Vilnius
Vilnius – Lietuvos Respublikos sostinė, Vilniaus apskrities, Vilniaus rajono savivaldybės ir Vilniaus miesto savivaldybės centras. 2022 m. pradžioje mieste gyveno 592 389 gyventojai.

Vilnius yra arkivyskupijos centras, nuo 1579 m. – universitetinis miestas. Sostinėje veikia aukščiausios valdžios institucijos – Lietuvos Respublikos prezidentūra, Lietuvos Seimas, Lietuvos Vyriausybė, ministerijos, Lietuvos Aukščiausiasis ir Konstitucinis teismai, užsienio valstybių ambasados ir atstovybės, diplomatinės misijos, tarptautinių organizacijų atstovybės.

Vilniaus senamiestis 1994 m. yra įtrauktas į UNESCO organizacijos Pasaulio paveldo sąrašą.

 Geografija 
Vilnius yra pietrytinėje Lietuvoje. Išsidėstęs Vilnios ir Neries santakoje. Apie 20 km į pietus nuo geografinio Europos centro. Vilnius yra 312 km nuo Baltijos jūros. Miesto plotas yra 402 km². Pastatai sudaro 20,2 % miesto teritorijos. Miškai sudaro 43,9 % miesto, o vandenys 2,1 %.

 Paviršius 
Vilnius įsikūręs pačioje Baltijos aukštumų kalvyno juostoje, giliai išraižytoje vingiuoto Neries slėnio. Pietryčiuose paviršius kyla į kalvotą ir slėniuotą Medininkų aukštumą, šiaurėje – į ežeringą Aukštaičių aikštumą, kurios pietinis pakraštys – Riešės aukštuma – kyla ties šiaurės vakariniais miesto pakraščiais (pradedant Šeškine, Viršuliškėmis, Baltupiais, Santariškėmis). Šiaurės rytinė miesto dalis plyti Neries-Žeimenos žemumoje. Centrinė miesto dalis yra plačiame (~5 km) Neries senslėnyje, kuris link upės leidžiasi 8 terasomis. Gilų slėnį taip pat sudaro ir Neries intakas Vilnia. Aukštumos į senslėnį leidžiasi daugiausia stačiais, raguvų išraižytais, šaltiniuotais šlaitais. Vietomis aukštumos priartėja prie pat upių ir taip dėl erozijos atsiveria skardžiai (pvz., Pūčkorių atodanga, Plikakalnio atodanga, Naujanerių atodanga).

Žemiausia miesto vieta (97 m) yra Neries pakrantėse, o aukščiausiai paviršius iškyla (234 m) Pavilnyje (Rokantiškių kalva).

Vilniaus Šeškinės mikrorajono teritorijoje, yra ledynmetinio akumuliacinio reljefo reliktas – Šeškinės ozas. Kiti raiškesni ledyniniai kraštovaizdžiai – Panerių kalvynas, Gariūnų sufozinis cirkas, Rasų-Ribiškių kalvynas.

 Hidrologija 
 
Visas miestas patenka į Neries baseiną. Upė maždaug viduriu kerta skersai visą miestą. Iš rytų Nerin labai vinguriuodama teka Vilnia su keletu trumpų intakų (Kaukysa, Murle), o pietinį miesto pakraštį juosia kitas Neries intakas – Vokė. Šiauriniais pakraščiais teka Neries intakas Riešė, be to, Nerin miesto teritorijoje įteka dar keletas smulkių upelių – Antavilis, Veržuva, Upelė (su Dvarčione), Verkė, Turniškė, Cedronas, Sudervėlė).

Mieste yra keletas ežerų: ežeringiausia yra šiaurės rytinė dalis, kur Antavilių miškuose telkšo Balžio, Antavilio, Juodžio, Tapelių, Skarbelio ežerai bei šiaurėje, šalia Verkių Riešės esantis Žaliųjų ežerų ežerynas (Balsys, Gulbinas, Mažasis Gulbinų ežeras, Raistelis ir kt.). Vakariniame pakraštyje, prie Pilaitės, telkšo Gelūžės, Salotės, Baltiešos ežerai. Keli smulkesni ežerėliai (Kairėnų ežeras, Naujųjų Verkių ežeras) bei tvenkiniai (Cedrono tvenkinys, Jeruzalės tvenkinys, Rokantiškių tvenkinys) telkšo kitur mieste.

Šiaurės rytiniame Vilniaus pakraštyje plyti Šeškučių pelkė.

 Gamta 
Pagrindinis želdynų masyvas Vilniuje – visą šiaurės rytinę miesto pusę užimantis Lavoriškių-Nemenčinės miškų pakraštys (Antavilių, Valakampių ir kt. miškai), kur vyrauja šilai. Šiaurėje, aplink Žaliuosius ežerus, auga Verkių miškas, o rytuose-pietryčiuose auga moreninių kalvynų viršūnes dengiantys miškai (Antakalnio, Belmonto, Pavilnių, Liepkalnio), kur vyrauja daugiausia pušynai ir eglynai. Per pietinę Vilniaus pusę driekiasi Panerių miškas, kuriame auga vienos aukščiausių Lietuvos eglių, o už Pilaitės ir Lazdynų prasideda Girulių miškas. Centrinėje miesto dalyje yra mažesnių miškų ir parkų: Vingio parkas, Kalvarijų parkas, Bernardinų sodas, Kalnų parkas, Misionierių sodai, Sapiegų rūmų parkas ir kt.

Mieste išlikę senų, saugomų medžių (Sapiegų parko liepa, Žvėryno liepa, Vingio parko liepų alėja, Kaštonų ratas Pilių parke, Aštuonių klevų ratas Vileišių sodyboje ir kt.), retų augalų rūšių augaviečių (Baltupių augavietė, kardalapio garbenio augavietė. Vaizdingiausios miesto vietos saugomos Pavilnių ir Verkių regioniniuose parkuose, be to, įsteigta daug draustinių.

 Klimatas 
Vilniuje klimatas yra pereinamasis. Šiltos vasaros ir šaltos žiemos. Vidutinė metinė temperatūra yra +6,6 °C. Šalčiausia būna sausį, kai vidutinė temperatūra būna -4 °C, o šilčiausia liepa, kai vidutinė temperatūra būna 17 °C. Vidutinis kritulių kiekis – 688 milimetrai.

Vilniuje pasitaiko šiltų vasarų, kai įšyla per 30 laipsnių. Taip pat galimos sausros, kurios gali tęsti savaites.

Būna ir šaltų žiemų, kai naktimis atšąla net iki -30 °C. Tada užšąla upės.

Sniego danga Vilniuje, kaip ir visoje Rytų Lietuvoje, būna storesnė, negu kitose Lietuvos vietose.

Vilniuje oro temperatūra yra matuojama nuo 1770 metų (duomenys išlikę nuo 1777 m.), o krituliai nuo 1887 m. 

 Istorija 

thumb|left|Vilniaus panorama XIX a.
thumb|220px|left|Medalis „Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas. Vilniui – 690 metų“. Autorė: dailininkė Lina Kalinauskaitė

Vilniaus pavadinimas kilęs nuo Vilnios upės, kuri teka pro miestą. Upėvardis Vilnia sietinas su bendriniu lietuvių kalbos žodžiu vilnia (bendrinėje kalboje įsigalėjęs variantas vilnis). Senoji Vilniaus vardo forma Vilnia žinoma rytų Lietuvos tarmėse. Apie XV a. įsigalėjo vardo forma Vilnius, kuri padaryta pagal tą patį modelį kaip Alyta (upės vardas) ir Alytus (miesto vardas). Vardo Vilnius formos yra užrašytos XVI amžiaus lietuviškuose raštuose. Lotynų kalboje yra išlikusi senoji Vilniaus vardo forma Vilna.

thumb|right|Vilniaus žemėlapis 1934 m.

Nėra tiksliai nustatyta kada įsikūrė Vilniaus gyvenvietė – apie miesto įkūrimą byloja Geležinio Vilko legenda. Vėlyvojo bronzos amžiaus (XIII a. iki m. e.), ankstyvojo geležies amžiaus, bei romėniškojo laikotarpio pradžioje (III a.), kaip visoje Lietuvoje į rytus nuo Šventosios upės ir vakarų Baltarusijoje vyravo brūkšniuotosios keramikos archeologinė kultūra. Jos palikuonys, baltų genčių gentis – aukštaičiai. Pats Vilnius pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 1323 m. laiške Vokietijos miestams. 1387 m.kovo 22 d. Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Jogaila Merkinėje suteikė Vilniui Magdeburgo teises, kurios vėliau tapo pavyzdžiu daugeliui kitų LDK miestų. 1579 m. Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Steponas Batoras mieste įkūrė universitetą. Universitetas greitai tapo svarbiausiu regiono moksliniu ir kultūriniu centru. Vilnius taip pat tapo žydų kultūros Šiaurės Europoje centru. 1610 m. liepos 1 d. Vilnių nusiaubė didelis gaisras, labai nukentėjo Vilniaus universitetas, Vilniaus universiteto biblioteka ir archyvas.

„Tvano“ metu 1655 m. į Vilnių įžengė Rusijos caras ir miestą pirmą kartą užėmė ir valdė Rusijos armija. Miestas kelias dienas buvo plėšiamas, sudegintas, didelė dalis gyventojų išžudyta. Nors rusai paliko miestą po 13 metų, bet Vilniaus augimas ilgam buvo sustabdytas. Šiaurės karo metu (1702 ir 1707 m.) Vilnių buvo užėmusi švedų kariuomenė. XVIII a. miesto augimą stabdė dideli gaisrai 1737 m., 1745 m., 1747 m.

