Hvad var Procopius' foretrukne sprog for at skrive historie? 


Procopius tilhørte den skole af senantikke, sekulære historikere, som fortsatte traditionerne fra den anden den anden sofisme. De skrev på attisk græsk, deres forebilleder var Herodot og særlig Thukydid, og deres emner var altid sekulær historie. De undgik ord, som var ukendte i attisk græsk, og tilføjede i så fald en forklaring med samtidens ordforråd. Således forklarede Procopius for sine læsere at ekklesia, i betydningen en kristen kirke, modsvarer et tempel eller en helligdom, og at munkene er "de mest mådeholdne af de kristne... hvis mænd sædvanligvis kaldes for munke." (Krigene 2.9.14; 1.7.22) I det klassiske Athen havde munke været ukendte, og en ekklesia var en forsamling af athenske borgere, som vedtog love.
Beskrivelsen af overgangsriter blev oprindeligt foretaget i samfund som man omkring 1900 betegnede som primitive, dvs. samfund der ikke var påvirket af den kompleksitet og udvikling der prægede det moderne samfund. Samfund der i dag snarere vil blive betegnet som traditionelle. I denne type samfund var de forskellige socialgrupper normalt klarere adskilte end i det moderne, og skellene havde ofte en klar religiøs karaktér. Overgangen fra én gruppe til en anden, og alle de ændringer af status som fulgte med, fulgte et fast skema, van Gennep fastlagde at denne type ritualer altid indeholdt tre faser: