Hvilke komponister, foruden Jean Sibelius, var fremtrædende i Finland i anden halvdel af det 19. århundrede og begyndelsen af det 20. århundrede? 


Jean Sibelius (f. 1865) skrev allerede som elev ved Musikinstituttet værdifulde kompositioner, og hvad han som ganske ung lovede, har han i rigt mål indfriet, så han nu står ikke blot som sit lands uomstridt mest fremragende, men som en af datidens største komponister. De oprindelige finske strenge, som Collan allerede anslår, som Kajanus stemmer med fuldere bevidsthed og kunst, bruser i uimodståelig vælde i Sibelius’ musik, der blev modtaget og værdsat af finnerne som et udtryk for en rig sjæls begavelse, men ikke mindre som en hyldest til det land, hvis storslåede natur og rige folkedigtning så tit har givet ham både emne og tone. De samme idealer besjæler hele denne skare af unge finske komponister i anden halvdel af det 19. århundrede og begyndelsen af det 20. århundrede: Aino Järnefelt, Oskar Merikanto, Erkki Melartin, Selim Palmgren, Toivo Kuula, Leevi Madetoja, som få lande i samtiden kunne vise mage til.
Jordanfloden er den eneste større vandressource, der flyder ind i Dødehavet, omend der findes små vedvarende kilder under og omkriing Dødehavet, der danner pøle og kviksandsgrave langs kanterne. Mujibfloden, den bibelske flod Arnon, er således en af de andre kilder til vand i Dødehavet. Wadi Mujib-floddalen, 420 meter under havoverfladen i den sydlige del af Jordandalen, er en biosfærereserve på 212 km2. Blandt andre kilder er Wadi Darajeh (arabisk) eller Nahal Dragot (hebraisk) samt Nahal Arugot, der løber ud i oasen Ein Gedi. Wadi Hasa (den bibelske Zered) er ligeledes en wadi, der løber ud i Dødehavet.