Hvad er befolkningstætheden i den indre del af Byregion Østjylland? 


Den østjyske byregion som helhed har en befolkningstæthed på 122, hvilket er lidt mindre end landsgennemsnittet på 135. De 19 kommuner i den østjyske byregion varierer i befolkningstæthed fra 728 indbyggere pr. km² (Aarhus Kommune) til 33 (Samsø Kommune). 5 af de 19 kommuner er tættere befolket end landsgennemsnittet. Den østjyske byregion har en meget ujævn befolkningstæthed, da nogle af "udkantskommunerne" (Vejen, Billund, Syddjurs og Norddjurs) er blandt de 20 tyndest befolkede kommuner i landet. Den indre og tættest befolkede del af byregionen, som består af 12 kommuner har mere end 1 mio indbygger på 6.413 km² og en tæthed på 166, det gør byregionen lidt tættere befolket en landsgennemsnittet. De 5 "udkantskommuner" bidrager med kun 200.000 indbygger med et areal på mere end 3.500 km², hvilket den samlede tæthed noget ned. Sammenligner man byregion Østjylland med de danske amter før kommunalreformen og kommunerne København, Frederiksberg og Bornholm, er byregion Østjylland placeret midt i feltet. Det er bemærkelsesværdigt, at det tidligere Fyns Amt med 136 indbyggere pr. km² var tættere befolket end hele byregion Østjylland, mens det indre af byregionen dog har en lidt højere befolkningstæthed end det tidligere Fyns Amt . Hovedstadsområdet med sine 1.263.698 indbyggere (2015) over 606,5 km² har en befolkningstæthed på 2.084 og altså væsentligt tættere befolket end Byregion Østjylland, der således ikke har samme karaktér af et egentligt byområde.
Syden var sydende af revolutionær virksomhed og det område, der var i stærkest opposition til Beiyang-klikerne. De gjorde oprør mod Qing-dynastiet i 1911 og mod Yuan Shi-kai i 1913 og 1916. Efter Qing-genindsættelsen i Peking, nægtede adskillige sydlige provinser ledede af Tang Jiyao og Lu Rongting at anerkende det nye Duan Qirui-kabinet og parlamentet. Sun Yat-sen samlede flere anerkendte politikere, KMT-medlemmer fra den opløste Nationalforsamling for Republikken KIna og sydlige militære i slutningen af juli 1917 for at danne en rivaliserende regering i Guangzhou (kendt som Forfatningsbeskyttende Regering). De sydlige fraktioner anerkendte Guangzhou som den legitime hovedstad uanset, at den ingen international anerkendelse havde. Som i nord kunne det ske at sydlige militære gjorde oprør under påkaldelse af provinsrettigheder, især Guangxi. Til de sydlige provinser henregnedes: Yunnan, Sichuan, Guizhou, Hunan, Guangxi, og Guangdong (herunder Hainan).