Hvordan skelnede Anders Retzius mellem kranier? 


Svenskeren Anders Retzius indførte i 1843 en enkel metode til at måle kranier ved hjælp af en krumpasser. Han skelnede mellem to grundformer: en kortskallet (brachycefal) og en langskallet (dolichocefal). I begyndelsen blev langskaller anset for den mest fordelagtige hovedform, fordi fornuften sidder i den forreste del af hjernen. Da det viste sig, at de fleste langskaller fandtes i Afrika og blandt den indfødte australske befolkning, udvikledes dog nye teorier om kraniernes udformning, der bedre tilgodeså de europæiske skaller. Retzius' arbejde lagde grunden til de følgende hundrede års omfattende antropometriske arbejde med omfattende kraniemålinger og siden tillige målinger af andre legemsdele.
Stauning blev i maj 1903 afhørt efter et besøg hos den kendte prostituerede Ane Johanne Petersen ("Pipita") i Århus. En årvågen betjent så Stauning låse sig ind hos hende i Sandgravvej 1 sent om natten, og Stauning erkendte at have betalt for hendes ydelser med to kroner og nogle småmønter. Dermed måtte "Pipita" Petersen afsone 90 dages tvangsarbejde og betale sagens omkostninger. Stauning slap for straf og tog derefter til den 10. socialdemokratiske kongres i Århus.