Hvordan kan genetisk kodede calciumindikatorer anvendes til at studere calciumbevægelser i celler? 


Genetisk kodede calciumindikatorer er proteiner, der kan anvendes til in vivo visualisering af calcium cellulære, udviklingsmæssige og fysiologiske processer. Genetisk kodede calciumindikatorer behøver ikke at blive tilsat til eller blive injiceret i enkelte celler hver for sig; i stedet kan generne, der koder for disse proteiner, indføres i individuelle celler, cellelinjer eller hele organismer ved forskellige transfektions og eller transgene metoder. Det er således muligt at skabe transgene dyr og planter, der udtrykker indikatoren i alle celler eller selektivt i visse cellulære undertyper. I medicinsk forskning kan genetisk kodede calciumindikatorer fx bruges til at studere calciumbevægelser i neuroner, T-celler, hjertets muskelceller og andre celletyper. Nogle genetisk kodede calciumindikatorer rapporterer forekomsten af calcium ved direkte emission af fotoner (luminescens), men de fleste er afhængige af fluorescerende proteiner som reportere, herunder grønt fluorescerende protein (GFP) og dets varianter: forbedret GFP (eGFP), gult fluorescerende protein (YFP), rødt fluorescerende protein (RFP) og cyanfarvet fluorescerende protein (CFP).
I 1976 sejlede Patursson sammen med Tim Severin i en transatlantisk rejse i en læderbåd, som var lavet som både blev lavet i det 6. århundrede, båden kaldtes Brendan, opkaldt efter den irske munk Sankta Brendan, som man mente havde gjort den samme rejse århundreder før vikingerne og Christoffer Columbus. Paturssons rejse startede fra Færøerne, hvor han afløste en anden af mandskabet og sejlede med til Island. Anden etape af turen fortsatte i 1977 fra Island, rejsen varede fra den 7. mai til den 26. juni fra Island til Peckford Island i Newfoundland.