Hvordan levede biskop Stygge Krumpen sit liv? 


Stygge Krumpen var en ambitiøs biskop, der ønskede at drive sit stift som en stor godssamling. Således var han rent faktisk en "kirkens mand" sådan som det opfattedes i slutningen af 1400tallet. Men han var den danske biskop, som lagde størst afstand til kirkens krav til sine lederes livsførsel. Han levede et frit og lystigt liv især på stiftets godser, Voergård og Sæbygård, hvor han levede sammen med Bonde Due Munks ekshustru Elsebeth Gyldenstierne, som var Stygge Krumpens vedsoverske (dvs elskerinde). Da den katolske biskop skulle leve i cølibat, var der tale om en provokation. Nogle danske biskopper havde vedsoversker, men ikke højadelige kvinder som Elsebeth. Hun blev formelt skilt fra sin ægtemand i 1518 (skilsmissedokumentet er citeret komplet i en sag, Elisabeth førte ved tinget i 1540), og hun giftede sig i 1542 igen, med Erik Mortensen, da hun havde opsamlet arven efter sine døde brødre.
Ved Estlands genvundne selvstændighed fra Sovjetunionen i 1991 kunne resterne af den estlandssvenske kultur genopdyrkes. Befolkningsgruppen må betragtes som uddøende; ved Sovjetunionens fald udgjorde den cirka 250 mennesker med svensk modersmål. Imidlertid har flygtningene fået mulighed for at generhverve deres tidligere ejendom i de svenske bygder, og mange opholder sig i Estland om sommeren. Som følge heraf er Nuckö/Noarootsi delkommune siden 1997 officielt tosproget.