Hvordan fungerer en fælles gate forstærker i forhold til spændingsvariationer? 


Det signal der skal behandles, føres ind gennem indgangskondensatoren  — denne tjener som skillekondensator for jævnspændinger, eftersom signalkilden oftest vil arbejde ved en anden spænding end den der skal være på sourcen. Signalet vil få spændingen på source til at variere i forhold til den konstante spænding på gaten, og variationerne i spændingsforskellen mellem gate og source vil medføre tilsvarende variationer i hovedstrømmen. Disse strømvariationer vil igen bevirke at spændingsfaldet over drainmodstanden  vil variare, blot med en større amplitude end det oprindelige indgangssignal.
Etymologi for "højre" og "venstre" i andre sprog trækker også i retning af en kontrast mellem godt og dårligt. På latin er dette udpræget tydeligt, idet dexter betød både "højre" og "behændig" (bevaret i det engelske ord dexterous), mens sinister betød både "venstre" og "ildevarslende" - en betydning bevaret også i dagens engelsk. På engelsk stammer left (= venstre) fra gammelengelsk lyft (= kraftløs), og det ældre engelske udtryk "over the left [shoulder]" (= over venstre [skulder]) betyder, at man afviser eller ignorerer det, der er sagt - hvorimod "højre" hedder right, der også betyder "rigtig", "korrekt", af gammelengelsk riht, der først fra 1100-tallet blev benyttet om "højre" - oprindeligt var ordet kun brugt i betydningen "god, ordentlig, passende". Den samme udvikling sees i tysk recht og latin rectus, fra urindoeuropæisk *reg- (retlinjet bevægelse, at regere, at få orden på) - kilde også til græsk orektos (= udstrakt, oprejst), gammelirsk recht (= lov), walisisk rhaith, bretonsk reiz (= retfærdig, klog). Tilsvarende hedder "højre" på fransk droit fra latin directus (= retlinjet, direkte); og slaviske ord for "højre", såsom polsk prawy og russisk пра́вый, er lånt fra gammel kirkeslavisk pravu (= retlinjet), fra urindoeuropæisk *pro med roden *per- (= fremad, foran, først).