Hvad var Edvard Beneš' rolle i den udenrigspolitiske stilling for den første Tjekkoslovakiske Republik? 


Edvard Beneš, tjekkoslovakisk udenrigsminister fra 1918 til 1935, skabte det system af alliancer, der bestemte republikkens internationale stilling indtil 1938. Beneš var en demokratisk statsmand med vestlig orientering og var stærkt afhængig af Folkeforbundet som garant for efterkrigstidens status quo og sikkerheden i nydannede stater. Han forhandlede Den Lille Entente (en alliance med Jugoslavien og Rumænien) i 1921 for at modvirke ungarsk revanchisme og Habsburgs genoprettelse. Han sluttede en separat alliance med Frankrig. Benešs vestlige politik fik et alvorligt slag allerede i 1925. Locarno-pagten, som banede vejen for Tysklands optagelse i Folkeforbundet, garanterede Tysklands vestlige grænse. Franske tropper blev således efterladt immobiliseret på Rhinen, hvilket gjorde fransk bistand til Tjekkoslovakiet vanskelig. Desuden fastslog traktaten, at Tysklands østgrænse forbliver genstand for forhandling. Da Adolf Hitler kom til magten i 1933, blev frygten for tysk aggression udbredt i det østlige Centraleuropa. Beneš ignorerede muligheden for et stærkere centraleuropæisk alliancesystem, der forblev tro mod sin vestlige politik. Han søgte dog Sovjetunionens deltagelse i en alliance, der skulle omfatte Frankrig. (Benešs tidligere holdning til det sovjetiske regime havde været forsigtig.) I 1935 underskrev Sovjetunionen traktater med Frankrig og Tjekkoslovakiet, der i det væsentlige fastslog  at Sovjetunionen kun ville komme Tjekkoslovakiet til hjælp, hvis fransk bistand kom først.
At oversætte konkordant betyder, at hvert ord eller udtryk gengives på samme måde og så tekstnært som muligt: ord for ord. Det kan give en tung og nogle gange uforståelig oversættelse. Det er lettere at sammenligne de konkordante oversættelser.