Hvordan sikrede Palestrina, at teksten var tydelig i sin kirkemusik? 


Et af de store spørgsmål i forbindelse med den katolske kirkemusik, som blev debatteret i 1500-tallet, var musikkens forhold til teksten. En vigtig milepæl i denne diskussion var det tridentinske kirkemøde i midten af århundredet. Der fastsloges, at teksten klart skulle kunne opfattes, og at musikken skulle understøtte teksten. Polyfonien var i denne situation udsat og truet med bandlysning i kirkerne. Palestrina præsenterede sin løsning på problemet med kombinationen af polyfoni og tydeligt præsenteret tekst i blandt andet Marcellus-messen (Missa Papae Marcelli). Han var her tilbageholdende med at lade forskellige tekststavelser lyde samtidigt i adskilte stemmer, og tenderede til at synkronisere stavelsernes diktion i forskellige stemmer. Marcellus-messen blev en slags model för den efterfølgende kirkemusik.
Efterhånden blev skibsbygningspladsen udvidet og der kunne nu bygges skibe op til 8.000 BRT. 1901 blev det nye værft „Neue Werft“ taget i brug. Det gamle værft „Alte Werft“blev i første omgang anvendt til for udrustning og reparationer. 1912 havde værftet 2989 ansatte, der hvert år byggede tolv dampskibe med en samlet vægt på 615.000 BRT. En af hoved-aftagerne var "Deutsch-Australische Dampfschiffs-Gesellschaft", der mellem 1889 og 1914 fik bygget 36 skibe på værftet.