Hvornår startede vulkanismen på Graciosa? 


Vulkanismen på Graciosa var overvejende præget af lav eksplosivitet, selvom der forekommer nogle aflejringer, der viser indikationer på forhøjet eksplosivitet i dens geologiske historie. Vulkanismen startede for cirka 600.000 år siden med dannelsen af en skjoldvulkan, som stadig er synlig i det vulkanske kompleks i Serra Branca (den ældste del af øen). Dette blev efterfulgt af perioder med eksplosivitet, relateret til de brydninger, der krydser zonen, og danner talrige kegler, der udgør en stor del af Serra Dormida- og Serra das Fontes-regionen. Typen af vulkanisme ændrede sig radikalt for omkring 350.000 år siden med dannelsen af den centrale vulkan (og senere caldera) forbundet med et andet magmakammer, hvilket resulterede i større eksplosivitet og gav anledning til tykke plader af pimpsten, der lagde Serra Branca. Dannelsen af Santa Cruz-platformen kommer fra den nyere geologiske vulkanisme, der er forbundet med lavere eksplosive basaltiske udbrud, hvilket resulterer i adskillige kegler og underjordiske aflejringer, der dækker øens centrum og nordlige dele. Denne fase udviklede sig mod sydøst og dannede Caldera-massivet og mange af øerne og ubådsbjergene langs kysten. Den sidste fase af Graciosas geologiske historie fandt sted for 2.000 år siden og dannede Pico Timão og de basaltiske strømme, der er placeret i de omkringliggende områder.
Der findes flere beviser for eksistensen af jernkorsetter, men der er delte meninger om deres brug. Nogle mener, at de først og fremmest blev anvendt til ortopædiske formål, for at rette op på en skæv ryg. Desuden menes flere eksemplarer af disse korsetter at være senere forfalskninger. Det påstås dog i bogen The Corset and Crinolines fra 1868, at jernkorset blev almindeligt båret i Katarina af Medicis tid (1519-1589), samt at en 33 centimeters talje var standard inden for elegant mode.