Hvad gjorde Alice Scavenius for at hjælpe jødiske børn under krigen? 


Hun hævdede at hun og søsteren havde hjulpet folk, der var fængslet af tyskerne. Da Erik Scavenius opdagede hendes forbindelse med Hoffmann, fortalte hun ham at hun havde fået Hoffmann til at løslade i alt 8 modstandsfolk fra Shellhuset. Hun var også medlem af en modstandsgruppe, der smuglede jødiske børn til Sverige, så de kunne genforenes med deres forældre, som ikke havde kunnet tage dem med på flugten, men midlertidigt havde sat dem i pleje. Hoffmann skaffede hende et pas, så hun kunne tage til Sverige, og han skrev udrejsetilladelser til børnene.
Det tidligste memorandum om de grundlæggende spørgsmål indenfor luftkrigsførelsen hed "Die deutsche Luftflotte" og blev udarbejdet af direktøren for Lufthansa, Dr. Robert Knauss, og det blev i maj 1933 forelagt viceministeren i Reichluftfartministerium. Knauss gik ud fra, at Tysklands stormagtsstilling kun kunne etableres ved en øjeblikkelig opbygning af en flåde af bombefly og hævdede, at bygningen af to panserkrydsere under de nuværende magtforhold ikke ville ændre noget, men at man for de samme penge kunne bygge 400 bombefly, hvilket ville udgøre et vældigt afskrækkelsesmiddel (oprindelig overfor Frankrig og Polen). Trods den af Milch udtalte enighed med memorandummet blev teorierne kun uvelkomment medtaget i det første officielle program for oprustning i luften fra juni 1933, som indtil efteråret 1935 forudså opstilling af 600 kampfly i 51 eskadriller. Tyngdepunktet lå ganske vist entydigt i den planlagte opstilling af 27 bombeeskadriller, men alligevel bestod bomberflåden ikke af de af Knauss ønskede flytyper, og ligeledes blev den ønskede størrelsesorden ikke nået, for i stedet for de af ham forlangte 400 bombefly skulle kun 250 være klar til indsats i efteråret 1935. Et tidligere formuleret program med i alt 1.000 fly i året 1934 blev anset for urealistisk, da det oversteg produktionskapaciteten.