Hvilke territorier måtte Danmark afstå i freden i Kiel? 


Den danske statskasse var reelt tom efter mange års krig, og Frederik 6. besluttede at gennemføre pengeombytningen, dagen før våbenstilstanden udløb den 6. januar 1814. Allerede samme dag faldt Glückstadt, og de sidste danske styrker blev belejret i Rendsborg. Fredsforhandlinger indledtes, og den 14. januar blev freden i Kiel underskrevet. Danmark måtte afstå Norge til den svenske konge og hans efterkommere. Danmark fik dog lov til at beholde de norske "bilande" Grønland, Island og Færøerne. I efteråret blev Wienerkongressen indledt. Her skulle Europa genoprettes efter næsten 20 år med krige. Den danske konge var ikke inviteret, men deltog i dette møde mellem alle Europas overhoveder. Formålet var at sikre den danske stats fortsatte integritet. Pengereformen var så upopulær, at den førte til finansministeren, Ernst Schimmelmanns afskedigelse og senere i 1813 til Christian Ditlev Frederik Reventlows afsked fra rentekammeret.
Chefen for det Norske gevorbne regiment, oberst Jobst Conrad Rømeling, anfører i sin konduitliste dateret Christiania 8. januar 1746: "Premier Lieutenant Christian Lohenskiold. Af maadelig Høyde og seer temmelig vel ud, fører sig vel op og inclinerer til ingen U-dyd, har got Begreb. Har gjort den sidste Campagne med den Franske armée og formedelst die [sic] solide relationer, han har sendt mig saavel om den Bataille de Fontenac, som af alle forefaldne Belysninger sees at hand vender tiiden vel an og at han vil blive en capabel Officier. Har studeret og skrifver ziirlig j Tydsk og Fransk Sprog".