Nuo 1795 m. iki Pirmojo pasaulinio karo, kaip ir visa Lietuva, Vilnius buvo Rusijos imperijos sudėtyje, buvo gubernijos centras. Po 1831 m. sukilimo Rusijos valdžia uždarė Vilniaus universitetą kaip nacionalistinių jėgų židinį. Vilnius vystėsi kaip Rusijos gubernijos sostinė, tačiau turėjo ir regioninę reikšmę. Carmečiu Vilnius buvo generalgubernijos sostinė, Šiaurės-Vakarų krašto centras.

1915–1918 m. Vilnių buvo užėmę vokiečiai. 1920 m. miestą okupavo ir netrukus aneksavo Lenkija, Lietuvos sostinė perkelta į Kauną. 1919–1939 m. Vilniuje veikė lenkiškas Stepono Batoro universitetas. 1931 m. miestą ištiko didžiulis pavasario potvynis – Neris buvo pakilusi 825 cm virš nulinės žymos, buvo užlieti net Vilniaus arkikatedros rūsiai.

1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui Raudonoji Armija užėmė Vilnių. 1939 m. Vilnius buvo perduotas Lietuvos Respublikai. 1940 m. vasarą kartu su visa Lietuva Vilnius buvo okupuotas ir aneksuotas Sovietų Sąjungos. 1941 m. vasarą vokiečių kariuomenei užėmus Lietuvą, didžioji dauguma žydų gyventojų tapo nacionalsocialistų vykdytos žydų naikinimo politikos aukomis. Daug jų buvo suvaryti į getą Vilniaus senamiestyje, išvežti į koncentracijos stovyklas ir ten nužudyti. Per karą sugriauta apie 40 proc. namų.

thumb|left|300px|Senamiestis vakare

1944 m. Vilnių užėmė sovietai. Vilnius tapo Lietuvos SSR sostine. Sovietų valdžia ėmėsi atstatyti karo nuniokotą Vilnių. Prasidėjo daugiabučių namų ir naujų Vilniaus rajonų statyba. Vykdant rusinimo politiką į Vilniuje statomas gamyklas buvo perkeliami kitataučiai darbininkai, Vilniaus teritorijoje Šiaurės miestelyje nuolat dislokuojama sovietinės armijos divizija. Nuo 1963 m. regiono geležinkeliai tapo pavaldūs Pabaltijo geležinkelio Rygos valdybai (įsteigta jai pavaldi Vilniaus apygarda).

Pokariu Vilniuje ėmė sparčiai vystytis ekonomika: mašinų pramonė, metalo apdirbimas, statybų, medienos, lengvoji, maisto, chemijos pramonė. Įkurtos didelės staklių gamyklos („Komunaras“, „Žalgiris“), elektrotechnikos gamykla „Elfa“, baldų kombinatai, konditerijos fabrikas „Pergalė“, siuvimo fabrikas „Lelija“, plastmasės, skaičiavimo mašinų gamyklos, mašinų kombinatas. Pastatyta Vilniaus termofikacinė elektrinė.

1987–1991 m. Vilniuje vyko masiniai mitingai, nukreipti prieš sovietinį režimą. 1990 m. Lietuva pasiskelbė nepriklausomybę nuo Sovietų Sąjungos. 1991 m. sausio 9 d. Sovietų Sąjunga pasiuntė karius į Vilnių. Sausio 13-ąją Sovietų armija užėmė Televizijos bokštą, susirėmimuose žuvo 14 civilių. 1994 m. Vilniaus senamiestis įtrauktas į UNESCO Pasaulio kultūros paveldo sąrašą. 2009 m. Vilnius tapo Europos kultūros sostine.

 Savivaldybė 

Miesto savivaldybė priklauso Vilniaus apskričiai. Tai yra vienintelė miesto savivaldybė Lietuvoje, kuri apima ne vieną miestą (kaip kitų miestų savivaldybės), bet du miestus (Vilnių ir Grigiškes) bei tris kaimus (Grigiškių seniūnijoje). Savivaldybės teritorijoje telkšo 18 ežerų.

Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Vilniaus miesto savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Vilniaus savivaldybės administracija.

 Ekonomika 

miniatiūra|Turistinio miesto logotipas
Vilnius – vienas didžiausių finansinių centrų Baltijos šalyse ir pagrindinis Lietuvos ekonominės plėtros variklis, pasižymintis aukščiausiu BVP tenkančiu vienam gyventojui ir sparčiausiais augimo tempais. Vilniaus potencialą didžia dalimi lemia sostinės statusas, atstovaujamosios ir vykdomosios valdžios institucijų bei užsienio investicijų koncentracija, veikiančios didžiosios bendrovės ir pagrindinės finansinės institucijos.

2020 m. pradžioje miesto savivaldybėje veikė 36 834 ūkio subjektai. Veikiančių įmonių darbuotojai 357,993

2019 m. Vilniaus Savivaldybės biudžeto pajamos sudarė 660,3 mln. EUR o išlaidos 661,3 mln. EUR

2019 m. Vilniaus mieste pastatyti 4792 gyvenamieji namai. Iš jų 1998 1-2 butų gyvenamieji namai ir 2794 trijų arba daugiau butų gyvenamieji namai. Atlikti statybos darbai, to meto kainomis vertinami, 915 mln. EUR

2018 m. Vilniaus apskrityje vienam gyventojui teko – 23 400 € bendrojo vidaus produkto (BVP). Šis rodiklis daugiau nei du kartus viršijo Alytaus, Marijampolės, Tauragės, Telšių ir Utenos apskričių rodiklius. Sukurto BVP dalis, palyginti su 2017 m., augo 1,1%. 

Sostinės regione buvo sukurta 18,9 mlrd. EUR, arba 41,8 proc., viso šalies BVP. Sostinės regione sukurtas BVP vienam gyventojui 1,8 karto viršijo Vidurio ir vakarų Lietuvos regiono lygį.

2018 m. Tiesioginės užsienio investicijos, tenkančios vienam gyventojui, laikotarpio pabaigoje buvo 20 586 € ir viso sudarė 11,4 mlrd. EUR

Vilniuje pagaminama 16 proc. visos Lietuvos pramonės produkcijos. Veikia 2 šiluminės jėgainės, kiti strateginiai šalies objektai.

Vilniaus turizmo sektorius sparčiai auga ir ženkliai papildo miesto biudžetą.
+Turistų skaičius Vilniaus apgyvendinimo įstaigose*201420152016201720182019Užsieniečiai764 617799 954842 632876 053970 5771 090 113Lietuvos gyventojai163 786178 887189 622194 683230 281266 654Visi turistai:928 403978 8411 032 2541 070 7361 200 8581 356 767
Apgyvendinimo įstaigos -Viešbučiai ir panašios laikinos buveinės; poilsiautojų ir kitas trumpalaikis apgyvendinimas; poilsinės transporto priemonės, priekabų aikštelės ir stovyklavietės https://osp.stat.gov.lt/lt/statistiniu-rodikliu-analize

 Susisiekimas 

 Tiltai 
thumb|Baltasis tiltas
thumb|Liubarto tiltas
thumb|Žirmūnų tiltas

Vilniuje yra 13 tiltų per Nerį (trys – pėsčiųjų) ir per 20 tiltų per mažesnes upes – Vilnią, Veržuvą, Baltupį bei kitas.

Tiltai per Nerį (prieš srovę):
 Gariūnų tiltas
 Bukčių tiltas (pėsčiųjų)
 Lazdynų tiltas
 Vingio parko tiltas (pėsčiųjų)
 Liubarto tiltas
 Žvėryno tiltas
 Geležinio Vilko tiltas
 Baltasis tiltas (pėsčiųjų)
 Žaliasis tiltas
 Mindaugo tiltas
 Žirmūnų tiltas
 Šilo tiltas
 Valakupių tiltasSvarbesnieji tiltai per Vilnią (prieš srovę):
 Pilies tiltas
 Dailės akademijos tiltas
 Bernardinų tiltas
 Užupio tiltas
 Paplaujos tiltas
 Zarasų tiltas
 Belmonto tiltas
 Stepono Batoro gatvės tiltas
 Rokantiškių geležinkelio tiltas
 Pergalės tiltas
 Linksmosios gatvės tiltas

 Keliai 
Iš Vilniaus išeina dvi automagistralės:  magistralė, kuri veda į Klaipėdą, per Kauną, ir  magistralė, kuri veda į Panevėžį, taip pat penki kiti magistraliniai keliai:  (į Medininkus),  (į Druskininkus),  (į Uteną),  (į Šalčininkus) ir  (į Marijampolę).

 Viešasis transportas 
miniatiūra|Vilniaus autobusas Solaris Urbino 18 ir troleibusas Solaris Trollino 12 (fone)

Vilniuje viešojo transporto paslaugos teikia įmonės Vilniaus viešasis transportas ir Transrevis. Mieste kursuoja 20 troleibusų maršrutų , 6 Greitieji maršrutai ir 72 autobusų maršrutai. duomenimis , didžiausias numeris yra 116. Pirmoji linija nutiesta 1955 m., pirmieji troleibusai mieste ėmė kursuoti 1956 m. Yra Vilniaus funikulierius.

2012 m. pradžioje į gatves išriedėjo Lietuvoje surinkti troleibusai „Amber Vilnis 12 AC“. Vilniuje surinkti troleibusai „Amber Vilnis“ išriedės į gatves

2013 m. liepos 1 d. Vilniuje įsigaliojo viešojo transporto pokyčiai. Atsirado šeši greitieji autobusų maršrutai. Taip pat atsirado privežamieji maršrutai. Įrengtos papildomos stotelės naujuose maršrutuose. Tačiau nebeliko dalies maršrutų, pasikeitė ir kai kurių autobusų bei troleibusų važiavimo trasos ir grafikai. Taip pat pasikeitė kai kurių maršrutų numeracija.

Mieste yra Vilniaus geležinkelio stotis, Vilniaus tarptautinis oro uostas, Vilniaus autobusų stotis.

Taip pat Vilniuje keleivių pervežimo paslaugos teikia ir privatus vežėjai. Didžiausi iš jų yra:https://rekvizitai.vz.lt/imones/keleiviu_pervezimas/ Eurolineshttps://www.eurolines.lt/lt/ , Didneriaihttp://www.didneriai.lt/, Ollexhttps://www.ollex.lt/, Atn bus renthttps://atnbusrent.lt/

 Bevielis internetas 
Vilniaus mieste veikia mažiausiai 11 nemokamohttp://www.cgates.lt/lt/internetas/nemokamas-wifi-mieste bevielio Wi-Fi interneto zonų:http://www.vilnius.lt/ataskaita/?page_id=1440
 Vokiečių gatvė ir „Čili kaimo“ lauko restoranas
 Rotušės aikštė
 K. Sirvydo skveras
 S. Moniuškos skveras (prie šv. Kotrynos bažnyčios)
 Mokytojų namų kiemelis
 Baltojo tilto poilsio zona
 Katedros aikštė
 Odminių skveras (priešais Katedros aikštę)
 Vinco Kudirkos aikštė
 Vilniaus gatvė
 Europos aikštė

 Gyventojai 

kairėje|frameless|1071x1071px|Vilniaus gyventojų pasiskirstymas pagal gimimo metus

Kintanti Vilniaus gyventojų etninė sudėtis Metai Lietuviai % Lenkai % Rusai % Žydai % Gudai % Kiti % IŠ VISO1897 г. Вильна Первая всеобщая перепись населения Российской Империи 1897 г.3,131247,79530.130,9672061,847406,5144.210,7926.9154,5321931Der Große Brockhaus. 15th edition, vol. 20, Leipzig 1935, p. 348.1,5790.8128,60065.57,4003.854,60027.81,7000.94,1662.1196,3451959Timothy Snyder, The Reconstruction of Nations, p. 92-93, 2003 New Haven & London, Yale University Press, ISBN 978-0-300-10586-579,4003447,2002069,4002916,400714,70069,0003,8236,1002001Vilnius Regional Statistical Office318,51057.5104,44618.977,69814.13000.522,5554.130,6955.5553,9042012Statistics Department of Lithuania337,00063.288,38016.564,27512N/AN/A18,7503.525,7104.8535,631
miniatiūra|Vilniaus gyventojų sudėtis pagal tikėjimą

 Pagal tikybą (2011 m.) 
 Romos katalikai – 65,5 %
 stačiatikiai – 8,9 %
 sentikiai – 1,0 %
 evangelikai liuteronai – 0,3 %
 evangelikai reformatai – 0,2 %
 musulmonai – 0,1 %
 judėjai – 0,1 %
 kiti – 1,0 %
 netikintys/nenurodė – 22,7 %

 Žymūs žmonės 
Vilnius visais laikais buvo kultūros ir mokslo lopšys. Čia gyveno, dirbo, kūrė daugybė žymių žmonių, tokių kaip, Laurynas Stuoka-Gucevičius, Adomas Mickevičius, Česlovas Milošas, Juozas Tumas-Vaižgantas, Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Simonas Stanevičius, Žemaitė, Simonas Daukantas, Liudas Gira, Petras Cvirka. Vilniuje gimė ir gyveno pasaulinio garso smuikininkas, virtuozas Jascha Heifetzas, savo vaikystę Vilniuje praleido drabužių parduotuvių tinklo Marks and Spencer vienas įkūrėjų Mikelis Marksas.

