Hvad var resultatet af rigsdagens arbejde i Kejserriget Østrig i 1849? 


Den opgave, som hans ministerium havde sat sig, viste sig dog snart at være uløselig. Rigsdagen kunne ikke komme til enighed, fordi tyskerne ville centralisation, mens slaverne krævede føderalisme, de enkelte landes selvstændighed og folkeslagenes nationale ligestilling. Den eneste vigtige frugt af rigsdagens virksomhed blev derfor bondestandens frigørelse fra den tidligere afhængighed af godsejerne og for de feudale byrder, hoveri med mere, levningerne af livegenskabet. Regeringen hjemsendte den derfor og udstedte den 4. marts 1849 på egen hånd en forfatning, beregnet for hele riget, med to kamre og sikring af religions-, trykke- og foreningsfrihed samt indførelse af offentlig og mundtlig retspleje med nævninger. Visse lovgivningsområder blev overladt de enkelte landes landdage. Foreløbig kunne den ikke bringes til udførelse i de ikke pacificerede landsdele, men disse kunne ikke længe endnu gøre modstand. Endnu i samme måned sejrede Radetzky over sardinierne ved Novara og sikrede derved Østrigs herredømme i Norditalien; Venezia blev dog først i august tvunget til at overgive sig. Samtidig hermed havde russerne, kaldt til hjælp mod de oprørske ungarere, tvunget disse til fuldstændig underkastelse. Østrigs magt var således genoprettet nærmest ved hærens støtte, og regeringen skulle snart vide at benytte sig deraf, både i sin ydre og indre politik. Udad til kaldtes forbundsdagen på ny til live ved de sydtyske staters hjælp i september 1850, og Preussen måtte kort efter falde til føje for trussel om krig. Dog kunne Østrig hverken hindre Hannovers tilslutning til toldforeningen eller åbne sig selv mulighed for indtrædelse i denne. Indad til viste regeringen sin magt ved 1851 efterhånden at kalde de store rets- og kommunalreformer tilbage, genindføre censuren og den 31. december ophæve selve forfatningen fra 1849. Østrig ville for fremtiden "følge erfaringens vej", det vil sige enevælden. Kun den borgerlige lighed og bondestandens frigørelse blev tilbage som frugter af revolutionen. Selv trosfriheden indskrænkedes, især for jøderne, og 1855 gengav et konkordat den katolske kirke fuldt selvstyre og vigtige forrettigheder, idet den josefinske lovgivning, som i 75 år havde været Østrigs stolthed, gaves til pris. På et andet område kom derimod Josef 2.s tanker til virkeliggørelse, idet en strengt gennemført centralisation fulgtes af det tyske sprogs eneret i forvaltningen og af omfattende fortyskningsbestræbelser især i de slaviske lande, men også i Ungarn.
Det er som oftest ideer fra naturvidenskaben og teknologien, der fokuseres på, men i dystopier og utopier er det normalt politiske eller sociale ideer, der udforskes, tit med en klar politisk agenda. Dystopier som 1984 og Fagre Nye Verden har haft stor indflydelse på den politiske diskussion.