Question:
To je kšeft: USA vyhlásily oficiální zakázku na „podporu demokratických
médií“. V EU

Úřad pro demokracii, lidská práva a práci (DRL) amerického ministerstva
zahraničí tento měsíc vypsal otevřenou soutěž pro zájemce, kteří
chtějí zajistit obyvatelům Maďarska „lepší přístup k objektivním
informacím v médiích o domácích i světových problémech“.

Spojené státy jsou často obviňovány ze snahy ovlivňovat politické i
společenské dění po celém světě. Jak však ukazuje tento projekt, zdaleka
se vždy nemusí jednat o vojenské zásahy, jaké se v posledních letech
uskutečnily například v Afghánistánu nebo v Iráku. Ovlivňovat
celospolečenskou atmosféru může americká administrativa právě i
prostřednictvím různých projektů, které ve finále realizuje za peníze
daňových poplatníků nevládní nezisková organizace.

Je poněkud pikantní, že jeden z těchto projektů by měl být realizován
právě v Maďarsku, jehož vláda v čele s Viktorem Orbánem přitom patří k
nejhorlivějším podporovatelům Trumpovy administrativy. Neméně paradoxní
je, že současný americký prezident tak v podstatě dává další z
možnosti, jak působit v Maďarsku, například neziskovkám George Sorose,
který je maďarskou vládou považován za veřejného nepřítele číslo
jedna.

Žadatelé o finanční grant jsou vyzváni, aby podali přihlášku do ledna
příštího roku a mohou se ucházet o finanční sumu mezi 500 000 až 700 000
dolary. Projekt by měl dle požadavků DRL trvat mezi osmnácti až
čtyřiadvaceti měsíci. Většina z témat, která by měla být v rámci
projektu akcentována, se fakticky nijak netýká politiky. Mělo by jít o
výuku angličtiny a další vzdělávací projekty, humanitární pomoc,
půjčky na rozvoj podnikání atd.

Ve dvou bodech však chystaný projekt může budit v očích maďarské vlády
jisté pochybnosti, protože do značné míry připomíná aktivity v zemi,
které jsou přisuzovány zmiňovanému Sorosovi. Jak se uvádí v pokynech pro
žadatele o finanční grant, projekt by měl zahrnovat „iniciativy
zaměřené spíš na diaspory než na domácí obyvatelstvo“. Zkrátka a
dobře, projekt by měl podporovat etnické, náboženské a další menšiny v
zemi.

Druhým ožehavým tématem je „teoretické zkoumání otázky lidských práv
a demokracie“, které nepřímo naznačuje, že vláda Viktora Orbána v této
oblasti poněkud zaostává. Nezvyklý je z pohledu celkového zaměření
Úřadu pro demokracii, lidská práva a práci i výběr samotné lokality, kde
by měl být projekt realizován. Pod patronací DRL aktuálně probíhají po
světě projekty za přibližně 400 milionů dolarů, z nich plná polovina
této částky souvisí s Irákem.

Na evropském kontinentu se DRL dle informací na svém webu soustředí
výhradně na státy bývalého Sovětského svazu a Balkán. Aktuálně tak,
aspoň podle oficiálních informací, americkými daňovými poplatníky
financované nevládní neziskové organizace operují v Rusku, Bělorusku,
Ázerbájdžánu, Gruzii a dále v Bosně a Hercegovině a Srbsku. Do těchto
zemí americká vláda „investovala“ téměř 100 milionů dolarů.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Palba a rychlost: nejlepší bojová vozidla pěchoty na světě

Na rozdíl od obrněných transportérů mohou bojová vozidla pěchoty nejen
dopravit pěchotu na válečné pole, ale i pomoci jí silnou střelbou. Sputnik
uvádí výběr nejpopulárnějších BVP světových armád.

Jedno z nejrozšířenějších a nejzasloužilejších bojových vozidel —
BMP-2 — bylo „pracovním koněm" sovětských motostřelců. Konstrukčně
jednoduché a nenáročné BMP-2 nejednou zachraňovalo svou posádku v horkých
okamžicích Afghánské války a dalších konfliktech.

V roce 1981 hlavní konstruktér BMP-2 Blagonravov se skupinou odborníků
přijel do Afghánistánu, aby se podíval, jak se jeho nové vozidlo zkouší v
nových podmínkách. Vojáci ho přivítali s nadšením. „Máme nové BMP (BVP)
s „třicítkou". Toto vozidlo je to, co je třeba: dušmani se ho bojí a
nazývají ho „šajtan-arba", řekl jeden z důstojníků během setkání s
konstruktérem. Vedení se zřejmě definitivně rozhodlo přijmout BMP-2 do
výzbroje právě po této epizodě.

Od výrobců Tygra

Německé BVP Marder je jedním z nejúspěšnějších vzorků obrněné
techniky poválečné Západní Evropy. Od konce 60. let německý průmysl
vyrobil pro bundeswehr více než dva tisíce takových strojů. Pevný ocelový
trup ze svařených pod určitým úhlem plátů valivého pancéřování
spolehlivě chrání tříčlennou posádku a sedm výsadkářů před kulkami a
střepinami. BVP vyrobila firma Reistal-Henschel, známá svým tankem Tiger.

Hlavní zbraní Marderu je 20milimetrové automatické dělo Mk20DM5 Rh202 s
tempem střelby až 1000 výstřelů za minutu. Ke střelbě na pěchotu a
automobilovou techniku se používají tříštivě a trhavé náboje, k boji s
BVP a BTR protivníka — subkalibrové protipancéřové. Druhé v pořadí
jistě prostřelí pod úhlem pancíř o síle dva palce ze vzdálenosti 1,5 km.
K boji proti živé síle protivníka existují dva 7,62milimetrové kulomety MG3A1:
jeden je spárovaný s dělem, druhý je instalován na zádi.

Těžké BVP M2 Bradley přešlo do výzbroje americké armády v roce 1981 a
okamžitě si vybojovalo popularitu u pěchoty. V první řadě kvůli své pro
tento typ auta bezprecedentně vysoké pancéřové ochrany. Jeho zvláštností
jsou mezi sebou umístěné štíty z oceli různé tvrdosti. Takový „listový
piroh" s jistotou zadrží dopad 30milimetrových protipancéřových střel.
Pro ochranu před kumulativními granáty RPG se může instalovat dynamická
ochrana.

Pěchotní skupina může opustit Bradley přes vrchní příklop nebo, což je
cenné v boji, přes zadní východ a krýt se před palbou protivníka
karoserií auta. Celkově takových BVP stihli Američané „nalisovat"
přibližně sedm tisíc kusů. Úspěšně je používali v Irácké válce a
dalších ozbrojených konfliktech.

Francouzský charakter

Plovoucí „Francouz" AMX10P je jedním z nejlehčích BVP na světě. Vozidlo
vytvořené v roce 1970 je svařeno z plátů hliníkového brnění a podle
kompozice je podobné Marderovi a sovětské „dvojce". Pláty vydrží dopad
kulometných nábojů velkého kalibru, ale před dělovými a kumulativními
granáty pravděpodobně posádku nezachrání.

Nadvěžové zařízení zahrnuje 20milimetrovou automatickou pušku M693 a s
ní spárovaný 7,62milimetrový kulomet. Puška vypustí za minutu 700
tříštivých nebo protitankových střel a je efektivní na vzdálenost do
půl kilometru. Některé BVP ve výzbroji francouzské armády jsou vybavovány
protitankovými řízenými raketami Milan. Pro nasvícení cílů v noci je
instalován reflektor.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Už je jasné, kdy se bude probírat policejní žádost o Babišovo vydání

Sněmovní mandátový a imunitní výbor se příští úterý začne zabývat
novou policejní žádostí o vydání šéfa hnutí ANO Andreje Babiše a jeho
místopředsedy Jaroslava Faltýnka k trestnímu stíhání. Novinářům to
řekl předseda výboru Stanislav Grospič (KSČM). Členové výboru, který
doporučí, zda by měli poslanci Babiše a Faltýnka vydat, mají žádost
policie k dispozici od nového šéfa Sněmovny Radka Vondráčka (ANO) od
čtvrtka.

Výbor se dnes podle Grospiše zabýval termínem a programem příští schůze.
Na ní by měl nejprve jednat o tom, kolik bude mít místopředsedů a
následně je volit. „Pak bude na programu financování pro politické strany
na základě výsledku voleb,“ uvedl Grospič.

Dalším bodem programu bude žádost o vydání Babiše a Faltýnka. Členové
výboru by měli vybrat zpravodaje a rozhodnout o další proceduře. „Musí
být dána možnost oběma poslancům, kterých se žádost týká, aby se
vyjádřili. Lze očekávat, že padnou různé návrhy na postup, případně
dožádání dalších materiálů,“ konstatoval Grospič.

Šéf poslanců Pirátů Jakub Michálek novinářům řekl, že navrhne, aby
výbor požádal policii o možnost nahlížet do spisu. Podobně jako při
minulém rozhodování o žádosti by mohli také poslanci požádat, aby se
dostavili policejní vyšetřovatel či státní zástupce. „Já, určitě
bych se na to chtěl osobně povídat, protože se chci rozhodovat
kvalifikovaně,“ řekl Michálek.

Novou žádost o Babišovo a Faltýnkovo vydání k trestnímu stíhání kvůli
případu dotace na výstavbu farmy Čapí hnízdo doručila policie do
Sněmovny v úterý. Bylo to ještě v době, kdy dolní komora neměla
ustavený mandátový a imunitní výbor ani zvoleného předsedu. Výbor
plnohodnotně vznikl ve středu, ve stejný den poslanci zvolili Vondráčka do
čela Sněmovny.

Babiš postup policie očekával, zkritizoval jeho rychlost. Podle něj ukazuje
na to, že jde o čistě politickou kauzu a že z něj „má korupční systém
ohromný strach“.

Sněmovna oba poslance vydala k stíhání letos v září, v minulém volebním
období. Potom, co Babiš a Faltýnek obhájili poslanecký mandát v
říjnových volbách, nabyli v plném rozsahu imunitu a jejich trestní
stíhání bylo přerušeno. O vydání k stíhání proto nyní bude muset
znovu rozhodnout Sněmovna v novém složení. Pokud by poslance nevydala,
policie by případně mohla pokračovat v jejich stíhání až potom, co by
jim mandáty skončily.

Policie obvinila vedle Babiše a Faltýnka kvůli padesátimilionové dotaci
dalších devět lidí včetně Moniky Babišové. Babiš je podezřelý z
dotačního podvodu a z poškození finančních zájmů Evropské unie.
Faltýnka policie podezírá z dotačního podvodu.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Horníci upozorňovali ministry na tunel v OKD. K ničemu to však nevedlo

Horničtí odboráři tvrdí, že mají indicie o tunelování společnosti OKD.
O vývoji v těžební společnosti dnes v Karviné jednali s ministryní práce
a sociálních věcí Michaelou Marksovou a ministrem průmyslu a obchodu Janem
Mládkem (oba ČSSD). Z jednání ale odcházeli nespokojeni, protože podle
nich nepřineslo nic zásadního.

"Mám informace o tom, že docházelo k poškozování společnosti bývalými
vlastníky. Například v roce 2010 přeúvěrování zhruba 20 miliard, kdy
úroky byly ve výši tří procent a zvedly se na osm procent. To znamená,
poškození této společnosti jenom za jednu tuto transakci stála OKD jednu
miliardu korun," řekl novinářům po jednání Jan Sábel, předseda
Odborového svazu pracovníků hornictví, geologie a naftového průmyslu. O
této skutečnosti informoval i ministry, kteří by podle něj s pomocí
odborníků měli nechat prověřit, zda neexistoval úmysl tunelovat
společnost. "My jsme přesvědčeni o tom, že ano, ale aby se to prokázalo,"
řekl Sábel.

Podle něj v roce 2006 až 2012, kdy byl zisk společnosti zhruba kolem 30 až
40 miliard, si firma vzala úvěr na dividendy a odměny ve výši 65 miliard
korun. "Zároveň 20 miliard korun a úroky, které tam byly ve výši tří
procent, přeinvestovala nebo přeorganizovala na osm procent. Firma si vlastně
vzala dražší půjčku," míní Sábel.

Z dnešního jednání se zástupci vlády odboráři odcházeli rozladěni.
Vadí jim, jak říkali, že se o dalším dění a vývoji ve společnosti
nedozvěděli prakticky nic nového. "Máme celý sociální program, který je
připravený, to je v pořádku, ale pokud jde o jednání s OKD, tak vláda
nám nic nového neřekla, protože s vedením OKD, ani NWR se jednat nedá,"
řekl Sábel.

Podobně reagoval i předseda Sdružení hornických odborů Jaromír Pytlík.
Jednání podle něj bylo velmi nepříjemné. "Mám-li být upřímný, v
zásadě se ty věci nepohnuly, nedozvěděli jsme se nic zásadního. Vláda
tvrdí, že nemůže dělat téměř nic a že nemá informace od vlastníků a
nemá vlastně s kým jednat," podotkl Pytlík. Podle něj by vláda měla
zasáhnout.

OKD je v existenčních problémech, hlavně kvůli klesajícím cenám uhlí.
Těžba je pro firmu ztrátová i přes úsporná opatření, hrozí
uzavírání dolů a propouštění. Kromě pracovníků OKD jsou ohrožena i
místa tisíců lidí v navazujících profesích. Právě ministerstva práce a
průmyslu chystají seznam opatření, jež mají pomoci propouštěným.

OKD patří společnosti New World Resources (NWR), jež má nového majitele -
skupinu Ad Hoc Group (AHG), která sdružuje tři nadnárodní investiční
společnosti, dosavadní věřitele firmy.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Tak takhle se vařilo v ČSSR před 40 lety! Změnilo se něco?

Od roku 1975 se změnilo opravdu hodně.

Ale co jídlo? Jíme pořád to stejné? To si můžete porovnat sami díky
propagačnímu kalendáři „Dobrou chuť v roce 1975“, který tehdejším
hospodyňkám usnadňoval rozhodování v kuchyni.

Zdroj: vitality.cz

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Mirek letí vzhůru! Raketově. Ale Langšádlová se na ,,Topola“ zlobí a
Respekt také nepíše hezky

Poslankyně TOP 09 Helena Langšádlová se zlobí kvůli kandidatuře Mirka
Topolánka. Ten si na poslední chvíli sehnal podpisy zákonodárců a rozhodl
se podat svou kandidaturu.

