Hvilke forventninger blev der stillet til historiefortællere i middelalderen? 


Den mundtlige fortælling har formodentlig været en del af menneskenes forsamlinger, siden sproget kom til os. I følge den amerikanske storyteller, Ruth Sawyer, forventedes det af middelalderens historiefortællere, at de på byernes markedspladser skulle udvise kendskab til alle tidens hotte fortællinger og "kunne gengive alle bemærkelsesværdige teser fra universiteterne, være velinformede om skandaler ved hoffet, kende til urters helende kraft, kunne komponere vers for en Lord eller Lady med et øjebliks varsel, og beherske mindst to instrumenter, som hoffet for tiden favoriserede".
Borgmesterposten i Reykjavík blev oprettet i 1907, og året efter kom der to ansøgninger til embedet. Zimsens og en fra Páll Einarsson, der var sysselmand i Hafnarfjordur. Valget 7 maj faldt ud til fordel for Páll, der vandt med stemmerne 10-3, men i 1914 blev Zimsen hans efterfølger. I løbet af sin lange embedsperiode arbejdede han for at videreføre opførelsen af hovedbygningen på Islands Universitet på dens nuværende placering, og fra 1930 for at gennemføre en systematisk udbygning af det geotermiske netværk, der nu forsyner byen med al strøm. Desuden var han formand for handelskommissionen og leder af den såkaldte Ingólfskommission, der organiserede opførelsen af et monument for byens grundlægger Ingólfur Arnarson, der blev afsløret i 1924.