Hvad mener anmelderne om Rasmus Seebachs brug af klichéer i sangene på albummet "Mer' end kærlighed"? 


Peter Albrechtsen fra Ekstra Bladet mente albummet var mere velproduceret, og følte strygearrangementerne gav en "velkommen følelse af format". Anmelderen fandt det befriende at albummet omhandler "Seebachs åbenbart uendelige kærlighedskvababbelser", men fandt hverdagsbanaliteterne anstrengende: "Hjerte rimer på smerte, men hos Seebach kunne det også rime på tærte, hvis det var påkrævet for at få et rim til at gå op." Gaffas Ole Rosenstand Svidt gav albummet tre ud af seks stjerner og skrev: "De følsomme klaverballader og -midt-tempo-numre med ligefremme, billedfattige, klichéfyldte tekster om hjerte og smerte er i overtal, og Rasmus Seebachs karakteristiske lyse, let klagende og ganske solide stemme ligger helt i front i lydbilledet." Mest kritisk var Kasper Kudsk fra Århus Stiftstidende, der gav albummet blot to ud af seks stjerner med konklusionen: "Størstedelen af de 12 sange er skrevet ud fra stort set samme skelet. Nogen gange fungerer det. Andre gange er man ved at falde om i kedsomhed." Kristian Nygaard skrev for Soundvenue, at størstedelen af sangene var skrevet ud fra samme skabelon: "et stille vers, en opløftende bro og så et omkvæd enhver Melodi Grand Prix-forfatter ville give sin højre arm for at have skrevet.", men konkluderede at Rasmus Seebach havde begået en "fremragende dansksproget popplade".
Alkalimetaller kan opløses i ammoniak, hvor alkalimetal-atomerne "færdes" som positive ioner: Disse ioner fylder mere end ammoniakken og metallet gjorde "hver for sig", så opløsningen ender med at fylde mere end summen af metalprøvens og den oprindelige ammoniaks rumfang. Det opløste alkalimetal giver i første omgang væsken en blå farve og paramagnetiske egenskaber, mens mættede opløsninger er gyldne eller brune.