Question:
Herman i Zeman dělají ostudu. Halíkovi, Šiklové a Kocábovi selhává mozek.
Marxista dalajlájma. TGM se obrací v hrobě. A pokud Babiš... Ferdinand
Peroutka ml. promlová

ROZHOVOR Český publicista Ferdinand Peroutka jr., synovec slavného novináře
Ferdinanda Peroutky st., říká, že z letošních oslav naší státnosti se
tatíček Masaryk musel v hrobě několikrát obrátit a prezident Zeman i
ministr Herman se chovali ostudně. Peroutka ml. kritizuje Zemana, Babiše, ale
i lidi, kteří jsou řazeni k takzvaným havlistům. Některá Zemanova
varování před hrozbou islamismu nebo před diktátem EU jsou zcela namístě.

V jaké atmosféře a v jakém stavu naše země spěje k letošnímu 17.
listopadu a o čem vypověděl 28. říjen? Dějí se v poslední době věci,
které ji mohou ohrozit, nebo které naopak slibují posun směrem k lepšímu?
V jakém stavu naše politika spěje do roku nejdůležitějších voleb?

Myslím, že z letošních oslav naší státnosti se tatíček Masaryk musel v
hrobě několikrát obrátit. Je neskutečné, jakou ostudu ze státního
svátku dokážou naši politici udělat. Počínaje prezidentem a konče
ministrem kultury. Je to ale i odraz myšlenkového a mravního chaosu, do
něhož se propadá euroatlantická civilizace. Nevím, jestli nás může
utěšovat, že žádná situace není tak zlá, aby nemohla být horší.
Hrozeb jsou tucty, od přelití migrační vlny do Čech přes katastrofický
scénář tandemu Zeman–Babiš, včetně zakormidlování k Putinově Moskvě,
až po další rozklad společnosti a výhled občanských nepokojů.

Jak vnímáte spor o ocenění pro Jiřího Bradyho, kdy jeho synovec Daniel
Herman tvrdí, že Řád TGM strýci nebude udělen kvůli postoji synovce k
dalajlámovi, přičemž prezident Zeman to odmítá?

Považuji to za trapné předvádění svalů z obou stran, z čehož může
těžit pouze Andrej Babiš. Pan Brady měl ocenění od prezidenta samozřejmě
dostat. S tibetským dalajlámou to nemělo mít nic společného.

Jak jste ostatně vnímal návštěvu dalajlámy, která opět vzbudila vášně?
Co říci ke sporu o to, zda se raději setkávat s dalajlámou, nebo raději
dát přednost ekonomickým vztahům s Čínou?

Dalajlámu může dle vlastního uvážení přijmout každý politik, pokud mu
nevadí jeho příchylnost k marxismu. Jen by to nemuselo být na oficiální
půdě vlády. Nicméně strach z oslabení ekonomických vztahů s Čínou v
důsledku přijetí dalajlámy ministrem Hermanem je vzhledem k nepatrným
objemům vzájemné obchodní výměny zcela bezpředmětný.

Schvalujete krok Mariana Jurečky, Petra Gazdíka a dalších, kteří odmítli
přijít na státní oslavu 28. října a místo toho uspořádali vlastní akci
na Staroměstském náměstí? Chápete to jako vyjádření jejich názoru,
nebo to spěje k nebezpečnému rozdělení jednotlivých skupin společnosti?
Když už ani slavit neumíme spolu, chceme si spolu vůbec ještě povídat?

Prohlášení nejvyšších ústavních činitelů ke vztahům s Čínou bylo
poněkud hysterické. Jistě by stačilo, kdyby to podepsal pouze ministr
zahraničí. Pokud jde o vyjádření nesouhlasu s neseriózním chováním
prezidenta Zemana uspořádáním paralelní akce k 28. říjnu, myslím, že je
to legitimní. A co se týká nejen hrozícího, ale už i existujícího
rozdělení společnosti, nemají to na svědomí ani tak prezidentovi kritici
jako prezidentovo nekulturní a arogantní chování.

Debata se často točí kolem prezidenta Miloše Zemana. Toho má část
společnosti za hrubiána, burana, ruského a čínského kolaboranta a
podněcovatele nenávisti. Jiná část ho zase bere za lidového a přímého
muže, svého advokáta proti elitám a za někoho, kdo otevřenou politikou
vůči všem velmocím koná pro naši zemi dobro… a kdo ji také chrání
před islámem. Která skupina má pravdu?

Je škoda, že si Miloš Zeman tak často střílí góly do vlastní branky.
Protože například některá jeho varování před hrozbou islamismu nebo
před diktátem EU jsou zcela namístě. Škoda, že prezident zapomíná, že
je ve svých správných názorech dobře nahraditelný, a to vzdělanými lidmi,
jimž jsou jeho namyšlená extempore bytostně cizí.

Miloš Zeman prohlašuje, že kolem sebe sjednotil většinu české
společnosti. Může ale ta koalice „prasknout“, kdyby například již
nebyl problém s imigranty, který Zemanovi pomohl? Mohou se pod vlivem
soustavného mediálního bombardování od Zemana trhnout někteří
vzdělanější voliči? Anebo je to tak, že příznivci Zemana prostě „svého
Miloše“ už neopustí, protože je chrání před těmi „zmetky z Prahy“
a před „kavárnou“ a „Bruselem“? Je někdo, kdo by mohl Zemana na
Hradě pro příští období ohrozit?

Zeman byl zvolen pouze hlasy 32,4 procenta voličů, což znamená, že více
než dvě třetiny oprávněných voličů ho nevolily. Takže ani v okamžiku
volby nesjednocoval většinu české společnosti. Od té doby si vlastním
přičiněním z mnoha příznivců udělal odpůrce. A samozřejmě, že kdyby
si nemohl udržovat popularitu protiimigrační rétorikou, byla by jeho
voličská základna ještě menší. Problém je ale v tom, že po Zemanově
diskreditaci prezidentství, má už málokdo chuť do této funkce kandidovat.
Přesto doufám, že kvalifikovaný kandidát se najde a myslící většinou
voličů bude zvolen. Je to totiž jediná šance, jak současnou krizi
překonat. Napadají mě v této souvislosti tři jména: Cyril Höschl, Petr
Robejšek, Roman Joch.

Důchodci, pracující, nižší střední třída, sociálně slabší, lidé
na venkově, lidé považující se za vlastence, občané pochybující o
Evropské unii, ti patří mezi voliče prezidenta. Může je získat zpět pro
myšlenku „evropské“ ČSSD Sobotka? Nebo si je získá Andrej Babiš? Nebo
na venkově úspěšní lidovci a gazdíkovci?

Myslím, že Zeman nemá voličský potenciál tak široký, jak uvádíte.
Někteří politici ODS, například Fiala nebo Stanjura, ale i sociální
demokraté jako Sobotka nebo Chovanec, případně lidovci jako Bělobrádek
nebo Benešík mají důvěru podobných skupin lidí. Katastrofa by byla, kdyby
je získal Andrej Babiš nebo komunisté. To už by opravdu bylo na emigraci
nebo revoluci.

Na druhé straně jsou zde lidé mladší, žijící spíše ve městech,
vzdělanější, milující Václava Havla, otevření vůči EU i imigrantům.
Ti nejenže nemají rádi Zemana, ale ústy některých svých mluvčích mají
problém s tou první skupinou. Co dělají špatně, že „lid“ není
schopen pochopit jejich postoje? Je i na nich jakási vina za rozdělení
společnosti? Jak se dívat na mediální vystoupení lidí jako Halík,
Horáček, Šiklová, Kroupa či Kocáb?

Neházel bych všechny do jednoho pytle, přece jen je rozdíl mezi Danielem
Kroupou a třeba Šiklovou či Kocábem. Ale vím, jakou skupinu máte na mysli.
Jsou to jedinci, kterým selhává mozek, svědomí i pud sebezáchovy. Chtějí
být moderní a myslí si, že jdou s dobou. Bohužel, nejsou to oni myslící
lidé, kteří jsou schopni zvolit prezidenta, jakého Češi potřebují.

Petr Pithart ve svém nedávném projevu zmínil, že se mu nelíbí „obracení
se k Východu“. Mluvil o příslušnosti k Západu jakožto o „náročném
úkolu“ ze kterého se chceme vyvléct tím, že se račím krokem suneme k
Východu, v jehož marasmu umíme žít. Je to správný výklad? Co je to dnes
„Západ“ a co „Východ“? Mnozí tvrdí, že EU zaniká pod náporem
imigrantů, zadlužení, neomarxismu, ekonomických problémů. Jak to jde
dohromady s tím „pithartovským“ výkladem? Nemá takzvaný Východ jako
Rusko a Čína větší pud sebezáchovy než současný Západ?

Pan Pithart je už bohužel také mimo realitu. Někde něco slyšel a udělal z
toho státnický projev. Ale nad Západem opravdu visí Damoklův meč, a to
nejen v rukou islamistů, neomarxistů a sociálních inženýrů, ale i v
Putinových rukou. V tom má Pithart pravdu, ale to vidíme i bez něho.

Z hlediska praktické politiky – kdo z politiků naší zemi poslední dobou
prospívá a kdo ne?

Evidentně zemi prospívá ministr vnitra Chovanec, a to korektním a
obezřetným přístupem k migrační hrozbě. Horší je to například s jeho
kolegy Marksovou a Dienstbierem, kteří toto nebezpečí nerespektují stejně
jako většina politiků ANO.

Probíhá pád Miroslava Kalouska a TOP 09 a místo něj nástup bloku KDU-ČSL
a Starostů jako nové hlavní vlajkové lodi takzvané „pravdy a lásky“?

Já bych to takto nenazval, ale TOP 09 i její lídři jsou už nějakou dobu za
zenitem. A lidovci i Starostové by Havlovu firmu určitě rádi převzali, už
kvůli očekávanému profitu.

Spěje ČSSD k zániku či pádu k marginalitě jako před ní ODS? Scvrkávají
se komunisté? Vyluxuje je Babiš? A co Okamura? Jaký výsledek voleb do
Sněmovny se nám rýsuje?

Doufám, že k pádu spěje pan Babiš, protože působení miliardáře a
mediálního magnáta v demokratické politice a dokonce na postu ministra
financí je absurdní a od základu nemravné.

Ministr Babiš s radostí hlásí, že hospodářství naší země vzkvétá.
Vidíte to ve svém okolí? Mají se lidé lépe? Věří v „lepší zítřek“?
A myslíte, že tento třeba i statistický růst bude pokračovat, nebo se zase
blíží ekonomický průšvih? Jsme závislí na Německu, kde se objevují
jisté potíže, a mluví se o tom, že mzdy jsou u nás trvale nízké…

Náš ekonomický vývoj naštěstí nezávisí na panu Babišovi. Ten se jen
chvástá konjunkturou ekonomického cyklu a tvrdí, že je to lepším
výběrem daní. Je ovšem jeho hanba, že v příznivé ekonomické situaci
snižuje investice, navyšuje výdaje na státní aparát a počítá s dalším
mnohamiliardovým schodkem v příštím roce.

Co nám z našich nedávných tradic vlastně ještě zůstalo? Václava Havla
mnozí nemohou ani cítit. Rok 1968 dle průzkumů většinu národa nezajímá.
Část veřejnosti ráda vzpomíná na socialismus. Když pomineme Vánoce,
sport, zahrádkaření apod., napadá vás alespoň několik věcí, nad
kterými se lidé v naší zemi bez ohledu na politický názor mohou sejít a
společně nad nimi cosi prožívat? Co nás jako národ spojuje či co by nás
mělo spojovat?

Podívejte, mně je 75 let a už jsem ledacos zažil od komunistů kvůli
strýci i od polistopadových mocipánů kvůli své nezávislé novinařině.
Včetně perzekucí, cenzury, soudu a umlčování. To, co mně pomáhá tyto
věci překonat, je víra v Boha. Myslím si, že návrat ke křesťanství, k
tradičním hodnotám, úctě k životu a zdravému selskému rozumu je přesně
to, co potřebujeme my, co potřebuje společnost v krizi.

Ferdinand Peroutka jr. (* 3. března 1941) je český novinář a publicista. Po
umlčování v době komunismu, kdy nemohl vystudovat vysokou školu, vstoupil
po roce 1989 do mediální sféry. Publikoval mimo jiné v denících Lidová
demokracie, Telegraf nebo Zemské noviny. Po jejich zániku pracoval jako volný
novinář (přispíval mj. i do Mezinárodního katolického reportu). V
současnosti jako publicista přispíval svými blogy na portálu ct24.cz.
Peroutka vystupuje jako obhájce křesťanských hodnot v české společnosti.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Putin a Obama si promluvili na summitu APEC v Peru

Ruský prezident Vladimir Putin a současný prezident USA Barack Obama si
krátce promluvili na summitu APEC, který se koná v Peru, oznámil
novinářům mluvčí ruského lídra Dmitrij Peskov.

"Na začátku zasedání se pozdravili a velmi krátce si promluvili," řekl
Peskov.

Už dříve řekl, že samostatné setkání Putina a Obamy se neplánovalo, ale
poznamenal, že lídři si o nejnaléhavějších otázkách mohou promluvit
během schůzky.

Summit v Limě je poslední velkou mezinárodní akci, které se Obama
účastní jako prezident Spojených států. Zvolený 8. listopadu Donald Trump
vstoupí na pozici 20. ledna 2017.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V OBSE uvedli, kdy proběhne eskalace konfliktu v Donbasu

První zástupce vedoucího Speciální monitoringové mise OBSE na Ukrajině
Alexander Hug uvedl, že zhoršení konfliktu v Donbasu bude narůstat s
nástupem zimy.

„Když zamrzá země, tak je bohužel ještě jednodušší přesouvat
těžké zbraně," uvádí Hugova slova Deutsche Welle.

Uvedl, že v posledních týdnech je pozorován neustálý růst počtu
porušení režimu ukončení střelby v Donbasu.

Hug dříve oznamoval, že existuje pravděpodobnost vzniku nového zhoršení v
konfliktní zóně v Donbasu. Poznamenal, že „strany neplní dohody na
místech".

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
„Vydržať“, potřebujeme vás, napsali účastníci Akademie samospráv

ROZHOVOR Moc dobře si uvědomuji, že my dva s panem Valentou vlastně
suplujeme stát, který obce kontroluje, ale jinak pro ně něco podobného
nedělá, sdělila ParlamentnímListům.cz Jana Zwyrtek Hamplová,
přednášející na takzvané Akademii samospráv.

Je to měsíc od doby, co jste představili s panem senátorem Valentou projekt
Akademie samospráv. Setkali jste se za tu dobu již s nějakými ohlasy?

