Hvad er det socio-politiske rum, som Nermin Durakovićs værk "(Re)arranging" fra 2009 henviser til? 


(Re)arranging fra 2009 består af møbleringen fra et dansk asylcenter i 1990’erne placeret i et med tape afmarkeret 12 m2 rum. Om dette værk har kunsthistoriker Rikke Hansen skrevet: ”Markeringen på gulvet fungerer også som en grænse. I udstillingsrummet er vi vant til, at objekterne ikke må berøres, men her synes grænsen samtidig at markere noget andet. For træder vi i forestillingen fra udstillingens hvide kube over i asylcentrets socio-politiske rum, krydser vi samtidig den tærskel, der adskiller ’os’ og ’dem’. De regler, der hersker her, er forskellige fra de, som eksisterer i vores. Værket er et ’non-site’, som viser tilbage til et site ikke umiddelbart tilgængeligt for galleribesøgende.”
Tipningen var nu en integreret og velkendt del af danskernes hverdag, og magasinet Tipsbladet, der blev stiftet i forbindelse med tipningens indførelse, gjorde en stor indsats for at gøre danskerne klogere på tipningens mange muligheder. Særligt systemspil blev der fortalt om, og da de ofte indeholdt mange rækker og dermed blev en bekostelig affære, var det også i disse år, at de første tipsklubber så dagens lys.