Svunne tider pajotuns vei Der over hoye klipper og fjell Har merket den med stov og aske Fra dengang alders hirder Vandret pa disse kanter Her gandviks bergtroll trampet frem I ondt og strrt et tussefolge Hvor ferdafolk fant stor en visdom Om landets skogsliv og morke sider Her pa stien som bukter seg uendelig frem Mellom berg hvor de vanskelig fremdeles Kan oynes i horisonten Sa storslatt det ma ha v?rt Og speide ut over alt dette Og a vandre sa alene og fri En hostkveld i en kald og lett take Slik som mange for meg har opplevd Og som mange for meg ha verdsatt Men minner blir glemt av tidens gang Og lite er her som det engang var Her som ellers har blader visnet Men falt ned pa en forfallen jord Hvor drommer og liv har dodd ut Men kanskje bak en stien Eller bak en gammel busk Sitter fortsatt..... hmm Og venter? Forgotten times on Jotuns path There over high cliffs and mountains Has marked it with dust and ashes From when Alders herds wandered these grounds. Here Gandviks Cave trolls stamped forth In an evil and large goblinherd Where rangers found a big wisdom About the lands forestlife and dark sides Here on the path who creeps eternally forth Between banks where they difficult still Can be seen in the horizon So great it must have been To look out over all this And to wander so alone and free An autumn evening in cold and light mist Like many before me have experienced And many before me have appreciated But memories are forgotten as time passes by And little is here that once were Here like elsewhere leaves have wizened But fallen down on a collapsed earth Where dreams and lives have passed away But maybe between a rock Or behind an old buch Sits still... And waiting
og, en, som, har, hvor