Hvad er et eksempel på en tautologi ifølge Wittgenstein? 


Som eksempel kan nævnes p v ~p, hvilket er en meget simpel tautologi. Den logiske konstant v er jo disjunktionen, hvilket betyder "enten-eller", og bruger sætningen "solen skinner" som sætningsled p, da vil påstanden lyde "Enten skinner solen eller også skinner solen ikke." At dette derved er en tautologi og altså er en nødvendigvis sand påstand er nemt at se. Bemærkes må det dog, at sætningen intet siger om virkeligheden (den er empirisk tom), og at man derved ikke ville kunne verificere sætningen ved at undersøge om solen skinnede. Det ligger simpelthen i sætningens logiske struktur, at den er nødt til at være sand. Hvis man tog ud og undersøgte vejret for at bekræfte eller afkræfte om sætningen "enten skinner solen eller også skinner solen ikke" er sand, da ville det blive set af Wittgenstein som en misforståelse af selve sprogets regler. At sætningen er sand skyldes med andre ord ikke, at verden er som den er, f.eks. ifølge nogle bestemte naturlove, men den er sand på grund af af de logiske konstanter "enten-eller" og "ikke" har den betydning de har.
Stephan Deutinger: Gustav von Kahr. Regierungspräsident von Oberbayern 1917 - 1924. I: Die Regierungspräsidenten von Oberbayern im 19. und 20. Jahrhundert. Hrsg. im Auftr. von Regierungspräsident Werner-Hans Böhm durch Stephan Deutinger, Karl-Ulrich Gelberg und Michael Stephan. München 2005, S. 218-231.