Hvad var generalmajor James B. McPhersons rolle i slaget om Atlanta? 


Den 17. juli blev præsident Jefferson Davis så frustreret over Johnstons strategi med manøvrer og tilbagetrækninger, at han udskiftede ham med generalløjtnant John Bell Hood. Hood blev til sidst også besejret og trak sig tilbage til Atlanta. I mellemtiden havde McPherson rykket sine tropper ind i Decatur, og derfra rykkede de op i det høje terræn ved Bald Hill, hvor de kunne se ud over Atlanta. Den 22. juli bemærkede de, at de konfødererede tropper havde forladt Atlanta. Sherman troede, at de konfødererede var blevet slået og var i gang med at evakuere byen, mens McPherson ganske rigtigt troede, at de ville angribe Unionens højre fløj og bagområde. Mens de diskuterede denne nye udvikling, omgik fire divisioner under generalløjtnant William J. Hardee flanken ved generalmajor Grenville Dodges XVI Korps.
De voksne laks vandrer op i vandløbet fra februar til oktober og kan derfor forud for gydningen opholde sig i vandløbet i flere måneder uden at tage føde til sig. Tilbage i vandløbet skifter laksen atter udseende. Hunnen bliver gråbrun til sort, mens hannen antager brune og rød-orange farvenuancer og udvikler en karakteristisk kæbekrog. Desuden indlejres skællene i et kraftigt slimlag. Under selve gydningen har den voksne laksehan ofte travlt med at jage rivaler væk. Denne adfærd udnyttes ofte af små, tidligt kønsmodne hanner, der endnu ikke har været i havet. De kaldes populært for 'snigrere': De sniger sig til at befrugte en vis andel af hunnens æg. Efter gydningen vil de voksne laks efter en tid begynde vandringen tilbage mod havet. Men de fleste er så afkræftede efter det lange ophold i vandløbet uden føde og efter gydningens strabadser, at de omkommer, inden de når havet, hvor de kan genvinde deres energireserver. Det er derfor meget få laks, der gyder mere end én gang.