Hvilke typer bygninger restaurerede Frits Uldall? 


Kunstakademiet ydede via sit stipendium (1869) støtte til undersøgelser af landsbykirker, og Carlsbergfondet til undersøgelse af gamle kirkeklokker i Skåne, Halland, Blekinge og Sønderjylland. Han fik understøttelse fra den danske stat 1886-87 og flere gange siden. Som restaureringsarkitekt var han endnu præget af filosofien om, at enhver gammel bygning skulle søges bragt tilbage til det oprindelige udseende. De talrige istandsættelser af kirker og andre bygninger skete derfor ikke på grundlag af dokumenterede undersøgelser. Uldall var også interesseret i forhistorisk arkæologi og arbejdede for Nationalmuseet med indtegning på kort af forhistoriske minder, og han deltog i de landsdækkende herredsbeskrivelser.
Baggrunden for reformerne var de dårlige tider for landbruget. Fæstegårdene under godset formåede ikke at skabe en overskudsgivende drift, og år efter år måtte enkedronningen notere et betydeligt underskud som følge af restancer i skatter og afgifter. For at forsøge at ophjælpe situationen, gennemførtes en række reformer, der var planlagt af dronningens overhofmester, grev Christian Günther zu Stolberg-Stolberg. Han var holstensk godsejer og havde et indgående kendskab til de resultatrige landboreformer, som var gennemført flere steder i Hertugdømmerne. Frem for at forsøge en omlægning af driften af hovedgården efter holstensk mønster, valgte man at afvikle godset på en rentabel måde. Som medvirkende årsag hertil må ses enkedronningens pietistiske livssyn, idet hun var oprigtigt bekymret over de moralske og åndelige følger af armoden hos bønderne. I 1759 frasolgtes hovedgårdens jord, og i 1761 fik fæstebønderne overdraget deres gårde til arvefæste mod en fast årlig afgift, lige som det meste af hoveriet blev afløst af afgifter.