Mám z toho ohromnou radost, ale ty ohlasy jsou nad očekávání. Jednak je to
až nečekaný zájem – v některých místech, než jsme se tzv. otočili,
byl sál plný, a to všude máme kapacitu sto míst. Zlín, Pardubice, za
chvíli to bude Olomouc, a i jinde se to stovce blíží. A pak ty ohlasy na
první akci v Plzni, kterých si velmi vážím i proto, že jsem tu
přednášela poprvé, tedy jinde nás víc znají… Nabíjí nás to.
Starostové byli nadšeni, což se nerozpakovali napsat do našich dotazníků.
Podle mne v dalším roce nebude kapacita Akademie stačit a budeme se
zamýšlet, jak ji dostat k více lidem.

Tento týden jste zahájili tříletý cyklus přednášek. Prvního listopadu
jste navštívili Plzeň. Jaká byla účast?

V Plzni bylo osmdesát zástupců obcí a měst. Nikdo předčasně neodešel, a
to byla přednáška až do půl čtvrté. Účastníci pak vyplňovali
dotazníky a nenašli jsme nespokojeného člověka. Naopak – „perfektně
připravené“, „něco takového jsme ještě nezažili“ a takové vzkazy
nebyly vzácné. A ani o přestávkách nešetřili účastníci ovacemi –
doslova. Hodně také psali „vydržať“, potřebujeme vás. Moc dobře si
uvědomuji, že my dva s panem Valentou vlastně suplujeme stát, který obce
kontroluje, ale jinak pro ně něco podobného nedělá. My je to, co
potřebují, učíme a učit nadále budeme. A komunikací s nimi mapujeme
oblasti, kde by měl zákon doznat největších změn. A pokud byste se mne
chtěli zeptat, které to jsou, tak skoro všechny.

Tématem prvního cyklu je hospodaření s majetkem obcí a měst. Co
konkrétně se na takové přednášce starostové, místostarostové, radní a
zastupitelé dovědí?

S mírnou nadsázkou všechno – tedy především to, jak zabránit
neplatnosti právního jednání obce, kdo a co má schvalovat, jak správně
prodávat a pronajímat nemovitosti, jak nakládat s penězi, jak se bránit,
když chce stát zpátky dotace, jak dělat veřejné zakázky – ale rozhodně
ne citací zákona, ten si mohou přečíst. Příklady z praxe, návody a dejme
tomu i „fígle“, když už se stane chyba, co s ní. A taky to, aby mysleli
na svou bezpečnost, neriskovali a neobávali se vzít si po bok odborníky.

Byl v rámci přednášky prostor na dotazy? Pokud ano, na co se starostové
nejčastěji ptají?

Nejčastěji se ptali na dispozice s nemovitostmi v souvislosti s novelou od
července tohoto roku, která je velmi přísná – jak není odůvodněna
odchylka od ceny v místě a čase obvyklé, je právní jednání absolutně
neplatné. A to je hodně nebezpečné. Taky hodně na dotace a jejich vracení.
A pak taky, kdy už bude ten nový zákon. Nenašla jsem žádného, kterému by
ten stávající vyhovoval.

Akademie samospráv ale neorganizuje pouze přednášky. Vaším cílem je mimo
jiné připravit nový, moderní zákon o obcích. Máte již nějaký
konkrétní obrys? Co by například nový zákon měl obsahovat?

Nový zákon by měl být více návodný, přesnější a měl by odstranit
některé absurdity. Například aby kontrolní výbor složený z laiků
kontroloval profesionály. Měl by více zakotvit pozici starosty,
místostarosty a lépe rozdělit pravomoci mezi orgány obcí a měst. A
dispozice s majetkem by měly být upraveny tak, aby se nepopírala samospráva
– dnes jsou obce a města tlačeny do pozice strojů a nevnímají se jako
subjekty, ve kterých jsou myslící bytosti. Zkrátka jedou podle „jízdních
řádů“ a primární je nedůvěra k nim. Na tom nelze stavět donekonečna.
Takže v návrhu se objeví i ústavní rozměr – zákaz státu do samosprávy
mluvit více, než je nezbytné. Což znamená skoro vůbec. Ostatně zde se
shodujeme i se soudy – nedávný rozsudek v kauze města Dašice, kdy soud
poslal stát do patřičných mezí, je úžasný. Na takových budeme stavět.

Snažíte se samosprávě pomáhat, ale řešíte také situace, kdy dochází
ze strany vedení obce například ke zneužívání dotací a finančních
prostředků?

Tak obce, které se snaží zneužívat cokoli, nezastupuji. Mnohokrát jsem
byla oslovena, abych napomáhala určitým věcem, a zastoupení jsem odmítla.
Víte, já už dost snadno rozpoznám chybu, kterou může udělat každý, a
pak bojuji do roztrhání těla, abych pomohla, a naopak kdy se prostě někdo
chce na úkor obce napakovat. Těm nepomáhám – ale to se už o mně ví,
takže mne ani neoslovují. Naopak, byť zcela výjimečně, pomáhám té
druhé straně barikády – když cítím, že vedení obce prostě nejedná
dobře. Naposledy to byla obec Podolí u Uherského Hradiště. Tam to
mimochodem je učebnicový příklad toho, jak je zákon o obcích někdy
bezmocný.

Samosprávě se věnujete již od devadesátých let. Od té doby naše
společnost prošla řadou změn. Jak je tomu v oblasti samospráv?

Máte pravdu, řada změn… Pokud jde o obce a města, směřujeme ale podle
mého názoru špatným směrem. Příliš formalismu, málo přemýšlení a
svobody. Jaká pak samospráva? Jako by někdo chtěl udělat z obcí a měst
opět národní výbory, které budou poslouchat vrchnost. Ostatně se s
takovými formulacemi přímo setkávám – mám rozhodnutí s neuvěřitelnou
formulací, že „poskytnutím dotace projevil stát obci dobrodiní“, které
jí chce prostě odebrat… Z mého pohledu skandální výrok. Stojím na zcela
jiném názorovém proudu. Přestože se i v obcích a městech občas objeví
lumpové, proč to nepřiznat, většina z těch šesti a půl tisíce obcí je
řízena neskutečně obětavými lidmi. A těm je třeba více věřit a nechat
je obce a města řídit tak, jak sami chtějí a jak to umějí. Vždyť
zastupitelstvům a starostům obcí a měst důvěřuje přes 80 % lidí. Jak
nám chtějí dávat pravidla lidé, co nemají ani třetinovou důvěru? Takže
náš návrh nového zákona o obcích lze nazvat návratem k samosprávě v
její podstatě.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Herman ven, socani ke dnu. Po slovech Zemana o vyhazovu ministra se strhla
bouře. Pršelo to ze všech stran

ANKETA Herman ven z vlády? „Ať odstoupí ten, kdo porušuje zájmy České
republiky!“ „Herman měl z vlády odejít už dávno, respektive neměl do
ní vůbec přijít.“ A Sobotka? „Jiří Paroubek v podobné situaci byl
jiným frajerem!“ ParlamentníListy.cz požádaly politiky o názor na
aktuální vyjádření prezidenta republiky Miloše Zemana. Ten je totiž
přesvědčen o tom, že ministr kultury už nemá ve vládě co dělat, a
premiéra Bohuslava Sobotku označil za neúspěšného politika.

„Myslím si, že by měl odejít z vlády,“ uvedl na adresu ministra kultury
Daniela Hermana v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz prezident republiky Miloš
Zeman. Zároveň také upozornil: „Je zajímavé, že tentýž názor
vyjadřovalo mnoho občanů na mých setkáních, aniž jsem samozřejmě tyto
názory jakkoli inicioval. Nicméně si nemyslím, že to ministr Herman udělá,
i když poškodil zájmy svého státu a jednal proti usnesení své vlády,
protože jeho touha být i nadále ministrem kultury bude silnější než
cokoli jiného.“ V reakci na konstatování premiéra pro Echo24.cz o tom, že
se prezident Miloš Zeman změnil a je spíš národně, konzervativně
orientovaným politikem, pak v uvedl: „Bohuslav Sobotka je neúspěšný
politik, který zahájil proces opačným směrem. To znamená sestup z oněch
32 procent až na dnešních 14 procent, a obávám se, že kritika ze strany
neúspěšných politiků není příliš relevantní.“ ParlamentníListy.cz
požádaly o názor na stanoviska hlavy státu poslance různých politických
stran.

Benešík: Ať odstoupí ten, kdo porušuje zájmy České republiky

Lidovecký poslanec Ondřej Benešík na uvedené informace pro
ParlamentníListy.cz odpověděl: „Pokud jsme čínská provincie, tak Daniel
Herman poškozuje její zájmy. Pokud jsme Česká republika, tak české zájmy
porušuje Zeman. Ať odstoupí ten, kdo porušuje zájmy České republiky,“
vyzval.

Ministr Herman podle lidovce Šimona Hellera žádné usnesení vlády ani
dohodu neporušil. „Prezident to moc dobře ví. Pokud prezident mluví o
poškození národních zájmů, možná by bylo lepší se soustředit
například na nepřátelské a vulgární výroky na adresu kandidátky na
prezidenta USA Hillary Clintonové. Co se týká premiéra, je tři roky
předsedou vlády, která je občany hodnocena relativně pozitivně. To není
znak neúspěšného politika.“

V souvislosti s působením ministra kultury Daniela Hermana sdílí poslance
Antonín Seďa (ČSSD) shodný názor s prezidentem republiky: „Nejprve
souhlasím s panem prezidentem, že by pan ministr Herman měl odejít z vlády.
A to nejen z důvodu poškozování zájmu státu, ale i z pohledu neplnění si
úkolů daných programovým prohlášením vlády.“ Za premiéra se ale Seďa
jednoznačně postavil: „Na rozdíl od pana prezidenta si myslím, že
předseda vlády je úspěšný, protože vládní politika je úspěšná.
Proto je Bohuslav Sobotka úspěšným politikem. Pokles preferencí ČSSD má
mnoho příčin a je nutné tyto příčiny analyzovat a poučit se z chyb.“

Komárek připomenul družinářku. Sobotka je prý zrádce od narození

Poslanec Martin Komárek (ANO) se na celou věc podíval s nadsázkou: „Paní
redaktorko, dovolte, abych promluvil za pana prezidenta: tedy paní redaktorko,
od novinářů očekávám pouze hloupé otázky, ale takhle hloupou jsem
ještě nedostal, ačkoli se mě vyptávali různí včetně Martina Komárka.
Nuže, paní redaktorko, měla byste vědět, že pana Sobotku považuji nejen
za neúspěšného politika, ale i za odporného zrádce už od doby jeho
narození, tedy od doby, kdy se stal poslancem. Co se pana Hermana týče,
nevím přesně, o koho jde, neboť ve své funkci ministra kultury vykonal
ještě méně práce než ona pověstná družinářka, která odešla mnohem
dříve, a pan Herman, kdyby měl alespoň trochu soudnosti, jako že ji nemá,
měl ji už dávno následovat.“

Z Londýna přidal svůj názor i Stanislav Berkovec (ANO) „Ve Sněmovně
lordů i v dolní sněmovně, odkud jsme se teď vrátili, jsem si uvědomil
opět rozdíl mezi pojetím demokracie ve Spojeném království a u nás.
Stejně jako pojetí zpravodajství při návštěvě BBC, Reuters a Guardien.
Dokážou jasně a nestranně rozlišovat události důležité a méně
důležité, ctí své hrdiny, mezi nimi i cs. piloty, ctí výsledky
demokratických voleb a rozhodnutí soudu. Byli jsme v době rozhodnutí o
Brexitu s lordem Andersonem a také s panem poslancem Jenkinem, více nebudu
komentovat, protože nabitý program v Londýně mi nedal tolik šancí sledovat
dění u nás.“

Filip: Pokud Herman neodejde sám, ať ho odvolá premiér

Miloš Zeman má podle předsedy KSČM Vojtěcha Filipa jistě objektivní
informace o tom, jak lze udělit státnímu příslušníkovi Kanady státní
vyznamenání ČR. „Ví, že celé vystoupení Daniela Hermana je nejen lež,
ale pokus o získání výhody pro svého příbuzného, a tím i pokus o
diskreditaci prezidenta. Proto také navrhuje, aby byl z vlády odvolán.“
Filip upozornil na to, že sám už ministra požádal, aby odstoupil: „Jen
připomínám, že jsem osobně nejen vyzval Daniela Hermana k rezignaci už v
souvislosti s nebývalou drzostí, se kterou odjel na sraz organizace, která
má dál majetkové, ale dokonce i územní požadavky na naši republiku.
Stejně jsem ho vyzval k odchodu z vlády po této ostudné aféře. Pokud
neodejde sám, pak je na řadě předseda vlády, aby ho odvolal, protože
nerespektuje kolektivní orgán, ve kterém zasedá.“

Gazdík: Prezident může vyslovit přání, ale rozhodují voliči

Předseda STAN Petr Gazdík se ke slovům prezidenta republiky vyjádřil takto:
„Nemyslím, že by ministr Herman poškodil zájmy státu, maximálně
některých lidí a skupin, a nemyslím, že by měl odcházet z vlády. A
připomínám, že prezident může vyslovit své přání, ale je to jen
přání, rozhodnutí je z ústavy čistě na premiérovi. Schopnosti předsedy
ČSSD by měli hodnotit členové ČSSD, mezi které Miloš Zeman už nepatří,
a následně suverénní voliči.“

Senátor za ODS Tomáš Jirsa uvedl: „Nikdo mne nemůže podezírat ze
sympatií k ČSSD, ale oslabování ČSSD dnes vede k posilování Andreje
Babiše, což je mnohem větší katastrofa. No a lidovci jsou lidovci. Takoví
byli vždycky.“

Knot: Snaží se nám vnutit systém východních autoritativních „republik“

Podle Josefa Knota z TOP 09 je evidentní, že zahraniční politiku už dávno
netvoří Černínský palác, ale plánuje se na Hradě. „Domnívám se, že
Miloš Zeman se rozhodl převzít iniciativu poté, co premiér Sobotka v čele
ČSSD neuspěl v krajských volbách a je vystaven tlaku části ČSSD více
spolupracovat právě s Milošem Zemanem. Je ironií, že v krajských volbách
neuspěl právě silně prozemanovský Michal Hašek coby účastník oné ‚proslulé‘
lánské schůzky.“ Knot se obává i těchto záměrů hlavy státu: „Domnívám
se, že Miloš Zeman se nám snaží vnutit systém východních
autoritativních prezidentských ‚republik‘, kde je vláda jen prodlouženou
rukou prezidentského úřadu. A právě člen vlády se vzepřel prezidentovu
‚přání‘, a proto je třeba dát mu pořádnou lekci. Nevidím jediný
důvod, proč by prezident měl určovat premiérovi, koho má mít ve vládě a
koho nikoli. To, že ČSSD se svou populistickou a nevýraznou politikou
ztrácí voliče, kteří očividně konvertují ke hnutí ANO, je fakt, a pan
premiér za to nese jistý druh odpovědnosti.“

