Hvad var C.E. Fengers syn på lægekunstens rolle? 


Hans nye universitetsvirke var dog for så vidt en fortsættelse af hans tidligere, som den gik ud på den praktiske anvendelse ved sygesengen af det, han tidligere teoretisk havde doceret. I skarp modsætning til sin forgænger Bangs hippokratiske, inspiratoriske metode indprentede han sine disciple vigtigheden og nødvendigheden af den nøjagtigste, mest detaillerede undersøgelse af de syge med benyttelse af alle for hånden værende naturvidenskabelige hjælpemidler. Hans kliniske foredrags fængslende form og logiske stringens, hans lige så humane som overlegne ånd samlede om ham en bestandig større skare af beundrende og ivrige disciple, der satte den største ære i at forske skarpsindig og arbejde ihærdig efter mesterens tilskyndelse og forbillede, efter den rationelle naturvidenskabs empirisk-skeptiske, men altid positive forudsætninger. Skønt han lige så lidt som andre aktualitetens store klinikere med forkærlighed sad ved skrivebordet, var han dog i disse sine medicinske glansår tillige litterært virksom, og i det af ham i 1856 udgivne voluminøse bind Hospitalsmeddelelser har han ikke alene samlet værdifulde bidrag fra de forskellige hospitalsafdelinger og hovedsagelig fra sine egne disciple, men selv skrevet flere afhandlinger, der ved deres klarhed, ædruelighed og grundighed udgøre et smukt og karakteristisk litteraturmonument om hans kliniske virke. I 1859 publicerede han end videre i Hospitalstidende en større afhandling, Bidrag til Oplysning om vor Tids therapevtiske Bevægelse, der fremkom som svar på et angreb fra hans fakultetskollega A. Buntzen. Denne stillede sig på det gamle inspiratoriske standpunkt med hensyn til sygebehandling og bebrejdede ham, at han indpodede sine disciple den moderne, alt for kritisk-skeptiske ånd. Fenger gør da udførlig rede for sit standpunkt i en fremstilling, der tør betegnes som ligefrem klassisk og illustrerer forfatteren som en lægepersonlighed af den ædleste art. Det centrale i afhandlingen, der vakte stor opsigt også uden for de medicinske kredse, går ud på, at lægekunsten skal være den "ærlige Kunst, der gav, hvad den selv troede var godt, men ikke gav den en Sten, som bad om Brød".
Køge betjenes af to A-buslinjer, 101A og 102A, der suppleres af forskellige andre buslinjer. Linje 101A kører hvert tiende minut mellem Køge Nord st. og Ølby st. i myldretiderne mandag-fredag, hver halve time imellem og ellers hver time. Mellem Ølby st. og Hastrup køres hvert tiende minut i dagtimerne mandag-lørdag og hvert tyvende minut om aftenen og hele søndagen. I morgenmyldretiden er der ekstrakørsel fra hhv. Køge Nord st. og Køge st. til Campus Køge. Linje 102A kører kører hvert kvarter i dagtimerne mandag-fredag, hvert tyvende minut i dagtimerne lørdag og hver halve time aften og søndag mellem Køge st. og Holmebækskolen i Herfølge. I dagtimerne og først på aftenen fortsætter linjen desuden en gang i timen til Præstø, hvor den reelt fungerer som rutebil. På linje 101A køres der desuden hver halve time nat efter fredag og lørdag mellem Ølby st. og Hastrup samt en gang i timen mellem Køge Nord st. og Ølby st. Linje 102A kører tilsvarende hver halve time nat efter fredag og lørdag mellem Køge st. og Holmebækskolen.