Hvilken rolle spiller Ankou i bretonske fortællinger? 


Fra sin keltiske fortid har Bretagne arvet en stærk tradition for mundtlig overlevering. På den måde er talrige fortællinger og beretninger blevet videregivet gennem århundrederne. Forskellige indsamlere har optegnet en mængde sange gwerzioù og oprindelige historier. Døden er ofte med i fortællingen, gerne som Ankou, en figur, der hører hjemme i den bretonske fantasiverden. Hans rolle er at fragte de nyligt afdødes sjæle i sin knirkende kærre. Fortællingerne er også befolket af små drilagtige eller nærmest ondskabsfulde væsner, som altid har magiske kræfter. Det er f.eks. dem, som kaldes korriganed (= nisser). Den mest kendte indsamler er Théodore Hersart de la Villemarqué, som udgav en bog i det 19. århundrede med titlen Barzaz Breiz (Bretonske Barder). Ægtheden af hans indsamling er dog siden blevet draget noget i tvivl. Det ser ud til, at en del af materialet er frit opfundet eller i hvert fald redigeret. Under alle omstændigheder har bogen været en inspiration for nutidens bretonske kunstnere, der har lavet populære sange som An Alac'h (Svanen), Silvestig (Den lille Sylvester), Maro Pontkalleg (Pontkallegs død) osv. Blandt indsamlerne bør også nævnes forfatter og professor i litteratur Anatole ar Braz, først og fremmest for bogen "La légende de la Mort" (= "Fortællingen om Døden").
Ved lov nr. 181 af 20. maj 1952 om de københavnske omegnskommuners styrelse fik de andre kommunerne omkring København mulighed for at opnå samme status som Gentofte. Dette betød bl.a., at kommunalbestyrelsens formand fik titlen borgmester.