Hvad mener Wolfgang Klafki om forholdet mellem den subjektive og den objektive side i dannelsesprocessen? 


Ud over skellet mellem den materiale og formelle dannelse afviser Klafki også de 4 afarter af disse, nemlig den klassiske og den metodiske dannelse. I stedet for at udvikle disse mere moderne versioner af dannelsesopfattelserne mente Klafki, at man bør kombinere elementer fra dem, og dermed forny begrebet dannelse ved at lægge vægt på det dialektiske forhold mellem elementerne fra de forskellige dannelsesteorier. Med dette mente Klafki, at mennesket udvikles i en vekselvirkening med sine omgivelser, dvs. i en dialektik mellem det subjektive (elevens personlige livserfaringer) og det objektive (virkeligheden, som den forstås i den faglige indhold). Når den objektive side knytter sig til den subjektive, dvs. får betydning for eleven, er der tale om dannelse. Klafki gør meget ud af, at der ikke er tale om en syntese mellem den materiale og formale dannelse, men at der derimod er tale om et helt nyt dannelsesbegreb. Klafkis definition af dannelse lyder således:
De enkelte litteraturhistoriske værker dækker forskellige interesseområder, hvilket betyder, at det varierer fra litteraturhistorie til litteraturhistorie, hvilke emner, der bliver opfattet som betydelige. Det mest afgørende fællestræk for litteraturhistoriske værker er, at de opstiller en række generaliseringer og typologier for en given periode, mens de afviger stærkt i deres vinkling og vægtning af stoffet, i deres komposition og i deres faglige tilgange.