Hvilken konge i den danske kongerække regnes traditionelt som den anden Harald? 


Når Harald i eftertiden omtales som "den anden" i kongerækken, forstås det som, at han almindeligvis antages som værende den anden Harald i kongerækken siden Gorm den Gamles far Hardeknud (Haralds tipoldefar) regerede. Nummereringen af kongerne i den danske kongerække begynder traditionelt med ham (i hvert fald i det meste af den historieskrivning, der har set dagens lys siden sidste del af det 19. århundrede), endskønt vi kender navne på adskillige nogenlunde sikre danske konger helt op til 200 år før Hardeknuds tid. Af disse tidligt kendte konger er der én Harald, der nok regerede i det 8. århundrede og en anden Harald, der regerede ved flere lejligheder i det 9. århundrede. Tælles disse tidlige Haralder med i kongerækken, indebærer det, at Harald 2. faktisk ender som Harald 4. (blandt de historisk kendte danske konger). De næste Haralder på den danske trone bliver Harald 2.'s søstersøns søn, Harald Hén (konge 1076-80) og derefter Harald Héns nevø Harald Kesja (rigsforstander 1103-1104, konge i Jylland 1134-1135). Efter 1180'erne glider brugen af navnet Harald ud af kongefamilien for først at blive genoptaget i 1876 med fødslen og navngivningen af Prins Harald.
Steen Steensen Blicher var i efteråret 1843 på Langeland, og nævnte efter hjemkomsten i Randers Amtsavis specifikt Rasmussens opfindelser og nævner også hans mest geniale og velfungerende opfindelse, revolvergeværet: "Rasmussen har opfundet] et Locostativ, der vil realisere Kants og andre menneskevenlige Philosophers Idee: den evige Fred. Det er en Bøsse, med hvilken Man, uden at lade, skyder ligesaa mange Kugler ud, som der er Secunder i Minutet. Tusinde Mand kan inden fem Minutter tilintetgjøre hundredtusinde indbrydende Fjender."