Doubrava: „To Jiří Paroubek v podobné situaci byl jiným frajerem!“

Senátor Jaroslav Doubrava (Severočeši) reagoval takto: „Herman měl z
vlády odejít už dávno, respektive neměl do ní vůbec přijít. Věřím
ministru Zaorálkovi, že měli dohodu, že ji Herman porušil, a obávám se,
že zcela záměrně, aby vyvolal to, co se událo, s cílem republiku poškodit.
Naštěstí zásah čtyř nejvyšších našich představitelů negativní dopad
na vztahy s Čínou alespoň částečně eliminoval.“ A vyjádřil se i k
popularitě premiéra. „Pokud jde o premiéra Sobotku, souhlasím s panem
prezidentem. Pokud vím, řekl, že prohraje-li krajské volby, odstoupí.
Nemyslím si, že výsledek voleb neměl být signálem, aby slovo naplnil. To
Jiří Paroubek v podobné situaci byl jiným frajerem!“

Bývalý poslanec Evropského parlamentu Jaroslav Zvěřina měl krátkou a
jasnou odpověď: „Já myslím, že prezident má zřejmě pravdu. Herman by
měl odejít z vlády. Ale prezident mu nevelí. Že Sobotka vede socany ke dnu,
je jistě také pravda.“

Černoch: Nejsou schopní se domluvit na zahraniční politice

Ministr Herman podle poslance Úsvitu Marka Černocha poškodil vládu tím, že
přijal dalajlámu na oficiální půdě jako představitel vlády. „Pokud by
se sešli soukromně na večeři nebo se s ním setkal někde v Praze, na tom
bych neviděl nic špatného. Pokud jsem ale slyšel, že by měl rezignovat pan
předseda sněmovny pan Hamáček nebo předseda senátu pan Štěch, pak ale
říkám, že v tom případě by měl rezignovat i pan Herman, protože celá
kauza byla způsobená tím, že oficiálně přijal dalajlámu na oficiální
půdě ministerstva jako oficiální člen vlády České republiky. Osobně si
myslím, že se z toho všeho nakonec stala fraška, která trvá skoro měsíc.
Nemyslím si, že by měl nastat jasný krok teď hned, ale pan Herman by měl
svůj čin vysvětlit a měla by být z toho vyvozena zodpovědnost. Ať je to,
jak chce, vláda je tu tři roky, a pokud se nejsou schopní dohodnout, jak
postupovat v zahraniční politice, je to smutné.“ V souvislosti s
prezidentovým výrokem o premiérovi Černoch uvedl: „To je na sebereflexi
pana Sobotky. Osobně si myslím, že je jako premiér slabý, jeho evropská
politika je do nebe volající, to, jak se postavil k migrační krizi, jak
působí v rámci bezvízového styku atd.“ Podle Černocha se na březnovém
sjezdu ČSSD dá očekávat cokoli.

Adamec: To by se mohlo stát v páté třídě, ale v kolegiu vlády?

Svůj názor pro ParlamentníListy.cz přidává i režisér Jiří Adamec: „Pokud
pan prezident Miloš Zeman říká, že by pan ministr Herman měl opustit post
ministra kultury, jistě ví, co říká a proč to říká. A nelze s ním,
než souhlasit, pokud dohoda vlády z doby před dvěma roky byla taková, jak
ji prezentuje ministr zahraničí a jak ji potvrzují i bez stenozáznamu onoho
zasedání i někteří další ministři téže vlády. Držet dohodu je
základní povinností i v klukovské partě, která na ulici do ďůlku cvrnká
kuličky… Natož u ministra vlády kterékoliv země. Tedy i České republiky.
Třeba ta dohoda panu Hermanovi vypadla z hlavy, ale to ho zcela jistě
neomlouvá.“ Dále pak upozornil: „A už vůbec nemohu souhlasit s názorem,
že před příjezdem dalajlámy do ČR měl ministr zahraničí na zasedání
vlády upozornit auditorium ministrů na dohodnutý modus vivendi chování
českého ministra k dalajlámovi. To by se snad mohlo dít v páté třídě
základní školy, ale v kolegiu vlády…??? Já jsem přesvědčený, že
dodržovat pravidla hry v týmu je nezbytné, ať se jedná při zprávě země
o jakýkoliv krok. Důsledky svévolného a podle mě demonstrativního
chování jednoho ministra jsou evidentní.“

Pozastavil se také nad jednáním ministra zemědělství: „Pokud se třeba
pan ministr Jurečka jakoby diví, proč se s ním nechtějí sejít resortní
kolegové – ministři čínské vlády při jeho plánované návštěvě ČLR,
přijde mi to až směšné… Nebo trapné. Pan Jurečka to přece velmi dobře
ví, ale stejně jako pan Herman se tváří, že netuší, koho že to kopl do
kotníku. To je přece jen demonstrativní ukázka kousíčku účtu, který
můžeme zaplatit za svoji nekorektnost, za nedodržování dohodnutých
pravidel hry. To přece vůbec nesouvisí s klaněním se velmoci, jak se mnozí
snaží naše české kverulantství prezentovat. Kolik asi např. másla
neprodáme do Ruska nebo Číny, a to je jen zlomeček toho, jaký nám může
být vystaven konečný účet.“ Zároveň Adamec zhodnotil: „Takže má pan
prezident nejspíš pravdu, že se panu Hermanovi podařilo poškodit zájmy
státu. Zcela jistě má ovšem máslo na hlavě i pan Jurečka, i když on už
není příčina, ale pouhý následek.“

„Prohra bude důsledkem boje všichni kontra Andrej Babiš“

Režisér okomentoval i názor hlavy státu na premiéra vlády: „Pravdu,
řekl bych, pan prezident nemá, když tvrdí, že pan Sobotka je neúspěšný
politik. Zdá se mi, že je naopak úspěšný, protože udržet pohromadě de
facto již téměř celé volební období tuhle vládnoucí koalici, to je
spíš čin muže úspěšného. Že ho to příští rok bude stát jeho
křeslo a ČSSD ústup ze slávy, je dnes už zcela nabíledni. Nevím, co by se
muselo stát, aby tomu bylo jinak. Pak se najde více těch, kteří budou panu
Sobotkovi lhát a svádět na něho neúspěch partaje. Pak se o něm bude,
skoro oprávněně, říkat, že to je neúspěšný politik své strany.“
Vinu ale neponesou podle Adamce pouze pan Sobotka nebo ČSSD. „Je přece
jasné, že tahle prohra bude důsledkem boje všichni kontra Andrej Babiš,
protože máloco v Čechách funguje tak dobře, jako falešná solidarita s
utiskovaným, za kterého jej lze při frontálních útocích na jeho hnutí
bez diskusí považovat. Uvědomit si to po volbách bude pro tradiční
politické strany pozdě,“ říká.

autoři: Daniela Černá, David Hora

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V Radě uvedli, kdy Ukrajina ukončí diplomatické vztahy s Ruskem

Kyjev bude povinen ukončit diplomatické vztahy s Moskvou poté, co Nejvyšší
rada schválí návrh zákona o reintegraci Donbasu, ve kterém Rusko označí
za agresora, domnívá se poslanec vládnoucího „Bloku Petra Porošenka“
Ivan Vinnyk.

Vinnyk se domnívá, že je potřeba navrhnout ukrajinskému MZV projednání se
západními partnery toho, velvyslanectví jaké země se může stát
prostředníkem v komunikaci mezi Moskvou a Kyjevem. Podle jeho názoru
Bělorusko „jednoznačně nemůže představovat zájmy Ukrajiny", ale touto
misí můžou být slavnostně pověřeny USA nebo jakákoli země EU.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Trumpův poradce: USA potřebují lidi věřící v potenciál vztahů s Ruskem

Vláda zvoleného prezidenta USA Donalda Trumpa potřebuje lidi, kteří věří
v potenciál rusko-amerických vztahů a sdílejí názor na nutnost obnovení
vztahů s Moskvou. Agentuře Sputnik o tom řekl Trumpův poradce během
volební kampaně Carter Page v komentáři k nadcházejícímu jmenování
ministra zahraničí USA.

„Ve skutečnosti jsou lidi, jež nechápou a nevěří v potenciál
rusko-amerických vztahů, odsouzeni ke krachu. Všechno jako obvykle téměř
vždy končí tím, že ruské vedení obviňují ze všech chyb a
nepodařeného výsledku jednání,“ poznamenal Page.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vyhrožování nezávislým webům a publicistům. Národně orientovaní lidé
se probudili. Mohou být i pouliční boje. Zeman je s národem, říká
konzervativní myslitel

ROZHOVOR „Národ je rozdělen už dávno a také dávno není dělicím
příkopem rozdělení na levici a pravici, pouze se instituce obou těchto
směrů různě zařazují do nových frontálních pozic. Jednou z front je
mezinárodními oligarchy a evropskými institucemi podporovaná globalistická
a kosmopolitní skupina intelektuálů, které se nepřesně říká pražská
kavárna. Druhou frontu tvoří docela nesourodá a strukturovaná skupina
národně orientovaných realistů majících podporu spíše mezi prostými
lidmi,“ říká konzervativní myslitel Vlastimil Podracký.

Co říkáte událostem posledních týdnů? Návštěva dalajlámy,
prohlášení ústavních činitelů k Číně a jeho kritika, kauza Brady,
demonstrace na Staroměstském náměstí, křik na příchozí na recepci na
Hradě, výzvy k „týdnu občanského neklidu“...

Národ je rozdělen už dávno a také dávno není dělicím příkopem
rozdělení na levici a pravici, pouze se instituce obou těchto směrů různě
zařazují do nových frontálních pozic. Jednou z front je mezinárodními
oligarchy a evropskými institucemi podporovaná globalistická a kosmopolitní
skupina intelektuálů, které se nepřesně říká pražská kavárna.

Druhou frontu tvoří docela nesourodá a strukturovaná skupina národně
orientovaných realistů majících podporu spíše mezi prostými lidmi.
Alexandr Tomský trefně poznamenal, že intelektuálové prosazují zase
revoluci, tentokrát globalistickou, chtějí nový svět bez národů. V tom
nutně narazí, když to nedělají dosti zákulisně a skrytě a musejí se
demaskovat třeba v případě migrační krize. Já k tomu dodávám, že
laboratoří pro tuto změnu je EU. Tento nový a podstatný společenský jev
stojí v pozadí současných střetů. Modifikuje se podle potřeby v
souvislosti s různými tématy. Rozvíření sporů nastalo migrační krizí.
Národně orientovaní lidé se probudili a začali spontánně protestovat,
protože hrozilo už bezprostřední nebezpečí. Aktivovala se také opačná
strana globalistů obhajující migraci a od té doby tvoří poměrně
semknutou skupinu, která si už jistě našla i mocné podporovatele.

Miloše Zemana přinesli na Staroměstské náměstí znázorněného jako
exkrement. Jistá část společnosti ho velmi nenávidí. Zaslouží si to
prezident? Přetáhl strunu on, nebo jeho odpůrci? Může se stát, že v
příštích týdnech přerostou protesty proti němu, zahrnující i zmíněné
pokřikování před Hradem, ve fyzické násilí? A nehrozí, že se proberou i
Zemanovi příznivci a pojmou obranu prezidenta poněkud ostřeji?

Zeman je typický národně orientovaný odideologizovaný realista. Je ovšem
nepřesný, nediplomatický, prostě děda z hospody otevírající zbytečné
kauzy a fabulace, na kterých ho potom odpůrci utahují. Proti jiným ovšem
velice chytrý a vtipný. V pozadí jeho jednání je jakýsi druh národního
odboje. Dráždí velké hráče Západu a hraje divadlo s EU, aby si získal
velikou Čínu – budoucího hlavního hráče na zeměkouli. Ideologické
záležitosti jsou mu lhostejné. Ideologické intelektuály musí
neuvěřitelně provokovat. Že ho nenávidí, je samozřejmé a že by to mohlo
dopadnout pouličními boji, je klidně možné.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se Herman setkávat s
dalajlámou? Podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní
politici žádné ze západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů
přehnaný? Jaký postoj vy osobně zaujímáte k Číně a Tibetu?

Celá situace naznačuje mizernou politickou profesionalitu. Herman měl být
nějak potrestán za to, že nedodržel dohodu, která se ve vládě udělala
před navázáním vztahů s Čínou. Jinak se mělo mlčet. Vláda měla dohodu
lidem vysvětlovat a diskutovat s odpůrci profesionálně už dávno.
Vysvětlit postoje a srovnat je s jinými státy. Prostě předejít tomuto
stavu diskusí s veřejností o vztahu k Číně. Dostat nějaký impulz o
přízni lidí s touto politikou. Herman se choval jako ideologický aktivista,
prostě extremisticky. Pokud měl něco proti navazování styků s Čínou,
měl to říci dříve a celou kampaň udělat tenkrát. Vidělo by se, na
které straně stojí veřejnost. Takto je to nezodpovědné. Podle mého
názoru, nikoliv kvůli svým názorům, ale kvůli svému jednání by měl z
vlády odejít.

Europoslanec Jan Zahradil rozvinul úvahu, že se pod ministrem Hermanem kývala
židle, lidovci se ho chtěli zbavit, tak rozpoutal případ s dalajlámou, na
základě čehož si získal Babišovu podporu. ČSSD se tím evidentně cítí
zrazena. Ministr Zaorálek v tom udělal jasno na Primě. Najde si i díky
tomuhle sociální demokracie cestu k prezidentovi, s nímž má v otázce
Číny absolutní shodu?

Já se domnívám, že vláda je v podstatě v zásadních věcech s prezidentem
zajedno. Navenek ovšem jsou viditelné osobní animozity a rozdílná míra
důslednosti. Vláda je zodpovědná možná až moc. V migrační krizi to
vypadalo skoro až na servilnost k EU. Prezident se chová podle své nátury
nepřesně a „pouští si hubu na špacír“. Sdělovací prostředky má v
rukou opačná skupina, a tak se z každé drobnosti udělá „kauza“ jako
třeba z jeho letu soukromým letadlem z Číny. Rozumný člověk ovšem uzná,
že jsou to malichernosti. Kromě špatného dojmu to však nějaký význam
nemá, jeho politika je národně realistická, v podstatě v zájmu státu,
vyjma nějakých chyb.

Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška varují před ohrožením našich svobod a –
znovu – před posunem na Východ. Je to správné, či přehnané? Česká
divadla „se chtějí otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před
tím samým. Je to správné? Jan Kraus sezval protizemanovské umělce, aby to
„natřeli“ Zemanovi… Pomohou podobné věci něčemu dobrému, nebo to
spíše vrazí klín mezi umělce a lidi, kteří mají rádi Zemana? Mají
čeští angažovaní umělci reálnou sílu?

Naše svoboda není ohrožena z Východu, naše svoboda je ohrožena
ideologickými kampaněmi proti Východu. Východ nemá sílu nám vládnout,
vztah k němu je jen v našich rukou. Ohrožení je to, co se děje v BIS a
dalších složkách, neustálým hledáním nepřítele na webech a podobně.
To už dosahuje úrovně vyhrožování nezávislým webům a nátlakům na
nezávislé publicisty. To je skutečný nástup totality. Jinak globalisté
využívají nekompatibilního chování Zemana a strhují nyní proti němu
veřejnost. Zatímco proti migraci byl národ jednotný a ideologičtí
globalisté se stavěli vyloženě proti davu, zde najednou stejní lidé
bojují za národní zájmy proti Číně. Proto nevíme, kolik lidí se k nim
přidá.

Je pro nás politika Číny opravdu nebezpečná, mají tedy akce proti Zemanovi
a mávání tibetskými vlajkami nějaký reálný důvod?

Styky s Čínou navazují všechny státy Západu. Většinou mají styků
navázáno mnohem více než my. Myslím si ovšem, že se chovají diplomaticky
na rozdíl od našich politiků. Uznávat územní celistvost Číny je logický
požadavek při navazování bližších styků a většina států to
akceptovala. Pokud si odmyslíme celou zbytečnou kampaň – na jedné straně
přílišné klanění Číně a na druhé zbytečné vzdoroakce s tibetskými
vlajkami, chováme se vlastně jako všechny ostatní demokratické státy. Pan
Herman neměl proti smlouvě s Čínou žádné námitky, když se sestavovala,
věcné námitky ani není možné mít. Dnes ovšem ucítil příležitost se
zviditelnit. Jestli je to s panem Bradym shoda okolností, nebo řízená akce
proti prezidentovi a vládě, nevím.

Poslanec Benda v televizi řekl, že Číňané a Rusové nás chtějí „vytěžovat“.
Chce nás Čína skutečně jen „vytěžovat“, koupit podniky a technologie
odvézt do Číny?

To dělá každý, komu se to dovolí. Jinak my jsme samozřejmě už „vytěžená“
země. Většina velkých podniků je v zahraničních rukou, naši lidé jsou
dělníky v montovnách nebo naše malé podniky jsou dodavateli dílů pro
západní, především německý průmysl, který ovládá světové trhy a
hrabe obrovské zisky. Práci máme jen díky tomu, že naši pracovníci mají
třetinové platy proti Rakousku. Vytěžováni jsme asi 300 miliardami zisků,
které od nás ročně odcházejí, mnohdy nezdaněných. Ale vytěžování
tím nekončí: Naši vzdělaní mladí lidé odcházejí po vystudování do
zahraničí a většinou tam dosáhnou takových platů, že se už domů
nevrátí. Jsme tedy jakýmsi bezplatným školicím střediskem a dodavatelem
schopných lidí, dotujícím vymírající Západ. Mělo-li by to pokračovat,
dopadneme jako východní Německo, kde už mají některá městečka polovinu
obyvatel, většinou starců a jejich ošetřovatelů. Mluvit o „vytěžování“
Ruskem a Čínou je trapné.

Objevily se některé rostoucí politické hvězdy. Petr Gazdík uspořádal
úspěšnou akci na Staromáku, Michal Horáček ji moderoval, Daniel Herman
sklízí rostoucí ovace liberálně-„pravicových“ a „sluníčkových“
kruhů. Čeká tyto pány zářná budoucnost? Katapultuje nechuť vůči
Zemanovi KDU-ČSL a Starosty mezi „velké“ politické strany? Ublíží
ČSSD, že obhajuje partnerství s Čínou?

To je přesně to, co říkal Václav Bělohradský: „Existuje skupina, která
si osvojuje právo vládnout, i když zvolena nebyla. Druhá skupina sice byla
zvolena, ale právo vládnout se jí upírá.“ Čínskou kauzou nahrál Zeman
skupině, která zvolena nebyla, na smeč, dovolil jim – kosmopolitům, hájit
národní zájmy. Proto je situace dost nepřehledná. Těžko dělat nějaké
závěry. Záleží na tom, jak si lidé celou čínskou kauzu vysvětlí.

A kam se poděli Miroslav Kalousek a TOP 09?

To právě dokazuje Bělohradského fenomén: Když jsou volby, najednou TOP 09
není vidět pro svá nízká čísla, ale ve sdělovacích prostředcích
dostává prostor tak často, že to vůbec jejímu postavení neodpovídá,
protože prostě za ní stojí jiná moc a podpora než ta, která by vycházela
z lidu. Všimněme si, že ve volbách posílila ODS svojí euroskeptickou,
řekněme pronárodní, politikou. Jak jsem už řekl, tradiční pravicovost a
levicovost ztrácejí na významu, konfliktní linie se nachází mezi
kosmopolitismem a nacionalismem, bohužel takové strany jako ODS lpí na
ideologické liberální rétorice.

Andrej Babiš Zemana už tak urputně nehájí, je mezi ně vražen klín? Jak
se nám to české „kdo, s kým, proti komu, za kolik“ kauzou Brady a vším
kolem přeskupilo? Vnímáte Babiše jako sluníčkáře? Bude na straně Zemana,
nebo se dohodne s pravdoláskou?

Babiš je velice opatrný. Vůbec se do velké politiky nehrne. Je podezřelé,
že jeho strana vůbec nedefinovala zahraniční a ideovou orientaci. U Babiše
můžeme očekávat příště zase jiné obraty.

Co se může podle vás stát 17. listopadu, na který se nyní čeká? Další
akce proti Zemanovi? Již vzpomenuté násilí? Aktivizace Zemanových odpůrců?
Něco na způsob 17. listopadu 2014, kdy byla Praha plná červených karet? A
ať už to bude jakkoliv, jsou poslední týdny začátkem konce Miloše Zemana?
Může se stát, že ho křik umělců, politiků a médií opotřebuje tak, že
v březnu oznámí, že nebude kandidovat? Či kandidovat bude a prohraje?

To je všechno velká neznámá. S dopisem „čtyř“ to Zeman přehnal.
Nedokážu další vývoj odhadnout, jak už jsem řekl, z důvodů neznámého
postoje běžných občanů k čínské kauze.

Určitá část veřejnosti má za to, že tlak na prezidenta Zemana je cíleně
vyvíjen neziskovými organizacemi, třeba i řízenými ze zahraničí. Jako
strašák funguje jméno George Soros. Do jaké míry tomu lze věřit? Je
pravda, že neziskový sektor, věnující se uprchlíkům a geopolitickému
směřování, Zemana nenávidí, nicméně jsou zde i divoké konspirační
teorie...

Řekl bych, že globalisté mají velkou podporu EU a různých neziskovek
placených světovými oligarchy a dotacemi. V podstatě se u nás odehrává
boj velmocí o trhy a o zdroje. My jsme jen pěšáky v tomto boji.

A dalším terčem příznivců Zemana jsou média, zejména Česká televize.
Selhala a selhávají média, a třeba i ČT, v posledních týdnech?

Nikoliv jen v posledních týdnech, dokonce bych řekl, že nejvíce selhala
média v době migrační krize, když nepočetní „sluníčkáři“
obsazovali pravidelně všechny zpravodajství a diskuse, zatímco naprostá
většina občanů smýšlela opačně a jejich hlas nezazněl. Naše média už
jsou jen hlásnou troubou globalistické propagandy. Patří k té skupině,
která zvolena nebyla, ale dělá si právo vládnout.

Nejsou zde jiná důležitá celospolečenská, celonárodní a civilizační
témata, která jsou nezaslouženě současnými událostmi a médii nastaveným
diskurzem zakryta?

Celá čínská kauza a hromada těch uměle vytvořených kauz s panem Bradym a
dalajlámou zastiňují důležité děje ve válce na Blízkém východě. Tam
se vede ovšem stejný boj jako v případě čínské kauzy u nás, je to boj
velmocí o trhy a zdroje.

Ing. Vlastimil Podracký (* 5. září 1940 Praha) je český spisovatel,
konzervativní myslitel a publicista. Je synem československého legionáře,
který byl komunistickým režimem odsouzen v roce 1949 na 23 let vězení a v
roce 1960 omilostněn. Podracký v šedesátých letech vystudoval dálkově
obor měřicí technika na VUT v Brně. V roce 1968 a od roku 1990 byl členem
Klubu angažovaných nestraníků, v roce 2005 se stal členem Konzervativní
strany a později i členem jejího předsednictva. Napsal knihy: Pozor na
tunelování, Občanská obroda, Návrat k domovu, Hrdinům se neděkuje (životní
příběh antikomunistického disidenta Vladimíra Hučína), Žluté
nebezpečí, Poslední člověk, Temná komora, Sodoma Gomora a Nadčasový
humanismus. Nyní mu vychází kniha Návrat k domovu – řešení pro Evropu.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Čína má zájem o nákup ruských „arktických“ vrtulníků

Čína má zájem o nákup ruské arktické verze vrtulníku Mi-8. Uvádí
ruská média s odvoláním na ředitele leteckého závodu v Ulan-Ude Leonida
Bělycha.

Dodal, že nevylučuje, že objednávky na vrtulníky dorazí ze všech
arktických zemí a také z Argentiny.

První vrtulník byl předán do VKS Ruska před rokem a v průběhu roku
dostala armáda ještě několik těchto typů.

Jak podotkl Bělych, nejsou pozorovány problémy vrtulníků v Arktidě.

Už dříve se uvádělo, že holdingová společnost Vertolety Rossii podepsala
s čínskou společností Wuhan Rand Aviation Technology Service kontrakt na
dodávku pěti vrtulníků Ansat, Ka-32 a Mi-171 s opcí na dalších 13 strojů.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Porošenko povýšil šéfa SBU, který obvinil Moskvu z atentátů v Bruselu

Prezident Ukrajiny Petro Porošenko udělil šéfovi SBU Vasiliji Hrycakovi
hodnost armádního generála, oznámila v pátek tisková služba ukrajinského
prezidenta.

„Prezident Petro Porošenko udělil předsedovi Služby bezpečnosti Ukrajiny
Vasiliji Hrycakovi vojenskou hodnost armádního generála. Patřičný výnos
podepsal hlava státu dnes", stojí ve zprávě.

Až dosud měl Hrycak vojenskou hodnost generálplukovníka.

Po řadě výbuchů v Bruselu Hrycak prohlásil, že na atentátech se mohlo
podílet Rusko.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vyjednaný pád komunismu? Má k tomu co říci Vladimír Hučín. Čtěte

ROZHOVOR „Heslo Václava Havla bych nechtěl shazovat. Pravda a láska by
měly vítězit. Musí být ale tento nápis napsán na dobře okovaném štítu.
Někdy se do toho musí jít okovanou botou,“ myslí si v rozhovoru pro
ParlamentniListy.cz bývalý disident a důstojník BIS Vladimír Hučín. Bojí
se nástupu pravicových radikálů a vyjadřuje se k událostem kolem 17.
listopadu 1989 i k návrhu poslanců, že hanobení prezidenta by mělo být
trestné. „V tom případě bych byl často ve výkonu trestu. Pro mě ani tak
není důležitá svoboda projevu, ale svoboda po projevu,“ říká.

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist?

Jako účastník třetího odboje se statusem válečného veterána chápu, že
hesla „Nejsme jako oni“, „Máme holé ruce“, že ta hesla byla z
humánního hlediska atraktivní. Já jsem tenkrát – když jsem byl po 17.
listopadu propuštěn z vazby – už 18. listopadu se zbraní v ruce přepadl
automobil členů Lidových milicí a zmocnil se spousty dokumentů. Takže jsem
nebyl stoupencem těchto hesel. Dostal jsem tehdy hned nářez od významných
signatářů Charty 77, jako je inženýr Tomáš Hradílek, který byl
ministrem vnitra České republiky. Mou akci hodnotil jako loupežné
přepadení, že to byl majetek federálního ministerstva vnitra. Což jsem
nechápal. Myslel jsem si, jaký bohulibý skutek jsem udělal. Později – v
roce 2001, kdy jsem byl jako důstojník BIS opět ve vazbě – jsem dospěl k
názoru, že se mělo tehdy přitvrdit. Heslo Václava Havla bych nechtěl
shazovat. Pravda a láska by měly vítězit. Musí být ale tento nápis
napsán na dobře okovaném štítu. Někdy se do toho musí jít okovanou botou.

Bývalý předseda SSM Vasil Mohorita tvrdil v rozhovoru pro Blesk, že byl
jedním z lidí, který stál za změnou poměrů u nás a ve východním bloku.
Že pracoval na tom, aby minulý režim skončil. Co si o tom myslíte, byla
jeho role opravdu takto významná?

Patřil k pragmatikům mezi členy komunistické strany a členy ústředního
výboru Socialistického svazu mládeže. Začal tušit, že se systém bortí a
tanky ze Sovětského svazu nemusejí přijet, a že je potřeba se
zflexibilizovat s dobou. A že přijde změna. S Jakešem a Bilakem a s těmito
zkostnatělými kádry určitě zadobře nebyl. Určitě však věřil, že se
jim to nesmí vymknout z rukou. Když tam tehdy byl na tom místě, byl oddaný
myšlence vedoucí úlohy komunistické strany a vychovával další kádry v
SSM. Dnes mluví naprosto účelově, protože ví, že se ten systém zhroutil
pod vahou vlastní neschopnosti.

Podle něj 17. listopad chystala jedna skupina vedení pod dohledem sovětských
poradců (připomínám, že u nás vládlo ultrakonzervativní Jakešovo
vedení, kdežto v Sovětském vazu už několik let probíhala Gorbačovova
perestrojka). Cílem bylo patrně svrhnout Jakeše a spol. a nahradit je někým
reformnějším. Ale pak se jim tento scénář kvůli masivní reakci lidí
poněkud vymkl...

