Hvordan blev "Femmeren" udviklet i forhold til den traditionelle trier? 


I det fjerde århundrede f.v.t. kom Athen hurtigt på fode igen og fik en ny flåde, og de interne stridigheder mellem de græske bystater fortsatte ufortrødent. Videreudviklingen af trieren kom imidlertid til at finde sted i den vestlige del at Middelhavet, hvor Karthago og Syrakus som nævnt konkurrerede om magten. Syrakus blev styret af Dionysios den ældre, og han har traditionelt fået æren for at have udviklet "Femmeren" (Penteres), hvor der sad to mand ved de to øverste niveauer af årer, så de tre niveauer havde fem roere i stedet for tre. "Femmeren" var et noget større skib end den traditionelle trier, og den ekstra vægt blev blandt andet brugt til at gøre skibssiderne kraftigere og højere. Dermed blev skibene mere modstandsdygtige over for vædring, og man koncentrerede sig i stigende grad om at borde ("erobre") de fjendlige skibe. Derfor brugte man også noget af den ekstra vægt til at få plads til flere soldater, og man konstruerede beskyttede standpladser til bueskytter eller spydkastere. I 398 f.v.t. hører man første gang om en "Femmer" fra Dionysius flåde. I slutningen af Dionysius regeringstid (han døde i 367 f.v.t.) findes de første beskrivelser af de endnu større "Seksere" (Hexeres), hvor der var dobbelt bemanding på alle tre sæt årer.
Kampen for selvstændighed i Quitos audiencia var del af en bevægelse i hele det spanske Amerika, som lededes af kreolere (indbyggere af spansk oprindelse fødte i den nye verden). Kreolernes bitterhed over de goder, som de besøgende spaniolerne havde, var motiverende for revolutionen mod det koloniale styre. Den udløsende faktor var Napoleons invasion af Spanien, hvor han afsatte Ferdinand 7. og i juli 1808 erstattede ham med sin broder Joseph Bonaparte.