Hvilke kriterier skal være opfyldt for, at et boligområde kan betegnes som et parallelsamfund i Danmark? 


I 2021 blev den kategori af udsatte boligområder, der de seneste foregående år officielt var blevet kategoriseret som ghettoer af den danske regering ud fra forskellige kriterier for beboersammensætningens beskæftigelse, uddannelsesniveau, herkomst og udbredelsen af kriminalitet, omdøbt til parallelsamfund. Den officielle sprogbrug bestemmes altså ifølge lovgivningen i denne sammenhæng af nogle helt bestemte statistiske kriterier. Mere specifikt er et parallelsamfund i denne forstand kendetegnet ved, at der er tale om et alment boligområde med mindst 1.000 beboere, hvoraf over halvdelen er indvandrere eller efterkommere fra ikke-vestlige lande, og hvor samtidig mindst to af de følgende fire kriterier er opfyldt:
Fra omkring 1865 blev det almindeligt med tærskeværker drevet af dampkraft. Der blev oprettet tærskeinteressentskaber, eller flere slog sig sammen om et damptærskeværk, som kørtes fra sted til sted. Det kunne variere noget, hvor mange faste folk der fulgte med tærskeværket, men de to vigtigste var traktorføreren og ilæggeren. Dertil kom båndskæreren, som havde til opgave at skære båndet på negene over og give dem videre til ilæggeren, som så bredte stråene ud i hele tærskecylinderens bredde. Desuden var der behov for mindst én, men som regel to, til at sende negene til værket, men det kunne som regel klares af gårdenes egne folk. Ofte ansatte man nogle stærke mænd til at bære de cirka 100 kilo tunge sække op på kornloftet. Fra 1920'erne havde de større gårde eget tærskeværk, mens de mindre gårde delte eller lejede et.