Hvilken forlagsboghandler afviste at udgive Johannes V. Jensens bog? 


Han havde derefter forsøgt sig med forlagsboghandleren Andr. Schou, men heller ikke han ønskede at udgive bogen.
Den tredje hovedgruppe gøres nødvendig, fordi Hartmanns produktion dog er alt for omfattende og alsidig til i sin helhed at kunne få plads selv inden for de foregående, ret rummelige rammer. Værker af højst forskelligt indhold og stil hører herhen. Vi har de for Hartmanns kyske muse mærkelig glødende Salomon- og Sulamith-sange fra 1850, den plastisk formede Orgelsonate i G-moll fra 1855 og andre orgelkompositioner (to fantasier samt "Langfredag-Paaskemorgen"), det store korværk "Dryadens Bryllup" fra 1858, ouverturen "Correggio" fra 1858, det sydlandsk duftende korstykke "I Provence" fra 1869, David’s 115. Salme fra 1871 med sin dybe mystik, et af Hartmanns mærkeligste stykker, trods sin korthed —, det dramatisk anlagte korstykke "Foran Sydens Kloster" fra 1872, korstykkerne "Luther paa Wartburg" fra 1884, og det i hans høje alderdom skrevne, friske "Hellig tre Kongers Kvad" fra 1894, dertil a-cappella-kor til Musikforeningen, Koncertforeningen og Cæciliaforeningen. Man vil lægge mærke til, at denne tredje hovedgruppe vokser stærkt, efterhånden som Hartmann blev ældre: hans produktion er i stigende mål bleven friere, føler sig ikke bunden til det på forhånd givne stilpræg.