Hvad var Friedrich von Pechlins rolle i forbindelse med arvefølgen til den danske trone? 


Da han 1840 var til stede ved kroningen, forlangte Christian VIII hans betænkning om oprettelsen af stænderkomiteer og om et statsråd efter preussisk mønster. I en memoire af november samme år frarådede han de første, men anbefalede det sidste. I 1846 kaldtes han til København for at indtræde i kommissionen om arvefølgen. Med stor styrke hævdede han i denne, at Slesvig 1721 var inkorporeret i kronen under Kongelovens arvefølge, ligesom han også tilrådede udstedelsen af det åbne brev. Det kom i denne anledning så vidt imellem ham og udenrigsministeren, at denne 2 gange tilrådede kongen at overdrage udenrigsporteføljen til Pechlin. Derimod fandt denne ingen betænkelighed ved, at forbindelsen mellem hertugdømmerne bevaredes som historisk berettiget og af praktiske grunde. martsbegivenhederne vare et hårdt slag for ham. Han brød vel uden betænkning al forbindelse med Augustenborg og sine slesvig-holstenske venner, men han misbilligede, at Slesvig skiltes fra Holsten, og at det skulle konstitutionelt forbindes med kongeriget. Han udtalte sin misbilligelse uforbeholdent til regeringen, og hans erklæring i Forbundsdagen 2. april 1848 bar præg deraf; en passus deri kunde endog synes at bestyrke, at kongen ikke havde været fri i sine beslutninger, hvad der pådrog ham en skarp tilrettevisning hjemmefra, og som han derfor måtte rette ved en skrivelse til præsidialgesandten af 28. april. 12. april udtrådte han af forbundsforsamlingen og sendtes derefter til London for at bistå gesandten grev Frederik Ditlev Reventlow, og hjemkommen i juni til København stilledes han til udenrigsministerens disposition efter at have afslået overtagelsen af Ministeriet for Holsten. I de følgende år brugtes han til ekstraordinære missioner. Således sendtes han i marts 1849 til Østrig, efter undertegningen af præliminærartiklerne af 10. juli installerede han som dansk kommissær lokalforvaltningen i Flensborg, og i august afrejste han til Berlin for at forhandle om freden. Med sin sædvanlige dygtighed bragte han det mest mulige ud af situationen, og hans medkommissær A.W. Scheel skriver om ham: "Pechlin er aktiv og paapassende, taler vor Sag med Varme og Værdighed, og da han forud allerede nyder megen Anseelse, gjøre hans Forestillinger Indtryk." Efter fredens undertegning 2. juli 1850 tilbødes ham anden gang det holstenske ministerium, som han atter afslog. Under sit ophold i Berlin havde han overbevist sig om, at arvestorhertug Peter af Oldenburg, der af Rusland var bragt i forslag til tronfølgen i det danske monarki, nærede afgjort slesvig-holstenske anskuelser, og da han samme efterår i Teplitz traf sammen med grev Karl Robert von Nesselrode, fik han denne til at gå ind på, at den russiske regering skulle overføre på prins Christian af Glücksborg det løfte, der var givet om, at Rusland ville afstå fra sine eventuelle fordringer på visse dele af Holsten, når hertugen besteg den danske trone. I april 1851 sendtes Pechlin derpå til Sankt Petersborg og fik kejserens samtykke til denne substitution, der definitivt blev fastslået ved Warschauer-protokollen 5. juni 1851.
Relativ fugtighed: Med stigende relativ fugtighed omkring en plante falder åndevirksomheden, idet det er lettere for vand at fordampe i tør luft end i vandmættet luft.