Hvilken rolle spillede Katarina den Store i Targowicakonføderationens oprør mod den polsk-litauiske realunion? 


Vedtagelsen af den nye forfatning mødte ikke kun modstand i udlandet, men også internt hos realunionens stormænd, hvoraf flere bad Katarina den Store om at gribe ind og genindføre de privilegier, som var blevet fjernet ved den nye forfatning. Som led i modstanden mod forfatningen dannede stormændene i januar 1792 Targowicakonføderationen, der kritiserede forfatningen, som "var inficeret med demokratiske idéer" efter "de fatale eksempler i Paris". I maj 1792 gik konføderationen til kamp mod Realunionen. Oprørerne anmodede Katarina den Store om militær hjælp til oprøret, og den 18. maj erklærede Rusland krig mod Den polsk-litauiske realunion, Samme dag gik russiske tropper ind i Polen-Litauen. Krigen sluttede uden egentlige kampe, da den polske konge Stanisław August Poniatowski kapitulerede i håbet om, at et diplomatisk kompromis kunne findes.
Hovedmodsætningen hos Martinus er altså ikke modsætningen mellem godt og ondt, men modsætningen mellem behag og ubehag.