Vedení Státní bezpečnosti pod vedením nesmírně schopného generála
Lorence vědělo, že je nutnost zajistit beztrestnost komunistické
nomenklatuře, aby tu nedošlo k nějakým násilným činům. Sázeli na
levicové jádro Charty 77, což byli recyklovaní komunisté z roku 1968 a ti,
kteří se přizpůsobili heslům – Nejsme jako oni. V Chartě 77 měla StB
vytipované osoby, které by se do toho mohly zapojit. Státní bezpečnost byla
samostatná složka, ale potom se sama rozkládala. Protože ti staří
členové nesouhlasili s tím, co chtěl generál Lorenc. On první pochopil,
že sovětské tanky už nepřijedou. Ale to tvrdé jádro – kdyby to šlo –
by bojovalo až do konce. Bylo však narušeno těmi pragmatiky. Mně na tom
nejvíc vadila role některých signatářů Charty 77, že na to přistoupili.
Hrála tam však roli i celá řada náhod, které nešlo předjímat. Studenti
do toho šli čelem, s přesvědčením. Velmi podlá byla třeba role Josefa
Daniše, což byl právník působící i v Komisi 17. listopadu, ale hlavně
špičkový agent, který se měl postupně dostávat do sfér připravované
vládnoucí garnitury. Ta však nebyla moc schopná, čehož využili
zmiňovaní pragmatici, kteří se začali etablovat do různých pozic. Jedinou
věcí, jak tomu zabránit, byly bezpečnostní prověrky. Ty však byly až v
roce 1999, kdy jsme vstoupili do NATO.

Říkal jste, že to tvrdé jádro by rádo bojovalo až do konce. Mohorita zase
tvrdí, že Jakeš, a také tehdejší ministr obrany Milán Václavík, chtěli
listopadové demonstrace řešit čínskou cestou (z roku 1989, kdy tanky
rozdrtily demonstrace čínských studentů) a poslat na ně armádu. Asi ale
tihle skalní už v té době nehráli první housle?

Ano. Dokonce už i Adamec byl nalomenej. U Lidových milicí byli vyzbrojení a
akceschopní jen čelní představitelé. Ostatní z toho nadšení nebyli,
protože tušili, co by asi nastalo. Tady v Přerově umístili dva lehké
kulomety na střechu OV KSČ a už se našel příslušník SNB, který z nich
vyňal úderníky, takže nebyly provozuschopné.

Co se týče Václava Havla, Mohorita si myslí, že se na jeho jméně lídra,
asi bez jeho vědomí, dohodli Američané se Sověty. Je to možné?

U toho jsem nebyl. Při každé možné příležitosti jsem byl zatýkán a
předběžně zavírán na 24 hodin. Ztrácel jsem postupně iluze o některých
chartistech, zvláště o těch bývalých komunistech. Havel byl člověk z
kultury. Na místo prezidenta se netlačil. Mám zprávy od Standy Devátého a
Jiřího Křižana, kteří k němu měli blízko. O nějaké dohodě nevím.
Byla to improvizace, a že by bylo něco předem připravené, to bych netvrdil.
Potom dle Mohority nastoupila garnitura „rudých“ ekonomů (Klaus a spol.),
kteří dělali privatizaci jako v Rusku a se kterými Havel nic nezmohl. „O
tom, že to bylo řízeno z Ruska, vůbec nepochybuji. A nepochybuji o tom, že
to řídila KGB. A to proto, že věděla, že jim to nevyšlo, a že budou
vládnout jinak,“ sdělil. Jak to vidíte vy?

S Václavem Klausem jsem měl osobně velice špatné zkušenosti. Usiloval,
abych byl z BIS vyřazen. Zamotal se i do případu, kdy jsem žaloval
bývalého ministra vnitra Hradílka, který mě označil za teroristu a
pachatele bombových útoků. Klaus mu napsal podpůrný dopis, který byl čten
u soudu. Jsem tedy vůči němu podjatý. Hodnotím ho velice negativně. Měl
za komunistů možnosti nevídané a vyjížděl ven. Vypovídající pracovník
FBI – je to zveřejněno v knize Roberta Buchara – hodnotí Václava Klause
jako člověka, který pracoval pro zájmy StB a KGB.

Teď se zeptám na žhavou současnost. V USA vyhrál prezidentské volby Donald
Trump. Není paradoxní, že jako velmi bohatý podnikatel získal hlasy i řady
zchudlých dělníků, na rozdíl od – na americké poměry levicové –
kandidátky? A není něco podobného u nás s Andrejem Babišem?

Když se mě na to ptali, říkal jsem – utrhnout nohu Clintonové a tou
umlátit Trumpa. Trump mi úplně nesedí, uvidíme jak se rozběhne. Ale
stavějí na něm různí Le Penovci, Okamurové, dokonce i místní komunisté
mu fandili. To mi vadí. Ale myslím si, že aparát kolem něj by neměl
dopustit nějaké excesy. Jsme přeci jen závislí na ochraně někoho silného
a nechtěl bych, abychom se dostali do vlivu Ruska.

Nečeká Evropu něco jako pravicová revoluce, že ve volbách začnou
vyhrávat pravicoví radikálové? A je ohrožena existence Evropské unie?

Tohle hrozí. Extrémní síly potřebují vyvolat co nejvíce nespokojenosti. A
z toho si dokážou pro sebe vydobýt různé možnosti. Jakmile jsou lidé
spokojení, tak extremisté nemají šanci a jsou na okraji. Ale jakmile se
začne něco hroutit a narůstat nespokojenost, tak jim lidé dají hlas v
naději, že oni to vyřeší. Mluví totiž jazykem jednoduchým, osloví
čtvrtou cenovou skupinu. A těch je hodně.

Na závěr se zeptám na návrh skupiny poslanců, aby bylo trestné hanobení
prezidenta. Je to podle vás správné?

Rozhodně to správné není. V tom případě bych často byl ve výkonu trestu.
Protože kdybyste viděl vitrinu KANu, za kterou jsem i já částečně
zodpovědný, tam už několik let varujeme před Milošem Zemanem. Přejeme mu
tam mnoho tučné potravy, hodně silného alkoholu a co nejsilnějšího
kuřiva. Dokonce jsme tam měli pod jeho fotografií napsáno – Zbavme se
tohoto odporného prezidenta všemi možnými prostředky. A byl tam takový
malinký prospekt kalašnikova. Jak na to slunko svítilo, papír se zkroutil a
spadl. Policie to tehdy začala vyšetřovat, jak to bylo myšleno. A Zeman v
té době také něco o kalašnikovu prohlásil. To byla taková žertovná
souvislost. Když Miloš Zeman nastoupil k moci, byl jsem u BIS. Tehdy se z ní
stala až zločinecká organizace. Měli jsme honem rychle vyřešit Regecovou,
co nechtěla prodat pole. Co se tehdy kolem toho dělo... Nástup Zemana k moci
mě dovedl až na Pankrác do vazby, kde jsem byl rok umístěn a 4 a půl roku
mě soudili. Kdyby zákon na takovéhoto člověka měl být uplatněn, tak já
bych měl velké problémy.

Tak to vám věřím....

Musím rychle sepsat projev na 17. listopadu na náměstí, protože pak to už
třeba nebude možné. Pro mě ani tak není důležitá svoboda projevu, ale
svoboda po projevu.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
EU plánuje vytvoření asijsko-negroidní rasy. Spiknutí Židů a zednářů.
Vatikán a papež oddaní ďáblu. Rudá kráva Šiklová. Klausův Hájek
vydává novou třaskavou knihu

EXKLUZIVNĚ Bývalý vicekanceléř prezidenta Klause a šéfredaktor
kontrarevolučního magazínu Protiproud.cz Petr Hájek v těchto dnech vydává
knihu Smrt ve věži, která je po Smrti ve středu a Smrti v sametu poslední
částí volné trilogie. Kniha má podtitul Manuál k přežití katastrofy a
vydává ji nakladatelství Daranus.

„Tento ‚Manuál metody a itinerář cesty k přežití‘ formuluji právě
ve chvíli, kdy závěrečná bitva staleté války proti naší civilizaci již
začala. S vědomím, že téměř nikdo tomu nevěří či to přinejlepším
bere jen jako strašidelnou televizní pohádku pro dospělé před spaním,“
píše Hájek.

Elity dle něj přijaly „rozhodnutí razantně zredukovat počet otroků
nejvíce vyzkoušenou metodou (válkou) – a současně tím vyřešit napětí
mezi ‚majiteli klíčů‘…“ „Vedou nás na jatka – a doufají, že si
toho nevšimneme,“ varuje.

Válka, která brzy vypukne, nevyhubí celé lidstvo

„Válka Západu proti Rusku – dokonce i pokud přejde do jaderné fáze –
nesmete, jak již řečeno, všechen život z povrchu naší podivuhodné
planety. To je čirá mystifikace. Má určitě veškeré předpoklady být
posledním zničujícím úderem naší těžce nemocné civilizaci, většinu
zbývajícího planetárního lidského prostoru podstatně ovlivní, nemá
však sílu být ‚koncem světa‘. Těžce zraní především Ameriku,
Evropu a část Asie, nevyhladí ale lidstvo na celé zeměkouli – i když je
podstatně ‚zredukuje‘. Což je ostatně jedním z hlavních strategických
cílů budovatelů Nového světového řádu,“ předpovídá Klausův
bývalý vicekancléř.

„Vše ukazuje k tomu, že nejzazší termín pro rozhodnutí kdy (a zda)
vyrazit do finiše, je poslední čtvrtina roku 2017. Po amerických a
francouzských prezidentských a německých parlamentních volbách,“ myslí
si šéfredaktor Protiproudu.cz.

Ilumináti chtějí dobýt srdce Heartlandu – střední Evropu a Rusko

Kdo si myslel, že po Smrti ve středu, v níž Hájek zpochybnil oficiální
verzi 11. září, a Smrti v sametu, kde označil Václava Havla za nepovedený
pokus o Antikrista, nemůže již Hájek ničím překvapit či šokovat, se
velmi mýlí.

Pokud bychom měli velmi stručně shrnout obsah Hájkovy poslední knihy, tak
je o tom, jak spiknutí zednářů a iluminátů, kteří usilují o ovládnutí
světa a nastolení totalitní světovlády (Nový světový řád), vede svět
k „horké“ válce s Ruskem, která vyústí k částečnému zničení
světa a ke zničení současné vysoce technicky vyvinuté a prosperující,
avšak bezbožné západní civilizace. Zednáři a ilumináti, kteří se
hlásí k „osvícení“, jsou de facto vyznavači Světlonoše – Lucifera
– ďábla a chtějí odstranit křesťanství, národy a rodiny. Komunismus s
kapitalismem se uměle prolnuly a vzaly si od sebe to nejhorší.

Hlavní základnou elit Nového světového řádu jsou USA a Evropská unie,
které chtějí dobýt „kontrarevoluční“ Putinovo Rusko, protože se
Novému řádu nechce podrobit. Západní elity se v tomto plánu řídí
geopolitickou koncepcí Heartlandu, jejímž autorem je významný britský
geograf Halford Mackinder. Klíčem k ovládnutí planety je podle něj
takzvaný Světový ostrov, jejž tvoří Evropa, Asie a Afrika. Základní teze
této teorie zní: „Kdo ovládá střední a východní Evropu, ovládá
Heartland. Kdo ovládá Heartland, ovládá Světový ostrov. Kdo ovládá
Světový ostrov, ovládá svět.“ Žádný plán ale nikdy úplně nevyjde (pouze
Boží plán).

Masaryk–Gottwald–Havel. V roce 1983 byl svět kousíček od jaderné války

Petr Hájek opět přináší z pohledu mainstreamového čtenáře velmi
svérázné interpretace historie a úlohy jednotlivých historických
osobností. Vidí kupříkladu revoluční linii Hus–Masaryk–Gottwald–Havel.
Husa a Havla označuje za „dva malé generály satanovy Páté kolony“.

Také uvádí, že na počátku prezidentství Ronalda Reagana a když byl
vůdce SSSR Jurij Andropov již na smrtelné posteli, byl svět v roce 1983 jen
kousíček od jaderné války mezi supervelmocemi.

„Nastal kritický konec léta roku 1983. Sovětská rozvědka dostávala ze
všech rezidentur zprávy o zjevných přípravách Reaganova překvapivého
jaderného útoku na Heartland. Měly k tomu být využity rozsáhlé podzimní
manévry NATO. Jurij Andropov byl rozlícen, ale v podstatě nemohl nic dělat.
Něco však přece: uvedl do stavu bojové pohotovosti celý jaderný arzenál.
Přijal Reaganovu výzvu. Teprve později vyšlo najevo, že v tu dobu měli
Američané pro své jaderné střely zaměřeno 3100 cílů v zemích
Varšavské smlouvy, většinu z nich samozřejmě v SSSR… Andropov byl však
pravděpodobně již rozhodnut zaútočit jako první… Svět zřejmě
zachránila jeho kvalifikace z tajných služeb. Měl několik zdrojů, kterým
skutečně důvěřoval. V dané chvíli dostal z jednoho takového informaci,
že Reagan nenašel odvahu ke vložení svého jaderného kódu do kolotoče
smrti,“ píše Hájek.

Stalin se vymknul z ruky západním iluminátům a vytvořil vlastní projekt
světovlády

Stalin dle Hájka koncipoval druhé iluminátské centrum se vším všudy,
protože se otočil zády k většině zednářů, kteří financovali Lenina a
bolševickou revoluci. „Že se mu to podařilo, dosvědčuje i fakt, že
došlo k rozdělení ‚sféry vlivu‘ – pokud jde o bankéře. Evropští
Rothschildové od té chvíle patřili jemu, zámořští Rockefellerové
ovládli Západ. Stalin se tak stal rovnocenným konkurentem americké
iluminátské centrály. Dokonce tu svou rovněž na Leninových základech
institucionalizoval. Kominterna (Komunistická internacionála) se stala
protikladem americké ‚Headquarters‘ iluminátů – FEDu (Federální
rezervní banky), kterou Rockefellerové a spol. ukradli Američanům před
Vánocemi roku 1913,“ píše Hájek.

Putin se podobá Stalinovi v tom, že se evropským a americkým iluminátům a
zednářům vymkl z kontroly a jde vlastní cestou. Putin dle něho možná
přece jen udržuje alespoň přátelské vztahy s tradičně proruskými
Rothschildy.

Zednáři, ilumináti, Vatikán a smlouva se satanem

Hájek rovněž popisuje, jakou roli v antiplánu Zlého hrají ilumináti,
svobodní zednáři a dvě největší „mafiánské“ rodiny Rothschildů a
Rockefellerů. „Mezi členy Velké či Malé rady, Sanhedrinu, která
odsoudila Ježíše Krista k smrti, a současnými iluminátsko-zednářskými
vrcholnými sbory, ovládanými židovskou finanční oligarchií bankéřských
rodin a dynastií, není v principu vůbec žádný rozdíl,“ píše Hájek.

Zednáři podle Hájka pronikli i do nejvyšších pater Katolické církve
včetně papeže Františka, který sám Katolickou církví „pohrdá“.
Viditelným projevem této revoluce uvnitř církve byl Druhý vatikánský
koncil. Projevuje se „teologický, mravní a věroučný rozklad církve“.
Církev ovládly skupiny, „jejichž ‚smlouvy se satanem‘ jsou obzvlášť
ohavné a tragické“. Vatikán je dle něho „postupně zednáři prakticky
ovládnutý“.

„Dnes už se na destrukci biblických pravd podílejí i mnohé ‚katolické‘
elity – poté, co také už nejvyšší patra Vatikánu ovládli (po II.
koncilu v 60. letech) zednáři – v čele s papežem Bergoliem (Františkem),
který se příslušností k této satanské organizaci už ani příliš
netají. Proto jej také ateistická média, katolickou církev vždy
nenávidějící a skandalizující, tolik oslavují,“ píše katolík Hájek.

Panevropa: negroidní eurasijská rasa

Hájek popisuje i plán na vytvoření evropského superstátu, který se má
stát členem světové federace. Podmínkou uskutečnění je plán zakladatele
panevropskhéo hnutí Richarda Coudenhove-Kalergi na vytvoření
euroasijské-negroidní rasy.V knize Praktischer Idealismus (1925) požaduje dle
Hájka Kalergi odstranění národních kultur původních obyvatel Evropy a
vznik nové „negroidní eurasijské rasy“ ovládané elitou, kterou nazývá
německy Führernation (Vůdcovský národ). Připomněl, že populační divize
OSN (UNPD) uvedla již v roce 2000, že „Evropa bude do roku 2025 potřebovat
159 milionů imigrantů“.

„Euro-negroidní rasa, která má být výsledkem těchto rasových
experimentů, je pro totalitní ovládnutí společnosti extrémně důležitá.
Vysoká porodnost způsobí, že již během jedné či dvou generací se
původní bělošská většina stane menšinou. V důsledku toho – i kdyby
nadále formálně fungovaly demokratické principy – bude přehlasovatelná.
Ztratí tedy poslední nástroj, jak se byť jen teoreticky domoci svých
někdejších práv a svobod,“ upozorňuje Hájek, který píše o „letitém
zednářském spiknutí na úplné mocenské ovládnutí Evropy“.

11. září, arabské jaro, Islámský stát a migrační vlna

Americké 11. září 2001 je dle Hájka ve skutečnosti dílo amerických
tajných služeb řízených „elitami NWO“. Bylo záminkou k dobytí (a
rozbití) „neposlušných“ států na Blízkém a Středním východě a na
severu Afriky – jednak z hospodářských důvodů (ropa), „jednak jako
východisko pro start revoluční metody rozpuštění historických národů a
států v novém rasovém, náboženském a kulturním kotli s pomocí
imigrantské invaze do Evropy“. USA dle něj společně s Tureckem stvořily
Islámský stát.

„Tři měsíce před ‚útokem‘ prodal Rockefeller jednu ze svých mnoha
dalších newyorských nemovitostí – slavné ‚Věže‘ Světového
obchodního centra – právě ty budovy, které měly za pár týdnů vyletět
do povětří. Aby nabyvatel nebyl škodný, byly mu na stejnou miliardovou ‚nákupní
cenu‘ současně pojištěny – světe žasni nad tou prozíravostí – ‚proti
teroristickému útoku‘(!),“ píše Petr Hájek.

Kontrarevolucionáři, kteří stojí proti Novému světovému řádu, jsou
označováni jako „extremisté, xenofobové, fašisté, nenávistníci,
nesnášenliví ne-humanisté, nebezpeční šílenci“. „Vlády z ‚bezpečnostních
důvodů‘ přijmou opatření na omezení internetu, nezávislé weby,
takzvaně extremistické, xenofobní či proruské, budou vypnuty. Jediné
dostupné ‚informace‘ poplynou z oficiálních zdrojů a bude je mít plně
v rukou Kavárna,“ varuje Hájek.

Elity Nového světového řádu uzavřely „kontrakt s ďáblem“. Rudá
kráva Šiklová

Elity Nového světového řádu podle Hájka uzavřely „kontrakt s ďáblem“
„ve smrtícím přesvědčení o své nadřazenosti, o ‚nadčlověčenství‘
“ a pokračují ve dvou projektech Hitlera: vytvoření sjednocené Evropy a
nové rasy (i když jiné), a dobytí Ruska.

Hájek věnuje dost prostoru i Václavu Havlovi a přidává historku, jak „vzniklo“
Havlovo pověstné srdíčko: „Marta Kubišová… procházela mnoha
životními svízelemi, takříkajíc nesla svůj kříž. Jako katolička v tom
viděla něco z utrpení Panny Marie – a proto za svůj podpis začala kreslit
mariánské (mečem žalu nad Kristovým umučením) probodené srdíčko.
Havlovi se ten ‚znak‘ velmi líbil a opakovaně ji nepřímo žádal, aby mu
ho přenechala. Marta však na to ostentativně nereagovala – a tak jí ho
prostě vzal. Začal se jím podepisovat – ‚odpreparoval‘ z něj ovšem
ono probodení, které odkazovalo ke Kristu.“

„Hlavními esy v ‚mravní a etické policii‘ rekrutované z Havlových
disidentských struktur po roce 1989, kteří soudili národ za ‚zbabělost a
nečinnost‘ v letech normalizace, byli (a jsou) typicky takoví obři
svědomí, jako ‚socioložka‘ Jiřina Šiklová. Jako mladá komunistka si v
divokých padesátých letech na Filosofické fakultě UK vysloužila od
ostatních studentů přezdívku ‚rudá kráva‘, neboť šla po krku ‚ideově
nepevným‘,“ říká Hájek a v podobném směru hovoří i o europoslanci
TOP 09 Jaromíru Štětinovi.

Hájek varuje před virtuálním světem internetu, který pokřivuje naše
vidění reálného světa a současně před novými moderními technologiemi,
které nás činí velmi zranitelnými v okamžiku, kdy přestanou kvůli
očekávané katastrofě či konfliktu fungovat. Hovoří o Overtonových oknech,
kdy se věci, které byly dříve považovány za zvrácené, postupně
salámovou metodou stávají součástí mainstreamu. Též se obsáhle zabývá
otázkou zdravotnictví, které je stále dražší a dražší a farmaceutické
firmy nás za drahé peníze otravují jedy.

Bez ukotvenosti ve vertikále křesťanského kříže nemůže podle Hájka
člověk pochopit skutečnost, přicházíme o ten nejpodstatnější rozměr
existence.

Ukázky z knihy Smrt ve věži

Řím ohrožovali barbarští Vandalové, přesvědčení, že mají plné
právo zmocnit se majetku bohaté civilizace a zlikvidovat přitom její občany.
Vytvořili si základnu v Kartágu, odkud se plavili do Itálie. Skoro jako to
známe dnes, jen s tím rozdílem, že jim v tom nepomáhaly Američany placené
„neziskovky“, protože kontinent za oceánem ještě obývali indiáni – a
ti se starali o své....Na našich hranicích (které ve skutečnosti už
neexistují) stojí miliónové hordy vandalů. A ve vzduchu je opět cítit
válka.

Neformální komunita myslících má za to, že Evropská unie je vězením
národů. Soudí, že jejím smyslem je likvidace historických evropských
států a jejich dějinně zakotveného „politického lidu“, jejž má
nahradit projekt „nového evropského člověka“, rasově namixovaného „euro-negroidního“
křížence kombinovaného s arabským (semitským) genofondem. To vše (kromě
jiného) kvůli tomu, aby se smazaly odlišnosti od americké multi-rasové a
multi-kulturní „anti-historické“ společnosti. Jen tak prý bude možno
obě mohutná uskupení (Spojené státy evropské a americké) propojit v jeden
obří „správní celek“. Což je základ Světové vlády, konečný cíl
takzvaného Nového světového řádu (NWO), s nímž se ovšem ti deviantní
„konzervativní blouznivci“ rovněž nechtějí smířit.

Pouze ti opravdu mocní a majetní se živí nadějí na přežití podloženou
čímsi reálnějším: „klíči“ k přísně utajeným, důmyslně
zbudovaným „Archám posledního dne“, které je mají uchránit před
globální válečnou či přírodní katastrofou. Takové moderní zázraky
skutečně existují a pro nějakou verzi konfliktu (či ničivé vesmírné
události) mohou technologicky skvěle vybavená zařízení pro první chvíli
zamýšlený účel splnit. A mnohá jsou skutečně zbudována na odlehlých
místech planety, kam by podle stratégů zkázy válečný příboj neměl „došplíchnout“.

Snadno může dojít k tomu, že muslimská (takzvaně migrantská) invaze a
islamistické masakry z ní pramenící se v nějaké chvíli stanou záminkou k
vyhlášení výjimečného stavu v jednotlivých státech – nebo dokonce v
celé Unii – a k odkladu voleb na neurčito.

Například teroristické masakry, které jsme v posledních měsících a
letech viděli, byly při vší své zrůdnosti pořád jen „opatrnými“
testy, co veřejnost ještě unese, aniž by se její významnější části
radikalizovaly. Pokud nebyly inspirované, či přímo řízené speciálními
tajnými službami, pak alespoň o těch větších tyto služby věděly – a
přesto je nechaly proběhnout. Jde o „adaptované“ reprízy slavné
premiéry z 11. září 2001, která stvořila pojem „islámský terorismus“
a současně odstartovala vrcholnou fázi moci mediokracie.

Na pořadu dne na evropském kontinentě je tedy něco opravdu „velkolepého“,
co umožní šok z brexitu přebít. Můžeme jen spekulovat, zda to bude něco
typu otrávené vody ve velké metropoli (spíše však v několika současně)
s tisíci či desetitisíci mrtvých, nebo jestli „scenáristé“ přikročí
k ještě radikálnějším představením – typově třeba až k radiačnímu
zamoření většího území po útoku na jadernou elektrárnu (elektrárny),
respektive vymyslí ještě něco obludnějšího se statisíci, možná až
milióny obětí. Fantazii pro zvrhlosti se v tomto případě meze nekladou.

Počítá se s tím, že mrtvých budou „hory“ – a vláda se zabývá
pouze tím, jak těla v co nejkratším čase „odklidit a zlikvidovat“. A
nejde už o to, ZDA „řízenou“ katastrofu těchto rozměrů zažijeme (u
nás či jinde), ale pouze KDY k ní dojde. Už se čeká pouze na záminku.
Může přijít zítra, nebo naopak prožijeme ještě několik peripetií
taktického „uvolnění napětí“. To však na válečné strategii nic
nezmění. Závod s časem dramatizuje pouze mohutnící „voličská revoluce“.
Ta jediná by mohla reálně všechno podstatně zbrzdit, protože začít
explicitní válečné operace bez podpory alespoň poloviny veřejnosti je
stále ještě příliš riskantní.

Kalouskova hvězda vybledla, přezářená supernovou dalšího z
nastupujících dravců politického byznysu, „který se nezakecá“. Na
scéně „reálné antipolitiky“ ho vystřídalo jeho ještě otrlejší
dvojče – Andrej Babiš. Andrej Babiš se stal faktickým vládcem v zemi.
Policie a prokuratura – zvláště pak její „vítězné složky“, které
puč provedly – získaly s jeho podporou neobyčejnou moc. Režim začal
vyžadovat loajalitu. Kdo se pohybuje ve veřejném prostoru a neskanduje Sláva
EU a Se Spojenými státy na věčné časy, má existenční a kariérní
problémy a sledují ho tajné služby.

Idea opovrženíhodného „malého čecháčkovství“ proti
světoobčanskému, ba přímo vesmírnému „rozměru“ Napoleona z Pražské
kavárny se táhla jako červená nit většinou Havlových častých
znechucených výroků o vlastním národě, jimiž se tento „největší z
kulisáků“ konce 20. století „zasloužil o svobodu a demokracii“.

Protektoři z Bruselu, stejně jako jejich výkonné paže v jednotlivých
členských guberniích, se již ani nesnaží zakrývat totalitní podstatu
režimu. Nové zákony kriminalizující projevy nesouhlasu se státní
doktrínou „posvátného“ homosexualismu a dalších sexuálních deviací,
stejně jako s takzvaným šířením nenávisti k obecně všemu deviantnímu,
k migrantům, k islámu a ostatně i k Evropské unii jako takové, jsou již na
stolech a budou brzy realitou

Václav Havel se nakonec dočkal konce, jenž více než symbolicky ilustruje
politickou i duchovní dekadenci naší epochy. Jeho skandální pohřeb ve
Svatovítské katedrále (skandální proto, že V. H. nebyl pokřtěn) nejenže
veřejnost nepobouřil, ale přijala jej jako samozřejmost, ba jako cosi pro
muže tohoto významu zcela patřičného. Nejvyšší představitel katolické
církve v zemi sloužil mši za nepokřtěného, který vědomě, z vlastního
rozhodnutí odmítl Toho, jehož spásná oběť se v eucharistii stává opět
realitou a jenž je v ní (i fyzicky) tajemně přítomen.Tento rouhavý akt
urážky Boží v přímém televizním přenosu a za účasti zednářských
elit z celého světa byl posledním vykřičníkem, který Leverkhün z Prahy
ovšem již nenapsal na poslední řádku notové osnovy své závěrečné
disharmonní (atonální) skladby. Šlo o podpis, kterým stvrdili ti, kteří
jeho „faustovskou smlouvu“ zdědili a převzali, své následnictví…
Zbývá vzpomínka na „královský“ pohřeb v katedrále, k němuž se sjela
světová politická a zednářská elita.

Americká a evropská iluminátská centra, ovládaná hlavními rodinnými
dynastiemi bankéřů, zafinancovala Lenina a vyzbrojila bolševickou revoluci.
Rozvrácená země už nebyla schopna vzdorovat. Po vyvraždění carské rodiny
už byla cesta otevřena dokořán.

