Hvordan døde Snorri Sturluson? 


Næste dag tog Snorre afsked med sin brorsøn, der aldrig så ham igen. Hjemme på Reykholt havde han kun nogle tjenere og et par præster. Som ellers sov han i et kammer på første sal i et stort hus midt på gårdspladsen, og satte ingen til at bevogte murene om natten eller spærre portene. Om aftenen søndag 23. september red en flok på 400 mænd ind i dalen længere mod nord og spærrede vejen af. Skjult af mørket gik de uhindret ind gennem de åbne porte. Mange af dem kendte bygningerne godt, da de havde været der som Snorres gæster; men døren til huset, hvor han sov, fandt de låst. Han må være vågnet, da de slog døren ind, og sneg sig uset ind i et af de små huse væg i væg. Derinde stødte han ind i den ene af præsterne, der tjente ham i gårdens kirke. Herfra gik en trappe ned i en gang under muren, ud i friheden. Den var bygget, så han kunne gå tørskoet ud til det varme bad. Men sandsynligvis havde Snorre kun nattøj på, og ville ikke klare sig i en islandsk septembernat. I stedet klemte han sig ind i en krybekælder, der anvendtes som lagerrum. Dér sad han, da indtrængerne fandt præsten, som forsikrede, at han ikke havde set Snorre noget sted. Han blev ikke troet og prøvede at forhandle. Han ville kun fortælle, hvor Snorre havde gemt sig, hvis de ville aflægge ed på at spare Snorres liv. Men indtrængerne fandt nedgangen til kælderen, og fem mænd gik ned i mørket. Da den første gik mod Snorre med draget sværd, sagde Snorre: "Du skal ikke hugge!" - sådan formulerede islandske præster det femte bud, "du skal ikke slå ihjel". "Hug ham!" sagde den ene mand. "Du skal ikke hugge!" gentog Snorre. Men manden huggede og gav ham banesår. En mand til huggede, og Snorre blødte ihjel i kælderen.
nedbrydning af lange, lige kørelinjer ved forsætning af kørearealet (fx ved at skifte parkering fra side til side),