Hvilke komponister inspirerede C.E.F. Weyse i hans symfonier fra 1795 til 1799? 


Symfonierne, der er komponerede mellem 1795 og 1799, var øjensynligt inspirerede af det repertoire, der blev spillet i København, hvor musikforeningerne og Det kongelige Teater opførte en række symfonier af komponister som Johann Christian Bach, Carl Philipp Emanuel Bach, Karl Friedrich Abel, Franz Beck, Christian Cannabich, Leopold Hoffmann, François-Joseph Gossec og andre. Alle symfonierne består af fire satser: en indledende allegro fulgt af en andante, en menuet og en finale (dog var i første symfoni menuet inden andante). I 4-6. symfoni har førstesatsen en langsom indledning. I alle symfonierne er ydersatserne i sonateform, og de fleste langsomme satser består af variationer over et eller to temaer. Menuetten ligger op ad brugsdansen, som det tillige kendes fra Haydn. Weyse benyttede ofte tidens normalorkester, der havde en dobbelt træblæserbesætning, men i originalversionerne er symfonierne uden klarinetter fraset en enkelt i 4. symfoni. I 2-7 symfoni indgår to trompeter og pauker, ved senere omarbejdelser blev tilføjet klarinetter og basun.
Ved et lands klima forstås de vejrforhold, der forekommer over en længere årrække – ofte udtryk ved middelværdier og som regel for en 30-årig periode. Klimaet bestemmes ud fra: