Vakar pirmo reiz, savā līdzšinējā dzīvē, sēdēju pie žiguļa stūres. Un ar sēdēju, es domāju darbināju, stūrēju, griezos un slāpēju. Šķiet draugam tas prasīja lielu uzticēšanos, bet tomēr aliņš garšoja vairāk kā bailes dot man braukt 