„Kandidatura Mirka Topolánka je projevem naprosté nezodpovědnosti. Šanci
na zvolení nemá, šanci ohrozit volbu slušného prezidenta má, a tak
vlastně nahrává Zemanovi a jeho proruské klice,“ nechala se slyšet
Langšádlová.

„Mirek Topolánek už má u TipSportu lepší kurz než Michal Horáček,“
dodává pak k aktuálnímu politickému vývoji Miloš Gregor. U Tipsportu pak
padal kurz Jiřího Drahoše na 3:1, kdežto Topolánkův roste z ranních 11 na
8:1. Ve Fortuně se pak drží pořád na 11.

Komentátor Ondřej Kundra se na serveru Respekt.cz v souvislosti s kandidaturou
Mirka Topolánka zamyslel nad tím, že bývalý premiér za ODS evidentně
chytil druhý dech.

„ODS, která ho vysílá, si po volbách věří; říká, že překonala
minulost a pád do hlubin. Jenže Topolánek není muž bez minulosti. Jeho
vláda měla řadu afér (Dalík, armádní zakázky, Řebíček, kmotři v
krajích) a provázela ji arogance a vulgarita, s níž se coby premiér
rozhodně nekrotil,“ zmínil Kundra s tím, že je nyní otázkou, jak
vážně to Topolánek se svou kandidaturou proti Miloši Zemanovi myslí.

Původní text ZDE

„Nebo lépe řečeno, jestli vůči němu může uspět a jaké vůbec budou
důsledky jeho kandidatury,“ dodal Kundra a vzpomněl na to, jak Zemanovi
lidé pomohli Topolánkovi k vládě.

„Topolánek chová k Zemanovi respekt – a není jasné, jak by se zachoval,
kdyby Zeman postoupil do druhého kola s někým jiným. Podpořil by ho? V
případě, že Topolánek do druhého kole (zřejmě opět se Zemanem) projde,
je otázka, zda skutečně může ve finále uspět. Začnou se opět
připomínat s ním spojené kauzy a větší část voličů zůstane věrná
Zemanovi; nehledě na to, že může Topolánek už v prvním kole rozdrobit
podporu pro jiné kandidáty,“ uzavřel Kundra s tím, že Topolánkova
kandidatura tak může nakonec pomoci právě Zemanovi.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Arabky, které si podmanily Západ

Talent a krása neznají hranice. Toto dokazují ženy původem z Blízkého
východu, které se proslavily na Západě.

Pokochejte se jejich trochu nevšedním a tajemným východním půvabem.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Hynek Kmoníček vidí na obzoru skutečnou katastrofu. Erdogan má Evropu v
hrsti a v pondělí to pocítíme

Ředitel zahraničního odboru Kanceláře prezidenta republiky Hynek Kmoníček
se v dnešním vydání MF Dnes zamyslel nad pondělním summitem EU s Tureckem
o uprchlické krizi. Podle něj stojí v lepší vyjednávací pozici prezident
Erdogan. „Evropa ani on však nemůžou příliš otálet s dohodou, protože
všichni mohou v případě neúspěchu hodně ztratit,“ dodal však.

Podle Kmoníčka si je Erdogan dobře vědom toho, že čas mu zatím nahrává
do karet. „V jeho zemi čeká více než 2,5 milionu uprchlíků
připravených překročit hranice Schengenu a EU si poměrně nemoudře
nepřipravila plán B. Pokud se Turecko o běžence nepostará, má Evropa
potíže. Není totiž připravena na brutální verzi reálpolitiky 19.
století, to jest na oznámení, že je to prostě jen jeho problém,“
poznamenává Kmoníček.

Věnuje se však také situaci německé kancléřky Angely Merkelové. Ta podle
něj ví, že podaří-li se jí vyjednat s Erdoganem obhajitelné finanční a
politické podmínky, za kterých Turecko většinu uprchlíků vstřebá samo,
bude muset v rámci výměnného obchodu ještě přesvědčit Evropu, aby si
alespoň část současných běženců z Turecka přerozdělila.

„Kancléřka musí očekávat, že diskuse o kvótách opět narazí na pomalu
se zvětšující skupinu zemí okolo Visegrádu a že jediným možným
kompromisem může být zřejmě rovnice ‚kvóty ano, ale dobrovolné‘.
Visegrádské země budou navíc pozorně sledovat, jestli tlak, který na ně
bude jistě vyvinut, nebude větší než ten směřující proti Turecku,“
konstatuje Kmoníček.

Zároveň si všímá, že Turecko si dokáže velmi dobře ohlídat své
hranice. „Skoro nikdo dnes odtamtud nepřechází přímo do Bulharska,
jakkoliv jde o nejkratší, a tudíž nejlevnější cestu. Turecko-bulharská
hranice, jen pár hodin cesty od Istanbulu, je totiž dobře hlídaná. Všichni
raději volí podstatně složitější způsob a ‚zkratku‘ složitě
obcházejí přes Řecko a Makedonii,“ píše Kmoníček.

Merkelová zase podle jeho názoru hraje o to, že podaří-li se jí zregulovat
a postupně uzavřít východní migrační trasu, zpětně ospravedlní
některé svoje kritizované kroky.

„Riziko pro Evropu nyní spočívá ve výsledku summitu. Pokud jím bude jen
další summit, mohou se stavidla před uprchlíky za nedefinovatelný čas
protrhnout úplně,“ konstatuje závěrem Kmoníček s tím, že EU bude v
pondělí připravovat balíček, který nejvíc ze všeho připomíná
výbušné zařízení s několika rozbuškami.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Já věřím panu Bradymu a ministru Hermanovi, sdělil PL profesor Jan Pirk

ROZHOVOR Uznávaný chirurg profesor Jan Pirk sice prožil státní svátek 28.
října v Japonsku, kde byl s delegací přijat japonským císařem a
císařovnou, ale na spory kolem přijetí dalajlámy a vyznamenání pana
Bradyho si udělal jednoznačný názor. V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz
prohlásil, že rozhodnutí prezidenta Miloše Zemana neudělit státní
vyznamenání oběti holocaustu a bojovníkovi za demokracii Jiřímu Bradymu
nepovažuje za moudré státnické rozhodnutí.

Sledoval jste situaci, která se vyvinula po přijetí dalajlámy na
ministerstvu kultury, pokračovala sporem kolem nevyznamenání oběti
holocaustu pana Jiřího Bradyho, neúčastí politiků na slavnostním večeru
ke státnímu svátku 28. října a shromážděním na Staroměstském
náměstí?

Já bych řekl, že to je mnoho povyku pro nic. Podle mne přijetí dalajlámy
ministrem kultury nemá žádný dopad na naši ekonomiku a hospodaření,
protože velké podniky a celá ekonomika fungují bez ohledu na konání
politiků. Možná se tím jen někteří politici snaží získat nějaké body.

Jak jste prožil státní svátek 28. října vy osobně?

Musím říci, že jsem 28. října byl na služební cestě v Japonsku, kde
jsem zažil krásné okamžiky, protože naši delegaci přijal japonský
císař a japonská císařovna. A měli jsme možnost si s nimi popovídat.
Takže vyznamenávání na Pražském hradě jsem viděl jen přes internet. Ale
to, že pan Brady byl vyškrtnut ze seznamu vyznamenaných, osobně nepovažuji
za moudré státnické rozhodnutí.

Stejně smýšlí i řada politiků, kteří se snažili napravit ostudu, proto
panu Bradymu předali jiná ocenění, ať už například předseda vlády,
Poslanecká sněmovna nebo olomoucká univerzita. Ale pohoršení vyvolalo i
prohlášení čtyř nejvyšších ústavních činitelů, kteří chtěli
ujistit čínské představitele, že přijetí dalajlámy ministrem a dalšími
politiky neznamená změnu v česko-čínských vztazích. Někteří kritici to
označili za servilitu vůči totalitní velmoci. Jak jste to vnímal?

Myslím, že to bylo zbytečné, že se strachujeme zbytečně. Škodovka
určitě nepřestane vyvážet svoje auta do Číny, protože byznys na tohle
nehledí. O tom jsem přesvědčen. Ale myslím, že celá naše republika je
jako jedno průměrné čínské město, my nejsme v porovnání s Čínou
vlastně nic. Je to přeceňování významu, že to, co tady uděláme, se
odrazí na vzájemných vztazích. Samozřejmě je dobré obchodovat s každým,
ale nemyslím, že obchod bude na něco takového zásadně reagovat. Spíš mě
překvapuje, že se nikdo nepozastavil nad tím, že to může rozladit Izrael.
Kvůli tomu, že se někdo sešel s dalajlámou, píší politici prohlášení,
ale že to mohlo oprávněně rozzlobit Izrael, nikoho nenapadne.

Odlétáte na služební cestu do Izraele. Očekáváte, že tam na toto téma
třeba přijde řeč?

Myslím, že ne. Jedeme na zdravotnickou misi, myslím, že o tomhle mluvit
nebude. Máme domluvených několik schůzek na oddělení srdeční chirurgie,
na oddělení srdečního selhání. Nemyslím, že by svět nějak moc
zajímalo, kdo dostane v Česku státní vyznamenání.

Jak se jako lékař díváte na utužování vztahů s Čínou, která veřejně
přiznává, že využívá k transplantacím orgány od takzvaných vězňů
svědomí? Tedy osob zadržovaných za své přesvědčení, například
stoupenců Fa-lun-kung, Tibeťanů, Ujgurů a křesťanů? Díky tomu Čína
jako jediná země dokáže zajišťovat orgány v rekordním čase a množství.

Je to úplně jiná kultura, v naší západní civilizaci je takové jednání
kriminální čin. Tady je to naprosto nepřípustné.

Zajímavá byla i reakce Číny na prohlášení čtyř nejvyšších českých
ústavních činitelů v tom smyslu, že za slovy by měly následovat činy.
Není to typický postoj totalitní velmoci k malé zemi? Ale jsme přece
součástí Evropské unie, NATO, neměli bychom vystupovat sebevědoměji než
v minulosti, když jsme byli v područí tehdejšího Sovětského svazu?

To máte naprostou pravdu. To určitě ano. Ale já vlastně ani nevím, jestli
Čína nějak reagovala na přijetí dalajlámy.

Reagovala na to čínská velvyslankyně, po přijetí dalajlámy ministrem
kultury navštívila Pražský hrad, kde se setkala s ředitelem zahraničního
odboru kanceláře prezidenta Hynkem Kmoníčkem. A poté vydali prezident,
premiér a předsedové obou komor Parlamentu společné prohlášení, ve
kterém se mluvilo o respektu k „územní celistvosti Čínské lidové
republiky, jejíž je Tibet součástí“.

Myslím, že to, že velvyslankyně na Hradě byla, patří ke koloritu
diplomatických služeb a že jsme na to neměli takhle přehnaně reagovat. Ani
vlastně nevím, jestli ústavní činitelé napsali prohlášení jako
soukromé osoby, nebo jako vedení státu. Pokud to napsali jako představitelé
vedení státu, měly by to schválit obě komory Parlamentu. Přece tu máme
dvoukomorový parlament, který by k tomu měl sloužit. Oni osočují ministra
Hermana, že přijal dalajlámu bez souhlasu vlády, přitom sami také
podepsali něco, s čím třeba Parlament nesouhlasí. Je to stejné.

Říkal jste, že z mezinárodního pohledu nestojí vůbec za pozornost, že
český ministr kultury, který má v gesci i církve a náboženské
společnosti, přijal nejvyššího představitele jedné z náboženských
společností – dalajlámu. Měl by kvůli tomu odejít z funkce, jak ho
vyzýval Pražský hrad?

Berme to tak, že asi někdo chce být ministrem kultury.

A připadá vám to adekvátní k tomu údajnému prohřešku, tedy že přijal
dalajlámu přes nesouhlas prezidenta i ministra zahraničí Lubomíra Zaorálka?

Samozřejmě, že ne. Vždyť žijeme v demokracii, nežijeme v diktatuře.
Pořád si u nás lidi nezvykli na to, že když má někdo jiný názor než on,
není to jeho nepřítel. V demokracii to tak prostě je, někdo má takový
názor, někdo onaký. Od toho je to demokracie.

Takže máte pocit, že ani po více než šestadvaceti letech od pádu totality
jsme se nenaučili žít v demokracii?

Vůbec ne, vůbec jsme si na demokracii nezvykli. Přežívají v nás pořád
rysy agresivity, totality. Je to vidět všude, na silnicích, na chování
lidí navzájem.

Není to i tím, že takový přístup ke kritikům, k lidem s odlišným
názorem má právě i prezident České republiky? Ukazuje se, že důvodem,
proč pan Jiří Brady nedostal slíbené vyznamenání, byl jakýsi akt pomsty
za to, že jeho synovec přes nesouhlas hlavy státu přijal dalajlámu. Není
to nedůstojné prezidenta republiky?

Už jsem řekl, že to nepovažuji za moudré státnické rozhodnutí.

Pražský hrad ovšem do poslední chvíle popíral, že pan Brady byl
dodatečně ze seznamu vyznamenaných vyškrtnut, že mu vůbec někdo z Hradu
volal. Nemohlo to být přece jen jinak?

Pan Jiří Brady v rozhovoru pro Českou televizi popisoval, kdo mu volal, co mu
říkal, co má udělat, koho si může na Pražský hrad přivést, že o
vyznamenání nemá mluvit. Vzhledem k jeho celoživotním morálním postojům
bych spíš pochyboval o té druhé straně.

Takže věříte v tomto případě panu Bradymu a ministru kultury Danielu
Hermanovi, a ne Pražskému hradu a prezidentovi?

Ano.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Turecko se chová na hraně vydírání. Ale v jejich kultuře je to asi
normální, obává se lidovec

EU konečně začíná naslouchat Česku. Současně nelze vyloučit, že bude v
život uveden systém kvót, jenž byl proti naší vůli schválen před tři
čtvrtě rokem, ale doteď nezačal fungovat. Možná se to změní kvůli
dohodám s Tureckem. Předseda sněmovního výboru pro evropské záležitosti
Ondřej Benešík (KDU-ČSL) má za to, že především Německo chybovalo,
když šlo tolik na ruku Turecku. Pokusil se také popsat proč.

Předseda sněmovního výboru pro evropské záležitosti Ondřej Benešík (KDU-ČSL)
v úterních Událostech, komentářích České televize sdělil, zda nám
dohoda EU a Turecka skutečně pomůže zastavit uprchlickou vlnu mířící do
Evropy. Plán počítá s vyhoštěním tisíců ilegálních migrantů z Řecka
zpět do Turecka. Evropské státy by naopak měly přímo z Turecka přijímat
Syřany, kteří mají nárok na azyl.

Systém jeden na jednoho možná uvede v život kvóty

„To jednání Turecka je na hraně vydírání. Pohybujeme se na rozhraní
dvou světů, dvou kultur. To, co je v jednom okruhu považováno za vydírání,
je v okruhu druhém vnímáno jako normální,“ zahájil Benešík. Evropa
podle jeho názoru udělala chybu, když Turecku řekla, že se bez něj
neobejde. Turci na to teď hrají.

„EU nepřipravila variantu B, která by s Řeckem nepočítala vůbec nebo ho
alespoň tolik neprotežovala,“ doplnil. Je přitom přesvědčen, že plán B
bylo možné připravit. Podle jeho názoru lze hájit vnější hranici
Schengenu. Nebude to snadné, ale podle Benešíka to bude možné.

Zmínil i plán výměny uprchlíků „jeden za jednoho“, o němž se mluví.
Systém výměny jednoho uprchlíka z Řecka za jednoho uprchlíka ze Sýrie by
mohl pomoci naplnit plán na kvóty, který byl přijat proti naší vůli. „Ten
systém je neúčinný. Byl přijat před tři čtvrtě rokem, ale na jeho
základě do Česka nepřišel jediný uprchlík,“ připomněl křesťanský
demokrat.

Česko na to poukazovalo dlouhodobě a další evropské státy se k našemu
názoru postupně přidávají. Stojí za pozornost, že kritické hlasy na
adresu Merkelové zní např. už i z Rakouska. Není to přitom tak dávno, co
Rakušané přijímali všechny migranty a pouštěli je dál do Německa, pokud
o to stáli.

Německo se bojí o Balkán

Německá kancléřka Angela Merkelová dnes na jedné straně říká, že
migranty je třeba prověřovat, neúspěšné žadatele vracet domů a tak
podobně, ale na straně druhé odmítá tezi, že tzv. balkánská uprchlická
cesta je nyní uzavřena. Podle předsedy vlády je to přitom realita.

Německo se podle Benešíka obává jedné věci. Má strach z problémů na
Balkáně. Tamní státy by teoreticky nemusely nápor migrantů vydržet. A
zhroucení Balkánu si Německo rozhodně nepřeje. Ale berte to jen jako můj
odhad,“ zdůraznil host.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Petr Robejšek: Evropa je teď bojiště, kde musíme válčit. Cítím, že
Češi chtějí bránit svůj způsob života

Český politolog, ekonom a komentátor Petr Robejšek se v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz vyjádřil k aktuální politické situaci v České
republice i v Evropě.

Nedávné teroristické útoky v Bruselu podobně jako loni v listopadu dle
řady analytiků ukázaly na křehkost Evropy neschopné se vůči takovým
hrozbám jakkoli bránit. Scénář bývá podobný – útok, slova soustrasti
a nutnosti držet pospolu a bojovat za zachování západní demokracie,
zvýší se bezpečnostní opatření v ulicích, časem to vyšumí, přijde
další teror a vše se opakuje. Nakolik je možné říci, že jsme v
současné době jako Evropa naprosto bezbranní a teroristé mohou bez
větších překážek zaútočit kdekoli a kdykoli se jim zachce?

Teroristická válka je na evropském kontinentě v plném proudu. My obyčejní
občané se však dozvídáme pouze o prohraných bitvách. Jedna taková se
odehrála v před pár dny v Bruselu.

Naprosto bezbranná však Evropa jistě není. A zcela určitě se
bezpečnostním orgánům mnoha evropských zemí podařilo „bezhlučně“
zabránit nějakým atentátům. O tom se však veřejnost, řekl bych z
dobrých důvodů, nedozví.

Evropské vlády by však měly konečně vzít na vědomi to, že musí
radikálně omezit svůj boj za cokoliv kdekoliv ve světě a o to energičtěji
bojovat za svou civilizaci na vlastní půdě. Je omyl myslet si, že terorismus
se dá porazit v Sýrii nebo v jiných arabských státech. I kdyby tamější
boje mávnutím kouzelného proutku okamžitě skončily, tak bude válka
teroristů proti Evropanům pokračovat.

Jedna z klasických čínských vojenských pouček říká: „Na Východě
hlomozit a na Západě napadnout.“ Strategie ISIL tomu odpovídá. Místo, kde
teroristé plánují a provádějí nejdůležitější operace není Blízký
východ, nýbrž západní metropole. Již po listopadových útocích v
Paříži jsem v článku pro MF Dnes upozorňoval na to, že
nejdůležitější bojiště proti teroru nejsou Sýrie nebo Irák, nýbrž
Evropa. To se opět potvrdilo.

V rámci zamezení opakování teroristických útoků se objevují různé,
často i protichůdné návrhy řešení. Exministr Cyril Svoboda říká, že
Evropa musí stát v jednom šiku a říct, že se nedáme a nesmí dojít k
uzavírání hranic s tím, ať si každý brání sebe. Jiní naopak říkají,
že bychom měli neprodyšně uzavřít hranice, protože na Západě už je
džihádistů tolik, že naší záchranou může být nepustit si je sem.
Řekněme si teoreticky, bez ohledu, na co by existovala v EU politická vůle,
jaká řešení by byla nejefektivnější? Jak tvrdě musíme jednat? A kam až
zajít, abychom nešli proti vlastním hodnotám a morálce?

Bylo by jistě dobré, kdyby se Evropa bránila v „jednom šiku“. Ale
bohužel víme, že Evropa jako celek není akceschopná ani v mnohem
jednodušších otázkách. Otevřené hranice by proto byly rozumné pouze
tehdy, kdyby byly vnější hranice EU dokonale kontrolované. Myslím, že by
mi v tom pan Svoboda dal za pravdu. Jelikož tomu tak není, tak je dle mého
názoru striktní národní kontrola hranic nezbytná. Podaří se tak snáze
odlišit hospodářské migranty od skutečných uprchlíků a roste i šance
objevit mezi migranty teroristy.

Otázka po vlastních hodnotách je pro chování a úspěšnost západních
zemí klíčová. Z povahy konfliktu totiž plyne, že můžeme být úspěšní
pouze tehdy, když přizpůsobíme způsoby našeho boje útočníkovi. Platí
totiž následující: Když jsou morální hodnoty součástí nebo dokonce
hlavním důvodem vojenské akce, nemohou být zároveň měřítkem pro
správnost způsobu jejího provedení. I za „dobro“, „spravedlnost“,
„právo“ a „humanismus“ se musí bojovat tvrdě. A chceme-li dosáhnout
úspěchu, tak musíme být dokonce připraveni na to, že někdy v boji proti
bezpráví utrpí někdy škodu i ti, kterým chceme k právu pomoci. Způsob
boje bohužel určuje ten, který má nižší morální standardy. Když to
odmítneme respektovat, tak jsme předem prohráli.

Vypjaté debaty se vedou rovněž o tom, zda vůbec a pokud ano, do jaké míry
souvisí migrační krize s rostoucím počtem teroristických útoků v Evropě.
Je možné jednoznačně říci, jak to je? Nakolik migrační krize a příchod
anonymních uprchlíků učinila starý kontinent a jeho původní obyvatele
ohroženější?

Migrační krize zhoršila bezpečnostní situaci kontinentu v těchto ohledech:
To, že teroristé migrační vlnu používají pro svoje účely, se dalo od
začátku očekávat a dnes je to již myslím nepochybné. Současně do Evropy
proniklo neznámé množství lidí, o kterých vlastně nic nevíme. Za třetí
je zřejmé, že se část migrantů dopouští trestné činnosti. Ale hlavní
bezpečnostní ohrožení vidím v jiném aspektu migrační krize.

Určitá část migrantů bezpochyby dokáže využít možnosti, které se jim
v Evropě skýtají. Ale vzhledem ke zcela nedostatečné vědomostní a místy
i motivační vybavenosti se bude většina ostatních pohybovat na křivce mezi
neúspěchem a špatně placenou prací. To je však v příkrém rozporu s
nadějemi a velmi často i iluzemi, které s cestou do Evropy spojovali. Musíme
proto počítat s tím, že se mnozí z nich s tímto stavem nesmíří a budou
tou či onou formou negativně reagovat.

Na sociálních sítích se šíří komentáře typu, že kdyby Izrael bojoval
s terorismem jako Evropa, už by existoval jen v učebnicích dějepisu. Kde
hledat příčiny laxnosti a nerozhodnosti evropských lídrů? Hovoří se sice,
že si musíme zachovat tvář humanity a demokratičnosti, Stát Izrael je
přece rovněž demokratická země, přesto tváří tvář hrozbám neváhá
ani minutu. Může se Evropa od Izraelců v tomto směru v něčem inspirovat?

Tvář humanity a demokratičnosti by jistě neměla reprezentovat tvář
Vysoké zástupkyně EU pro zahraniční a bezpečnostní politiku Federicy
Mogherini, která se během tiskové konference s jordánským ministrem
zahraničí rozplakala. To je ale bohužel příznačné pro to, jak mnozí
politici v Evropě k boji proti terorismu přistupují, a buďme si jisti, že
je to právě v arabském světě vnímáno velmi pozorně.

Jak jsem již řekl, že za humanismus se musí chtít tvrdě bojovat. Vojáci
to vědí a snaží se operovat profesionálně, tj. účelně. Politici jim
však často přitáhnou uzdu, protože se obávají morálního harašení ze
strany části mediální a akademické třídy. Důsledkem jsou nedotažené
vojenské a politické akce, na jejichž konci jsou špatné výsledky.

Nebylo by proto na škodu častěji přebírat „best practices“ boje proti
terorismu. V tomto ohledu mají právě Izraelci dlouhodobé zkušenosti.

Tyto zkušenosti nám říkají, že místo nekonečných a bezvýsledných
válek na jiném kontinentě by Evropané měli za použití všech účelných
prostředků bránit svoje vlastní území. Pro teroristy je
nejdůležitější skutečnost, že mají sociální a technické zázemí v
západních zemích samotných. Nejpozději od posledního atentátu v Bruselu
již nelze popírat, že teroristé nalézají podporu a krytí v muslimských
ghettech, kde žijí lidé, kteří sice sami nezabíjejí, ale podporují
teroristy jinak. To je třeba změnit.

Belgická novinářka Laurence D'Hondtová napsala v reakci na bruselské útoky,
že všichni věděli, že v Bruselu žije hodně džihádistů, ale ti prý
měli pocit, že existuje nepsaná dohoda s úřady, že budou žít
mírumilovně a nebudou páchat žádné hrůzné činy a ta úterní změna je
prý překvapení. Co k tomu říci?

Nejprve to, že naivita některých z těch, kteří jsou zodpovědní za
bezpečnost občanů, nezná mezí. A jak jsem právě řekl. Teroristé
neoperují v západních zemích ve vzduchoprázdnu, nýbrž spoléhají se na
sociální infrastrukturu (paralelní společnost), která je podporuje. Mnohdy
citovaná „pestrost“ společností proto musí mít své meze.

Faktem je i to, že právě intenzivně diskutovaná nedostatečná
koordinovanost belgických bezpečnostních orgánů je příznačná i pro
nedostatečnou koordinovanost evropských bezpečnostních orgánů. To se
určitě nedá řešit novou celoevropskou organizací tajných služeb, nýbrž
pouze intenzivní spoluprací vlád národních států.

Velmi významné je i to, že evropský represivní systém je vůči
teroristům příliš měkký. I na tomto poli se projevuje to, že západní
společnost staví liberalitu na stejnou úroveň anebo dokonce výše než
bezpečnost. To se začíná, byť i příliš pomalu měnit.

Česká vláda pohotově v reakci na útoky schválila vyhlášení prvního
stupně ohrožení terorismem a poslala do ulic další policisty a zhruba 550
vojáků. Česká republika prý není v bezprostředním ohrožení. Jak tomu
rozumět? A kdo odhalí, až bychom v bezprostředním ohrožení byli? Po
útocích v Paříži a nyní Bruselu se také objevují zprávy, že tajné
služby o něčem chystaném věděly, ale stejně se ničemu nezabránilo?

Co bezpečnostní orgány věděly a dělaly, se asi nikdy úplně nedozvíme.
Ale budu-li optimisticky předpokládat, že jednaly jak nejlépe mohly, tak
musím připustit následující. Komplexní situace, blokáda příliš
měkkými zákonnými předpisy, laxní přístup některých zúčastněných,
nešťastná shoda okolnosti atd. mohou zhatit i tu nejlépe připravenou a
prováděnou protiteroristickou politiku. To však nemůže být důvodem proto
se přestat snažit, nýbrž pouze důvodem proto obranu dále optimalizovat.

Nutné je věrohodně signalizovat a dokazovat odhodlanost bránit vlastní
občany a způsob života. Vnímám situaci v České republice tak, že
zejména díky ministru vnitra Chovancovi není české území pro teroristy
právě zemí zaslíbenou.

Jaký reálný význam má vůbec nasazování armády a dalších policistů do
ulic a na frekventovaná místa? Dokázali by v případě nutnosti útoku
zabránit, anebo je to pouze gesto k uklidnění veřejnosti? Někteří
komentátoři tvrdí, že je to k ničemu a nepomůže ani ozbrojování
obyvatelstva – zásadní jsou prý úlohy zmíněných tajných služeb a
jejich rozšiřování.

Prezence bezpečnostních sil a tedy i armády v ulicích symbolizuje
odhodlanost bránit se silou a uklidňuje občany. To je velmi důležitý prvek
situace. Naopak společnost nedává svou vůli k obraně najevo komentáři o
tom, že obrana stejně nikam nevede.

Podle mého názoru by bylo třeba reagovat systémově a strategicky. To by
znamenalo jednak uvědomit si, co zmůže a co nezmůže armáda a ostatní
obranné složky malého státu. Výsledkem těchto úvah by dle mého názoru
mělo být přizpůsobení výcviku a výzbroje armády těm rizikům, která
jsou nejpravděpodobnější a s možnostmi malého státu také
nejpravděpodobněji odrazitelná. Zkratkovitě řečeno by bylo užitečné
koncipovat obranu státu spíše podle policejní logiky.