 Administracinis suskirstymas 
Vilnius suskirstytas į 21 seniūniją, kurios sudarytos iš smulkesnių administracinių vienetų vadinamų rajonais arba mikrorajonais. Viso yra 41 tokios Vilniaus miesto dalys.
thumb|340px|Vilniaus seniūnijų žemėlapis
    Seniūnija Plotas (km2)Populiacija (2020) Tankis (2001) 1Verkių seniūnija 56,0 50688 551,0 2Antakalnio seniūnija 77,2 40637 514,2 3Pašilaičių seniūnija 7,9 40823 3249,9 4Fabijoniškių seniūnija 5,9 38237 6210,8 5Pilaitės seniūnija 13,9 27725 1150,8 6Justiniškių seniūnija 3,0 26818 10319,3 7Viršuliškių seniūnija 2,6 14153 6250,0 8Šeškinės seniūnija 4,6 29885 7957,4 9Šnipiškių seniūnija 3,1 15603 6232,6 10Žirmūnų seniūnija 5,7 44079 8317,5 11Karoliniškių seniūnija 3,7 25532 8425,7 12Žvėryno seniūnija 2,6 13620 4687,7 13Grigiškių seniūnija 7,0 11466 1659,6 14Lazdynų seniūnija 9,9 32325 3248,9 15Vilkpėdės seniūnija 10,8 19720 2291,6 16Naujamiesčio seniūnija 4,9 32280 5692,2 17Senamiesčio seniūnija 4,4 22000 4777,7 18Naujosios Vilnios seniūnija 38,6 38571 849,1 19Panerių seniūnija 84,8 10367 105,1 20Naujininkų seniūnija 37,6 31568 889,8 21Rasų seniūnija 16,3 11592 800,9Nedeklaravę gyvenamos vietos 8936

 Miesto objektai 
miniatiūra|kairėje|Viršuje kairėje: Šv. Onos bažnyčia  Viršuje dešinėje: Gedimino bokštas  Antrojoje eilėje: Aušros vartai  Viduryje kairėje: Vilniaus senamiestis  Viduryje dešinėje: Šnipiškės  Apačioje: LR Prezidentūra.

 Aukštutinė pilis 

Gedimino kalno ovalioje aikštelėje stūkso Vilniaus aukštutinės pilies liekanos su Gedimino bokštu. Kalno aukštis nuo papėdės siekia 47–48 m. Pasižymi stačiais šlaitais (35°-40°).

 Katedros aikštė 
miniatiūra|Katedros aikštė

Vilnelės ir Neries santakoje susiformavusi erdvė, kurioje kaip miniatiūroje atsispindi ne tik Vilniaus, bet ir visa Lietuvos istorija. Visos šios istorijos liudininkai yra pagrindinė Lietuvos šventykla – Vilniaus arkikatedra, taip pat su miesto įkūrėju Gediminu siejamos Vilniaus Aukštutinė bei Žemutinė pilys. Aukštutinę pilį mena Vilniaus simboliu tapęs Gedimino bokštas (nuo kurio atsiveria vieni gražiausių vaizdų į Vilnių ir jo senamiestį), o Žemutinę – šiandien atkurti XVIII a. pab. nugriauti Valdovų rūmai. Anapus Vilnelės kalvose matomi Trys kryžiai, sukurti 1916 m. pagal Antano Vivulskio projektą, kurie ženklina seniausių laikų Gedimino Vilnių.Virtualus istorinis Vilnius. 10 Vilniaus erdvių.

 Rotušės aikštė 
Svarbiausia „miestietiškojo” Vilniaus erdvė – nuo vidurmažių miesto savivaldą simbolizavusios Rotušės aikštė. Jos centre – klasicistinė Rotušė, sukurta žymiausio šio stiliaus architekto Lietuvoje, Katedros autoriaus Lauryno Gucevičiaus, savo stiliumi sujungianti dviejų pagrindinių senojo Vilniaus aikščių – Katedros ir Rotušės – urbanistinius akcentus. Rotušės aikštės tolimiausiame kampe – Šv. Kazimiero bažnyčia, kuri yra vienas ankstyviausių baroko paminklų Vilniuje. Bažnyčios kertinis akmuo padėtas 1604 m. Lietuvos globėjo karalaičio šv. Kazimiero kanonizacijai skirtų iškilmių, kurios tapo simboline Baroko epochos pradžia Lietuvoje.

 Aušros Vartai 
Nuo Rotušės aikštės Aušros vartų gatvė veda link vienintelių likusių gynybinės sienos Aušros vartų. Prie jų yra svarbiausias šios vietos akcentas – Aušros Vartų koplyčia su garsiuoju Švč. Mergelės Marijos paveikslu, kurį išgarsino didieji Vilniaus romantikai Adomas Mickevičius ir Julijus Slovackis. Aušros Vartų koplyčia – vienas svarbiausių Švč. Mergelės Marijos kulto centrų visoje Vidurio Europoje, Lenkijoje reikšme ir garsu lygintinas tik su Čenstakavos sanktuariumu. Aušros Vartų erdvė primena, kad Vilnius yra „Šiaurės Jeruzalė” ne tik dėl vaidmens žydų kultūroje. Čia greta glaudžiasi trys krikščioniškos konfesijos. Šalia Aušros Vartų – dar ir katalikų Šv. Teresės bažnyčia ir karmelitų vienuolynas, o greta – stačiatikių Šv. Dvasios cerkvė, kurioje yra XIV a. Vilniaus stačiatikių kankinių palaikai. Kitoje gatvės pusėje už J. K. Glaubico projektuotų vartų yra ir graikų apeigų katalikų Bazilijonų vienuolynas bei Švč. Trejybės cerkvė.

