Hvilke udfordringer mødte Sven Hedin på sin rejse til Lhasa? 


1899 tiltrådte Hedin atter i juni en lang rejse til Centralasien med den transkaspiske bane over byen Osch i Ferghana til den øvre Tarim-flod, hvis stærkt bugtede løb besejledes i en næsten tre måneders lang rejse. Efter besværlige rejser vinter og sommer med termometret svingende mellem +40°C og ÷40°C tog han til Takla Makan-ørkenen, hvori interessante udgravninger foretoges, samt til Lop-nor, hvorfra rejsen fortsattes gennem Tibet i retning af Lhasa, men kun ca. 200 km fra denne by blev Hedin, der var forklædt, standset af en betydelig styrke af tibetanere i nærheden af Tengri Nor, hvorefter han drog igennem det sydlige Tibet, mistede 2 mand og næsten alle lastdyr og nåede i december 1901 byen Leh i Ladakh ved den øvre Indusflod. Fra Leh begav Hedin sig til Indien, hvor han som vicekongen, Lord Curzon’s gæst fik en glimrende modtagelse, vendte tilbage til Leh for derfra 1. april 1902 via Kashgar og Kaspiske Hav at rejse tilbage til Stockholm den 27. juni 1902.
Andelsbevægelsen forløb sideløbende med udbredelsen af den nyopfundne centrifuge hvilket gjorde dansk smør prisdygtigt i udlandet, hvor konkurrencen ellers kunne være hård. Da køleanlæg blev udbredte opstod der en række søndagshvilende andelsmejerier, hvor mejeriet lå stille om søndagen. Initiativtagerne til disse havde som regel en vis grad af tilknytning til Indre Mission og den deraf udgåede Foreningen til Fremme af Søndagens rette Brug. I 11 jyske sogne var der både et andelsmejeri, der fungerede alle ugens syv dage, og et søndagshvilende mejeri.