(Stalin) myšlenku na komunistickou utopii definitivně opustil. Bez složitých
a falešných ideologických teorií vytvořil namísto toho zvláštní,
nesmírně životaschopný hybrid, který nelze asi definovat přesněji než
jako „státní kapitalismus“ – jenž začal brzy nečekaně tvrdě
soutěžit s „voluntaristickým“ kapitalismem ovládajícím Západ.

Posvátná lidovláda je od samého počátku pragmaticky vymyšlený podvod,
který ovšem v počátcích (kromě efektu novosti) měl alespoň jistou míru
uvěřitelné přesvědčivosti – dokud byl aplikován v suverénních
státech. Proto za něj mnozí důvěřiví občané tak upřímně bojovali a
dokonce obětovali své životy ve válkách (občanských i imperiálních).

Svobodní zednáři se časem dostali do područí iluminátů. Jejich
organizaci ilumináti postupně infiltrovali a ovládli, byli mafií
organizovanou přísně hierarchicky a od členů svých lóží – bez ohledu
na úroveň „zasvěcení“ – vyžadovali totální disciplínu a
mlčenlivost. Šlo o mafii v onom nechvalně známém významu, který pro
zločinecké organizace tohoto typu používáme dnes.

Lenin byl trojským koněm evropských (a z menší části i amerických)
zednářů. Gruzínský diktátor totiž naprosto změnil paradigma – a
udělal mnohem víc, než se mu v učebnicích Západu přičítá (a vyčítá):
byl to on, kdo zmuchlal a zahodil všechny (nepsané) Leninovy smlouvy s
hlavními západními „protektory“ a financiéry domnělé „lidové
revoluce“. Kdo se obrátil zády k zednářům a iluminátům – a nevázán
ničím a nikým vytvořil skutečné „druhé centrum“ v přípravě
světovlády.

Stalin byl fantastická postava. Patrně nejsložitější a současně nejvíce
dezinterpretovaná vůbec… Stalin je na Západě o to více předmětem
nevídané, ubohé a primitivní „osvětimské lži“. Jako každý, kdo
soudruhům v zednářské zástěře vyrazil z rukou zbraně. A zesměšnil je.
A protože je dokázal vraždit ještě rychleji a bezohledněji, než to stihli
oni, přežil dostatečně dlouho na to, aby dramaticky naboural jejich plány…
Aby to všechno mohl provést, musel mít krytá záda na Západě. To mu
poskytli Rothschildové. Po zlikvidování NEPu vytlačil všechny ostatní „žraloky“
– kromě Rothschildů. Zůstali s ním „potichu“ až do konce, ba i po
něm. Věnovali se těžbě zlata a surovin v „rozumném“ měřítku – a
opláceli mu financováním zbrojení a vlivem v zemích, které ovládali, tedy
především v Británii a Francii.

Churchill by nikdy za druhé světové války neposkytl Sovětskému svazu tolik
zbraní a dalšího vojenského materiálu (pokud vůbec), kdyby ho k tomu
nepřiměli Rothschildové, na jejichž financování byl zase závislý on.
Britský premiér si totiž od počátku války hrál s představou, že v
některé její fázi, poté co se podaří odstranit Hitlera a jeho
nejvěrnější, se spolu s Američany spojí s Německem a Heartland ovládnou.
Byli to právě Rothschildové, kteří Stalina včas varovali. A byli to
rovněž oni, kdo ho informovali o Churchillově plánu na dobytí Sovětského
svazu „obrácením spojeneckého vektoru“.

Demokracie je obecně čirá utopie, ve společnosti řízené manipulacemi
mediokracie pak zvlášť. Právě na této iluzi demokracie postavilo svou moc
iluminátsko-zednářské křídlo, jehož hlavním „stanem“ se staly
Spojené státy – které se ostatně k zednářskému „původu“ otevřeně
hlásí (například i na svých bankovkách a státním znaku). Smyslem je, aby
lidé „svobodně“ zvolili své vlastní otroctví.

Počátky iluminátů i zednářů jsou jak známo primárně spojeny s
významnými osobnostmi Vyvoleného národa. Jejich současnost právě tak.

Může se zdát poněkud nepochopitelné, že ač za Hitlerovým vzestupem
odevšad vyčuhovaly peníze (především) od mocných amerických židovských
bankéřů, podporu mu neodmítli, ani když dal najevo, že míní s
evropskými Židy zatočit poměrně brutálně… Rockefellery a spol. osud
jejich trpících evropských bratří zjevně příliš nezajímal.

Slovany a další „méněcenné“ likvidoval Hitler přímo „v terénu“...
A šlo rovněž o statisíce a milióny lidí, převážně Slovanů. Přesto
nikdo nehovoří a nesklání se v pravidelných pietních tryznách nad „slovanským
holokaustem“. Řeč je již po desetiletí výhradně jen o židovském
utrpení. V případě pokleslejších politických kampaní snad ještě o
cikánském, protože je to dobrá příruční střelná zbraň pro
teroristické jednotky multikulturalismu.

Přesně tak zní „nabídka“ politických programů hlavních stran: Máš
chuť volit socialisty, slibujícím rozdat slabším sociálním vrstvám
peníze, které si stát vypůjčí? Musíš s tím také koupit „pokrokovou
vizi multikulturní společnosti“, jež je v programu někde na desátém
místě, stejně jako „povinné kvóty pro ženy“ ve vedoucích pozicích,
adopci dětí homosexuály, „boj proti globálnímu oteplování“ či „hlubší
integraci v Evropské unii“. Hlavním zájmem voliče tohoto typu jsou
samozřejmě peníze, jelikož prostě bude žít lépe, přestože na svou
představu „lépe“ si z jakýchkoli důvodů (třeba i objektivních a
nezaviněných) neumí, nemůže, nebo prostě ani nechce rychle vydělat. Něco
tak „nehmotného“ jako multi-kulti, homo-adopce, ženské kvóty,
oteplovací či integrační žvásty ho vůbec nezajímají. Koupí mrkev,
protože jinak se k pomerančům pro děti nedostane.

Husité znamenali pro náš stát a národ počátek katastrofy. Něco jako
regionální jaderná apokalypsa té doby. Zběsilá „lidová“ revolta
zmanipulovaných a potřeštěných Adamitů (a spol.) proti Římu měla temné
inspirace, které kvůli svým politickým ambicím zasel do skvěle
prosperující země Jan Hus.

Hus byl teologická nula, obratný opisovač a aplikátor Viklefových 33
rouhačských tezí ke svým politickým ambicím. Zakomplexovaný človíček z
malého města, milující především dobré jídlo (což způsobilo jeho
obezitu) a levnou popularitu (což ho přivedlo na hranici).

Nastupující totalita – kvalitativně nesrovnatelná a nesrovnatelně
nebezpečnější než ta, kterou jsme v listopadu 1989 domněle opustili –
má jen jinou tvář. Zatím si „dovnitř“ udržuje tu napohled „lidskou“.
Nemůže však svou pravou podstatu zamaskovat v „mateřském znaménku“
znaku každé bolševické totality – v propagandistickém mediálním
ovládání většinové společnosti. To je důvod, proč mluvíme o
mediokracii – i s vědomím, že ve skutečnosti nevládnou média, ale ti,
kteří je přes jejich oficiální vlastníky z hlubokého pozadí a
příšeří utajených „headquarters“ řídí: Zednářská Internacionála
v epoše po „konci dějin“, v podobě „ekumenické konvergence“
komunismu s kapitalismem.

Politika je konspirace ze své podstaty – a byla vždy. Politická spiknutí
procházejí dějinami člověka od počátku. A protože „čtěme Bibli, tam
to všechno je“, v mnoha příbězích nás o to „informuje“ už biblický
Starý zákon. A konspirace proti mystickému Tělu Božímu, katolické Církvi,
se stala hlavním bodem dlouhodobého plánu Iluminátů – ideových strůjců
revoluce – na ovládnutí světa. Plánu doložitelného důkazy a dokumenty.
Plánu, který Druhým vatikánským koncilem v šedesátých letech minulého
století vstoupil do své finální fáze.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Japonsko potvrzuje svou politiku minimální imigrace kvůli obraně své
kultury a pracovních míst

Japonský ministerský předseda Shinzo Abe řekl minulý týden svému
parlamentu, že nemá „vůbec v úmyslu“ přijmout více migrantů i přes
nátlak od Agentury pro uprchlíky OSN.

Pan Abe během debaty v japonském parlamentu argumentoval, že přijetí
cizích pracovníků by bylo ospravedlnitelné pouze, kdyby jich bylo opravdu
zapotřebí „k trvalému udržení japonské ekonomicky a infrastruktury.“

Tento 63letý ministerský předseda je osvědčeným nacionalistou a
obdivovatelem amerického prezidenta Donalda Trump a prosazuje ekonomickou
politiku „Japonsko v první řadě“, kterou by šlo srovnávat s tou
prosazovanou panem Trumpem.

Ten obdiv vypadá, že je vzájemný, a oba vůdci spolu strávili během
Trumpovy asijské návštěvy tento měsíc značně dlouhou dobu. „Naše
vztahy jsou opravdu mimořádné,“ řekl pan Trump. „Máme rádi jeden
druhého a i naše země se mají vzájemně rády. A nemyslím si, že bychom
měli kdy k Japonsku blíže, než právě teď.“

Japonsko je etnicky homogenní zemí, kde je méně než 2 procenta obyvatel
narozena v zahraničí a jeho imigrační politika je konstruovaná k obraně
japonské kulturní identity stejně jako k zajištění národní bezpečnosti.
Rovněž se zaměřuje na obranu místního pracovního trhu, aby udržela
nezaměstnanost na minimu.

Tokio tvrdilo, že o azyl v Japonsku usilovalo už mnoho lidí, aby si tam
našli práci, jelikož lidé žádající o status uprchlíka mají přístup k
obnovujícím se pracovním povolením.

Podle japonské imigrační politiky se nekvalifikovaným migrujícím
pracujícím vstup zamítá. Japonsko před pěti lety zavedlo pětibodový
imigrační systém za účelem „posílení vstupu vysoce kvalifikovaných
zahraničních profesionálů,“ aby se tak zajistilo, že migranti budou pro
tuto zemi znamenat opravdu pozitivní přínos.

Tento měsíc tlačila na Japonsko Agentura pro uprchlíky Spojených národů (UNHCR),
aby přijímalo více uprchlíků, když vyšlo najevo, že tato země za celé
první pololetí 2017 přijala jen 3 uprchlíky. V roce 2016 přijalo Japonsko
za celý kalendářní rok dohromady 28 uprchlíků z 10 901 žadatelů o azyl.

Vysoký komisař pro uprchlíky OSN Filippo Grandi si na tiskové konferenci v
Tokiu stěžoval, že Japonsko nepřejímá svůj díl vítání migrantů a
uprchlíků.

„Tento program je strašně maličký, asi 20-30 uprchlíků ročně,“ řekl
pan Grandi. „Požádal jsem vládu, aby uvážila, zda by ho šlo rozšířit.“

Tokio přes svou neochotu přijímat více migrantů slíbilo 18,6 milionu $
humanitární pomoci, aby se pomohlo s krizí Rohingů, kterou činitelé OSN
odsoudili jako „klasický případ etnické čistky.“ Japonsko je v
současnosti čtvrtým největším dárcem UNHCR.

Japonsko je podle Indexu globálního míru 2017 hodnoceno jako desátá
nejbezpečnější země světa se stavem míru na „hodně vysoké úrovni“.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Donald Trump: Rusko, Rusko, Rusko. Všechno svádíte na Rusko!

45. prezident USA Donald Trump i navzdory domácím těžkostem slaví. Na
sociální síti Twitter vypálil další salvu.

Ačkoli se ve Spojených státech řeší především údajné ruské pokusy o
ovlivňování amerických voleb a hlavní vyšetřovatel Robert Mueller ani
trochu nezahálí, Trump i přes tento tlak pracuje a slaví úspěchy.
Americká ekonomika roste. Jistě lze spekulovat o tom, do jaké míry za to
může sám Trump, ale může si růst ekonomiky připočítat k dobru.

„Od prvního dne, co jsem nastoupil do úřadu, slyšíte Demokraty, jak svou
volební prohru svádí na Rusko, Rusko a Rusko. Přesto naše ekonomika roste a
možná jsem toho udělal za prvních deset měsíců v úřadě víc než
kterýkoli jiný prezident. Děláme Ameriku znovu úspěšnou,“ konstatoval
Trump na sociální síti Twitter s odkazem na své předvolební heslo „Make
America Great Again“.

Trump doufá, že oběma komorami parlamentu projde daňová reforma navržená
prezidentem Trumpem. Prezident má za to, že už teď se daří snižovat
daňové břímě a nakonec z reformy budou profitovat úplně všichni.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vymlácená okna, plíseň... A strach v očích, když došlo na Babiše.
Týdeník pátral na Slovensku po ministrově majetku a našel prý něco hodně
ohyzdného

Nový týdeník Faktor S se vydal do hlubin majetkových poměrů ministra
financí Andreje Babiše. A podle všeho to vypadá, že se Babiš o svůj
majetek nestará zdaleka tak, jak by se od tak úspěšného podnikatele čekalo.
Což mimo jiné vyplývá i z výpovědí jeho mnoha sousedů.

Farma Čapí hnízdo je velkým projektem ministra financí, který přitáhl i
pozornost policie. Na Babiše totiž bylo podáno trestní oznámení, podle
kterého se Babiš dopustil při výstavbě farmy dotačního podvodu. A s ním
mu měli pomoci jeho blízcí Martin Herodes, Iveta Husáková a Adriana
Bobeková.

Bobeková je Babišovou dcerou z prvního manželství, Herodes bratrem jeho
nynější partnerky a Husáková zřejmě její dobrou kamarádkou. Herodes s
Husákovou nyní „figurují jako nastrčené osoby i v dalším případu –
v Babišově pseudokaruselu“, ve kterém ministr financí získal pozemky, na
něž dříve neměl nárok.

V roce 2009 totiž došlo k privatizaci státních pozemků, na které Babiš
sám neměl zákonný nárok, a tak je získali právě Herodes s Husákovou. Ti
je však podle Faktor S nabyli neprávem, jelikož nesplňovali zákonem dané
podmínky. To však ničemu nevadilo, jelikož o několik let později, v roce
2012, je již Babiš od nich mohl získat oficiálně.

„A tak v roce 2015 uzavřel Martin Herodes smlouvu s Babišovou společností
Imoba. Pozemky podle ní prodal za více než 23 milionů korun.“ Část
peněz použil na splacení pozemku, zbytek si nechal poslat na účet. Stejně
Babiš postupoval i s Husákovou a peníze pak doputovaly na stejný účet jako
v Herodesově případě. „Rodinný kruh se tak uzavírá. Babiš se dostal k
pozemkům a jeho firma poslala peníze dvěma rodinným blízkým na účet,
jehož skutečný vlastník zůstává zahalen v mlze.“

Faktor S však šel ještě dál a zajímal se o Babišovy nemovitosti v jeho
rodném Slovensku. Těch má ministr financí mnoho, většina z nich však
okázale chátrá.

„Přijíždíme v brzkých ranních hodinách, všude ticho, prázdno. Číslo
popisné nepotřebujeme, je to ten nejzanedbanější a nejohyzdnější dům
široko daleko. Vymlácená okna, vylomené dveře, plesnivé stěny a
neskutečný nepořádek.“ Babiš se však svého domu odmítá vzdát, což
jeho sousedům zřejmě nevadí.

„Víte, mně byl Babiš proto sympatický, neboť v době, kdy celé Slovensko
šílelo po Mečiarovi a Čechy po Klausovi, tak Babiš a já jsme měli stejný
politický názor. A Babiš mi tehdy řekl, že odchází do Čech, protože na
Slovensku se nedá za Mečiara podnikat, jen krást,“ řekla místní paní
Valéria Horná.

Jeden Babišův dům stojí i v Devínské Nové Vsi, taktéž v dezolátním
stavu, má však již novou majitelku. „Při rozhovoru se současnou
majitelkou si nelze nevšimnout strachu v jejích očích. ‚Nic nevím, nikoho
neznám, od koho jsem dům kupovala, si nepamatuju, a ta částka taky
nesouhlasí,‘ tak nějak by se daly shrnout její vyhýbavé odpovědi.“

V Devínské Nové Vsi toho ale ministr má víc. Dokonce „celý komplex domů“.
„Sousedé vůbec netuší, že rozlehlý objekt patří Babišovi.“ Podle
místních se totiž jedná o kanceláře. „Je tu ochranka, střídají se,
tak co by asi hlídali.“

„Babiš v Devínské Nové Vsi podle všeho patří k nepopulárním tématům
zhruba na úrovni incestu a otcovraždy.“ Když před rokem mluvil o své
slovenské minulosti, uváděl, že jej zde mají sousedé rádi. Údajná paní
Emílie o něm prý tvrdila, že je „bezkonfliktní soused“. Jenže nyní
paní Emílie neexistuje a všichni se tváří jakoby nic.

A takových případů, kdy Babiš vlastní chátrající budovu, o které její
sousedi raději nemluví a pokouší se ji ignorovat, seč jim síly stačí, je
více. A s ministrem financí se nikdo nechce dostat do křížku, a tak raději
mlčí a trpí, že jsou jeho opuštěná stavení pouze domovem pro kuny, krysy,
plíseň a občasné bezdomovce.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vy novinářští supi! Vlasta Ransdorfová už nemůže mlčet: Osudný den
jejího manžela, pokecaná košile, zamlčené důkazy

ROZHOVOR Za necelé dva měsíce po zatčení v curyšské bance europoslanec
Miloslav Ransdorf zemřel. Po deseti měsících od jeho smrti se objevila jeho
fotografie, na které hovoří s novinářem, když přichází do pražského
sídla KSČM vysvětlit své zadržení ve Švýcarsku, jako vítězná v
kategorii Lidé, o kterých se mluví v soutěži Czech Press Photo. „Je to
fotografie člověka, kterého novinářští supi trhali na kusy po celých
dvacet šest let jeho politické kariéry,“ říká paní Vlasta Ransdorfová,
vdova po zesnulém europoslanci. Jeho blízcí, přátelé už mají po všem,
co se stalo, jen tato slova: „Je to sprosté svinstvo na objednávku.“
Vyšetřování smrti europoslance není ukončeno, odpovědi na řadu otázek
chybí.

V letošním ročníku Czech Press Photo byla v kategorii Lidé, o kterých se
mluví, vybrána fotografie, na níž europoslanec Miloslav Ransdorf přichází
do pražského sídla KSČM vysvětlit své zadržení ve Švýcarsku. Je
evidentní na první pohled, že se pan Miloslav Ransdorf v době pořízení
fota necítil dobře. Jak si vysvětlit, že tento snímek byl do soutěže
zařazen a porota ho vyhodnotila jako nejlepší v kategorii?

Jak si to vysvětlit? No, jak fotografové, tak členové poroty jsou na něčí
výplatní pásce a kopou za něčí tým, že. Chci je z tohoto místa
upozornit, že snímek mého zbědovaného, zničeného manžela dali do
špatné kategorie. Nepatří do kategorie Lidé, o kterých se mluví, ale do
kategorie Lidé, o kterých lžeme, popřípadě do kategorie Události, do
kterých nešťouráme.

Porotce Ed Kashi se vyjádřil: „Fotografii, na kterou nemůžu zapomenout, je
fotografie českého politika Miroslava (sic) Ransdorfa, který vypadá jako
bezdomovec s tváří klauna. Je to moment ztělesňující člověka, který
byl zostuzen. Je to tvář člověka, jehož život skončil.“

Ráda bych autorovi fotky i porotě připomněla, čím můj manžel právě
prošel a na co by nejen oni rádi zapomněli: Míla šel do švýcarské banky
s plnou mocí, která ho opravňovala k navázání kontaktu (ne k výběru
peněz). Místo jednání s bankovním úředníkem byl zatčen, strávil ve
vazbě tři dny a dvě noci, nebyly mu poskytnuty všechny potřebné léky,
ačkoli je měl ve svém vozidle (!), byl mu odepřen jakýkoli telefonní
kontakt, dokonce i s rodinou. Po propuštění, kdy byl ve špatném fyzickém
stavu a silně rozrušen, musel odřídit mnohahodinovou cestu do Prahy. A
věděl, do čeho jede a co ho čeká – že je na něj nachystán
bezprecedentní mediální lynč a snůška nehorázných lží, které nebude
moct vyvrátit, protože mimo jiné nemá coby dlouholetá politická persona
non grata přístup do masmédií. Takže, pane Kashi, vlastně máte pravdu, je
to fotografie člověka, který byl zostuzen. Není to ale fotka člověka,
který SE ZOSTUDIL. To je totiž zásadní rozdíl. Je to fotografie člověka,
kterého novinářští supi trhali na kusy po celých dvacet šest let jeho
politické kariéry. Fotografie člověka, který je vyčerpáním úplně mimo,
člověka nemocného, vyždímaného do poslední kapky energie, na konci
fyzických i psychických sil, ale stále se nevzdávajícího, stále ještě
vzdorujícího. Protože kdyby se manžel vzdal, tak by před tu zběsilou
novinářskou sběř vůbec nepředstoupil.

Už nebudu mít příležitost, a tak chci ještě vysvětlit tolik propíranou
manželovu špinavou košili. Anonymní diskutéři na internetu o mně psali
jako o cuchtě, která nedohlédne ani na manželovo čisté oblečení. Nemohla
jsem na to dohlédnout, protože jen co se manžel dostal po propuštění k
mobilu, velmi důrazně naléhal, abychom se dcera a já okamžitě sbalily a
odjely z domu kvůli tomu, že se presstituti chystají i na nás. Na jednu
stranu jsme udělaly dobře, protože na obtěžování jim zbyli jen sousedi v
ulici. Na druhou stranu si vyčítám, že jsem nezůstala, protože kdybych
viděla, v jakém stavu se manžel vrátil, okamžitě bych ho dotáhla i přes
jeho případný nesouhlas do nemocnice na vyšetření. Ta tolik vysmívaná
zašpiněná košile naprosto přesně ilustruje, v jak hrozném stavu Míla byl,
když jel do jámy lvové na ÚV.

Jak reagovali na tuto skutečnost vaši blízcí nebo známí?

Mílovi i mí přátelé a známí se vyjádřili stručně a unisono: je to
sprosté svinstvo na objednávku.

Vy jste se dopisem obrátila na poslance, ve kterém píšete v souvislosti s
vaším manželem: „Okolnosti, které vedly k jeho úmrtí, byly podezřelé a
stále je vyšetřuje kriminální policie ČR.“ Máte nějaké další
informace, nebo stále není šetření ukončeno? A na koho konkrétně jste se
tímto dopisem obrátila?

Kriminální policie je aktivní a vyšetřování stále probíhá. Ale na mé
otázky, které směřují do diplomatických řad a které se týkají jejich
nepochopitelné pasivity během manželova zatčení, jsem nedostala ani jednu
odpověď. A to 22. listopadu uplynulo už deset měsíců od manželova úmrtí.
Dopis, na který se ptáte, jsem poslala na e-mailovou adresu předsedy
parlamentu Hamáčka s žádostí, aby jej rozeslal všem poslancům. Snad se
tak stalo.

VIDEO: Smuteční projevy Vlasty a Anety Ransdorfových při rozloučení s
Miloslavem Ransdorfem

Zmiňovala jste to v první odpovědi a také z dopisu, který jste zaslala
poslancům, vyplývá, že jste přesvědčena o tom, že na fatálním
podlomení zdraví pana Miloslava Ransdorfa se podepsalo to, že mu ve vazbě
byly odepřeny léky. Bylo tohle nějak řešeno nebo dostala jste v této
souvislosti nějaké vysvětlení od kohokoli?

Neexistuje diabetik a hypertonik, kterému by neuškodila několikadenní vysoce
stresová situace, vyhrocená vynecháním některých léků. Víte, já
pořád čekám na předložení triviálního důkazu: na porovnání léků,
které měl manžel předepsané a které pravidelně užíval, s léky, které
dostal ve švýcarské vazbě. To je podle mého názoru klíčový bod, který
objasní, jestli bylo s léky vše v pořádku, jak tvrdí švýcarská policie,
nebo nebylo, jak tvrdil Míla. Proč k tomuto jednoduchému srovnání dvou
výpisů dosud nedošlo, si nedovedu vysvětlit.

Vy jste požádala o pomoc při získání informací o průběhu šetření už
dříve předsedu vlády Bohuslava Sobotku, předsedu Poslanecké sněmovny Jana
Hamáčka, ministra vnitra Milana Chovance a ministra zahraničí Lubomíra
Zaorálka. Odpověděl vám někdo z nich?

Odpověděli mi tehdy všichni zmínění pánové. První tři ve smyslu, že
nemají kompetence, z ministerstva zahraničí jsem dostala příslib do
budoucna, že se pokusí navázat kontakt se Švýcarskem. Podle mého je míč
jednoznačně na švýcarské straně. Stačí, aby Švýcaři vysvětlili, na
základě čeho banka odmítla s manželem jednat. Proč banka zavolala policii.
Z jakého důvodu byl tři dny zadržen ve vazbě. Jaké léky ve vazbě dostal.
Dále aby ukázali, v čem byla plná moc, kterou manžel měl, falšovaná. A
aby zveřejnili bankovní kamerové záznamy, které potvrdí/vyvrátí
manželovo údajné agresivní jednání.

Po všem, co se stalo, jsme si v květnu mohli přečíst v médiích: „Švýcarská
prokuratura zrušila trestní řízení v případu bývalého českého
europoslance Miloslava Ransdorfa a tří Slováků, kteří byli loni v prosinci
zadrženi v curyšské bance kvůli podezření z finančního podvodu.“ Co k
tomu s odstupem času říci?

Míla až do své předčasné smrti stále opakoval, že se ničeho
nezákonného ani nemorálního nedopustil, a byl přesvědčen, že obvinění
bude v tichosti staženo. Opět měl pravdu. Já k tomu dodám, že manžela
barnumským způsobem dehonestovala a ostouzela – čest výjimkám –
prakticky všechna česká média. Bohužel sdělovací prostředky, které
informovaly o zrušení trestního řízení (a všechny velmi, velmi decentně),
spočítáte na prstech jedné ruky.

Archivovaný profil Miloslava Ransdorfa na PL:

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Novorozené Rusko. Dokumentární film

V současném Rusku život většinou začíná ve státní porodnici. Na
těchto lékařích je, aby pomohli na svět novým děťátkům.

V tomto dokumentárním filmu se ocitnete v porodním sále, kde potkáte
nastávající matky, nervózní otce a také muže a ženy, jejichž úkolem je
provést porod a čelit veškerým výzvám, které mohou stát v cestě.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Premiér pokračuje v bilancování vlády setkáním s šéfem kultury

Premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) dnes pokračuje ve svých bilančních
schůzkách se členy kabinetu setkáním s ministrem kultury Danielem Hermanem
(KDU-ČSL). O práci jednotlivých ministrů se podrobně zajímá od minulého
týdne, kdy oznámil výměnu některých z nich. Odůvodnil to potřebou
větší dynamiky vlády v posledním roce její činnosti. Vyzýval koaliční
partnery, že by mohli změny zvážit také. Předseda ANO Andrej Babiš i
šéf lidovců Pavel Bělobrádek to však opakovaně odmítli. Po Hermanově
odvolání volal prezident Miloš Zeman v souvislosti s kauzou kolem setkání s
dalajlamou.

Jako Hermanovu prioritu zmínil Sobotka při jeho nástupu do funkce dokončení
rekonstrukce Národního muzea. Nákladná oprava historické budovy ale podle
dnešních plánů skončí až za dva roky. Zahájení prací zdržovalo
dlouhé posuzování výběrového řízení u antimonopolního úřadu.

Herman jako jednu ze svých priorit tehdy počátkem roku 2014 zmínil snahu
přibližovat rozpočet resortu jednomu procentu ze státního rozpočtu.
Závazek je zakotven v koaliční dohodě i v programovém prohlášení vlády,
české vlády si ho dávají už od 90. let. Bez výdajů na církve mu
ministerstvo bylo nejblíže v roce 1999 (0,77 procenta) a pak až v roce 2008 (0,73
procenta). Během Hermanova vedení úřadu rostou výdaje MK i tento podíl,
příští rok by při výši výdajů 12,6 miliardy měl činit 0,96 procenta
státního rozpočtu - ovšem včetně výdajů na církve.

K úspěchu ministerstva v posledních třech letech lze přičíst přijetí
dlouho očekávaného památkového zákona, zatím ale nebyl předložen
taktéž dlouho očekávaný zákon o veřejnoprávní instituci v kultuře.
Ministr ke svým úspěchům řadí snížení daně z přidané hodnoty na
knihy.

Sobotka se rozhodl nahradit ministra zdravotnictví Svatopluka Němečka a
ministra pro lidská práva Jiřího Dienstbiera (oba ČSSD). Místo nich do
kabinetu nastupují ředitel Fakultní nemocnice Motol Miloslav Ludvík, a
poslanec Jan Chvojka.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí