Hvad var Libyens officielle holdning til kommunismen under LRKs styre? 


Udenlandske analytikere var hurtige til at påpege de slående ligheder ellem den libyske statskup i 1969, og det egyptiske i 1952, hvor Nasser var kommet til magten, var det klart, at den egyptiske erfaring og den karismatiske figur Nasser havde dannet model for FOH. I de sene måneder af 1969, skete der en kraftig stigning i indenlandske reformer, udarbejdet af LRK. Heriblandt proklamerede LRK bl.a. "neutralitet i konfrontationen mellem supermagterne" og modstand mod alle former for kolonialisme og "imperialisme". Det blev også tydeligt, at LRK ønskede en arabisk stat, hvor bl.a. støtten til palæstinæserne sag mod Isreal, var hedt for LRK. LRK vedtog Sunni-islam som landets statsreligion. Det afskaffede parlamentariske institutioner, alle lovgivende funktioner bliver antaget af LRK, og fortsatte det forbud mod politiske partier, som Idris havde vedtaget i 1952. Den nye regering havde kategorisk afvist kommunismen - er stor årsag var, fordi de var ateister - og officiel havde trolovet en arabisk fortolkning af socialisme, integrerede islamiske principper med sociale, økonomiske og politiske reformer. Libyen var blevet, næsten overnight, forvandlet fra en "traditionelt konservativ arabisk stat" til gruppen af "radikale nationalistiske stater".
De italienske krige indebar en lang periode af kulturel udveksling mellem de to lande samtidigt med at Frans fik sin uddannelse af lærere som inspireredes af de italienske idéer, for eksempel Desmoulins, professor i latin og Christophe de Longeuil. Man kan ikke sige at Frans fik en uddannelse i humanismens ånd, men blandt andet gennem påvirkning fra sin mor, som var interesseret i renæssancekunsten, fik Frans en opvækst som gjorde ham mere modtagelig for de nye idéer end hans forgængere.