 Trijų Kryžių paminklas 
thumb|Trijų Kryžių kalnas

Trys Kryžiai – paminklas Kalnų parke, ant Plikojo kalno. Priklauso Vilniaus pilių rezervatui. Pastatytas pagal Antano Vivulskio projektą, paminklą sudaro sujungti trys balti gelžbetoniniai kryžiai.

 Televizijos bokštas 

Vilniaus televizijos bokštas – aukščiausias Lietuvos statinys, kurio aukštis siekia 326,4 metro. Statinys yra Karoliniškių rajone, prie Neries upės šlaito. 165 m aukštyje yra įrengta kavinė „Paukščių takas“.

 Rasų kapinės 

Vienos seniausių ir svarbiausių kapinių Lietuvoje, įkurtos 1796 metais. Čia ramybėje ilsisi tokios istorinės asmenybės, kaip, Jonas Basanavičius, Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Vincas Mykolaitis-Putinas, Mykolas Romeris, Balys Sruoga ir kiti.

 Europos aikštė 

Dešiniajame Neries krante, Konstitucijos prospekte, įsikūrusi Europos aikštė yra vienas didžiausių verslo traukos centrų Vilniuje ir Lietuvoje. Čia įsikūręs 2004 m. atidarytas Europos bokštas – aukščiausias pastatas Baltijos šalyse, Vilniaus miesto savivaldybės, Vilniaus verslo uosto pastatai.

 Pamėnkalnis 

Pamėnkalnis yra Vilniaus centre (jo viršūnėje gerai matomi stovi Profsąjungų rūmai, o giliau – Santuokų rūmai) tarp Pamėnkalnio, V. Kudirkos, K. Kalinausko ir Tauro gatvių.

Dažnai dar vadinamas Tauro kalnu arba Taurakalniu. Nors legenda pastarąjį pavadinimą sieja su ant jo baubusiu, neva, didžiuliu tauru, Lietuvos girių karaliumi (tuo pakeliant kalno rangą pagal svarbumą į „karališką“ lygį), tikra šio žodžio kilmė yra nuo dignitoriaus Juozapo Bouffalo, kuriam priklausė kalno žemė ar tik jos dalis. Tad vietos gyventojai kalną pradėjo vadinti savininko vardu – Góra Bouffałowa. Dar vienas šio kalno pavadinimas, anot archeologo Vykinto Vaitkevičiaus, yra Velniakalnis.

 Švietimo ir ugdymo įstaigos 
 Visų Vilniaus mokyklų kategorija – Vilniaus mokyklos.

Vilniaus universitetas, įkurtas 1579 metais yra vienas seniausių universitetų Vidurio ir Rytų Europojehttps://www.turizmas.lt/lankytinos-vietos/Vilniaus-universitetas/13554
 Lietuvos muzikos ir teatro akademija
 Vilniaus dailės akademija
 Vilniaus Gedimino technikos universitetas
 Vilniaus kolegija
 Mykolo Romerio universitetas

Nevalstybinės aukštosios mokyklos:
 ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas
 Europos Humanitarinis Universitetas
 Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija
 Vilniaus universiteto Tarptautinio verslo mokykla
 Kazimiero Simonavičiaus universitetas

Kitos aukštosios mokyklos:
 Balstogės universiteto Vilniaus Ekonomikos-informatikos fakultetas

 Bendrojo lavinimo mokyklos 
 J. Tallat-Kelpšos konservatorija
 2 jaunimo mokyklos
 Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla
 Vilniaus licėjus
 18 gimnazijų
 62 vidurinės mokyklos
 32 pagrindinės mokyklos
 21 pradinė mokykla
 14 mokyklų-darželių

 Profesinio mokymo įstaigos 
 Slaugos darbuotojų tobulinimosi ir specializacijos centras
 Ugniagesių gelbėtojų mokykla
 Vilniaus Jeruzalės darbo rinkos mokymo centras
 Vilniaus statybininkų rengimo centras
 Vilniaus Žirmūnų darbo rinkos mokymo centras
 Vilniaus automechanikos ir verslo mokykla
 Vilniaus geležinkelio transporto ir verslo paslaugų mokykla
 Vilniaus komunalinių paslaugų mokykla
 Vilniaus paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centras
 Vilniaus technologijų ir verslo profesinio mokymo centras
 Vilniaus technologijų mokymo ir reabilitacijos centras
 Vilniaus turizmo ir prekybos verslo mokykla
 Pasieniečių mokykla (Medininkuose)
 Vilniaus technologijų, verslo ir žemės ūkio mokykla (Baltojoje Vokėje)
 Mokykla „Art of Beauty“
 Kompiuterinių programų mokymo centras
 Respublikinis energetikų mokymo centras

