Hvilke roller spillede Michael Rosing i operaer? 


Rosing var således ved et kongeord udelukket fra sit egentlige felt: tragedien, men han fandt i Syngespilrepertoiret, særlig efter at den "store" opera havde holdt sit indtog på den danske scene, anvendelse for sine tragiske evner både i lidenskabelig bevægede roller som Orpheus i Johann Gottlieb Naumanns Orpheus og Eurydice (1786) og i mandig myndige som Holger Danske i Kunzens opera (1789). Rahbek så skævt til disse roller, da de "begunstigede et Slags Balletspil, som i Forening med den fremmede Dragt klædte Rosing, for vel, og hvorved han gjorde for megen Lykke til ikke at fatte en Forkjærlighed derfor"; Rosing så i Rahbeks frygt kun et udslag af dennes "blinde Operahad, der kom af, at han var en Idiot i Musikken og ikke selv kunde skrive en Opera", og beviste i en række forskellige skuespilroller, at han ingenlunde i operaen havde tilsat sin dramatiske kraft. Tvært imod, på samme tid som Rosing var en fejret og måske nok en kende koket førstetenor – og det var han i mange år, endnu 1803 fik han Armand i De to Dage –, voksede han i det egentlige skuespil til en udmærket karakterskuespiller.
Duke Nukem kunne også en kort overgang fås som legetøj fra det nu lukkede legetøjsfirma ReSaurus. Legetøjsserien fokuserede hovedsageligt på Duke Nukem 3D og havde tre versioner af Duke (med en fjerde "internet only" Duke hvor CD-ROM og freezethrower medfulgte), Pigcop, Octabrain og Battlelord. Legetøjet var rimeligt populært, men gik nemt i stykker (Dukes ben blev holdt sammen af en tyng plastikstang som havde nemt ved at knække og Octabrain havde flere skrøbelige punkter). Flere legetøjsprodukter var planlagt at komme ud i handelen samtidig med Duke Nukem Forever, men spillets forsinkelse umuliggjorde dette, og ReSaurus endte med at gå konkurs.