Hvordan reagerede David Elazar på udviklingen i krigens første dage? 


I de første dage af krigen var Elazar en af de meget få israelske militære chefer, som holdt hovedet koldt, og endda opretholde et optimistisk syn på hvordan tingene udviklede sig. Det var i særlig skarp kontrast til den politiske ledelse, først og fremmest Moshe Dayan, som talte om "ødelæggelsen af det tredje jødiske fællesskab". På samme tid understregede krigen de skarpe personlige modsætninger mellem de øverste militære ledere, især langs sydfronten – og nogle af disse modsætninger er endnu ikke løst. På et vist punkt under kampene blev Elazar tvunget til at udskifte chefen for sydkommandoen, generalmajor Shmuel Gonen (kendt som "Gorodish") med den tidligere generalstabschef Haim Bar-Lev. Han sikrede sig også hjælp fra generalerne Rehavam Zeevi og Aharon Yariv, som begge for nylig var gået på pension, og nu blev hans særlige rådgivere.
virkeligheden ikke synderlig til, at forholdet bedredes. I sin helhed betegner derfor Numsens 6-årige embedstid snarest begyndelsen til den dekadence(opløsning) i vort hærvæsen, som først endte, da Claude Louis de Saint-Germain 1763 kom til roret.