Hvad var Alfred Pleasontons rolle i slaget ved Chancellorsville? 


I slaget ved Chancellorsville, fortsatte Pleasanton sin praksis med at promovere sig selv. Han hævdede, at han midlertidigt stoppede et angreb fra Stonewall Jacksons korps, og at han havde opnået at forhindre den totale ødelæggelse af Unionens XI korps den 2. maj 1863. Han var tilstrækkeligt overbevisende til, at Army of the Potomac’s øverstkommanderende generalmajor Joseph Hooker fortalte præsident Abraham Lincoln, at Pleasanton "reddede unionshæren" ved Chancellorsville. Kamprapporter indikerer imidlertid, at Pleasantons rolle var betydeligt mindre vigtig, end han selv hævdede og kun vedrørte en lille del af Sydstaternes infanteri ved Hazel Grove. Ikke desto mindre sikrede hans påstande ham forfremmelse til generalmajor i den frivillige hær den 22. juni 1863, og da den uduelige kommandør for kavalerikorpset, generalmajor George Stoneman, blev afløst efter Chancellorsville, udpegede Hooker Pleasanton som midlertidig erstatning. Pleasonton kunne ikke acceptere selv denne ophøjede placering på en pæn måde. Han skrev til general Hooker: "Jeg kan ikke ... forblive tavs om den utilfredsstillende tilstand, som jeg finder dette korps i ... ansvaret for dets nuværende tilstand … hviler ikke på mig."
Han sad to år i fængsel for politiske intriger og blev ifølge overleveringen frigivet fordi, at han skrev et digt til sultanen. Efter frigivelsen blev han en fremgangsrig taler, politiker, lærd og skjald, men ved omkring tredive års alder blev han tvunget til at flygte fra landet og begav sig til Emiratet af Granada og senere til fyrstendømmet Bougie i det nuværende Algeriet. Den politiske arena var påvirket af magtovertagelsen, samt hensynsløse og blodige konflikter, og Ibn Khaldoun var en eftersøgt person for flere højere embeder i store dele af den arabiske verden. I Granada var han en af sultanen Muhammed 5.s venner og ansattes som diplomat men blev endnu mere kendt for de digte, han skrev til forskellige litterære sammenkomster. På denne tid skrev han dels kommentarer til Averroës filosofi og en lærebog i logik. Til trods for, at han levede let og luksuriøst i Granada, begav han sig til Bougie, hvor et statskup nylig var gennemført. Han gjorde det efter en direkte anmodning fra kong Abu Abdallah, om han ville lede staden som dennes minister. Efter yderligere uroligheder bad folket i byen ham om at blive deres regent, men han afslog.