komadzavos universitetas ()
 Šibauros technikos institutas (芝浦工業大学)
 Sofijos universitetas ()
 Šiovos universitetas ()
 Seikei universitetas ()
 Seidžio universitetas ()
 Šventosios širdies universitetas ()
 Senšiu universitetas ()
 Soka universitetas () Taišio universitetas ()
 Daito Bunka universitetas ()
 Takačiho universitetas ()
 Takušioku universitetas ()
 Tama universitetas ()
 Tama dailės universitetas ()
 Tamagavos universitetas ()
 Čiuo universitetas ()
 Cudos koledžas ()
 Teikio universitetas ()
 Tokijo Kasei Gakuin universitetas ()
 Tokijo Keidzai universitetas ()
 Tokijo technikos universitetas ()
 Tokijo Džiunšin moterų koledžas ()
 Tokijo krikščioniškas moterų universitetas ()
 Tokijo Dzokei universitetas ()
 Tokijo Denki universitetas ()
 Tokijo žemės ūkio universitetas ()
 Tokijo farmacijos ir gyvybės mokslų universitetas ()
 Tokijo gamtos mokslų universitetas () Toho universitetas ()
 Tojo universitetas ()
 Nišiogakušia universitetas ()
 Nihon universitetas ()
 Nihon Bunka universitetas ()
 Hosei universitetas ()
 Musaši universitetas ()
 Musaši technikos institutas ()
 Musašino dailės muziejus ()
 Meidži universitetas ()
 Meidži Gakuin universitetas ()
 Meisei universitetas ()
 Medžiro universitetas ()
 Rikio universitetas ()
 Rišio universitetas ()
 Vasedos universitetas ()

 Aukštesniosios mokyklos 

Tokijuje yra 34 kolegijos.

 Šiukutoku kolegija (淑徳短期大学)
 Seibi Gakuen kolegija (星美学園短期大学)
 Tokijo Seitoku kolegija (東京成徳短期大学)
 Kogiokušia technikos kolegija (攻玉社工科短期大学)
 Aojamos Gakuin moterų kolegija (青山学院女子短期大学)
 Tokijo Tanaka kolegija (東京田中短期大学)
 Tokijo Rišio kolegija (東京立正短期大学)
 Šv. Margaritos kolegija (立教女学院短期大学)
 Aobagakuen kolegija (青葉学園短期大学)
 Komadzavos kolegija (駒澤短期大学)
 Jiyū ga Okasannou kolegija (産能短期大学)
 Tojoko Gakuen moterų kolegija (東横学園女子短期大学) Kioricu moterų kolegija (共立女子短期大学)
 Jamadzakio gyvūnų higienos technologijų kolegija (ヤマザキ動物看護短期大学)
 Jamano estetikos kolegija (山野美容芸術短期大学)
 Džisen moterų kolegija (実践女子短期大学)
 Tokijo Tanakos kolegija (東京田中短期大学)
 Japonijos Raudonojo Kryžio Musašino kolegija (日本赤十字武蔵野短期大学)
 Tokijo transporto studijų kolegija (東京交通短期大学)
 Kokusai kolegija (国際短期大学)
 Tokijo Bunka kolegija (東京文化短期大学)
 Hosen Gakuen kolegija (宝仙学園短期大学)
 Toho muzikos kolegija (東邦音楽短期大学)
 Tojo moterų kolegija (東洋女子短期大学) Bunkijo Gakuin kolegija (文京学院短期大学)
 Toitos moterų kolegija (戸板女子短期大学)
 Jamavakio Gakuen kolegija (山脇学園短期大学)
 Komadzavos moterų kolegija (駒沢女子短期大学)
 Tokijo moterų kūno kultūros kolegija (東京女子体育短期大学)
 Širaumės Gakuen kolegija (白梅学園短期大学)
 Toho Gakuen dramos ir muzikos kolegija (桐朋学園芸術短期大学)
 Sokos moterų kolegija (創価女子短期大学)
 Teikio universiteto kolegija (帝京大学短期大学)
 Curukavos moterų kolegija (鶴川女子短期大学)

 Profesinės kolegijos 

 Tokijo valstybinė technikos profesinė kolegija () Tokijo metropolijos pramonės technologijų profesinė kolegija () Saredžio pramonės technologijų profesinė kolegija ()

 Kultūra 

Tokijas – svarbus kultūros centras, kuriame yra universitetai, mokslų akademija, menų akademija, daug teatrų, virš 30 muziejų (tarp jų – Tenri galerija, Bridžstono dailės muziejus, nacionalinis šiuolaikinio meno muziejus, Tokijo nacionalinis muziejus). Daug paminklų: imperatoriaus rūmai, Rikušeno peizažų parkas, Ueno parkas su medine varpine (XVII a.), 1479 šintoistų šventyklos (tarp jų Tosegu iš XVII a., Meidži iš XIX a. pab.), Jasukunio šventykla (1919 m.), 2872 budistų šventyklos. Tokijuje taip pat yra 2448 įvairių konfesijų krikščioniškos bažnyčios (tarp jų katalikiška Tokijo šv. Marijos katedra, stačiatikių Prisikėlimo katedra, anglikonų katedra), bent keturios mečetės.

 Sportas 

Tokijuje veikia didelė įvairovė sportinių komandų. Čia įsikūrę 2 profesionalūs beisbolo klubai, Yomiuri Giants ir Yakult Swallows, bei 2 profesionalios futbolo komandos, FC Tokyo ir Tokyo Verdy. Tokijuje yra ir Japonijos sumo asociacijos būstinė. Čia 1964 m. vyko XVIII vasaros olimpinės žaidynės (ta proga pastatytas Jojošo sporto kompleksas). Nacionaliniame stadione, dar žinomame kaip Tokijo Olimpinis stadionas, vyksta daugybė svarbių tarptautinių sporto renginių, tokių kaip plaukimo varžybos, maratonai, teniso, dziudo, karate turnyrai ir kt. Tokijas buvo vienas iš pretendentų į 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių miestus šeimininkus.

Tokijuje 2020 m. vyks XXXII vasaros olimpinės žaidynės.

 Miestai partneriai 
Miestai, su kuriais Tokijas yra užmezgęs partnerystės ryšius:Tokijo miestai partneriai – Tokijo Metropolijos vyriausybė 
  Pekinas, Kinija
  Berlynas, Vokietija
  Kairas, Egiptas
  Džakarta, Indonezija
  Maskva, Rusija
  Naujasis Pietų Velsas, Australija  Niujorkas, JAV
  Paris, Prancūzija
  Roma, Italija
  San Paulas, Brazilija
  Seulas, Pietų Korėja

Be to, daugelis Tokijo seniūnijų ir miestų taip pat bendradarbiauja su kitais miestais.

 Išnašos 

 Nuorodos 

 Oficiali Tokijo svetainė

 Tokijaus dangoraižių diagrama

Kategorija:Japonijos prefektūros
Kategorija:Japonijos miestai
Kategorija:Sostinės
Kategorija:Milijoniniai miestai


what type of relationship does tokyo have with other cities
Answer: partnerships