Hvornår blev Front de Libération Nationale (FLN) dannet? 


Afkoloniseringen af Algeriet blev et af de blodigste kapitler i afrikansk kolonihistorie. I 1950-erne blev både Marokko og Tunesien selvstændige stater, men Frankrig ville ikke slippe Algeriet, som havde store naturressourcer og var tæt tilknyttet med den franske økonomi. Undertrykkelsen førte til, at modstandsgrupperne i 1954 gik sammen i Front de Libération Nationale (FLN) og begyndte en guerillakrig for at befri landet. To år senere havde befrielsesbevægelsen etableret befriede zoner, som de kunne operere fra. På denne tid kunne befrielsesbevægelsen mønstre omkring 15.000 soldater, mens fransmændene havde sat 20.000 soldater. Som mest havde Frankrig en halv million soldater i Algeriet og satte alle ressourcer ind på at vinde krigen efter det smertelige nederlag i Indokina. Efter, at franskmændene havde opsat et elektrisk hegn ved grænsen til Tunesien og udlagt 900.000 landminer i grænseområderne, havde FLN svært ved at forsyne tropperne. Franskmændene forflyttede også mellem en og to millioner algerier fra deres hjem til "koncentrationscentre" for at afskære kontakten mellem civilbefolkningen og guerillaen. FLN-ledelsen havde i udlandet etableret en provisorisk regering, Gouvernement de la république algerienne (GPRA), og var begyndt at opbygge en regulær hær.
Vias tog mellem National Capital (hovedstadsområdet) og Montreal kører forholdsvis ofte hver dag med tidlige afgange, men på trods af den forholdsvis korte afstand mellem byerne, er den sidste afgang klokken 18.00.  Rejsetiden svinger mellem 105 og 130 minutter, med standsninger i Alexandria og Dorval.  Siden maj 2010 er rejsetiderne dog blevet forkortet.  Selv om der er færre passagerer på strækningen, end på strækningen Toronto–Montreal, benytter Via stadig tildelte vogne, hvilket vil sige at der sandsynligvis er tomme vogne, mens andre er fyldte med passagerer.