 Bibliotekos 
 Nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
 Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešoji biblioteka
 Vilniaus universiteto biblioteka

 Kultūra 

 Senamiestis 

Vilniaus senamiestis yra urbanistikos paminklas, 1994 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą ir neretai laikomas didžiausiu Europos senamiesčiu. Čia išlikę nemažai autentiškų XIV–XIX a. pastatų. Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių. Vilnius dėl savo unikalaus kraštovaizdžio ir architektūros laikomas viena gražiausių senojo žemyno sostinių.

 Religija 
Vilniuje yra net 23 vienuolynai – daugiau nei bet kur kitur Lietuvoje.

 Katalikai 
thumb|Šv. Onos bažnyčia

Mieste išliko apie 40 įvairių stilių bažnyčių (daugiau apie miesto bažnyčias žr. čia, koplyčias – čia):
 Dievo Apvaizdos, Švč. Jėzaus Širdies parapijos bažnyčia;
 Visų Šventųjų bažnyčia;
 Šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia;
 Šv. Teresės bažnyčia;
 Šv. arkangelo Rapolo bažnyčia;
 Šventosios Dvasios bažnyčia
 Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia;
 Šv. Mikalojaus bažnyčia – seniausia Lietuvos bažnyčia (1320), pastatyta vokiečių;
 Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia;
 Gotikinio stiliaus Šv. Onos bažnyčia, pastatyta XV a.;
 Šv. Jono Krikštytojo ir Šv. Jono apaštalo ir evangelisto bažnyčia;
 Klasicizmo stiliaus Vilniaus arkikatedra bazilika su gotikos bei renesanso stilių įtaka ir baroko elementais. Pirmą kartą pastatyta XIII a., vėliau keletą kartų atstatyta;
 Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia.

 Sentikiai 
Vilniuje sentikiai įsikūrė apie 1825–1830 metus. Šiuo metu tai yra viena didžiausių sentikių bendruomenių Baltijos šalyse. Jiems priklauso Vilniaus Švč. Dievo Motinos Užtarėjos sentikių cerkvė (pastatyta 1904–1905 m.), nuo XIX a. pradžios veikiančios kapinės.

 Kitos religijos 
Mieste yra Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedra, Vilniaus Šv. Dvasios vienuolyno katedra su vienuolynu ir kitos stačiatikių cerkvės (daugiau apie miesto cerkves žr. čia), Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčia, Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčia, dvi žydų religinės bendruomenės, morse stiliumi statyta Žydų sinagoga, musulmonų sunitų bendruomenė ir kt.

 Sportas 
Mieste yra Žalgirio stadionas, LFF stadionas, Vingio parko stadionas, Kalnų parko stadionas, taip sporto ir pramogų Siemens arena, Pramogų arena, universali sporto arena Sportima. Didžiausias miesto plaukimo baseinas yra sportinis 50 metrų ilgio Lazdynų baseinas.

2011 m. rugsėjo 7–12 d. Siemens arenoje vyko XXXVII Europos vyrų krepšinio čempionato antrojo etapo kovos.

Vilniui atstovauja „Ryto“, „Sakalų“ ir „Perlo“ krepšinio klubai, taip pat Vilniaus „Žalgirio“ futbolo klubas.

 Literatūra 
 
 
 
 
 

 Šaltiniai 

 Nuorodos 
 Apie Vilnių 
 vilnius.lt / Oficiali miesto svetainė
 vilnius-airport.lt / Vilniaus oro uostas
 skyscraperpage.com / Vilniaus aukščiausių pastatų diagrama
 time.is / Vilniaus laikas
 archive.org / stat.gov.lt / Lietuvos miestų ir miestelių gyventojų skaičius 
 vilniauszinia.lt / Vilniaus renginiai, parodos, pramogos

 Žemėlapiai 
 google.com / Vilniaus miesto ribos
 archive.org / panoramas.lt / Vilniaus žemėlapis su panoramomis 
 zemelapis.info / Vilniaus miesto žemėlapis
 balticmaps.eu / Vilniaus centro ir senamiesčio žemėlapis
 maps.lt / Vilniaus senamiesčio palydovinė nuotrauka
 google.co.uk / Vilniaus žemėlapis su nuotraukomis
 archive.org / vilniauszemelapis.lt / Vilniaus žemėlapis 

 Nuotraukos 
 gigapan.org / Vilniaus panorama
 plakatai.my1.ru / Senojo Vilniaus vaizdai
 archive.org / freewebs.com / Vilnius 1980 m. (nuotraukų albumas)


vilnius is the capital of which country
Answer: Republic of Lithuania