Hvordan fik adelen i Storbritannien indflydelse på kongens magt? 


Den ny højadel blev en tid farlig nok for kongemagten; men dens myndighed knækkedes efter en hundredårig kamp af kongen i forbund med folket og lavadelen. Da derved al mulighed til en sådan statsopløsning som i Frankrig og Tyskland var fjernet, og hele adelen havde lært at føle sig som rigsstand, stræbte adelen efter at indskrænke kongens store og vilkårlige magt; men den kunne ene håbe at nå dette ved at få folket på sin side. Hvad der på fastlandet kun er en forbigående undtagelse, bliver da i England det gennemgående, at adelen ikke vinder nogen sejr, uden at folket får lod deri. Kongen blev bundet til at regere efter baronernes råd; men snart indkaldtes til rigsforsamlingerne også repræsentanter for ridderne ligesom fra byerne (første gang 1265), og det således uddannede parlament fik en stedse voksende indflydelse.
Krisen blev løst ved, at Nationalbanken og staten gik ind i en langvarig rekonstruktion. Bankkomiteen blev i 1910 afløst af en kommission, der skulle udarbejde forslag om regulering af bankerne. Indtil da havde der ikke fandtes en lov om bankvirksomhed (modsat fx Sverige, som fik sin banklov i 1886). Bankloven blev dog først gennemført i 1919.