Hvilken bog af Selma Lagerlöf ligner mest hendes debutbog? 


På opfordring skrev hun den svenske læsebog for de svenske skoler: Niels Holgersens forunderlige rejse (1906—07), som selvfølgelig bærer hendes præg mange steder og viser hendes evne til at forene korte historier med den lange fortælling, der binder værket sammen. En saga om en saga udgav hun, da hun fyldte 50 år, hvori hun selv fortæller om sit gennembrud og giver ypperlige hjemstavnsbilleder og prosadigte i tilgift. Men så kom Liljecronas hjem (1911), den bog, som i tone og indhold mest ligner debutbogen, men er fastere i formen ifølge iagttagere. Hovedpersonen er en romantisk helt med dæmonisk natur, violinspilleren, som ved sit spil forvoldte sin kærestes død. Forfatterindens evne til at poetisere og forsvare livets og hjertets ret er ideen, og samme anskuelse gælder de næste romaner, Køresvenden (1912) og Kejseren af Portugalien (1914). Mest levende fremtræder grundanskuelsen i den sidstnævnte, f.eks. gennem "Kejserens" kones forsvar af husbonden, hvor det hedder sig, at han af Vorherre har fået skærm for øjnene, så han ikke behøver at se, hvad han ikke kan tåle at se. Forfatterinden viser her som ofte før sin evne til at skildre og forklare de mennesker, hvis "forstand er hos Gud", de naive, de enfoldige, de åndssløve.
Osnabrück led voldsomt under bombetogterne i slutningen af 2. verdenskrig. Nogle historiske bygninger er blevet genopført. Derfor er nutidens Altstadt måske ikke fuldstændig original, men den giver dog stadig et indtryk af en middelalderby.