Hvordan blev armenierne behandlet juridisk i Det osmanniske rige før 1900-tallet? 


Før 1900-tallet blev armenierne omtalt som "millet-i sadika" (loyal nation) af osmannerne. Dette betød, at de levede i harmoni med andre etniske grupper og ikke var i konflikt med den centrale regering. Men de kristne armeniere var underlagt den islamiske "dhimmi"-lov. Den gav dem færre juridiske rettigheder end deres muslimske medborgere, men også færre pligter. De slap blandt andet at for betale det velfærdsbidrag, som muslimer var pålagt. "Tanzimat"-grundloven fra midten af 1800-tallet gav dem flere rettigheder i lighed med andre minoriteter i Det osmanniske rige. Men sultan Abd-ul-Hamid 2. suspenderede grundloven tidligt i sin regeringstid og styrede nærmest enevældigt.
I Petergruppen blev den koldblodige Brøndum hurtigt en af de ledende aktører. Under øgenavnet "Snaps" og dæknavnet "Harald Jensen" deltog han i mange aktioner og likviderede personligt blandt andre kunstneren Otto Bülow (1. august 1944), modstandsmanden Ejler Haubirk (20. oktober 1944) og teologen Egon Johannesen (24. november 1944) blev også helt tilfældige ofre for terroren. Han og Kai Henning Bothildsen Nielsen dræbte inden for samme døgn i november 1944 seks tilfældige københavnere. Med Henning Brøndum i spidsen sprængte danske nazister den 14. december 1944 Odinstårnet i Odense som hævn for den stigende sabotage mod tyskerne i Odense. Han og resten af banden sendtes til Aalborg for at likvidere populære aalborgensere og forrette hærværk mod butikker og forlystelser. Den 10. og 11. oktober 1944 var det Svendborg, det gik ud over. Her ødelagde Brøndum og resten af gruppen blandt andet Svendborg Avis''' bygning og andre forretninger i byen.