Hvor lang tid tog det at krydse Atlanterhavet i starten af det 20. århundrede? 


Sejlskibe eller postbåde transporterede i mange år post på tværs af havet - et af de tidligste eksempler er den hollandske tjeneste til Batavia i Hollandsk Ostindien i 1670'erne. Disse skibe tilføjede senere passagerpladser, omend under meget trange kår. Senere igen blev der tilbudt rutefart, men rejsens længde afhang fortsat i høj grad af vejret. Da dampskibet begyndte at afløse sejlskibet overtog oceanskibet rollen som passagertransportskib. Ved begyndelsen af det 20. århundrede tog det omkring fem dage at krydse Atlanterhavet, og shippingfirmaer konkurrerede om hvem der kunne få de største og hurtigste fartøjer. Det Blå bånd var en uofficiel udmærkelse, der blev tildelt den hurtigste oceanliner til at krydse Atlanten i rutefart. Mauretania havde rekorden med 26,06 knob (48,26 km/h) i tyve år fra 1909. Hales-trofæet, oprettet for at have noget konkret at tildele skibe med det Blå bånd, blev i 1952 tildelt United States for en krydsning, der tog tre dage, ti timer og fyrre minutter.
Den forsvarende mester, Angelique Kerber, spillede sin første grand slam-turnering som topseedet og nr. 1 på WTA's verdensrangliste men tabte allerede i fjerde runde med 2-6, 3-6 til Coco Vandeweghe, som til gengæld kvalificerede sig til kvartfinalen i Australian Open-mesterskabet i damesingle for første gang i sin karriere. Det var ligeledes første gang, at amerikaneren besejrede en spiller, der lå nr. 1 på verdensranglisten.