Hvornår foretog kongen jomfruturen på skibet Argo? 


Oplysninger om hvornår kølstrækningen eller søsættelsen foregik kendes ikke, men kongen var gået om bord på det nye hovedskib for jomfruturen i 1601. Probst fandt to regnskaber over forbrug af tømmer til bygningen dateret til 24. december 1598, tømmeret blev hentet fra Sølvesborg i Blekinge og Haderslev til værftet i København. Sammen med konstruktionstegningen som tidligere var fejlagtigt identificeret som Sanct Sophia (leveret i 1627), blev det muligt at rekonstruere konstruktionen af skibet. Bundstokkene for Argo er opgivet i længder på 13 til 14 alen eller 7,2 til 7,8 meter, det enkelte spant bestod af to lag, hvert med fem stykker tømmer som var sat sammen. Det viser at man endnu havde krumvoksede træer i mængder i slutningen af 1500-tallet. Mangel på krumtømmer førte senere til flere lagdelte spanter. Argo havde 55 spanter, hvoraf 18 "mesterspanter" som blev rejst på kølen.
De tidligste historier om ham er fundet på lertavler på sumerisk før 2000 f.Kr. Andre tavler beretter om ham på elamitisk, hurrisk og hittitisk. Gennem årene blev de samlet til et stort, episk værk. Hans berømmelse overlevede dog ikke Assyriens sammenbrud. Efter to årtusinder som en litterær, religiøs og historisk skikkelse, var han fuldstændig glemt indtil victoriatiden, da den engelske rejsende Austen Henry Layard i 1839 udgravede omkring 25.000 knuste lertavler fra ruinerne i Ninive. Henry Rawlinson, en ekspert på Assyrien, der kunne læse kileskrift, begyndte det anstrengende arbejde med at oversætte tavlerne, først i Bagdad og senere i British Museum.