Možná se mýlím, ale vnímám v české společnosti rostoucí odhodlanost
občanů bránit svůj způsob života. Toho by bylo třeba využít, protože
ať bude armáda jakkoliv dobře připravena, nebude na všechny pravděpodobné
bezpečnostní výzvy stačit. Státní orgány by proto měly koncepčně
rozvinout a energicky rozvíjet tzv. aktivní zálohy.

Jak najít kompromis mezi efektivní ochranou bezpečí a přechodem k
policejnímu státu? Máme se smířit s tím, že pokud chceme vyloučit hrozbu
terorismu, musíme se vzdát soukromí?

Politika není nic jiného než projev adaptace společnosti na měnící se
okolí. A když se okolí rapidně mění k horšímu, tak se podle toho musíme
chovat. Západ si zvykl na to, že se pokrok měří přibývajícími svobodami.
Zdá se však, že je na čase pochopit, že průběh dějin nelze popsat jako
lineární vývoj k lepšímu světu. Proces rozšiřování svobod tedy může
pokračovat pouze tak dlouho a v té míře, dokud uplatňování těchto svobod
s sebou neponese jejich zneužívání, které ohrožuje existenci celé
společnosti.

Jinak řečeno: Demokratické společnosti jsou dnes vystaveny tlaku měnící
se situace. V podmínkách, které se minimálně jednu dekádu v bezpečnostně
politickém smyslu trvale zhoršují, přežije západní společnost jen tehdy,
když se na ně co nejrychleji adaptuje. To se dosud nedělo vůbec anebo jen
nedokonale.

Společenský vývoj musí respektovat povahu a vlastnosti evolučního procesu
a je ve finále podřízen jedinému kritériu. Tím je přežití celého
systému. A proto by Západ neměl jenom zdokonalovat rituály loučení s
obětmi terorismu, nýbrž zmobilizovat své odhodlání k neúprosnému boji s
pachateli těchto zločinů.

ZDE najdete twitterový účet Petra Robejška

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V Moskvě byla zveřejněna zpráva o zaminování Kremlu a šesti dalších
objektů

Městská policie prověřuje zprávy o hrozbě exploze na několika objektech
včetně Kremlu, 3. listopadu o tom informovala agentura městských zpráv
Moskva.

Zdroj z mimořádných služeb sdělil, že na číslo 02 přišly telefonáty o
zaminování Kremlu, americké ambasády, Jaroslavského nádraží, policejní
budovy na Leninově třídě a rovněž call-centra v Zelenogradské čtvrti.

Ruská média později sdělily s odkazem na analogický zdroj, že ohrožené
je také Kurské a Kazaňské nádraží.

Na všechny objekty se vydali kynologové, policie podniká opatření pro
zjištění osoby, která telefonovala.

V červnu 2016 dostala policie zprávu o hrozbě výbuchu na pěti z devíti
moskevských nádraží (Kurském, Běloruském, Leningradském, Kazaňském a
Jaroslavském). Ze všech železničních uzlů byli evakuováni cestující a
personál, celkem asi 1,2 tisíce lidí. Hrozba nebyla v žádném případě
potvrzena. Policie dopadla telefonního teroristu, byl to dvakrát trestaný 39letý
obyvatel Moskevské oblasti. Muž nedokázal vysvětlit, proč to udělal,
protože byl opilý a neuvědomoval si své činy.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Stephen Hawking předpověděl, v jakém roce zanikne lidstvo

Lidstvo může zaniknout k roku 2600, upozornil proslulý fyzik Stephen Hawking.
Podle vědce bude růst obyvatelstvo Země, spotřeba energie narůstat a
samotná planeta se změní v „hořící ohnivou kouli“,“ uvádí New York
Post.

Zachránit se před katastrofou lze podle jeho názoru jen nalezením planety
vhodné pro život. Lidstvo se musí statečně vypravit na ta místa, kde před
ním nikdo nepobýval, pokud chce prodloužit svou existenci ještě o milion
let, oznámil Hawking na summitu Tencent WE v Pekingu.

Prostřednictvím videospojení vyzval investory k podpoře jeho projektu
Breakthrough Starshot, který předpokládá cestu na Alfa Centauri, tedy na
hvězdu nejbližší ke Sluneční soustavě. Vědec předpokládá, že kolem
ní se může otáčet planeta vhodná pro život.

Létající aparát projektu Breakthrough Starshot může rychlostí světla
doletět na hvězdu celkově za dvacet let, zatímco současné vesmírné lodě
by potřebovaly přibližně třicet let, oznámil fyzik.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Slavný režisér Stone dostal posměšnou cenu. Za naivní podporu komunismu

V roce 1994 byla založena nadace Obětí komunismu. Sídlí v hlavním městě
Spojených států a klade si za cíl vysvětlovat zločiny, které byly
páchány ve jménu komunistické ideologie. Nadace uděluje také anticenu
tvůrcům, kteří naivně propagují komunismus.

„Kromě nejslavnějších filmových Oscarů nebo anticeny Zlatá malina
hodnotí práci hollywoodských tvůrců i nadace Oběti komunismu. Ta uděluje
cenu Waltera Durantyho těm, kteří ve svých filmech nepřesně líčí
historická fakta nebo je úmyslně zkreslují. Mezi letošní ‚vítěze‘
patří třeba dokumentarista Michael Moore nebo Oscarem oceněný režisér a
scenárista Oliver Stone,“ píše server Echo24.cz.

Výkonný ředitel nadace Marion Smith varuje, že v Hollywoodu se bohužel
zapomíná, jaké hrůzy se děly ve jménu komunistické ideologie. V
Hollywoodu se tvoří podmanivé filmy, které vidí řada lidí, jenže tvůrci
těchto filmů si mnohdy příliš nelámou hlavu s fakty. Diváci jim ale
věří a to je problém. Touto cestou totiž dochází i ke zkreslování
povědomí dění za železnou oponou.

„Michael Moore a Oliver Stone nepřestávají produkovat propagandu
oslavující komunismus a socialismus,“ uvedli členové poroty v souvislosti
se Stoneovým dokumentárním chvalozpěvem o Hugo Chavezovi a Mooreovým
mnohonásobným přispěním do žánru od filmů Sick po film O kapitalismu s
láskou.

Proč antikomunistická cena nese jméno britského novináře Waltera Durantyho?
Jde totiž o novináře, který psal do New York Times ve 30. letech 20.
století reportáže z Moskvy. Jaksi ale „zapomněl“ zmínit hladomor na
Ukrajině nebo hrůzy na Kavkazu. Tím zkreslil vnímání Stalinova zrůdného
režimu v SSSR na Západě.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Herman znovu promluvil ke kauze Brady: Seděl jsem u stolu s panem prezidentem
na slovenském velvyslanectví, když mi řekl...

Hostem nedělního Pressklubu Frekvence 1 Luboše Xavera Veselého byl ministr
kultury Daniel Herman (KDU-ČSL). A vyjádřil se především k tomu, co se
dělo v posledních dnech – ať již kolem dalajlámy, tak (ne)vyznamenání
Jiřího Bradyho.

„Musím říct, že je to pro mě zkušenostně obohacující období.
Některými momenty jsem stále ještě překvapen,“ řekl úvodem Herman. „Snažím
se vždy domluvit, vím, co je politická korektnost, ale také vím, kde je
její hranice. Ale když někteří lidé o mně říkají, že hovořím
nepravdu, nebo se mnou chtějí uzavřít nějaké nečestné obchody, je to za
hranicí politické korektnosti,“ zmínil.

Úplnou lží podle něj bylo to, že měl porušit nějakou dohodu ohledně
zahraniční politiky státu. „Musel bych nejprve nějakou uzavřít. Je
pravda, že před dvěma roky probíhala na vládě diskuse ohledně vztahů s
Čínou,“ poznamenal s tím, že však nic neslíbil a setkání s dalajlámou
rozhodně nelituje. „Ve chvíli, kdy přijíždí do Prahy taková osobnost,
jakou je dalajláma, pro mě je spíše otázkou cti, že se mohu s takovou
osobností setkat. Ale setkávat se někde za rohem mi přijde nedůstojné,“
dodal s tím, že Jeho Svatost zde za dob Václava Havla byla přijímána na
oficiální úrovni. „V srdci mám opravdu hluboký pokoj,“ řekl k
setkání také Herman. Zda dalajláma ví o tom, co se v Česku dělo,
skutečně netuší.

Herman se také následně vyjádřil k (ne)vyznamenání jeho strýce Jiřího
Bradyho. „Seděl jsem u stolu s panem prezidentem na slovenském
velvyslanectví, když mi řekl, že tu moji nominaci schválil, ale jestli se
setkám s dalajlámou, že ji zruší. Mě to šokovalo. Překvapilo mě to jako
něco, co jsem nečekal. Já si velmi dobře uvědomuji, že je to velmi
závažné sdělení. A uvědomuji si, že to některé velmi významné osoby
nepotěší. A že je to vysoká hra,“ sdělil s tím, že opravdu nechtěl
zbytečně vířit vody, a proto to nejprve nezveřejnil.

Následně uvedl, že celou věc s právníky nekonzultoval. „Pan prezident mi
jasně formuloval určité teze, splnil, co slíbil, a to je faktum. Nejsem si
jistý, že bych udělal nějakou chybu. Myslím si, že bylo korektní dát
šanci panu prezidentovi, aby slib nenaplnil,“ poděkoval následně Herman
všem, kteří v průzkumu veřejného mínění potvrdili, že víc věří
jeho verzi. „Neodvážil bych si mluvit nic jiného, než je pravda. Toho si
vážím,“ sdělil.

K akci na Staroměstském náměstí 28. října 2016 a moderování Michalem
Horáčkem, který za pár dní ohlásil kandidaturu na prezidenta, uvedl pouze
to, že Horáčka vnímal jako moderátora. A zda šlo o zahájení jeho
prezidentské kampaně? „Žádné další konotace jsem si tam neuvědomoval,“
uvedl.

Závěrem uvedl, že jej velmi těší velká podpora lidí. „A to je dobrá
zpráva o stavu naší společnosti. Nejsem přítel nějaké msty. Jsem
člověk, který ví, co je odpuštění. Stát v pozici pravdy je zásadní
věc. Rovnou páteř nevyváží žádný měšec zlata,“ uzavřel slovy z
Bible: „Co prospěje člověku, kdyby získal celý svět, ale ztratil svou
duši.“

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Hillary Clintonová „zapomněla“ na Američany zabité v Libyi

Kandidátka na prezidenta USA Hillary Clintonová prohlásila, že Spojené
státy neztratily ani jediného člověka během libyjské kampaně, a
nezmínila se tak o obětech útoku na americký konzulát v Benghází. V
úterý 15. března o tom informovala televizní stanice Fox News.

Ve svém projevu na městské radnici Illinoisu bývalá ministryně zahraničí
prohlásila: „Neztratili jsme ani jediného člověka. Neměli jsme žádné
problémy s podporou evropských a arabských spojenců během práce s NATO".

V důsledku ozbrojeného útoku na americký konzulát v Benghází, k němuž
došlo 11. září 2012, zahynul velvyslanec USA Christopher Stevens, pracovník
zpravodajského oddělení Shawn Smith a bývalí příslušníci jednotek
zvláštního nasazení Tyron Woods a Glen Doherty.

Okolnosti tohoto útoku se staly předmětem vyšetřování speciální
senátní komise. V říjnu roku 2015 byla na zasedání vyslechnuta i
Clintonová, která v roce 2012 zastávala funkci ministryně zahraničí.
Politička tehdy prohlásila, že si je vědoma své odpovědnosti za smrt
diplomatů, protože nebyla náležitým způsobem zajištěna jejich
bezpečnost.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V Brně se vzpomínkové akce zúčastnilo postupně několik set lidí

Stovky lidí přišly dnes na náměstí Svobody v Brně na vzpomínkovou akci
studentů ke Dni boje za svobodu a demokracii, kterou v počátku provázel
slabý déšť. Organizátor Michal Hořínek ČTK řekl, že pořadatelé
vydali přes 1000 trikolor a během dopoledne i večera se na několikahodinové
akci mohlo prostřídat odhadem až 2000 lidí. Mluvčí brněnské městské
policie Pavel Šoba uvedl, že se vše obešlo bez problémů. Dopravní podnik
od 16:00 do 18:00 neplánovaně přerušil provoz tramvají přes náměstí
kvůli bezpečnosti lidí.

Akce začala na náměstí Svobody před 16:00, kdy vystoupili v muzikálu a
poté v divadelním představení studenti Janáčkovy akademie múzických
umění. Ke slovu se dostali řečníci včetně pamětníků a později
zazněly i písně Karla Kryla, jedna například v podání zpěváka Davida
Kollera.

V 18:00 vyšel z náměstí lampionový průvod na Kraví horu. Studenti
udělali po cestě několik zastávek s proslovy na místech, kde se staly
významné události. Položili také věnce u Kounicových kolejí, které se
za druhé světové války staly vězením i popravištěm.

Akci uspořádali společně studenti Masarykovy univerzity, Vysokého učení
technického, Mendelovy univerzity, Janáčkovy akademie múzických umění a
Veterinární a Farmaceutické univerzity Brno. "Cílem bylo připomenout
mladší i starší generaci, co se dělo v listopadu v letech 1939 a 1989.
Důležitá je pro nás svoboda a je potřeba se zamyslet nad tím, co dělat,
abychom si ji udrželi," uvedl Hořínek.

Podle něj měla akce upozornit i na současné problémy společnosti. "Vadí
nám, že stále někdo popírá holokaust. Vzpomněli jsme i na Kounicovy
koleje a fakt, že řada lidí z nich byla odvezena do koncentračních táborů.
Přesto se stále najde někdo, kdo to stále zpochybňuje stejně jako
politické procesy v padesátých letech minulého století," řekl Hořínek.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Jako za komunismu! Bloger Matějka se zhrozil nad dalším návrhem Evropské
komise

Nad návrhem Evropské komise, aby stát dal lidem povinně práci, se
pozastavuje na svém blogu na serveru iDnes.cz bloger František Matějka. „Tam
už jsme byli. V padesátých letech,“ zmiňuje. Komunisté podle něj tomu
tehdy říkali umístěnka.

„Všichni lidé do 25 let mají do čtyř měsíců od ukončení formálního
vzdělávání nebo od okamžiku, kdy se stali nezaměstnanými, získat
kvalitní pracovní nabídku, nabídku dalšího vzdělávání, učňovské
místo nebo stáž,“ cituje z dokumentu Evropské komise Matějka. Platit to
má prozatím pouze v zemích eurozóny.

