Hvilke psykiske lidelser har Ole Vedfelt undersøgt i sin forskning? 


I 2007 opdaterer Vedfelt Drømmenes dimensioner med ny forskning.[13] I en artikel om drømme og videnskabsteori[14], undersøger han om det er muligt bag om de forskellige drømmeteorier, at finde nogle fælles ”kerneegenskaber” som er underbygget af den mest valide og opdaterede viden om drømme og drømmearbejde. I artiklen Cultivating Feelings through Working with Dreams fremsætter han sine første selvstændige hypoteser om den drømmende hjerne.[15] Vedfelts metoder i forhold til svære psykiske lidelser er beskrevet i Drømmenes dimensioner[16] og i artiklen Psychosis as a Means to Individuation.[17] Også til psykologisk tolkning af kunstværker har teorien vist sige anvendelig.[18]
I 1946 rejste han fra Danmark til Las Palmas, hvor han fejrede sit 25 års sangerjubilæum på scenen i Cavalleria rusticana. Frem til 1948 blev han i Spanien, hvor han arbejdede som kemiker. Han udviklede en skibsmaling, der skulle forhindre vækst af alger, og en type brød bagt af kartoffelmel. Først i 1948 rejste han til Schweiz og genoptog sin karriere som sanger, før han vendte tilbage operahusene i Wien og Berlin. Hans afskedskoncert fandt sted i Musikverein i Wien i 1959, men han fortsatte med at give enkelte forestillinger, koncerter og tv-optrædener. I takt med at det blev praksis at synge opera på originalsproget, måtte Rosvænge, der hidtil havde sunget sine roller på tysk, i de senere år af sin karriere nyindstudere store dele af sit repertoire. Han underviste blandt andre Niels Borksand i München i 1971. Borksand beskrev undervisningen som "robust", idet Rosvænge demonstrerede et højt B, udvidede tonen til forte, tilbage til piano og forte og piano igen, samtidig som han fik Borksand til at slå ham hårdt med knytnæven i mellemgulvet: "Det var som at slå ind i en betonmur og gjorde mere ondt på min hånd end på ham."