Hvilke slag deltog James J. Archer i under den amerikanske borgerkrig? 


Under Marylandkampagnen i september 1862 var Archer syg, hvilket tvang ham til at lede sin brigade fra en ambulance, da han var for syg til at ride. Hans mænd gennemførte en forceret march fra Harpers Ferry og ankom i Sharpsburg på venstre flanke af Unionens 11. Korps. I et indædt angreb drev Archer fjenden tilbage og generobrede et konfødereret artilleribatteri. Tre dage senere i Slaget ved Shepherdstown anførte Archer og brigadegeneral William Dorsey Pender et angreb som drev en forfølgelsesstyrke fra Unionen tilbage over Potomac-floden, hvilket gav Lees hær mulighed for at slippe bort ind i Virginia. Trods hans fortsat dårlige helbred bidrog Archers lederskab til sejrene i slagene ved Fredericksburg og Chancellorsville.
I 1875 udgav han Et Par Ord til Overvejelse angaaende landets Forsvarsvæsen, hvori han bestemt hævdede, at hvis Danmark atter blev indviklet i krig, ville kampen gælde dets overlevelse, hvorfor det var aldeles nødvendigt, at der anlagdes befæstninger ved København og andetsteds, samt at Flåden udvikledes, Hæren omordnedes osv., hvilket ville kræve en sum af 70 mio. kr. Befæstningssagen, der mere og mere tilspidsede sig til en konstitutionel kamp, lykkedes det ham ikke at gennemføre, men i 1880 bidrog han væsentlig til, at en ny hærlov, der afveg en hel del fra den af krigsminister W.F.L. Kauffmann forelagte, kom i stand, hvorved hans anseelse voksede betydelig. Han blev 1882 benådet med Storkorset af Dannebrog, 1883 medlem af Højres repræsentantskab og året efter, da Rimestad ikke opnåede genvalg, formand for Folketingets Højre. Som sådan udfoldede han et stort talent til at lede andre, så vel inden for sit parti som udad, når han optrådte som ordfører, i det han ikke alene talte godt, om end lidt tungt og salvelsesfuldt, men tillige var nøje inde i det, han talte om. I 1884 udnævntes han til direktør for Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole, og ved siden af al denne virksomhed var han desuden fra 1876 mangeårig formand for Dansk Røde Kors, 1887 medlem af Jernbanerådet samt fra 1889 en af direktørerne for Det Classenske Fideikommis.