Hvilke områder blev endeligt indlemmet i de tyske besættelsesstyrkers besiddelse i 1224 under de nordiske korstog? 


Efter underkuelse af liverne vendte korsfarerne deres opmærksomhed mod de latgalliske områder mod øst langs floderne Gauja og Daugava. Den militære alliance i 1208 og siden conversionen fra Græsk Ortodoxisk til Romersk katholsk tro for Tālava-området var den eneste fredelige underkuelse af baltiske stammer under de nordlige korstog. Lederen af Tālava Tālivaldis (Talibaldus de Tolowa) blev de tyske korsfareres mest loyale allierede i korstogene mod esterne, han døde i 1215 som katolik og som martyr. Krigene mod latgallianske og selonianske områder langs Daugava begyndte i 1208 med besættelsen af det orthodoxe Koknese og den selonianske folkeborg Sēlpils. Kampagnen fortsatte i 1209 med et angreb på det orthodox Jersika (kendt som Lettia), der af korsfarerne blev beskyldt for at være allierede med de litauiske hedninger. Efter sit nederlag blev kongen af Jersika Visvaldis en vasal under biskoppen af Livland og fik dele af sit land (sydlige Latgale) som vasalstat. Den selonianske fæstning Sēlpils var kortvarigt sæde for det selonianske bispedømme (1218-1226), derefter underlagt Den Liviske Orden. Først i 1224, med delingen af landene Tālava og Adzele mellem biskoppen af Rīga og Sværdbroderordenen kom de latgallianske lande endeligt i de tyske besættelsesstyrkers besiddelse. Området for det tidligere Jersika blev delt mellem biskoppen af Rīga og Sværdbroderordenen i 1239.
Instruktøren Peter Flinth blev i 2002 nomineret til en pris på den finske filmfestival Oulun kansainvälinen lastenelokuvien festivaali.