Hvilken rolle fik individet i den neoklassiske økonomiske teori? 


Indenfor den økonomiske tænkning blev den klassiske økonomi med Adam Smith, Ricardo og Thomas Malthus som de fremmeste repræsentanter, i slutningen af århundredet afløst af de neoklassiske økonomers paradigme. De stod for en mere analytisk orienteret og naturvidenskabeligt (matematisk) formuleret økonomisk teori, hvor individet og egennytten kom mere direkte i centrum for teorien. Hvor det for klassikerne var the greatest happiness for the greatest number, blev det i stigende grad et spørgsmål om, hvordan hvert enkelt individ kunne opnå sin egen størst mulige nytte, som ikke omfattede de fælles værdier. Herved kom individet fra sidst i det 19. og op gennem det 20. århundrede til at spille en større rolle i den økonomiske teori. Adam Smiths "usynlige hånd", som Smith selv havde argumenteret verbalt for, blev langt senere (i 1960'erne) matematisk bevist som et præcist udsagn om en markedsøkonomi med fuldkommen konkurrence af de to Nobelpristagere i økonomi Kenneth Arrow og Gérard Debreu.
Lovett and hendes ægtemand samarbejdede om flere film sammen hos Vitagraph, der senere blev købt af Warner Bros. i 1925.