Hvilke tab led 2/5. bataljon under fremrykningen i Operation Compass? 


Den australske 2/5. bataljon af 17. brigade under ledelse af oberstløjtnant Walker overtog nu fremrykningen og tilbagelagde 24 km på 9 timer. De rykkede nu frem for at tage den italienske forsvarsring. Bataljonens opgave var at rydde "trekanten". Solen var nu stået op, så kaptajn Smiths kompagni kom under effektiv beskydning fra maskingeværer på 625 meters afstand, og det forreste kompagni var snart bragt til standsning og led flere tab næsten straks. Kaptajn Griffiths anfordrede beskydning med 3-tommers morterer og maskingeværer fra 1. bataljon af Northumberland Fisiliers mod de italienske stillinger. Dette viste sig at være effektivt – et andet kompagni arbejdede sig langs Wadi Scemmas og indsamlede til sidst 3.000 fanger. Efter at post 24 var blevet erobret, ankom der 2 Matilda kampvogne, og de hjalp med til at erobre post 22. Her indtraf der en uheldig hændelse. Mens fangerne blev samlet sammen, dræbte en af dem kompagnichefen og smed derefter sin riffel og klatrede derefter bredt smilende ud af skyttehullet. Han blev straks kastet tilbage, da et Bren maskingevær blev tømt i ham. Kompagniets næstkommanderende måtte derefter forhindre sine folk i at jage bajonetterne i de øvrige fanger. Hændelsen blev set af italienerne på post 25, 450 meter borte, og de overgav sig straks. I Wadi Gerfain forsøgte to delinger af seks italienske L3 tanketter på at overløbe løjtnant Jays deling, men blev ødelagt. Den italienske beskydning var forholdsvis kraftig, fortrinsvis Breda maskingeværer, hvor patronerne let kom til at sidde fast og Mannlicher-Carcano 6,5 mm rifler, som ikke havde samme kraft som Lee Enfield riffelen med den .303 patron. Da brigademajor Brock hørte om tabene i 2/5.bataljon, sendte han kaptajn Saviges 5. kompagni af 2/7. bataljon af sted for at tage "Trekanten" nu uden to officerer, som var blevet såret. Savige samlede sine delinger og med ildstøtte fra maskingeværer angreb han målet 2,7 km borte. Kompagniet erobrede adskillige kanoner, maskingeværer og tog mange fanger undervejs, men led tab på 50 %.
Siden 1920'erne har man brugt vandet i Isar for at producere strøm. Dette har haft store konsekvenser for både lokal fauna, flora og mennesker. For at få nok vand til de 28 vandkraftværker langs floden er næsten hele floden kanaliseret og vandet er ledet om flere gange. Lige nord for Mittenwald blev al vandet i floden ledet ud i søen Walchensee i 1923 for at bygge et vandkraftværk her. Siden 1990 har man ladet 4 kubikmeter per sekund strømme gennem floden her. Bygningen af Sylvensteindæmningen og de talrige reguleringer af floden har ændret dens karakter. Konstruktionen af denne dæmning hindrer nu floden i at løbe over sine bredder.