Hvor mange seariders er der i DOST? 


Til at sikrer denne læring på består den sejlende stab (seariders) på omkring 300, alle specialister inden for deres område. Seariderne kommer ud på enhederne og er med til drive spillet samt evaluere på den enkelte.
Fokker D.XXI klarede sig bedre, og gennem længere tid i hænderne på Finlands Luftvåben, som havde erhvervet et antal licens-byggede jagere før udbruddet af Vinterkrigen. Fokkeren var mere jævnbyrdig med Sovjetunionens luftvåben's fly, og dens robuste design med stjernemotor og fast understel gjorde den særdeles velegnet til Finske forhold. Senere i krigen, med fremkomsten af nyere Sovjetiske jagere, viste Fokker D.XXI sig at have for ringe motorkraft og for let bevæbning (med kun fire 7.92 mm/.312 in maskingeværer) til at være konkurrencedygtig. Planer om at bevæbne Fokkeren med 20 mm kanoner blev droppet, og kun én jager blev kanonbevæbnet (to 20 mm kanoner og to 7.92 mm/.312 in maskingeværer). En anden jager blev forsøgt udrustet med optrækkeligt understel, men da flyets egenskaber blev forbedret mindre end forventet, blev det ved forsøget. Under Fortsættelseskrigen (1941–44) byggede den Finske Stats Flyvemaskinefabrik (Valtion Lentokonetehdas, VL) cirka 50 stk. D.XXI med en Svensk licensbygget Pratt & Whitney R-1535 Twin Wasp Junior eftersom de normale Bristol Mercury var en mangelvare. Disse fly kan genkendes på en længere cockpit hood, en glat motorhjelm, og et stort luftindtag nedenunder denne. Det faste understel fungerede glimrende sammen med primitive landingsbaner, og kunne let konverteres til ski til vinterbrug, begge dele til stor fordel i det Finske operationsområde.