Hvem blev regent for Lippe efter fyrst Woldemar? 


Inden fyrst Woldemar døde i 1895, havde han udstedt et dekret, der gjorde prins Adolf af Schaumburg-Lippe til regent for Woldemars bror Karl Alexander, der var sindssyg. Dette førte til den lippeske arvefølgestrid, som endte med at Ernst af Lippe-Biesterfeld blev regent. Da Ernst døde i 1904, blev hans søn Leopold regent.
Renen kunne tjene som overfladedræn for vand fra markerne. Renerne fulgte ofte højdekurverne i retning, hvorved man kunne undgå erosion. Afdræningen og dermed pløjningsmåden spillede især en rolle ved dyrkning af vinterrug, som er særlig udsat for ødelæggelse af is og frost, hvis jorden er udrænet, fordi vandet så kan stå højt på marken og fryse til is. På højryggede agre vil vandet derimod blive samlet i renerne, mens ryggene snarere dækkes af sne, som virker beskyttende. Undersøgelser af sammensætningen af korn tyder på, at vinterrugen skete i sen vikingetid og udviklede sig til en udbredt kornsort i middelalderen. Endvidere er i Skånske Lov fra 1200-tallet omtalt gærder omkring rugvange, hvilket afspejler den rolle, som denne afgrøde da havde opnået. Det formodes, at det tillige afspejler indførelsen af trevangsbrug. Omtale af dyrkning af vintersæd på smalle, let hvælvede agerbede findes allerede hos de romerske forfattere Varro, Plinius den Ældre og Columella. Hos Varro omtales, at sådanne bede blev skabt ved, at arden blev holdt skråt. Det er muligt, at dette var udgangspunktet for en udvikling, der førte til muldfjælsploven og højryggede agre.