Hvor fik Astrid Holm brændt sin keramik under 1. verdenskrig? 


Astrid Holm beskæftigede sig en del med keramik, som hun i perioden under 1. verdenskrig fik brændt i G. Eifrigs værksted i Valby. Hun udtalte sig i et interview i 1919 om sit arbejde med keramik: Ja, jeg HAR navnlig gjort det - men vil da for resten uhyre gerne til det igen saa snart der kan vise sig en Udvej for mig til at faa mine Sager brændt. Det er jo nemlig altid det, det kniber med. Tidligere var der en Pottemager Eifrig ude i Valby, som stillede sig saa uhyre forstaaende overfor de Kunstnere, som søgte hans Bistand. Bindesbøll fik f. Eks. for en snes Aar siden mere eller mindre bestandig og arbejdede derude. Og baade Jais Nielsen og jeg og mange andre unge Kunstnere har nydt godt af denne Mands forstaaelse og Velvilje overfor vore Ønsker. Men nu har han ikke noget med Forretningen at gøre - HVIS Brænderiet for resten i det hele taget eksisterer. Sagen er imidlertid den, at Keramik ubetinget bliver smukkest, naar det brændes på gammeldags Maner i de primitive gamle Brændeovne, og DEM kniber det svært med at komme til at benytte her i Byen.
Omdrejningspunktet for udviklingen i Europa var den svenske lokomotivfabrik Nydqvist och Holm AB (NOHAB) i Trollhättan, som i 1949 fik licens på bygning af EMD-Diesellokomotiver. Ved NOHAB modificeredes det australske VR B class lokomotiv, så det blev tilpasset UIC's frirumsprofil. Særligt den lavere franske frihøjde medførte en kraftigere tagkrumning end de oprindelige EMD FP7-lokomotiver. Endvidere blev der indrettet førerpladser i begge ender af lokomotivet.