Hvad skete der med Georg Quistgaards mor under hans forhør af Gestapo? 


Quistgaard blev afhørt af Gestapo på Dagmarhus. Hans breve og dagbog, der blev smuglet ud af Vestre Fængsel bl.a. via Aage Helge Olstrup, indikerer, at han ikke blev udsat for tortur, og at der bestod en slags respekt mellem ham og forhørslederen. Det forhold sluttede dog, da forhørslederen udtalte, at "Det er helt op til dig, hvor længe denne kvinde skal blive her". Kvinden var Quistgaards mor. Quistgaard blev imidlertid udsat for søvnberøvelse i op til 28 timers-forhør, og han blev truet med tæsk med en gummiknippel.
Forfatterinden Laura Kieler fra Steinkjer anses for at have inspireret Ibsen til Nora. Lauras mand, Victor Kieler, fik tuberkulose og måtte til syden for at blive rask. Uden hans vidende tog Laura et lån - det var på den tid forbudt for en gift kvinde. Hendes mand blev rask, og hun mente, hun kunne tjene nok på sit skriveri til at betale sin gæld. I stedet for blev hun tvunget til at optage et nyt lån. Laura befandt sig i en desperat situation, og bad Ibsen om hjælp til at få udgivet en af sine romaner, men han ville ikke - manuskriptet var for svagt. Så kom sandheden for en dag. Victor Kieler forlangte separation og nægtede også sin kone samværsret til børnene. Laura fik et sammenbrud og tilbragte en måned på et psykiatrisk sygehus. Et par år senere bad manden hende dog om at komme hjem, hvad hun godtog for at kunne være sammen med sine børn. Fordi Laura Kieler var så kendt, kunne folk nemt genkende hendes skæbne i Et dukkehjem. Hun forsøgte derfor at få Ibsen til at benægte, at hun var model for Nora. Det ville han ikke, hvad der påførte Laura Kieler alvorlige problemer. I 1891 opsøgte hun Ibsen en sidste gang, og bebrejdede ham hans misbrug af hende i skuespillet. Dette møde anses som en vigtig inspirationskilde til hans sidste skuespil Når vi døde vågner fra 1899, hvor billedhuggeren Arnold Rubek bebrejdes af sin tidligere model Irene for at have ødelagt hendes liv. Flere replikker fra Ibsens sidste samtale med Kieler genfindes angiveligt i stykket, og samstemmer med hendes norske udtryksmåde.