Hvilke poster havde Brahe i det svenske rige? 


Søn af den i det stockholmske blodbad omkomne Joakim Brahe (som var gift med Gustaf Vasas søster), og sønnesøn - af Peder Magnusson Brahe, blev som barn tillige med sin moder bortført i dansk fangenskab og fulgte hende også, da hun senere forlod riget. Han hjemkaldtes 1537 af Gustaf I, udnævntes 1539 til statholder på Stockholms Slot og 1544 til rigsråd. Allerede 1546 nævntes han som ridder. 1561 ophøjedes Brahe i grevestanden. 1562 sendtes han i en mission til Skotland og 1564 til Polen, ligesom han på en overordnet post deltog i krigen mod danskerne. Under Erik XIVs sindssygdom varetog Brahe tillige med Sten Eriksson Lejonhufvud rigets styrelse; men ved hertugernes rejsning mod kongen sluttede han sig til sidst til disse og blev 1569 udnævnt til rigsdrost. Med hertug Karl lå han i arvetvist, og kong Johans yndest mistede han ligesom mange andre rådsherrer 1588, da han beskyldtes for at arbejde på genopbyggelsen af Kalmarunionens stormandsvælde. Brahe har forfattet et skrift om Gustaf Vasa (en del heraf udgivet af O. Ahnfelt 1896-97) og har desuden efterladt et for tidens kulturforhold interessant arbejde Oeconomia ell. Hussholde-book för ungt adelsfolk, forfattet 1585, men først trykt 1677.
Det fremgår heraf, at det fortrinsvis var yngre, arbejdsføre mænd, der udvandrede (bortset fra børn var mændene i overtal inden for alle aldersgrupper, ligesom aldersgruppen 20-30 år lå højst, fulgt af 15-20 år). Virkningen for det land, hvorfra udvandringen skete, var således: