Hvilken placering opnåede Greta Andersen i finalen på 100 meter fri under OL i London? 


Året efter ved OL i London deltog hun i tre discipliner. I 100 meter fri blev hun nummer to i det indledende heat efter amerikaneren Ann Curtis, og derpå satte hun olympisk rekord i semifinalen i tiden 1.05,9 minutter, mere end halvandet sekund foran sin holdkammerat, Fritze Nathansen. Finalen blev et tæt opgør mellem Andersen og Ann Curtis, men danskeren sikrede sig den første danske OL-guldmedalje nogensinde med 1.06.3, 0,2 sekund foran Curtis, mens Marie-Louise Vaessen fra Nederland vandt bronze. Nogle dage senere svømmede hun 4 × 100 meter fri sammen med Eva Arndt-Riise, Karen Margrethe Harup og Fritze Nathansen Carstensen. Den danske kvartet vandt sit indledende heat i ny olympisk rekordtid på 4.33,5 minutter (en tid der dog blev forbedret af Nederland i det andet heat), og i finalen var danskerne endnu hurtigere, men måtte se sig besejret af USA med knap et halvt sekund. Andersen og hendes holdkammerater sikrede sig dermed sølvmedaljen, mens Nederland vandt bronze. Efter sin sejr på 100 m var Greta Andersen også blandt favoritterne til at vinde 400 meter fri, men i det indledende heat besvimede hun pludselig under dramatiske omstændigheder i vandet og måtte bjærges i land, hvilket foranledigede en mængde overskrifter i dansk presse. Senere skød hun hændelsen på menstruationssmerter; som hun skrev i sin selvbiografi:
I 1915 blev denne færge (trods 1. Verdenskrig) ombygget til en elektrisk motor og en jævnstrømsluftledning med en spænding på 170 volt. Denne færge blev styret sideværts af to stålwirer strakt gennem vandet. Den trak sin trækstrøm fra en fritspændende[2][3] enkeltpolet køreledning, som er fastgjort til to gittermaster. Masten på østbredden, som også bærer et ur, er 9,6 meter høj; masten på vestbredden er 9,7 meter høj. Den mindste højde af køreledningen over Straussee er 5,8 meter. De to stålwirer, som er moderat jordet via det moderat ledende vand, fungerer som returledninger. Elektrisk ligner dette system et kørelednings- og to-skinnesystem, hvor skinnerne kun er jordet til vejoverfladen.