Hvilket stort værk beskæftiger sig med alle Danmarks runemindesmærker, inklusive dem fra Skåne og Sønderjylland, og hvem er forfatteren? 


Det arbejde, der dog især kastede glans over Wimmers navn, er det kæmpeværk, hvori han behandler alle Danmarks (derunder indbefattet Skånes og Sønderjyllands) runemindesmærker. Efter, at Wimmer ved rejser (1876 og mange følgende år) i og uden for kongeriget Danmark på stedet havde undersøgt alle bevarede danske runemindesmærker (jfr. Wimmers Universitetsprogram Om Undersøgelsen og Tolkningen af vore Runemindesmærker [1895]), og han som en slags forløber havde udsendt det mønsterværdige skrift Døbefonten i Aakirkeby Kirke (1887) og det, også i historisk henseende, fortrinlige festskrift Sønderjyllands historiske Runemindesmærker (1892), fremkom endelig 1893 første halvbind af det store nationalværk De danske Runemindesmærker, der i 4 store foliobind (1893—1908; en håndudgave ved Lis Jacobsen udkom 1914) gav beskrivelser, afbildninger (ved Magnus Petersen) og tolkninger af alle den gang kendte danske runemindesmærker. Wimmers Runemindesmærker er lige udmærket ved undersøgelsernes omfang og grundighed, ved slutningernes forsigtighed og skarpsindighed og ved fremstillingens klarhed; dets resultater har sat stærke spor ikke alene i sprogvidenskaben, men også i den arkæologiske og historiske forskning. De grundede indvendinger, som senere er fremkomne, mod Wimmers opfattelse af Danmarks runemindesmærker er i virkeligheden kun små. I anledning af dette værk tildelte Videnskabernes Selskab Wimmer Madvig-Medaillen (1898).
Efter at have overtaget titlen som konge af Jerusalem og Sicilien overtog Konradin Hertugdømmet Schwaben i 1262 og forblev i en rum tid i sit hertugdømme. Konradins første invitation til Italien kom fra Guelferne i Firenze. De bad ham om at drage i krig mod Manfred, der i 1258 var blevet kronet til konge af Sicilien på grund af et falsk rygte om Konradins død. Ludvig afviste denne invitation på sin nevøs vegne. I 1266 besejrede og dræbte grev Karl 1. af Anjou, tilkaldt af den nye pave Clemens 4., Manfred ved Benevento og overtog det Syditalien. Udsendinge fra de ghibellinske byer rejste derefter til Bayern og opfordrede Konradin til at komme og befri Italien. Grev Guido de Montefeltro, der repræsenterede Henrik af Kastilien, senator i Rom, tilbød ham den evige bys støtte. Konradin krydsede Alperne og udstedte et manifest i Verona, hvori han fremsatte sit krav på Sicilien.