Hvor opholdt Jens Juel sig i fire år efter at have forladt København i 1772? 


I 1772 forlod han København for otte år. Først tog han til Rom, hvor han opholdt sig i fire år i fortroligt samliv med andre danske kunstnere, som dels allerede var i den evige stad, dels efterhånden kom dertil, som Abildgaard, Hartman Beeken, Johan Christian Almer, Nicolai Dajon, Niels Rode, Simon Malcho. Derefter drog Juel til Paris, som dengang var og i lang tid havde været portrætmalernes fornemste rejsemål. I 1777 forlod Juel Paris og drog til Genève, hvor han blev i to år hos sin ven naturforskeren Charles Bonnet (1720–1793), der på sit landsted samlede et helt lille hof af danske kunstnere om sig – foruden Juel bl.a. kobberstikkeren Clemens, emaljemaleren Hans Heinrich Plötz, maleren Simon Malcho. I Genève fik Juel hurtigt ry som fremragende kunstner og malede mange portrætter, deriblandt af den hollandsk-schweiziske forfatter Isabelle de Charrière (Belle van Zuylen). Via Bonnet, som var blevet æresmedlem af akademiet i København, blev dette ry udbredt til Danmark. Efter otte år vendte Juel tilbage til Danmark i 1780 efter et kort ophold i Hamborg, hvor han bl.a. mødte Klopstock; det var i hans hus han malede det kendte billede af "Messiadens Digter". Jens Juel slog sig ned i København i 1780, hvor han skabte sig en enestående position som portrætmaler for kongehuset, adelen og det velstående borgerskab.
Den 8. november 1988 stak den dengang 17-årige Mickey Borgfjord Larsen den 23-årige håndværker Erik Dam ihjel i et S-tog ved Rødovre Station. Mickey var sammen med en kammerat, og de generede og spyttede på passagererne i S-toget. Erik Dam bad dem om at dæmpe sig, men i stedet sprang Mickey på ham og stak ham ihjel med otte knivstik. Tidligere på aftenen havde han overfaldet en 36-årig polak på Christiania, der også blev forsøgt myrdet med fire knivstik og frarøvet 100 kroner.