Hvad var Vilhelm Wanschers mening om Ebba Carstensens kunst? 


Det eksperimenterende arbejde gav anledning til omtale og kritik, herunder positiv, ikke mindst fra kunsthistorikeren Vilhelm Wanscher, der blev en varm fortaler for hende. Wanscher var ikke særlig begejstret for kunstens ungdom på KE i 1924. Men i sin anmeldelse af KE, "Efteraarsudstillingen", skrev han i Politiken den 7.11 1924: "Ebba Carstensen er der Kraft i. Det er da endelig en moderne Maler. Alt, hvad Kubismen og de andre tekniske Eksperimenter har lært os, særlig Virkningen af vekslende Farveplaner og Lysmodsætninger, der bryder Billedplanet og giver Dybde, det kan hun, og hun bruger det med sit straalende Humør. Hun har malet en pragtfuld og morsom Hønsegaard og to ypperlige Skovinteriører. Vi har altid vidst, at Ebba Carstensen var god, men der har været noget, som hemmede [sic] hende - maaske simpelt hen Støtte af en, der vilde købe hendes Billeder. - Køb dem nu! Køb det altsammen, ogsaa Konen ved Vaskebaljen i det latterlige Køkken. Jeg udnævner Storm-Petersen til vor eneste virkeligt unge Kunstner og Ebba Carstensen til at være hans Søster. Gid hendes Talent ret kunde komme til sin udfoldelse."
Den tyske Heeresgruppe Mitte (hvor det sovjetiske hovedangreb blev sat ind) undervurderede det sovjetiske infanteri med 40 procent, de motoriserede styrker med 300 procent. Antallet af kampvogne blev vurderet til 400-1800, men det korrekte tal var 4000-5200. Den tyske overkommando (OKH) undervurderede truslen mod armegruppen massivt og flyttede en tredjedel af armeens artilleri, halvdelen af dens panserjagere og 88% af dens kampvogne til den sydlige front hvor OKH forventede at Sovjetunionen ville angribe. Kun 580 tyske pansrede køretøjer var klar da slaget begyndte. I slaget blev Heeresgruppe Mitte næsten fuldstændigt udslettet, den fjerde armé blev indesluttet øst for Minsk, den 3. panseramé indesluttet i Vitebsk og den 9. armé omringet øst for Bobruisk. Militærhistorikeren Bruce Pirnies mener, "tyskerne blev mere omfattende vildledt forud for Operation Bagration end i perioden op til Operation Uranus [ved Stalingrad]". Pirnie konkluderer, hovedsageligt baseret på Bagration og Uranus med hensyn til andre operationer under 2. verdenskrig at de russiske vildledningsteknikker i Bagration var usofistikerede, men "intelligente og effektive". Sovjetunionen lykkedes med at forstyrre det tyske efterretningsbillede, som primært var bygget op af signalefterretning, luftfotograferinger samt agenter man lod blive tilbage under tilbagetrækning. Stavka forsøgte bevidst påvirke disse efterretningsmuligheder ved at simulere styrkeopmarcheringer et sted og samtidig foretage massive opmarcheringer i det skjulte et andet sted.