Hvad mente den britiske astronom Gerald Hawkins om funktionen af Stonehenge? 


Den britiske astronom Norman Lockyer (1836-1920) undersøgte under sit besøg i Grækenland i 1890 flere templer og mente, at de var orienterede ud fra astronomiske præmisser. På sine rejser i Egypten i 1891 og 1893 bemærkede han det samme om egyptiske templer. I 1894 offentliggjorde han The Dawn of Astronomy (= Astronomiens morgengry), den første klassiker inden for det, der er blevet kaldt astroarkæologi. I 1906 fulgte han op med bogen Stonehenge and Other British Monuments Astronomically Considered (= En astronomisk vurdering af Stonehenge og andre britiske monumenter).  Lockyer mente, at et stort antal oldtidsanlæg var avancerede kalendere, med indebyggede astronomiske sigtelinjer mod Solen, Månen og stjernerne. Samtidens arkæologer protesterede, da Lockyers materiale var behæftet med grove fejl og mangler. I 1965 udsendte en anden britisk astronom, Gerald Hawkins (1928-2003) en bog med titlen Stonehenge Decoded (= Stonehenge afkodet).  Hawkins havde udvalgt 165 nøglepunkter i Stonehenges konstruktion og kodet dem ind i en computer, der fandt 13 sigtelinjer i forhold til Solen og 11 til Månen. Hawkins mente at have påvist, at Stonehenge var en 'oldtidscomputer', der gjorde det muligt for bygherrerne at forudsige måneformørkelser. Dette vakte en storm af protester fra arkæologer. Kritikken gik på, at Hawkins ikke havde taget hensyn til, at Stonehenge blev opført over en periode på 2.000 år, og at nogle af de sigtelinjer, han havde fremlagt, var trukket mellem bygningselementer, der ikke eksisterede samtidigt.
I Johannesevangeliet farer Satan ind i Judas Iskariot, hvorefter han forråder Jesus. (Johannesevangeliet 13.27)