Hvad var Carl Ludwigs teori om dannelsen af urin? 


I dette skrift brød Ludwig med den gamle teori fra renæssancen om, at nyrerne var en kirtel ligesom eksempelvis spytkirtlerne og urinen et sekret ligesom spyt. I stedet for hævdede han, at urinen var et filtrat dannet ved hjælp af blodtrykket. Han forklarede dette ud fra fysikkens love, det hydrostatiske tryk i de små blodkar (kapillærer) og disse kars histologiske opbygning (gennemtrængelighed for væske). Han beskrev, at filtratet herefter transporteres gennem nyrernes rørsystem (tubuli) og at der undervejs foregår en reabsorption (genoptagelse af væske) ved hjælp af en proces, som han noget unøjagtigt kaldte endosmose. Reabsorptionens mekanisme ved hjælp af aktiv transport blev først for alvor klarlagt mange år senere i midten af det 20. århundrede. Ludwigs teori blev heftigt kritiseret af og til dels nedgjort af bl.a.  (1834-97) og først endeligt anerkendt posthumt i 1920erne.
1902: Élie Ducommun (Schweiz) og Charles Albert Gobat, æresformænd for det Det internationale Fredskontor i Bern.