„Socialisté a pachatelé dobra všech barev i proti vaší vůli a za vaše
peníze rádi převezmou další kus do mozaiky světlých budovatelských
zítřků. Zejména když součástí návrhu je prostor pro další masivní
přerozdělování peněz,“ zmiňuje další část návrhu Matějka: „Všem
lidem se zajistí přístup k cenově dostupným základním službám, mimo
jiné k službám elektronických komunikací, energii, dopravě a finančním
službám.“

Původní text ZDE Následně pak vzpomíná na komunistické umístěnky –
dokumenty, jež obsahovaly údaje, podle kterých byl absolvent vysoké školy
nebo výběrové odborné školy umístěn do konkrétního podniku. „Tehdejší
soudruzi zkrátka věděli nejlépe, jak řešit problémy společnosti podle
potřeb tehdejšího státního národohospodářského plánu. Takový podnik
pak musel absolventa zaměstnat a poskytnout mu nejen vhodné ubytování, ale i
cestovné a náklady na stěhování. Píše se rok 2016 a soudruzi v Bruselu
naše staré praktiky oprášili,“ dodává kriticky Matějka. Umístěnky pak
byly časem rozšířeny i na umísťování tzv. odborných pracovníků,
poznamenává. „Ambici řídit společnost na základě centralistických
plánů měl ostatně například i dokument Evropské komise pod vedením José
Manuela Barrosa Evropa 2020. Některé věty jako kdyby vypadly z níže
přiloženého náhledu, jen vyměnit ‚lidově demokratická republika‘ za
‚Evropská unie‘. Fakt doporučuji, dnes už je to vlastně jen absurdní
seznam něčeho, co není. Stejně jako už nejsou padesátá léta. Jen ty
manýry kecat lidem do života a pod hrozbou legalizovaného násilí nutit
jedny, aby se postarali o druhé, přetrvávají,“ zmínil. Problémem však
podle něj je především to, že školství produkuje lidi pro nepotřebné
obory. „Systém si tak vytváří nové, na něm závislé voliče, kteří
považují a budou považovat dotace a veřejné peníze za zdroj své obživy a
řešení jejich problémů. Studují měkké obory, jejichž aplikace
pohřbívá západní civilizaci, aniž vůbec při výběru studia řeší, zda
to, co se naučí, je uživí bez nároku na peníze z cizích peněženek,“
poukázal Matějka. Závěrem pak podotkl, že by si školství zasloužilo
odluku od státu, jenže si není jist, zda jsou lidé na takové úvahy
připraveni. „Naštěstí si stále více lidí dokáže představit Českou
republiku mimo EU. Už abychom byli venku. Tam, kam EU směřuje, tam jsme my
už dávno byli. A nebylo o co stát,“ uzavřel.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Nejvyšší lídr Íránu pojmenoval největšího nepřítele země

Nejvyšší lídr Íránu ájatolláh Alí Chameneí uvedl, že jsou USA
největším nepřítelem íránského národa, píše se ve sdělení
zveřejněném na jeho stránce.

„Amerika je hlavním nepřítelem v pravém smyslu tohoto slova," oznámil
Chameneí během vystoupení před studenty.

„Ústup před tváří USA jim přidá na síle a udělá je drzejšími, v
souvislosti s tímto je jedinou cestou vzdor," zdůraznil.

Chameneí připomněl, že zaujaly Spojené státy hned po vítězství
Islámské revoluce vůči Teheránu nepřátelskou pozici a nyní se snaží
uškodit dohodě o atomu.

Nedávno navrhoval ajatolláh na setkání s ruským prezidentem Vladimirem
Putinem izolovat USA odmítnutím dolaru a jeho záměnou národní valutou v
dvoustranných a mnohastranných operacích.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Hlavu AvtoVAZu obviňují z nákupu zahraničních součástek

Hlava státní korporace Rostech Sergej Čemezov obvinil ředitele AvtoVAZu
Anderssona z toho, že se příliš orientoval na nákup zahraničních
součástek pro tuzemské automobily, což vedlo k rekordním ztrátám ve
výši 74 miliard rublů, uvádí RBC.

Podle slov Čemezova ředitel AvtoVAZu se vydal lehkou cestou uzavřením smluv
s dodavateli Renault a Nissan, kde je vypracovaný systém výroby a dodávek,
místo toho, aby spolupracoval s ruskými výrobci náhradních dílů a
vyžadoval od nich kvalitní výrobky. „Neposlechl mé rady a nakonec to
skončilo tím, že dnes máme ztráty v AvtoVAZu ve výši 74 miliard rublů. A
podstatná část této ztráty vznikla nákupem součástek", řekl Čemezov.

7. března oficiálně potvrdilo ruské zastupitelství Renault odchod
švédského top manažera z funkce ředitele AvtoVAzu. A jméno nového
ředitele automobilového koncernu má být zveřejněno 15. března.

Andersson stál v čele AvtoVAZu od roku 2014, před tím byl čtyři roky
ředitelem GAZ Group. Činnost švédského top manažera byla již dříve
podrobována kritice kvůli tvrdé kádrové politice — při něm začalo v
AvtoVAZu masové propouštění dělníků.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Lidé, kteří tlačí na média, jako Trump, Putin, Babiš, si vyberou lidi a
zneužijí je. Šéf Evropské federace novinářů promluvil

I v EU jsou závažné případy útoků na novináře, dokonce s fatálním
koncem. K takovému odstrašujícímu případu došlo také na Maltě, kde v
této době začíná soudní projednávání vraždy investigativní
novinářky. Velký problém mají média také v Turecku nebo v Makedonii. A
ani u nás to není jednoduché. Politici, místo aby chránili nezávislost
novinářů, vehementně zasahují do jejich práce, lobbují, „přátelíčkují
se“, vysegmentovávají „ta jejich správná média a redaktory“. Proti
tomu je třeba intenzivně bojovat. ParlamentníListy.cz jako jediné
přinášejí informace přímo „od pramene“ – zpovídaly totiž
prezidenta Evropské federace novinářů Mogense Blichera Bjerregarda při jeho
nedávném krátkém pobytu v ČR a na Slovensku, a sice na Masarykově
univerzitě v Brně a pak v sídle Slovenského syndikátu novinářů v
Bratislavě.

V Dánsku je pro zajímavost organizovaných sto procent novinářů. To je 18
000 členů. Jejich organizace sdružuje také 3000 studentů žurnalistiky. V
praxi jsou organizováni na základě kolektivní smlouvy. Dánští studenti,
kteří si dělají praxi, jež trvá přibližně 12 až 14 měsíců, pracují
za podmínek, které stanovuje kolektivní smlouva, kterou vyjednala
novinářská organizace. Jsou transparentní pravidla, jaké dostávají platy,
jakou mají dovolenou.

„Je třeba mít velmi silný etický standard práce, který vytvoří sami
novináři. A ten musí být politiky respektován. Když zjistíte, že tento
etický standard práce novináře není respektován, musíte křičet, musíte
to nahlásit EU a my budeme křičet též. Ochrana sebe samotného, o to jde; a
pak je také potřebná seberegulace,“ vzkazuje Bjerregard nejen do nitra
novinářské obce, redakcím i žurnalistům „na volné noze“, kterých je
v celé západní Evropě stále více, protože i velké a zavedené
vydavatelské domy snižují počty a rovněž platy svým redaktorům a
dalším zaměstnancům.

„V Evropě stále více vnímáme, že politici ve vládách a v parlamentech
nechrání národy a média, ba právě naopak,“ konstatuje nejvyšší
představitel Evropské novinářské federace a pokračuje: „Nejhorší
situace je v Turecku. V současné době je zde 150 až 170 novinářů, kteří
jsou ve vězení. Přibližně 200 médií bylo vládou násilně zavřeno.
Stačí, abyste tam tweetovali na internetu na témata, ‚o kterých se
nemluví‘, a riskujete, že se dostanete do vězení. To vidíme například i
v Maďarsku a v Polsku, které mají novou legislativu, kterou vytváří tlak
na novináře a ztěžují jim práci,“ uvedl Bjerregard. „V Turecku máme
projekty, které financuje EU. Nyní tam máme velký projekt, ve kterém se
snažíme pomoci novinářům, kteří jsou obviněni a souzeni v Istanbulu.
Byli jsme tam v létě a sledovali proces se 17 obviněnými novináři a
snažili jsme se jim pomoci. Vnímáme to jako velmi důležité, jednak pro ty,
kdo jsou angažováni v těchto procesech, ale i pro jiné, kteří si dělají
svou práci. Novináři po celé Evropě cítí solidaritu s žurnalisty v
Turecku, kteří čelí obviněním. Soudy stále probíhají a samozřejmě
naší snahou je, aby všichni obvinění novináři byli propuštěni, ale
nikdy nevíte, jak velký dopad budou mít naše snahy, které tam vyvíjíme.
Předpokládáme, že alespoň sedm z nich by mohlo být po soudu propuštěno.
Samozřejmě, naší snahou je, aby byli propuštěni všichni. V Turecku ‚trénujeme‘
redakce, aby uměly správně vybrat své zaměstnance, aby byly silnější ve
svých aktivitách za svobodu. A také je školíme v oblasti bezpečnosti,“
uvedl Dán Bjerregard, dlouholetý předseda EFJ.

Odstrašující Malta a byznysmeni v akci

A není to podle něj jenom Turecko. Jsou tu i další země. „Před třemi
lety jsem navštívil novináře, který měl domácí vězení v Makedonii. A
všichni takto postižení novináři jsou perzekvovaní jen proto, že dělali
dobře svou práci,“ uvedl.

Zmínil se také o fatální události, která má v této době soudní dohru:
„Nejhorší je, jestliže jsou naši kolegové zabiti nebo zavražděni, jak
se to stalo před dvěma lety na Maltě. Jde o investigativní novinářku,
která se zabývala nejvyššími politiky na Maltě, velmi blízkými tamnímu
premiérovi, a dokumenty tzv. Panama Papers. Tato brutální vražda nás
šokovala. Nyní tlačíme na vyšetření případu. Samozřejmě, většina
evropských novinářů nežije v takovýchto těžkých podmínkách, ale je
třeba připomenout nutnost ochrany žurnalistů na národní i evropské
úrovni.“

Organizace podle Bjerregarda na evropské úrovni lobbuje za legislativu v
oblasti médií a pracovních podmínek novinářů. „V EU se nyní
projednává vyhláška, která by chránila obchodní tajemství v soukromém
sektoru. Z toho jako novináři máme velké obavy, protože vyšetřujeme
závažnou kriminalitu, například korupci, podvody. Když začnete zkoumat
soukromý podnikatelský sektor, tak se dostanete do konfliktu s touto
legislativou. Velmi se obáváme, že kdyby novináři začali vyšetřovat
tento soukromý sektor, tak by mohli být obviněni a souzeni za svoji práci.
Vyvíjíme snahy, abychom tedy ovlivnili tuto směrnici.“ Novináři mají
podle prezidenta EFJ Bjerregarda nesporné a neoddiskutovatelné právo zkoumat
kauzy i v soukromém sektoru. „Tuto výjimku jsme protlačili ve spolupráci s
Evropským parlamentem. Problém této směrnice je, že neochraňuje vnitřní
informátory. Ochrana zdrojů je v žurnalistice pro všechny velmi důležitá.
Nyní se tedy snažíme apelovat na Radu Evropy, aby tito informátoři byli
zahrnuti do této směrnice. Je důležité, aby tato směrnice byla přenesena
i do národních vlád. Bez spolupráce a jednoty jednotlivých novinářů to
nejde. Je to také o etice a vaší morálce.“

„Novinářská profese se oproti minulosti stává mnohem důležitější,
ale také složitější. Některé osobnosti, se kterými děláte rozhovory,
jsou velmi vzdělaní lidé, a pokud jim chcete být partnery, musíte být
také vzdělaní. Žurnalistika by však neměla být nějak chráněná jen pro
vysoce vzdělané. Jsou vysoce kvalitní novináři, kteří vystudovali ‚jen‘
střední školu. To je součástí svobody, kterou máme. Víme, že média
také generují velmi dobrý byznys. Těží se z myšlenky, že trpí. Ano,
novináři jsou velmi málo placeni. Nízké platy jsou velkou překážkou
vygenerovat kvalitní investigativní novináře. Právě proto je velmi
důležité, aby byli organizovaní. Tím by měli větší šanci si ‚vydupat‘
lepší platy nebo kolektivní smlouvu. To je další věc, na které v rámci
EU pracujeme – pracovní práva a sociální dialog mezi zaměstnanci a
zaměstnavateli,“ uvedl dále Bjerregard.

„Problém, který stále řešíme, je, že říkáme politikům, aby zůstali
mimo redakce. Jejich práce není být novinářem a dělat média. Jejich
práce je být politikem a dělat politiku. Co potřebujeme od politiků, je,
aby nás chránili, ale oni nás naopak atakují. Co se týká USA, Ruska,
Itálie, to je to samé. Pro politiky je velmi snadné označovat, co je
falešná zpráva (fake news). Ve skutečnosti jde o propagandu. A pokud se
používá toto slovo, je pro ně mnohem těžší zpochybňovat práci
novinářů,“ upozorňuje dále prezident Evropské federace novinářů.

Nezávislost! Rady ani tiskový odbor nejsou policajti

„Každý má svobodu stát se novinářem. Lidé, kteří tlačí na média (jako
Trump, Putin, Babiš) si vyberou lidi a zneužijí je. Pak nebude možné
ochránit své zdroje. Nejdůležitější je pochopení definice, kdo je
novinář. Novinář je ten, který poskytuje informace, zprávy, co je
důležité pro zachování demokracie. Každá rada, řídící média, musí
být nezávislá. Tiskové odbory nebo rady nemohou být policisty,“ vysílá
vzkaz nejen do Čech a na Slovensko ostřílený „harcovník“, bývalý
dlouholetý šéf dánských novinářských odborů.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Zdroj o nalezené lodi u pobřeží USA: Sotva se jedná o ruskou výletní loď

Plavidlo, které bylo nalezeno u kalifornského pobřeží, pravděpodobně
není ruskou výletní lodí Ljubov Orlova, jež zmizela v roce 2013. RIA
Novosti to oznámil zdroj v námořních orgánech ruského Dálného východu.

„Je nepravděpodobné, že je to ona (Ljubov Orlova). Kde je teď loď, není
jasné," řekl zdroj v námořních orgánech Dálného východu.

Jak uvedli agentuře RIA Novosti v tiskové službě FESCO (veřejné akciové
společnosti Dálněvýchodní mořská lodní doprava), loď byla prodána v
roce 1996. „Výletní loď Ljubov Orlova byla mezi lety 1976-1996 součástí
flotily FESCO. V roce 1996 došlo k prodeji lodi. O jejím dalším osudu nic
nevíme," sdělili v tiskové službě.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Odpůrci islámu šíří strach a nenávist. Prosazují dokonce deportace,
koncentráky a fyzickou likvidaci. Bývalý předseda pražských muslimů
varuje

ROZHOVOR „Nikdy se mi nepodaří pochopit jejich myšlení,“ říká v
rozhovoru pro ParlamentniListy.cz Vladimír Sáňka, bývalý předseda
pražské muslimské obce, o teroristech z Bruselu a Paříže. Takzvaný
Islámský stát podle něj v žádném případě nebojuje za muslimy, naopak.
„Jako středový muslim bych byl první na jejich mušce.“ Přitom sám
čelí obvinění za vydání teologické knihy. Obává se i současných
protimuslimských nálad. „Radikální odpůrci islámu uplatňují princip
kolektivní viny a ze zločinů několika skupin extremistů obviňují všechny
muslimy. Šíří strach a nenávist vůči jedné menšině a přicházejí s
jednoduchými řešeními – v krajní podobě prosazují koncentrační
tábory, deportace nebo přímo fyzickou likvidaci,“ domnívá se.

Evropa zaznamenala další teroristický útok, tentokrát v Bruselu. Co je
podle vás vlastně cílem teroristů?

Nikdy se mi nepodaří pochopit jejich myšlení. Pokud se přece jen objevují
spekulace o jejich motivech, může mezi nimi být například snaha vyvolat
konflikt mezi muslimským světem a Západem. V tomto ohledu se podobají
některým radikálním odpůrcům islámu v Evropě, kteří se rovněž
snaží vyvolávat nenávist mezi oběma stranami, a to jakýmkoliv způsobem,
často šířením stereotypů, démonizací muslimů a islámu, uplatňováním
principu kolektivní viny atd. Druhým typem teroristů mohou být ti
extremisté, kteří se chtějí pomstít za politiku některých západních
zemí vůči muslimskému světu. Pokud však skutečně v Paříži a v Bruselu
útočil tzv. ISIL, je namístě otázka, proč útočil zrovna tam, když
Sýrii a Irák bombardují hlavně jiné státy než Belgie a Francie. Tento
motiv by se spíše hodil na atentáty v Londýně a Madridu v letech 2004 a
2005, kdy vlády Velké Británie i Španělska velmi horlivě podporovaly
americké útoky na Irák a jeho následnou okupaci, a to i přes masívní
odpor veřejnosti ve svých zemích. Před pár dny jsem četl i názor
psychologa, že terorista je velmi frustrovaný člověk, jehož základní
lidské potřeby a touhy se nenaplnily. Podle mého názoru jde většinou o
kombinaci několika faktorů. Není náhodou, že tito teroristé nejsou
žádní zbožní věřící, ale velmi často lidé z okraje společnosti s
kriminální minulostí, kteří o islámu mnoho nevědí. Podobně jako
teroristé s jiným vyznáním se asi neřídí tím, co jim jejich víra
přikazuje. Pro muslimy platí navíc to, že už z islámu mají povinnost
dodržovat zákony těch zemí, do kterých přišli nebo ve kterých žijí.

K útoku se přihlásil takzvaný Islámský stát. Co si myslíte o nich?

K této skupině se muslimové vyjadřují velmi často. Ve vedení tzv. ISIL
jsou pravděpodobně velmi inteligentní lidé, kteří však v žádném
případě nebojují za islám. Naopak, obětí jejich aktivit jsou nejvíce
sami muslimové. Tzv. ISIL vznikl za velmi specifických podmínek na válkou
rozvráceném území, plném nespravedlnosti, zabíjení, znásilňování a
mučení. Chování jejich stoupenců nemá v historii islámu obdoby a je na
hony vzdáleno principům islámu. Tzv. ISIL získává finance z kriminální
činnosti. Zabíjí nevinné lidi, nejvíce muslimy, ale i nemuslimy. Ničí
historické památky, které muslimové po staletí chránili a udržovali. A
tak by se dalo dlouho pokračovat. Můžeme jen spekulovat, komu skutečně
slouží. Muslimům a islámu určitě ne. Já jako řekněme středový muslim
bych pro ně byl první na mušce.

Včera se k situaci vyjádřil i evropský tajemník české vlády Tomáš
Prouza, který řekl: „Musíme jednoznačně přitvrdit. Je vidět, že
některé země nezvládají boj s radikalizací mládeže. Jsou země, jako
třeba Anglie, které vyhošťují radikální imámy a nedopustí, aby v
mešitách někdo kázal tvrdě proti Evropě a vyzýval k džihádu. Budeme
být mnohem drsnější, než jsme byli.“ Běžný Evropan s ním bude
určitě souhlasit, ale nevím jestli i vy jako český muslim, navíc s
patáliemi, se kterými se potýkáte....

Vždycky jsem se veřejně stavěl proti extremismu. Nikdy jsem se nehlásil k
nějakému konkrétnímu směru, proudu nebo skupině. Od chvíle, kdy jsem
přijal islám, se aktivně zapojuji do mezináboženského dialogu na
principech respektu k druhým vyznáním. Z toho plyne, že ani já nemám
problém s tvrdým přístupem vůči radikálům, ke kterému vyzývá
evropský tajemník české vlády Tomáš Prouza. Oni ohrožují nás všechny.
Atentátníci v Paříži a Bruselu zabíjeli i muslimy. V tomto je celá naše
společnost na jedné lodi. Vyčleňují se z ní radikální odpůrci islámu,
kteří uplatňují princip kolektivní viny a ze zločinů několika skupin
extremistů obviňují všechny muslimy. Tito odpůrci šíří strach a
nenávist vůči jedné menšině ve společnosti a pak přicházejí s
jednoduchými řešeními – v krajní podobě prosazují odebírání
občanských a lidských práv této menšině, koncentrační tábory,
deportace nebo přímo fyzickou likvidaci. Je to šíření stejné hysterie
jako v 30. letech minulého století v Německu. A stejně jako tehdy to i dnes
někomu přináší politické body. A o to jim jde. V podstatě tím hrají do
karet teroristům, kteří chtějí dosáhnout stejného cíle.

V Sýrii zuří pátým rokem válka, do které se kromě místních zapojily i
zahraniční vlivy. Dá se tento konflikt označit za boj mezi sunnity a šiíty,
nebo jde o něco jiného?

Na začátku se jednalo o nenásilný odpor proti diktátorskému režimu. Poté,
co režim po několik měsíců vraždil neozbrojené demonstranty, zatýkal,
mučil a znásilňoval je i jejich rodinné příslušníky, se začalo
regulérně bojovat. Situace se zásadně proměnila tehdy, když se do
konfliktu zapojily cizí mocnosti, bojující každá za své zájmy. Od chvíle,
kdy se do bojů aktivně zapojil Írán a jeho ozbrojené milice Hizballáh, se
už dá skutečně v mnoha případech mluvit o boji šíitů proti sunnitům.
Tzv. ISIL stojí jakoby mimo a proti všem, ale ve skutečnosti jeho aktivity
nahrávají spíš syrskému režimu a jeho spojencům.

Evropa si neví rady s migrační vlnou. Teď se Evropská unie dohodla s
Tureckem, který uzavře cestu nelegální migraci do EU přes řecké ostrovy.
Je to krok správným směrem?

Myslím si, že přes všechny nedokonalosti této dohody je to v současné
situaci krok správným směrem. Nelegální migrace, už z titulu názvu „nelegální“,
by měla být omezena na nejmenší možnou míru. Už v červnu minulého roku
jsem v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz řekl, že když už se váleční
běženci dostali do Evropy, měla by je EU alespoň dočasně přijmout. Ale
primárně je pro Evropu i pro běžence samotné lepší, když budou žít v
bezpečných zemích co nejblíže své vlasti. A vytvořit jim tam důstojné
podmínky k životu. Což se bohužel nestalo, a to byl jeden z důvodů, proč
se uprchlická vlna dala do pohybu.

Česká společnost je z migrační vlny vystrašená, což samozřejmě
přiživují teroristické útoky jako byl ten v Bruselu. Nedůvěra a
nevraživost se obrací i k muslimům. Dá se říci, že u nás panuje
protiislámská nálada?

Dá se říct, že u části naší společnosti ano. A hodně k tomu
přispívají i někteří politici a některá media. Ať už záměrně nebo z
neznalosti se o muslimech a islámu šíří různé předsudky, nerozlišuje se
mezi extremisty, kterých je mezi muslimy pouze zlomek, a velkou většinou
integrovaných nebo asimilovaných muslimů, vymýšlejí se hoaxy, podvodná
videa a zprávy,. a ty se šíří i poté, co je prokázáno, že jde o
falzifikáty, každý uprchlík, potažmo každý muslim je prezentován jako
bezpečnostní hrozba atd. Společnost je v tomto směru silně polarizovaná a
jsou lidé, kteří se toho snaží využít a tuto polarizaci, strach a
nenávist ještě více prohloubit. Muslimové se u nás necítí bezpečně a
mají oprávněné obavy z toho, že se situace může ještě zhoršit. Je
možné, že se u nás bude hrát o zachování demokratických principů a
pokud o ně naše společnost přijde, po muslimech může přijít na řadu
jiná menšina.

Vy jste obviněn za vydání knihy Základy tauhídu – islámský koncept Boha.
Údajně kniha podporuje xenofobii, antisemitismus a propaguje nenávist vůči
méněcenným rasám. Což vy odmítáte s tím, že nic takového tam není.
Dočetl jsem se dokonce, že žalobce považuje tuto knihu za nebezpečnější
než Mein Kampf, což už je tedy dost silná káva. Napadlo mě, jestli i tohle
vaše obvinění není vlastně součástí protiislámských nálad, a že
třeba před pár lety by si té knihy nikdo příliš nevšímal a byla by
hodnocena jinak...

Toto vysvětlení se bezesporu nabízí. Srovnání s Mein Kampfem se dopustil
jeden nejmenovaný státní zástupce s odůvodněním, že nacismus je prý
již vyhynulý, tudíž ani vydání knihy jako je Mein Kampf není závadné,
kdežto kniha Základy tauhídu je reálnou hrozbou. Nevím, jestli knihu vůbec
četl, ale nikdo v ní zatím nenašel žádné rasistické, antisemitské nebo
xenofobní pasáže, o kterých policie opakovaně mluvila. Je to teologická
kniha, která popisuje co Bůh je a co není, vymezuje se k jiným konceptům a
k praktikám, kterých se mnozí muslimové v uctívání Boha často
dopouštějí a které jsou v rozporu s islámem. Tedy teologická polemika,
jaké najdeme i v jiných náboženstvích. Nikdo nepřinesl důkaz, že kniha
je kdekoliv zakázaná, naopak máme důkazy, že je v zemích EU jak v
anglickém originálu, tak v řadě překladů běžně v prodeji.

Odmítám být obětním beránkem toho, co se nyní děje ve světě, za to
skutečně nemůžu. Mám takové přesvědčení, ke kterému jsem se svobodně
rozhodl, a věřím tomu, že je u nás stále ještě svoboda vyznání.
Odmítám posloužit některým státním složkám, které se snaží vykázat
nějaký boj s terorismem, když už tu žádné extremisty tohoto typu
naštěstí nemáme a já udělám maximum, abychom ani neměli.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Berlín je prý ztracen. Ovládly jej arabské rodinné gangy, už to
přiznávají i hlavní média

Arabské rodinné klany podle informací deníku Welt ovládají Berlín i
další větší německá města. Politici, policisté a experti nyní hlasitě
volají po okamžitém zásahu a nápravě rapidně se zhoršující situace.

Ve svém dnešním článku vlivný německý deník cituje nejmenované experty,
podle kterých je „Berlín ztracen a zločinecké arabské klany zvítězily“.
Tento názor není rozhodně ojedinělý a vzhledem ke stovkám konfliktům
policie s příslušníky těchto klanů se ani nelze moc co divit. Arabské
klany často zahrnují desítky lidí, kteří se podílejí na obchodování s
drogami, prostituci a dalších kriminálních činech.

Odborníci čím dál častěji hovoří o existenci paralelní společnosti,
jejíž nedílnou součástí jsou právě muslimští přistěhovalci. Jejich
počet v Německu stále roste a v některých čtvrtích větších měst již
tvoří v rámci místní populace nezanedbatelný podíl. Die Welt uvádí
konkrétně nechvalně proslulou berlínskou čtvrť Neukölln, ale podobných
oblastí je po celém Německu rozeseto na desítky. „Policie svádí s
arabskými gangy nerovný boj,“ píše deník.

„Neukölln je se svými asi 330 000 obyvateli považována nejenom v rámi
Berlína za jednu z nejvíce problematických čtvrtí. Policisté hovoří asi
o deseti rozvětvených arabských rodinných klanech, které mají dohromady
asi tisíc osob,“ píše deník a cituje ministra vnitra spolkové země
Severní-Porýní Vestfálsko Herberta Reula, který vyzývá k nulové
toleranci. „Je nejvyšší čas rozbít strukturu těchto klanů a pomáhat
těm, kteří se chtějí integrovat,“ říká Reul.

Zdá se, že po dlouhých letech přešlapování na místě a ignorování
problémů se německé úřady chtějí s touto problematikou konečně
vypořádat. Jak uvádí Die Welt, po tvrdším zásahu proti arabským
rodinným klanům hlasitě volají politici, policisté a experti na boj s
organizovaným zločinem. „Chceme na tyto zločince zvýšit tlak a izolovat
je od zbytku společnosti,“ cituje deník místopředsedu klubu CDU/CSU
Stephana Harbartha.

Je potřeba začít proti arabským rodinným klanům účinně zasáhnout,
shoduje se pravice i levice. „Už nyní máme potřebné nástroje, ale je
potřeba je konečně začít používat,“ říká člen berlínské SPD Tom
Schreiber, podle kterého mají členové klanů až příliš velkou svobodu.
Kriminalista Michael Böhl hovoří o prorůstání zločinu do státních
orgánů. „Dochází k mnoha pokusům členů gangů stát se součástí
státních struktur.“

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Kandidovat na post ve vedení pražského ANO nebudu, nejsem sběratelkou
funkcí, řekla nám primátorka metropole

ParlamentníListy.cz dlouhodobě sledují situaci kolem vnitřních změn v
hnutí ANO v české metropoli. Jak jsme již uvedli, v první polovině
listopadu se bude konat volební sněm, na kterém svou předsednickou funkci
nebude obhajovat Martin Stropnický. Nahradit by ho měl předseda organizace
Prahy 11 Jan Říčař.

V té souvislosti jsme získali informace také o postoji pražské primátorky
Adriany Krnáčové. Ta byla podle našich původních zjištění adeptkou na
jednu z místopředsedkyň krajské organizace ANO. Z toho nakonec sešlo. Jak
sama Krnáčová konstatovala pro naši redakci: „Kandidaturu jsem stáhla
proto, že vím, jak náročná je tato funkce. Nebyla bych schopna dělat
obojí, a proto jsem upozadila svou "ješitnost". Každopádně jsem
samozřejmě také poděkovala za nominace," doplnila.

Zároveň přiznala, že její podporu mají všichni navržení. Jak
ParlamentníListy.cz už v pondělí uvedly, jedná se o shora zmíněného Jana
Říčaře, dále pak Miroslava Nauče, Radomíra Nepila a konečně radního
pro majetek hlavního města Prahy Karla Grabeina Procházku.

Primátorka Krnáčová si rovněž v Českém rozhlase v úterý postěžovala,
že nebylo připraveno mnoho projektů, do kterých by mohla jako primátorka
investovat, když přišla na radnici. Byla by ráda, uvedla, aby se v budoucnu
víc rozvíjely trochu "odstrčené" části města – Praha 8 a Praha 9.

Adriana Krnáčová je od listopadu 2014 primátorkou hlavního města Prahy. O
své znovuzvolení bude s největší pravděpodobností usilovat také v
příštím roce, kdy se budou konat volby do zastupitelstva obcí, které
zahrnují rovněž českou metropoli.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Kim Čong-un údajně dorazil do Pekingu ve svém supertajném vlaku ze Severní
Koreje (VIDEO)

Vůdce severní Koreje Kim Čong-un mohl přijet do Pekingu na jednání s
čínskými představiteli. Jednalo by se tak o jeho první zahraniční
návštěvu za sedm let své vlády. Stejně jako jeho otec zvolil pro svou
cestu přísně střežený vlak.

Oficiální prohlášení o cestě Kim Čong-una

Tato návštěva se odehrává před jednáním mezi Kim Čong-unem s americkým
prezidentem Donaldem Trumpem a jihokorejskou hlavou státu Mun Če-inem, ke
kterému má dojít v příštích měsících. Pokud se skutečně hlavy třech
států setkají, tak se bude jednat o historickou událost, ze které však
bude Peking vyloučen.

Byť jsou Čína a Severní Korea smluvní spojenci, mezi oběma zeměmi panují
napjaté vztahy. Peking několikrát nabízel uspořádat schůzku se
severokorejským vůdcem, ale pokračující jaderné pokusy, na které se
Čína dívala negativně, ji neustále odkládaly.

Poté, co se ale Pchjongjangu podařilo samostatně sjednat setkání s Kim
Čong-unem, Trumpem a Mun Če-inem, se situace změnila a Peking nechce být
postaven na vedlejší kolej, říká v rozhovoru pro Business Insider Yun
Sunová, expertka na Severní Koreu a Čínu v Stimsonově centru. Na druhou
stranu i pro Pchjongjang mohou být samostatná jednání se svými dvěma
nepřáteli poměrně komplikovaná, proto se potřebuje opřít o většího a
zkušenějšího partnera

Whoever has arrived in Beijing got quite a motorcade: pic.twitter.com/qL1Q55Hnma
— Stephen McDonell (@StephenMcDonell) March 26, 2018

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Lavrov hovořil o cílech útoků VKS v provinciích Idlib a Homs

Ruský ministr zahraničí Sergej Lavrov hovořil podle výsledků schůzky s
ministrem zahraničí USA Johnem Kerrym o cílech nedávných útoků VKS a
syrských vojsk.

Ministr obrany Sergej Šojgu dříve oznámil, že fregata Admirál Grigorovič
odpálila rakety s plochou dráhou letu Kalibr na cíle v provinciích Idlib a
Homs. Kromě toho zaútočilo na pozice teroristů také letectvo ze základny
Hmeimim a stíhačky Su-33 z křižníku Admirál Kuzněcov, a také letadla Tu-95MS.
Cíly operace byla velitelská stanoviště islamistů, skladiště zbraní a
munice, a také dílna na výrobu zbraní.

Na MO zdůraznili, že souřadnice všech cílů útoků Tu-95MS, které
odpálily rakety z oblasti Středozemního moře, byly ověřeny a potvrzeny
rozvědkou.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Smazané blogy u Patrika Bangy. Je to ještě horší, než jsme mysleli

Kauza blogerky, kterou vyhodil administrátor blogů iDnes.cz poté, co
veřejně zostudila texty jeho bratra, romského zpěváka Radka Bangy, nabírá
obrátky. Poté, co se za blogerku Lucii Provazníkovou postavili mnozí lidé
na Facebooku i přímo na blogu, se ParlamentnímListům.cz ozvala další
blogerka mající s administrováním Patrika Bangy, někdejšího redaktora
České televize, velmi negativní zkušenost.

„Tak jsem si dala tu ‚práci‘ a poslechla asi 40 písniček pána Ortela.
Abych byla v malbě, když si ho teď každý přežvykuje v hubě a Radku
Bangovi se kvůli němu zapaluje koudel u zadku tak, že vystřelí ze sálu jak
cikán ze sámošky,“ začala blogerka iDnes.cz Lucie Provazníková svůj
nedělní blog. Byl úplně poslední. Obsahoval srovnání textů Ortelu a
výplodů Radka Bangy, který při jeho oceňování demonstrativně odešel ze
sálu a novinářům pak vykládal, že lebka na Ortelově košili je
nacistický symbol a rozvíjel teorie, že zítra tu po Ortelovi bude Hitler.

Provazníková nejprve ocitovala jeho názor, že „Ortel je nácek... Umělec
by měl šířit pozitivní energii, přinášet radost, poselství, povznášet
k něčemu dobrému“, a poté bez dalšího komentáře přiložila text
zpěváka Bangy. Příběh začínající veršem „Jeden černej kluk hledal
takle šuk jakou píču vošuká to mu bylo fuk“, pokračuje setkáním v baru,
po kterém „sotva dveře zavřou už mu hulí péro“.

CELÝ BLOG JE K PŘEČTENÍ ZDE.

Administrátor blogů iDnes.cz jí následně zrušil celý účet.
Zajímavostí je, že tímto administrátorem je Patrik Banga, bývalý redaktor
České televize a bratr zmíněného zpěváka Radka Bangy.

Internetem se začala šířit vlna solidarity se zablokovanou blogerkou. Její
text umístil na svůj web portál Naštvané matky a mnozí jí vyjadřovali
svou podporu. Dokonce i na blozích na iDnes.cz, kde se posměšně vyptávali
administrátora Bangy, jestli je zablokuje také. Vrcholem pak byl fantaskní
příběh, co by se stalo, kdyby vše proběhlo v opačném gardu, tedy že by
Banga vyhrál a Ortel proti tomu vehementně protestoval. Příběh o
rozčílení celé pražské kavárny obsahoval takové momenty jako prokletí
Tomášem Halíkem nebo odsouzení Ortela k smrti zvláštním tribunálem pod
předsednictvím ombudsmanky Anny Šabatové.

O PODPOŘE BLOGERCE PROVAZNÍKOVÉ JSME PSALI ZDE.

Zrušení blogu navíc otevřelo ožehavé téma administrování blogů na
iDnes.cz. Ukázalo se totiž, že redaktor Banga zasahuje do jejich obsahů
mnohem více a případ Lucie Provazníkové zdaleka nebyl jediný. Začalo se
hlásit množství blogerů, známých i neznámých, jež líčili své
zkušenosti s administrátorem, který od svého nástupu výrazně změnil
doposud velmi liberální charakter blogové stránky.

ParlamentníListy.cz se rozhodly umožnit všem, kteří měli se svými
příspěvky na iDnes.cz problém, aby je prezentovaly přímo na našem
portálu. Ohlas byl okamžitý a někteří blogeři dokonce spontánně
projevili ochotu promluvit o poměrech na iDnes.cz. Obsáhlé svědectví vydala
blogerka Milena Poláková.

Za Bangova předchůdce podle ní komunikace s blogery fungovala příkladně, s
administrátorem se dalo dohodnout, když bylo třeba, dokázal blogerům i
poradit, zejména s technickou správou blogu. To se prý radikálně změnilo
ve chvíli, kdy se vrchním administrátorem blogů iDnes.cz stal Patrik Banga,
bývalý redaktor České televize.

„Dnešní vedení administrativy iDnes.cz v čele s panem Patrikem Bangou
jedná s blogery nekompromisně, využívá i lidí, kteří v diskusích jedou
na ‚jejich vlně‘, jako udavače. Díky této ‚filozofii‘ spousta
blogerů končí nebo bylo odejito, stejně jako paní Lucie Provazníková,“
napsala nám.

A popsala vlastní zážitek s příspěvkem, ve kterém chválila prezidenta
Miloše Zemana a pořad Pražská kavárna, ve kterém vystupoval.
Administrátor jí jej okamžitě zablokoval se zdůvodněním, že dělá
reklamu serveru, kde se pořad objevil (tímto serverem byly ParlamentníListy.cz,
pozn. PL.cz). Následovala pozoruhodná konverzace s jednou z administrátorek,
která vytrvale tvrdila, že se v textu objevila nepovolená reklama.

ZDE JE BLOG IDENTIFIKOVANÝ JAKO ZÁVADNÝ.

A takto dopadl na iDnes.cz (http://milenapolakova.blog.idnes.cz/c/569044/neni-prazska-kavarna-jako-prazska-kavarna-o-tom-vas-presvedci-pan-prezident-milos-zeman.html)

Nakonec se ukázalo, že se stížností blogerky na helpdesku bylo dokonce
manipulováno, „záhadně“ z ní vypadla část, ve které upozorňovala na
prakticky totožný příklad „reklamy“, za který nikdo text neblokoval (celou
konverzaci zaslanou blogerkou mají PL.cz k dispozici).

„Co se týká mazaných diskusních příspěvků, tak spíše pod nějakou
záminkou smáznou slušný, leč trefný příspěvek na politické či jiné
téma než příspěvky prudičů a lidí, co hrubě nadávají autorům do
bolševiků, nácků atd,“ píše o další zkušenosti s blogováním na
iDnes.cz. Volnost na této straně je prý téměř bezmezná. „Mě
pravidelně do diskusí hned s vyjetým článkem na veřejnost pronásledují
jedni a ti samí ‚diskutéři‘, kteří mě ihned pouráží, a děje se to
i jiným blogerům. Pokud bych se neovládala a komentovala tyto provokatéry,
měla jsem již jistotu stažení všech mých článků,“ popisuje.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Ruské ministerstvo obrany zveřejnilo video útoků Tu-22M3 na teroristy v
Sýrii

Ministerstvo obrany RF zveřejnilo video útoků bombardérů Tu-22M3 na objekty
radikálů teroristické skupiny Islámský stát u Abu Kamalu.

Video bylo zveřejněno na televizní stanici Zvězda. Ve 43 vteřinovém videu
natočeném z kokpitu jednoho z Tu-22MS je vidět, jak druhé ruské letadlo
shazuje bomby. Cíli se staly opěrné body, shromaždiště živé síly a
obrněná technika teroristů.

„Prostředky objektivní kontroly zaznamenaly zasažení všech určených
cílů. Nad územím Sýrie bombardéry Tu-22M3 kryly stíhací letouny Su-30SM
z letecké základny Hmímín. Po vykonání bojového úkolu se všechna ruská
letadla vrátila na své základny," dodali na ministerstvu.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Hollande, máš měkké koule. Jsi vyřízený. Francie stojí na prahu exploze

„Hollande, jsi vyřízený, mládež je v ulicích!“ křičeli minulý
týden studenti. Může za to jen reforma zákoníku práce? Za vzpourou, jež
vyhřezla minulý týden, stojí také frakce blízká bývalé první
socialistické tajemnici Martině Aubryové. Hollande má podle ní „měkké
koule“. Už dnes se hraje o přežití současné vlády, analyzuje pro
ParlamentníListy.cz publicista Josef Brož.

Na půl milionů Francouzů demonstrovalo po celé zemi v polovině týdne na
výzvu odborářů, studentů a dalších organizací proti reformě pracovního
zákona. Bylo to oficiálně poprvé od vyhlášení prodlouženého
výjimečného stavu. Snad dvacítka měst se zvedla k masivnímu protestu.
Nejvíce manifestujícíh viděla Paříž: 100 000, ale i další města
zaznamenala vysoké počty; Lyon 10 000, Bordeaux: 15 000, Nantes: 15 000,
Rennes: 10 000 a Toulouse: 20 000 manifestantů.

Ozývají se stále silněji hlasy, že Francie stojí na prahu sociální
exploze. Tento týden jsou očekávány další demonstrace, jež mají
vyvrcholit koncem měsíce. Dějiny takových protestů mluví jasně: ve hře
je přežití současné socialistické vlády!

Kameny, slzný plyn, interpelace. Situace připomínala vyhlášení občanské
války. Jenom v Paříži na výzvy odborářů ze CGT, FO a dvacítky
studentských organizací, mezi nimiž nechyběly zásadní UNEF, ale ani FAGE,
Fidl, UNL a SGL, pochodovaly mezi náměstími Republiky a Nation hned tři
průvody na velkých bulvárech. Jejich počet podle organizátorů dosáhl 100
000 účastníků. Na plakátech stálo: „Ne bídě pro mladé!“ a
náměstím šel od úst k ústům slogan: „Hollande, jsi vyřízený,
mládež je v ulicích!“

Republikánská opozice si mne ruce. Ozývají se výroky, které ohlašují
konec vlády, nejen té premiéra Manuela Vallse, ale i konec prezidenta
Françoise Hollanda. Jeho mandát má vypršet oficiálně na jaře příštího
roku. Důvody k nespokojenosti ale vyjadřují zejména na „levici levice“.
Odtud se každopádně ozývá zatím největší hluk. A šeptá se v
zákulisí: „Hollande má měkké koule.“ To měla říct Martine Aubryová
(samozřejmě „off“- mimo záznam) ještě v době, kdy jako bývalá první
tajemnice usilovala o kandidaturu na prezidenta v socialistických primárkách.

Bývalý pravicový premiér Jean-Pierre Raffarin ohlásil na Hollandovu adresu
v ranním interview Europe 1: „Nevidím žádného pilota v letadle!“ Na tom
se shoduje i s bývalým prezidentem a horkým kandidátem na repete v
Elysejském paláci Nicolasem Sarkozym. I když on, Raffarin, dává nyní
přednost kandidátu Alainu Juppému. Sarkozy ve velkém rozhovoru pro list Le
Monde v minulém týdnu pravil: „Je tu nálada konce vlády.“ A k tématu
reformy pracovního zákona sarkasticky dodal: „V nejlepším případě hora
poradí myš.“

Prodloužení výjimečného stavu, snaha o změnu ústavy, v níž by bylo
zakotveno explicitně „zbavení občanství“ v případě terorismu (návrh
historicky z arzenálu krajní pravice), a nakonec liberální reforma
zákoníku práce, jež není nikomu po chuti... Takto vládnou socialisté?
Vláda, na jejímž čele stojí stále socialisté, kteří ovšem pochybují o
samotném termínu, totiž premiér Manuel Valls a ministr hospodářství
Emmanuel Macron tvrdí, že Francie potřebuje reformu. A tvrdí to již dva
roky...

Ale jakou reformu? Prosadí nynější vláda reformu na hřbetě vlastní
strany s podporou opozice? Nebo dojde znovu na sílu gaullistického paragrafu
49-3 (tj. bez potřebné věšiny)? Kdo tím chce otevřít nedůvěru vládě?
Má dnes vláda svých 289 hlasů (a většinu)?

Vzpoura politicky bezmocných?

Nespokojených je mnoho. Hlavním hybatelem odporu proti reformě zákoníku
práce, kterou na svých bedrech nese ministryně práce Myriam El Khomri, jsou
ovšem studentské odbory, respektive Národní svaz francouzských studentů (UNEF).

Všechno to začalo peticí on-line s názvem: „Zákoník práce, ne děkuji“.
Ta dosáhla 8. března – v podvečer manifestace o den později –
závratných 1,2 milionu podpisů. Za ní stojí, upozorňuje
liberálně-levicový večerník Le Monde, převážně bývalí lídři
studentských odborů Caroline De Haasová a Arnauld Champremier-Trigano. Oba
mají za sebou zkušenost z odborů, ale překvapivě i z komunikace ve
vládních pozicích.

Feministka Caroline De Haasová, zakladatelka organizace Osez le féminisme!,
byla členkou kabinetu ministryně Najat Valaudové-Belkacemové v roce 2012,
když tato měla na starosti ženská práva. V minulosti již zažila protesty
proti reformě pracovního zákona pro mladé, (tzv. smlouvy prvního
zaměstnání, CPE), na níž v roce 2006, kdy byla tajemnicí UNEF, vyhořel
premiér Dominique de Villepin. Bývalý místopředseda UNEF Arnauld
Champremier-Trigano stál na čele vzpoury proti reformě důchodů z 90. let,
kterou hodlal pro změnu v roce 1995 prosadit tehdejší premiér Alain Juppé.
Později byl Champremier-Trigano šéfem prezidentské kampaně krajně
levicového kndidáta Jeana-Luca Mélenchona, naposledy pak poradcem Emmanuelle
Cosseové, nynější ekologické ministryně ve Vallsově vládě.

Mezi přímými podporovateli akce, jež získala velmi široký ohlas ve
veřejnosti, jsou i dva další významní aktéři: socialistický poslanec
Pouria Amirshahi a Bruno Julliard, poradce Martine Aubryové, nynější
starostky města Lille. Oba byli na čele UNEF: Amirshahi v letech 1994–1998,
Julliard v letech 2000–2007. Aubryová, jež v poslední době ostře
vystupuje proti vládě i vládnímu projektu zákoníku práce, má své
vlastní důvody. Říkávalo se jí kdysi Madame 35 hodin...

Koncem května vydala starostka Aubryová prohlášení, které podepsali kromě
ní a Julliarda i další politici i univerzitní osobnosti, mezi nimi
například bývalý europoslanec za evropské zelené Daniel-Cohn Bendit,
genetik Axel Kahn, předsedkyně mladých evropských socialistů Laura
Slimaniová nebo sociolog Michel Wieviorka, jenž při své návštěvě Prahy
krátce poté řekl bez obalu: „Martine Aubryová se rozhodla rozbít barák!“
V rozhovoru pro ranní interview rádia Europe 1 neskrýval motivaci ani
poslanec Amirshahi, který již počátkem měsíce ohlásil demonstrativní
odchod z politiky: „Pokud by tato vláda chtěla odejít, vůbec bych si
nestěžoval!“

Vypadá to na první pohled jako „vzpoura politicky bezmocných“. Poslanec
Amirshahi, podobně jako osatní na levici, kteří „rozbíjejí barák“,
tvrdí, že „Hollande zradil Hollanda“. Ve svém programu, jenž kladl
důraz na mládež snad nejvíce, byla řeč i o nezaměstanosti. Ta ale
neklesá, růst stagnuje, a prekarita mladých na trhu práce dosahuje 30 %. A v
novém zákoně se podle mnoha vyjádření vychází vstříct zejména
zaměstnavatelům na úkor zaměstanců.

Hra o čas a kupecké počty

Zákon měl jít původně do rady ministrů minulý týden. Vzpoura, stávky a
hrozicí demonstrace přiměly vládu, aby zatím ustoupila – o krok a o
týdny (na konec měsíce). Éric Woerth, bývalý ministr práce v Sarkozyho
éře, s laškovným úsměvem tvrdí, že jde o „dobrý pravicový zákon“,
nikdo zatím ale neviděl více než první náznaky zákona. Nedostatek v
komunikaci, nebo snad snaha pustit jen vzduch či nějaký první balónek? I
Sarkozy se tím baví, když se ho ptají, zda jeho republikáni zákon
podpoří: „Tak rád bych vám odpověděl, ale nejprve bych potřeboval znát
reformu v její konečné verzi. Text se již několikrát změnil, aniž by byl
přijat radou ministrů. Socialistická strana je hluboce rozdělena a François
Hollande u toho rozdělení jen pasivně asistuje.“ I Sarkozy ale nakonec ví,
že odvahu k takové změně on sám neměl. „Nikdy jsem neměl snahu
dokazovat, že jsem všeho dosáhl. Kdybych si to myslel, nesnažil bych se,
abych byl kandidátem na své následnictví ,“ dodává v rozhovoru.

Nezrušil ani tak flagrantní zákon spjatý s levicí, jakým byl „zákon o
35 hodinách“ týdně. Jeho dávná předkladatelka Martine Aubryová se nyní
oprávněně obává, že ho zruší sami socialisté. Tak daleko to ale zatím
nejde, i když se kolem toho kroužilo při prosazování Macronova zákona,
pojmenovaném po ministru právě před rokem.

Jaké jsou hlavní nedostatky nového zákona? Každý si něco myslí. Hraje se
ale hlavně o čas. Ve hře je mnoho aktérů, jejichž připomínky mají být
„zapracovány“. V tomto duchu mluvil minulý pátek při setkání se
studenty v Matignonském paláci premiér Valls. Vypadá to opravdu jen jako
prázdný manévr, když Valls tvrdí, že hodlá „korigovat, upravovat,
změnit, co se změnit má, odstranit mnohé dvojznačnosti a odpovědět na
otázky nejen zaměstaneckým organizacím, odborům a mládeži, ale v obecné
rovině celé společnosti“. Právě pro mnohé nejasnosti kritizují návrh
snad všichni.

Ekonom Jacques Attali, bývalé socialistické páže éry Françoise
Mitterranda, o jehož radu jako experta usiloval i prezident Sarkozy, ten Attali,
jehož vždy měli mnozí za liberála, míní v levicovém listu Libération,
že největším nedostatkem návrhu zákona je jeho, považte: „ultraliberálnost
a rozkolísanost“, snaha „sabotovat flexiblitu“ tím, že ji za každou
cenu prosazuje. V zákonných návrzích se objevuje snaha o prodloužení
pracovní doby, výjimky ze statutu 35 hodin týdně, snižování odškodného,
odstupného... a další „drobnosti“. Generální sekretáž odborů CGT
Philippe Martinez, jenž proti zákonu brojí nejvíce, se domnívá, že ho
napsali přímo zaměstnavatelé. Co si o něm myslí? „Jen to nejhorší...“
tvrdí v Libération. „Vláda pokračuje stejným způsobem jako ta
předchozí. A co to přináší? Máme nyní šest milionů nezaměstaných,“
hřímá varovně pod knírem.

V jednom z mála posledních rozhovorů, v nichž se prezident Hollande – o
jehož ženách nebylo mimochodem dlouho nic slyšet – k tématu vyjádřil,
byly odpovědi pro veřejnoprávní rádio France Inter. „To, co se počítá,“
řekl. , „není ani tolik, zda jde o zákon levicový, nebo pravicový....
Mám čtrnáct měsíců do konce svého mandátu a nejsem tady od toho, abych
hledal pro někoho nevím jakou libůstku, ale abych jednal... Zaměstnavatelé
firem ode mne chtějí přizpůsobení poměrům a já nevidím důvod, abych
jim to nedal,“ přiznal a dodal měkce soucitněji v hlase: „Doufám, že to
podpoří vznik tolik žádaných pracovních míst.“

Zvítězí kupecké počty, nebo ideologie? Padne vláda? Kolik bude
protestujících ve francouzských ulicích příště?

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Ministerstvo obrany vybralo 50 nejlepších nápadů pro názvy nejnovějších
zbraní

Na webových stránkách rezortu odstartovala finální etapa výběru názvů
pro bojový laserový komplex, rakety s plochou dráhou letu s malorozměrovým
jaderným zařízením a bezpilotní podvodní přístroj.

Zatím v hlasování týkajícím se názvu vedou Paprsek a Zajíček.
Nejpopulárnější varianty pro podvodní dron jsou Poseidon a Jelec jesen а
pro okřídlenou raketu — Překvápko a Zeus.

Speciální servis pro příjem návrhů týkajících se názvů byl zahájen
na webových stránkách Ministerstva obrany 1. března. Za uplynulou dobu je
navštívilo více než 870 uživatelů, z nichž třetina připadá na cizince.
Celkem bylo nabídnuto více než 245 tisíc variant.

Nejnovější ruské zbraně prezentoval v projevu k Federálnímu
shromáždění Vladimir Putin. Informoval o mezikontinentální balistické
raketě Sarmat, vysoce přesném leteckém raketovém komplexu Kinžál,
raketovém komplexu strategického účelu Avangard a také o dalších nových
druzích strategických zbraní, které zatím nemají název. Rovněž tehdy
prezident navrhl, aby byla uspořádána soutěž o výběr názvů pro nové
systémy.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Jezdil po světě, nikdy si nic nevydělal. Informace o Čechovi, kterého
zadrželi Turci

Smutný pohublý chlapík v těžké depresi. Tak popisuje třicetiletého
Miroslava Farkase, jehož minulý týden zatkli Turci na hranici s Irákem,
reportérka časopisu Týden Pavlína Wolfová. S Farkasem se setkala před
šesti týdny v Praze. Muž byl společně s Markétou Všelichovou obviněn z
terorismu - on údajně bojuje po boku kurdských separatistů, ona prý zase
rekrutovala dobrovolníky do války.

Wolfová popisuje, že Farkas si na rozhovor přinesl mimo jiné svůj syrský
deník, jenž chce v budoucnu vydat knižně. Hemží se to v něm tvrdými
pěstmi smrti i krvavými mračny. Zápisky se týkaly jeho sedmiměsíčního
pobytu v první frontové linii syrské války od prosince 2015 do července
2016. Tehdy působil po boku kurdských milicí YPG. Jeho syrská mise však
podle jeho slov nebyla první, bojoval prý již ve francouzské cizinecké
legii či pomáhal po zemětřesení na Haiti.

„Musíme rozhovor dokončit co nejrychleji, nejpozději do měsíce, do dvou,
protože znovu odjíždím do Sýrie. Neřeknu kdy, jen naznačím, že s
přáteli Kurdy jsem samozřejmě ve spojení pomocí šifrovaných zpráv a že
mě budou čekat,“ říkal podle Wolfové tichým hlasem. "Vypadal vyčerpaně
a tvrdil, že po přechodnou dobu, kterou nyní tráví v Praze, si
přivydělává opravou aut," dodává.

MF Dnes pak ve svém dnešním vydání přinesla slova Farkasova otce, jenž
žije v Milešovicích na Vyškovsku. Sem se rodina Farkasova přistěhovala
před jedenácti lety z Třebíče. Miroslava Farkase místní moc neznali,
neboť se již před pěti lety odstěhoval do podnájmu v Brně a střídavě
žil na cestách a s přítelkyní u Prahy. Zadržení je však nepřekvapilo.
Jeden z Farkasových vrstevníků například uvedl, že Miroslav měl probémy
už dříve. "S nikým se moc nekamarádil, nikdo z rodiny se tady s místními
moc nedruží,“ uvedl.

Farkasův otec pak MF Dnes uvedl, že oficiální zprávy o synově zadržení
nemá. „Z ministerstva ani odjinud nemám žádné zprávy. O jejich
zadržení mi přišli říct kamarádi, víc jsem se dočetl na Facebooku,“
řekl. Právník mu prý radil, ať zatím v jakékoli aktivitě vyčká. Má
prý strach, ani se moc nevyspí. "Pospávám tak nějak průběžně po
chvilkách celý den,“ dodává muž, jenž zprávy poslouchá jen v rádiu a
sleduje Facebook. Přes něj byl právě v kontaktu se svým synem.

„Už dřív jezdil po světě a pomáhal, většinou jako dobrovolník, takže
si nikdy nic moc nevydělal. Na Haiti stavěl studny, byl v Maroku a různě.
Splnil si tím svůj sen,“ popisuje svého syna. Drogy u něj v současné
době vylučuje.

„Věřím, že to dopadne dobře a vrátí se domů. Synovi držím pěsti v
tom, co dělá,“ uzavřel Farkas.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí