Hvornår fandt det svenske hovedangreb på Fredrikstad sted under den svensk-norske krig i 1814? 


Fjendtlighederne startede den 26. juli med et hurtigt svensk marineangreb mod de norske kanonbåde ved Hvaler. De norske fartøjer trak sig tilbage mod Vestfold for at undgå at blive nedkæmpede af den overlegne fjende, og de deltog ikke i kamphandlingerne gennem resten af krigen. Men dermed lå kysten af Østfold åben for svenskerne, som hurtigt besatte Hvaler. Nogen dage forsinket på grund af vindstille kunne den svenske marine uhindret forcere indløbet til Fredrikstad og landsætte 6.000 mand, som besatte Kråkerøy uden at møde modstand. De fåtallige norske styrker trak sig tilbage til Fredrikstad. Byen og fæstningen var forsvarsløs mod angreb fra søsiden af kanonbatterier på Kråkerøy. Det svenske hovedangreb på Fredrikstad fandt sted den 3. august med et kraftig bombardement fra Kråkerøy. Allerede næste dag måtte kommandanten Nils Christian Frederik Hals overgive fæstningen. Svenskerne indtog byen, og Karl Johan etablerede sit hovedkvarter der.
Tyskland har været det mest efterspurgte endelige bestemmelsessted for flygtninge i EU under flygtningekrisen, Tusinder af flygtninge fortsatte med at ankomme til Tyskland fra Østrig efter 6. september 2015. Tysklands asylpraksis er baseret på artikel 16a i Tysklands forfatning. Efter skærpelsen af flygtningekrisen besluttede den tyske regering at anvende artikel 17 i Dublin-forordningen af humanitære grunde. Ifølge The Wall Street Journal har den "ensidige" politik med åbne arme udløst både et indenlandsk og internationalt tilbageslag. Tyskland har imidlertid straks påbegyndt implementering af en kvoteordning til fordeling af asylansøgerne mellem bundesländerne. I september 2015 mente bundesländerne, der er ansvarlige for indkvartering, at de havde nået grænsen for deres kapacitet og kritiserede forbundsregeringen i Berlin for tilgangen til flygtningekrisen. Tyskland havde den 13. september foreløbig taget imod 450.000 asylansøgere i 2015. Den 13. september offentliggjorde indenrigsministeren indførelse af midlertidig kontrol med den sydlige grænse mod Østrig og forsvarede grænselukningen med "sikkerhedsproblemer". Begrænsningerne medførte indstillingen af tog mellem Østrig og Tyskland, og stikprøvekontrol af biler.