Question:
Mají v hlavách pravěk! Martin Koller bez obalu hodnotí situaci v Evropě

Teroristické útoky v Bruselu jsou ukázkou praktického multikulturalismu,
píše den po jejich provedení vojenský analytik Martin Koller. Podrobně
rozebírá rizika dalších úderů, popisuje, kde teroristé mohou brát
zbraně, a nabízí řešení, jak se bránit.

Pokud se chceme zabývat včerejšími islámskými teroristickými útoky v
Bruselu, musíme si položit několik otázek, počínaje úvahou na téma, kdo
a v čí prospěch provádí teroristické útoky v Evropě a jaká jsou
opatření k zastavení islámského terorismu. Dále se musíme zabývat
názory a reakcemi politiků a různých odborníků v českých médiích,
protože z nich lze vyvodit, jaká budou reálná opatření na ochranu obyvatel
Evropy i obyvatel naší země.

Kdo?

Zde by stačilo jedno slovo, a to muslimové. Takový přístup by byl ovšem
jednoduchý. Každý muslim není terorista. Nicméně každý muslim je povinen
vyznávat islám a vycházet z jeho učení, jež je definováno především v
koránu, ale rovněž v různých takzvaných hadísách mimo korán. Kdo má
zájem seznámit se blíže s koránem a islámem, měl by si přečíst
brožuru Šaría pro nemuslimy od amerického profesora Billa Warnera, která
vyšla v Brně. (Lze ji získat na besedách Úsvitu a Bloku proti islámu s
občany po celé republice.) Nejedná se o nějakou omezenou propagandu ve stylu
ČT, ale krátkou, přehledně zpracovanou historii, a především
prokazatelnou statistiku ilustrativně dokazující agresivitu islámu jako
ideologie od počátků do současnosti.

Celá historická praxe od doby vyhnání budoucího proroka Mohameda z Mekky je
dokladem agresivity islámu a jeho vyznavačů vůči všem jiným vírám a
bezvěrcům. Jedním ze základů islámu je islámské právo šaría, které
je povinen dodržovat každý muslim. Podle tří rozhodnutí evropských soudů
je právo šaría neslučitelné s evropským zákonodárstvím a Listinou
základních lidských práv a svobod. Každý vyznavač šaríe je tedy
nebezpečným porušovatelem evropských zákonů a nemá v Evropě co dělat.

Z výše uvedeného vyplývá, že každý muslim sice není násilník a
terorista, ale potenciální násilník a terorista. A zde vyvstává zásadní
otázka. Kdo z vás by si vzal domů nebo do rodiny člověka, který je
potenciálním vrahem, teroristou, pedofilem...? Myslím, že něco takového by
odmítla naprostá většina duševně zdravých lidí, včetně reprezentantů
politických neziskovek a Strany zelených, kteří si udělali z podpory
islámské invaze do Evropy ideologický pilíř a politický program. Výjimku
by mohli tvořit pouze nepočetní přesvědčení fanatici dobra za každou
cenu, kteří ovšem zpravidla končí špatně a mezi současnými politiky a
ideology se vyskytují v zanedbatelném počtu.

Korán vyzývá opakovaně k vraždění nevěřících, šaría je
neslučitelná s evropským právem a civilizací, islám a jeho vyznavači byli
po celou dobu svojí existence nepřátelští k Evropě. Pro muslimy jsou
normální dvanáctileté nevěsty a jeden z takzvaných uprchlíků nedávno
znásilnil v Německu desetiletého chlapce. Takže praktický islám a šaría
znamenají násilí a sexuální úchylnost. Islámský stát v Evropě by byl
rájem násilníků a pedofilů. Možná i proto někteří reprezentanti
samozvaných evropských elit tak nadšeně podporují islamizaci Evropy. Na tom
žádné teoretizování imámů o láskyplnosti a slitovnosti islámu nic
nezmění. Pro život je důležitá praxe, nikoli intelektuálské žvanění o
pravdě a lásce.

I křesťané se ve středověku zvěrsky vraždili a oháněli se při tom
Biblí, která káže lásku. Jenže civilizace pokročila, v Evropě je
středověk dávno minulostí a pedofilie je v civilizovaných zemích trestný
čin. S výjimkou Breivika, který ovšem vraždil rovněž ve vztahu k islámu,
jsou všechny velké a vražedné teroristické útoky ve světě za posledních
deset dvacet let dílem muslimů.

Od zoufale mlžících politiků a různých odborníků posloucháme v
médiích po teroristických útocích a projevech násilné agresivity a
sexuální zvrhlosti muslimů stále dokola stejné bláboly na téma, že
všichni muslimové nejsou špatní a nemůžeme kvůli teroristům nenávidět
všechny muslimy. Otázkou je, zda máme taková tvrzení považovat za projev
pouhé hlouposti, nebo cílené propagandy snažící se dále podporovat
politiku islamizace Evropy.

Současný salafistický a wahhábistický islám, produkt ideologů takzvaného
Muslimského bratrstva, se stal oficiální ideologií západní větve islámu
(též Saúdské Arábie). Tato ideologie začíná kdesi v Afghánistánu a na
územích Ujgurů v Číně, pokračuje přes Pákistán (s výjimkou Íránu a
části Iráku) až po západní břehy Afriky, především kolem pobřeží
Středozemního moře. Oblast kolem Středozemního moře se 150 miliony
muslimů by měla být v rámci programu EuroMed (Lisabonská smlouva) prakticky
začleněna do EU! Asijská větev islámu z různých důvodů salafismu
většinou ještě nepropadla.

Z hlediska každého jednotlivého vyznavače je salafismus závazná doktrína,
která řídí jeho život 24 hodin denně – začíná od brzkého rána
účastí na několika modlitbách, pokračuje přes způsob stravování,
oblékání a chování na veřejnosti i doma a končí takovými detaily, jako
je utírání si zadku výhradně levou rukou. Přitom se muslimové neustále
vzájemně kontrolují, kritizují a udávají v mešitách. Je to systém
absolutní kontroly života, sen všech, kteří se snaží zotročit celé
národy. Nelze se divit jejich snaze islamizovat svobodomyslnou Evropu
myslících občanů.

Salafismus je fanatická a agresivní forma islámu, která jej změnila z
vyznání víry na nenávistnou násilnou ideologii silně podobnou německému
nacismu. Je to stejně nenávistná ideologie, přesvědčení o vlastní
nadřazenosti vůči všem ostatním, tendence k vraždění, agresi a
zotročování druhých a bez velké nadsázky můžeme mluvit o protievropském
rasismu. Donedávna tvořily poměrně účinnou hráz proti šíření
salafismu autoritativní vojenské režimy v Iráku, Libyi a Sýrii, které byly
zničeny především americkou agresí a islámskými teroristy placenými ze
Saúdské Arábie.

Kdyby se někdo zeptal evropských vůdců a jejich českých přisluhovačů
propagujících multikulturní islamizaci Evropy, zda chtějí v Evropě obnovit
německý nacismus, určitě by všichni zuřivě odporovali. Přesvědčeného
nacistu by si nikdo z nich domů nevzal. Ale miliony salafistických muslimů,
jejichž ideologie je ohledně vztahu k ostatním lidem s nacismem téměř
totožná, zvou do Evropy. A ještě se nám beze studu snaží tvrdit, že
většina těchto salafistických muslimů jsou hodní lidé a neměli bychom je
nenávidět, jestliže jejich reprezentanti páchají teroristické útoky.

Prvním krokem tohoto negativního islamizujícího vývoje byla válka
islámských teroristů sponzorovaná ze Saúdské Arábie s vojenskou a
mediální podporou USA i předchůdce EU proti pokrokové vládě v
Afghánistánu podporované tehdejším Sovětským svazem. K zásadní změně
došlo rovněž v Turecku, kde armáda dlouhodobě garantovala civilizovaný
vývoj a bránila posílení pozice islámských extremistů. Poté, co se
vedení země chopil klan kolem prezidenta Erdogana, kterého kdysi CIA
označila za nebezpečného teroristu, byla turecká armáda postupně zbavena
politické moci a dochází k islamizaci země.

Salafismus navíc vyznává především mladší generace muslimů, která má
sice v rukou počítače a mobily, ale v hlavách středověk, ne-li pravěk.
Starší a vzdělanější muslimové až na výjimky do Evropy netáhnou, z
bohatých zemí už vůbec ne. Naprostá většina muslimů přicházejících v
současnosti do Evropy jsou salafisté, přičemž islámští kazatelé a
aktivisté podporovaní ze Saúdské Arábie obracejí k salafismu postupně
stále větší počet muslimů, jejichž rodiče přišli do Evropy v prvních
dekádách po druhé světové válce, někteří dokonce za prací. I zde
vidíme generační problém v negativní formě.

Terorismus jako akční formu salafismu podporují (až na nepočetné starší
ideology a kazatele) právě mladí muslimové. Tento trend se samozřejmě bude
zhoršovat. Civilizovanější starší generace muslimů bude postupně
vymírat a její vliv slábnout. Pole ovládnou salafisté. Představa, že se
salafisté v Evropě zcivilizují, je stejně hloupá jako představa, že z
německých nacistů by se v roce 1946 stali přesvědčení demokraté a
ochránci Židů. Jejich počty se výrazně navýší invazí současných
ilegálů, z nichž naprostou většinu tvoří opět mladí salafisté,
případně i migrací dalších milionů legalizovaných smlouvami s Tureckem.
Více než 70 % z nich tvoří sexuálně neukojení mladí muži prosáklí
nenávistnou ideologií. Už to samo vytváří základ agrese.

Samozřejmě, nemusíme nenávidět všechny muslimy v Evropě, ale nikdo nemá
právo nás nutit s nimi žít, přesněji řečeno, je živit v Evropě a
vracet se do středověkého primitivismu. Ať si žijí doma po svém. My jim
nic nedlužíme. Základem bezpečnosti je prevence. Samozvané elity v EU však
pracují doslova proti prevenci a muslimské zločiny v Evropě se snaží
zatajovat. Můžeme bez nadsázky konstatovat, že podporují muslimské
násilí vůči Evropanům. Rostoucí počet kriminálních činů, agrese,
sexuálních a teroristických útoků a v neposlední řadě nárůst
antisemitismu v Evropě je evidentně v přímé souvislosti s masivní migrací
muslimů do Evropy v posledních dekádách.

Teroristické útoky a rostoucí počet násilných a dalších kriminálních
činů v Evropě (v Německu nárůst o 500 000 za rok 2015) jsou evidentně
dílem muslimů a ty budoucí můžeme rovněž očekávat od muslimů. Mimo to
v Německu již řadu let pracují kriminální gangy z islámských zemí
severní Afriky v rámci multikulturního obohacení zajišťovaného
politickým vedením EU a Německa.

Podle ředitele německé kontrarozvědky je každý stý migrant terorista
připravený zabíjet. Ostatní muslimové jsou většinou potenciální
teroristé. Jejich agresivita vzroste zvláště poté, co zjistí, že v
Evropě nedostanou zadarmo vilu s bílými služebnicemi a možností se
doživotně bezpracně povalovat a šířit islám za peníze druhých. I ti,
kteří přicházeli s představou pouhého bezpracného života a nenásilného
šíření islámu cestou předávání genetických informací zaostalým
Evropankám, se ve zklamaném vzteku stanou nadšenými pomocníky
organizovaných teroristů z Islámského státu a dalších teroristických
skupin.

Většinu z nich nelze zaměstnat, ani kdyby pracovat chtěli. V naprosté
většině neznají jazyk, někteří jsou negramotní, většina má ve
srovnání s Evropany neúplné základní vzdělání. Náklady na
zcivilizování jednoho takového ekonomického přírůstku do podoby pracovní
použitelnosti vyčíslili v Německu v přepočtu na 12 milionů korun. Jejich
společenská pozice v Evropě, a především v Německu se bude nahony
vzdalovat jejich představám o tom, že se na ně někdo těší a čeká je
bezpracný blahobyt při šíření islámu.

Na otázku kdo, můžeme odpovědět, že teroristé v Evropě jsou a budou
muslimové.

Kde?

I zde bychom mohli odpovědět jednou větou. V zemi, kde existuje početná
paralelní uzavřená muslimská komunita připomínající domorodý kmen.
Mluvit u salafistických muslimů o společnosti, nebo dokonce kultuře nemá
smysl. Nanejvýš o kultuře sociálního parazitování, nenávisti a agrese.
Terorismus (jako forma politického nátlaku) zaměřený v důsledku
především proti bezbranným civilistům potřebuje základnu a podporu. To v
plné míře platí o islámském terorismu v Evropě. Podle oficiálních
informací zmizelo v Německu kolem 300 000 ilegálů. Pokud nevyrazili do
Švédska, které se stalo královstvím rasistického multikulturalismu a
sociálního parazitování, zcela se ztratili z kontroly a pravděpodobně
žijí v islámské komunitě v Německu.

Už to je dokladem faktu, že muslimská komunita je pro policii a tajné
služby prakticky neproniknutelná. Kdyby se jednalo o desítky lidí, ale
statisíce? Můžeme tedy mluvit o naprostém zhroucení systému německé
vnitřní bezpečnosti. Ve Francii a Belgii je situace podobná. Teroristu
Abdeslama a jeho komplice žijící v muslimské komunitě v Bruselu objevila
belgická policie náhodou.

V Německu se objevily pomatené snahy rozptylovat ilegály do vesnic, a tak
zabránit jejich soustředění do velkých komunit ve městech. Něco takového
se pokoušeli naši komunisté provádět v šedesátých letech s cikány
přiváženými za Slovenska do českých zemí. Samozřejmě to nefungovalo. Na
vesnici se všichni znají a cizinci jsou pod stálou kontrolou. Za pár let se,
až na výjimky, sami soustředili ve městech a vytvořili uzavřenou komunitu
ovládající celé činžovní domy. Menšiny, zvláště rasově, nábožensky
nebo ideologicky odlišné od majoritního obyvatelstva, mají tendenci se
sdružovat do uzavřených komunit kdekoli.

Typickou ukázkou je současný Londýn (známé jsou čínské, pákistánské
i jiné oblasti), ale rovněž Paříž, a dokonce i slavná města v USA,
kolébce ideologie multikulturalismu. Jsou tam v podstatě oddělené čtvrti
bílých a barevných. Pokud se do domu nebo čtvrti domků nastěhuje barevná
rodina s odlišnými zvyky a chováním, dochází k poklesu cen nemovitostí a
běloši se začínají stěhovat jinam. Je zajímavé, že k tomuto efektu,
který by multikulturalisté označili za rasismus a xenofobii, obvykle
nedochází ve vztahu mezi Evropany a Asiaty. V praxi nevládne multikulturní
láska ani mezi Afričany a Araby, zvláště v případě, že Afričané jsou
křesťané. Tyto vztahy jsou vidět dokonce i v oficiálně multikulturní
americké armádě. S muslimy – bez ohledu na jejich etnický původ –
nechce žít nikdo.

Můžeme tedy konstatovat, že základnou islámského terorismu jsou samovolně
se vytvářející početné a uzavřené muslimské komunity v evropských
městech. Ty vznikají všude, kam muslimové přijdou. Nesmíme přitom
zapomínat, že přicházející jsou v převážné většině salafisté.
Jedinou možností je proto zabránit příchodu muslimů, a tím vytvoření
islámských komunit. Rozptylování tento problém pouze odsune nanejvýš o
několik let.

Proč a v čí prospěch?

Zde musíme odlišit dlouhodobé a krátkodobé důvody a rovněž formy
činnosti vedoucí k útokům islámských teroristů v Evropě a odkud
přichází podpora. Z dlouhodobého hlediska je to především šíření
islámu, nejlépe pomocí strachu a teroru. Ale jsou i méně agresivní
způsoby. Zde se setkáváme s korupcí politiků, médií a pracovníků
státní správy a bezpečnostních složek islámskými aktivisty pomocí
financí posílaných systémem havala z islámských zemí a rovněž penězi z
organizovaného zločinu, především obchodu s drogami, lidmi a šedé
ekonomiky.

Ke korupci poslouží i finance poskytované státem různým multikulturním
neziskovkám a muslimským náboženským obcím, což například u nás
naštěstí dosud není možné. Zkorumpovaní politici a mediální pracovníci
za podpory neziskovek prosazují další islamizaci, která vede k vytváření
početných paralelních muslimských komunit, které tvoří základnu
terorismu.

Omezenost většiny jeho salafistických vyznavačů však vede k hledání
rychlé cesty. Tou jsou teroristické útoky. Islamistických teroristických
organizací jsou desítky a neexistuje jednotné velení. Mohou provádět
útoky zcela nepřehledně. Oblíbená představa evropských politiků a
mediálních expertů, že teroristé jsou jen v Islámském státě v Sýrii a
Iráku, jen ukazuje omezenost těchto euroexpertů.

Kdo má z terorismu prospěch, poskytuje mu podporu, vesměs neoficiální. Zde
musíme odlišit přímou, nepřímou a nezamýšlenou podporu terorismu.
Přímou podporu poskytují Saúdská Arábie, Turecko a další země
ovládané agresivními formami islámu. Nepřímou podporu poskytují státy
jako například Maroko, které do Evropy vyváží svoje kriminálníky. Ti
tvoří rovněž uzavřené komunity kapsářů a zlodějů a nedaří se je
vracet domů. V řadě případů posílají domů peníze, čímž vlastně
podporují ekonomiku svojí země. Někteří nakradou za měsíc až 30 000 eur.
Mnozí z nich tím tvoří schopnou a akční součást komunity.

V souvislosti s terorismem nemůžeme pominout ani širší zájmy typu
oslabení a destabilizace Evropy. To vyhovuje především USA z hlediska
prosazení transatlantické smlouvy TTIP, případně ovládnutí Evropy
zmítané nepokoji cestou vojenské pomoci.

Každý, kdo v současnosti podporuje islámskou invazi do Evropy, podporuje
salafistický islám se všemi bezpečnostními důsledky. Jakékoli důvody a
výmluvy jsou jen zakrýváním faktu. Je to stejný zločin, jako byla podpora
německého nacismu.

Hlavní cíl a prospěch hledají v teroristických útocích šiřitelé
islámu, ale přiživují se na něm i jiné zájmy.

Jak?

V podstatě se jedná o způsoby ilegálního působení a formu útoků.
Islámští teroristé nevymysleli nic nového a využívají osvědčené
taktiky protifašistických partyzánů za druhé světové války v Evropě,
kterou vylepšili Mao Ce-tung a Ho Či Min v Asii. Vedla k ostudné porážce
americké armády ve Vietnamu a rovněž k porážce sovětských
intervenčních vojsk v Afghánistánu.V Evropě většinou chybí rozsáhlé
lesní masivy, jaké slouží k úkrytu v Asii. Dále je zde chladná zima,
která výrazně znepříjemňuje dlouhodobý pobyt v terénu, zvláště
nenavyklým Afričanům. V arabských zemích je většina terénu plochá a
přehledná. Proto se islámští teroristé logicky stahují do měst.
Efektivně v nich však mohou působit pouze v případě, že existuje
základna ve formě početné a uzavřené muslimské komunity. Ta je zásobuje,
ubytovává, poskytuje jim finance, krytí, právnickou pomoc, zdravotnické
ošetření, zajišťuje vozidla a legální doklady, pomáhá při výrobě
výbušnin atd. Teroristé odtud mohou vyrážet jako z pevnosti.

Teroristé jsou ve většině případů napojeni na islámskou narkomafii. K
přesvědčování svých pomocníků používají kromě jiných forem nátlaku
i drogy. Zároveň je třeba dodat, že drogy z islámských zemí zabijí
každý rok tolik Evropanů a dalším zničí životy, že o takovém výsledku
se teroristům s kalašnikovy a trhavinami ani nesní. To jsou mnohdy jen tupí
pěšáci.

Útoky jsou zpravidla prováděny proti neozbrojenému civilnímu obyvatelstvu v
místech jeho soustředění. Ideální jsou z tohoto hlediska dopravní
prostředky, jejich terminály, prostory pro zábavu a sport, kde dochází k
velké koncentraci lidí. V dopravních prostředcích se navíc kumuluje
účinek zbraní a trhavin s havárií vozidla nebo pádem letadla. Další
formou útoku je použití jedů nebo chemických či biologických zbraní jak
proti lidem přímo, tak například zamořením vodovodních řadů.

V neposlední řadě můžeme jmenovat útoky na energetické systémy,
především rozvody plynu a elektřiny. Méně viditelné a vražedné jsou
kyberteroristické útoky, Vzhledem k tomu, že evropská civilizace je až
patologicky závislá na internetu, nejsou takové útoky ničím složitým.

Čím?

Klasickou výzbrojí teroristů jsou pěchotní zbraně a trhaviny. Oblíbenou
zbraní teroristů jsou automatické pušky, protože jsou přesné, mají
velký dostřel a značnou účinnost v cíli. Může je s úspěchem používat
i necvičená osoba. Pro dobré a efektivní ovládání pistole je třeba
určitá úroveň výcviku a praxe. Jednoznačně vede automat Kalašnikova AK-47.
Podle dosažitelných údajů jich bylo ve světě vyrobeno kolem 100 milionů.
Je tedy nejpočetnější a nejdostupnější zbraní. Pro přenášení ve
městě je sice poněkud rozměrný, ale taška nebo kufr takovou lapálii
odstraní. Značná část těchto zbraní se nalézá bez kontroly v
islámských zemích. Ve válce zmizela většina výzbroje libyjské armády. V
Iráku má každá rodina i několik kalašnikovů.

Představa, že se podaří zabránit transferu ilegálních zbraní po Evropě
je doslova dětinská. Rozhodně není řešením zabavování legálních
zbraní bezúhonným a civilizovaným Evropanům. Ti je naopak budou potřebovat
na svoji obranu před teroristy.

Zdrojů zbraní je i v Evropě dostatek. Především jsou zde kvanta zbraní v
rukách kosovských teroristů, kteří s pomocí USA a EU vytvořili islámskou
enklávu na Balkáně a stali se tak oficiálními politickými reprezentanty. O
tom, že Kosovo je základnou islámského organizovaného zločinu,
především obchodu s drogami, nikdo z odborníků nepochybuje. Pravděpodobně
proto dostává každý rok miliardy eur jako podporu z Bruselu.

Dalším zdrojem ilegálních zbraní je Ukrajina. Už před občanskou válkou
tam kvetl obchod s ilegálními zbraněmi, částečně rozkradenými z
armádních skladů. A oligarchové rovněž musí z něčeho žít a platit
svoje fašistické prapory. Navíc pohraniční kontroly mezi EU a Ukrajinou
byly výrazně oslabeny. V neposlední řadě je nevyčerpatelným zdrojem
zbraní celý Blízký a Střední východ. Po otevření hranic s Tureckem se
mohou do civilizované Evropy přímo valit. Stačí se podívat na počet
kamionů, ale i osobních aut s německými poznávacími značkami,
směřujících z Turecka do Evropy již v současnosti. V takovém provozu pár
desítek, stovek i tisíců zbraní lehce unikne kontrole.

Podobná situace jako se zbraněmi je i v trhavinách. Ty lze navíc podle
dosažitelných návodů vyrábět i z dostupných zdrojů. V nejhorším
případě poslouží plynové láhve nebo benzín.

Pokud teroristé získají v některé zemi základnu, jejich vyzbrojení
představuje minimální problém.

Evropská a reálná opatření na ochranu Evropy a Evropanů

Účinný boj proti partyzánským asymetrickým útokům ve městě je krajně
obtížný. Teroristé se ukrývají v muslimské komunitě a využívají při
útocích momentu překvapení, což postihnout včas je obtížné. Mohou
využívat všemožné prostředky, které jim poskytuje evropská technika a
civilizace. Jestliže udeří na několika místech naráz, policie situaci
nezvládne organizačně ani z hlediska nasaditelných počtů, zvláště v
ucpaných ulicích velkoměst.

Pro tajné služby je téměř vyloučené pronikat do kmenových společenství,
kde se všichni znají a mnohdy jsou příbuzní. Volně se pohybují po městě
a mohou se soustřeďovat a udeřit tam, kde zrovna nejsou žádní policisté a
vojáci. Mají dostatek času k pozorování a vyhodnocování situace k
přípravě útoku, zvláště pokud budou žít jako ubozí uprchlíci ze
sociální podpory.

Zde by byla potřeba bdělých a ozbrojených občanů, kteří by mohli sami a
včas zasáhnout. Mohu jen opět připomenout program Stráže obrany státu,
připravovaný Úsvitem ve spolupráci s apolitickou iniciativou ČS vojáci v
záloze. Budou v něm vítáni všichni civilizovaní vlastenci, muži i ženy.
Součástí budou i základní informace pro obyvatelstvo z hlediska chování v
krizových situacích.

Pochodující vojáci a policisté na ulicích jsou jen divadelní stafáž bez
velkého účinku, která má přesvědčit voliče, že se politici zajímají
o jejich bezpečnost. Ani islámští teroristé nejsou tak blbí, aby útočili
těsně po úspěšném útoku, když se všude rojí vojáci a policisté.

Primárním faktorem úspěšné obrany je prevence. Jenže ta je v EU ve vztahu
s islámskému terorismu doslova zakázaná, počínaje snahou o pravdivé
informování veřejnosti. Místo toho chrlí většina médií prolhanou
propagandu, podporující islamizaci, nebo v rámci politické korektnosti se
důležité informace zamlčují.

Kriminalizace názorů Martina Konvičky a pomlouvačné tažení politiků a
médií vůči Bloku proti islámu jsou ve světle teroristických útoků
ubohé, možno říci, doslova směšné. V praxi ukazují, jaký je zájem
většiny české politické reprezentace na ochraně občanů proti
islámskému terorismu. Ten může udeřit dnes, nebo za několik let, až si
vytvoří základnu. Je to jen otázka času. Základem prevence je nepustit
teroristy do Evropy a evropských zemí a znemožnit vytvoření početné
muslimské komunity jako základny terorismu.

Jednou z možností posílení bezpečnosti je angažovanost občanů. Je třeba
mít otevřené oči a upozorňovat na výskyt podezřelých individuí; ale
rovněž upozorňovat na snahy vydělávat na transportech migrantů nebo
stavbou ubytoven pro ně za německé peníze. Merkelovské Německo je schopné
si zničit ekonomiku i sociální systém placením milionů sociálních
parazitů, ale není schopné je ubytovat. Proto porostou tlaky na jejich
ubytování v okolních zemích bez ohledu na jejich obyvatele a bezpečnostní
dopady.

Základem změny a zvýšení bezpečnosti obyvatel Evropy i naší země je
odstranění politiků, kteří podporují islamizaci, neplní svoji základní
povinnost ochrany života, zdraví a majetku občanů a evropských
civilizačních hodnot v době nepřátelské invaze. Pamatujte si to ve
volbách, volte vlastenecké strany, neseďte doma nebo v hospodě a věnujte
čtvrthodinku svého času pro civilizovanou, bezpečnou budoucnost svoji,
svých rodin a přátel.

Čtvrthodinka pro budoucnost!

Je třeba se nebát, nenechat se řídit jako tupé stádo na porážce
televizí, používat vlastní mozek a vzít osud do vlastních rukou.
Vlastenectví není extremismus, obrana proti islámskému terorismu není
xenofobie!

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Miroslava Němcová uslyšela Zemana a začala se v ní vařit krev. V rádiu o
tom prozradila více

Někdejší předsedkyně sněmovny Miroslava Němcová usedla do křesla pro
hosta v úterní Kauze dne na Rádiu impuls. V úvodu prozradila, že poslala
dopis do Bruselu v záležitosti, která u nás trápí řadu lidí. V srdci
Evropy ji však odbyli, že mají na práci důležitější věci. Nejvíce
času však věnovala návštěvě čínského prezidenta v Česku. Obula se
velmi kriticky především do prezidenta Zemana, ale nešetřila ani čínskou
ambasádu.

V úvodu pořadu prozradila, že těžko snáší přechody z letního času na
zimní a zpět. „Psala jsem kvůli tomu do Bruselu, kde tenhle nesmysl
prodlužují vždycky na dalších pět let. A oni mi odepsali, že mají
důležitější věci na práci,“ postěžovala si.

Následně se věnovala návštěvě čínského prezidenta v Praze. Bezpochyby
je to významná návštěva. Česká diplomacie musela odvést kus práce.
Velký úspěch je to především pro českého diplomata v Pekingu. „Já
myslím, že je pozitivní, když dokážeme udržet rozumné vztahy s co
největším počtem rozumných zemí, tedy ne s teroristickými. Rozumný vztah
v podobě já pán – ty pán, nikoli v podobě ty pán – já služebník,“
poznamenala dáma.

Zvedla ji proto ze židle slova prezidenta Zemana pro Českou televizi o tom,
že jsme se konečně vymanili z vlivu USA a EU a děláme nezávislou
zahraniční politiku. „To se ve vás začne vařit krev, když to uslyšíte.
Myslím, že to prezident dělá proto, aby se zavděčil lidem, kteří mu
platili volební kampaň. Přijde mi šílené, že se ta role prezidenta
ztenčila na to, že prezident jen plní roli, ve které slouží jiným,“
udeřila dáma. Zeman to podle názoru Němcové prokazuje opakovaně svými
výroky na adresu Ruska a teď i Číny.

Zeman někde pronese tři hloupé věty a týden se o tom píše

Pokud jde o čínské turisty náhodně svezené několika autobusy, poslankyně
by si ráda ověřila, zda autobusové svozy organizovala čínská ambasáda.
Tyto hloučky totiž následně napadaly české občany a policie vlastní
občany nebránila tak, jak měla. „Pokud se potvrdí, že za tím stála
čínská ambasáda, budu vyžadovat vysvětlení české diplomacie, protože
by to znamenalo, že se čínská ambasáda v podstatě vměšuje do vnitřních
záležitostí České republiky,“ varovala.

Ačkoli je se Zemanovým přístupem ke svému čínskému hostu nespokojená,
nehodlá se ho na nic ptát. Jen doufá, že jakékoli dohody s Čínou zajistí
ochranu českého duševního vlastnictví. Čína je obecně známá tím, že
toto vlastnictví nerespektuje a vykrádá je. Snad se tedy nestaneme jen
dodavatelem řady tajemství, která Číňané využijí po svém.

„Považuji za zbytečné se pana prezidenta na cokoli ptát. On si stejně
bude dělat, co se mu zlíbí. Pak to ještě korunuje tím, že jede do
nějakého kraje, tam pronese tři hloupé věty a o těch se pak týden
diskutuje,“ uzavřela své vystoupení.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Těsně k Severní Koreji dorazila obrovská americká flotila – obrázky,
videa a více

SOUL – Tři americké letadlové lodi se v neděli zapojily do
probíhajícího cvičení spolu s Jihokorejským námořnictvem ve Východním
moři v rámci bezprecedentního předvádění síly proti provokativní
Severní Koreji.

Ty tři letadlovky – USS Ronald Reagan, USS Nimitz a USS Theodore Roosvelt –
vstoupily do operačního prostoru zvaného Severokorejská operační scéna (KTO)
kvůli čtyřdenním manévrům, které mají skončit v úterý.

Ty úderné skupiny letadlových lodí USS Ronald Reagan (CVN 76), USS Theodore
Roosevelt (CVN 71) a USS Nimitz (CVN 68) 12. listopadu přepluly mezinárodní
vody Západního Pacifiku spolu s loďmi japonských Námořních sil sebeobrany
jako součástí cvičení těchto úderných sil letadlových lodí.

Tři nejsilnější úderné skupiny Námořnictva dorazily k Severní Koreji

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Donald Trump promluvil k národu a oznámil, co se bude dít. Globalisté jsou v
šoku. Trump to fakt myslí vážně!

Donald Trump vystoupil v projevu k národu, kde seznámil občany se seznamem
věcí, které udělá během prvních 100 dnů své vlády. Na jeho projev
stačili už zareagovat i americké trhy. Dolar posílil, zato ale poklesy opět
akcie globalizovaných firem, které mají za hlavní zdroje zisků americký
retailový trh. Donald Trump už dříve během kampaně oznamoval, že i po
svém zvolení bude upřednostňovat přímou komunikaci s voliči skrze YouTube
a sociální sítě.

V tomto přístupu tak pokračuje i nyní, kdy jeho projev se začal šířit
nejprve opět na americké alternativě, teprve poté ho převzala americká
mainstreamová média. Donald Trump v projevu přednesl hlavní klíčové body
a oblasti, do kterých se pustí ihned po nástupu do funkce 20. ledna 2017.

Pokud Donald Trump uspěje, ukáže tím směr celému světu. Trumpova role je
předurčena stát se historickým milníkem ve světových dějinách.

Zdroj: 1

Komentáře:

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Masakr, dostali na zadek. Může za to Angela Merkelová. Profesor Krejčí o
volbách na Slovensku a o tom, co čeká nás

ROZHOVOR „Masakr. Každý, kdo v politice na Slovensku něco znamenal, dostal
na zadek.“ Takto vyhodnotil výsledky slovenských voleb profesor Oskar
Krejčí. Z toho, že se dostalo do parlamentu i krajně pravicové uskupení
Mariana Kotleby neviní premiéra Roberta Fica: „Je to chyba německé
kancléřky. Ona vytáhla tyhle lidi ze stínu,“ vysvětluje politolog
Krejčí v rozhovoru pro ParlamentniListy.cz. Předkládá také názor, proč
by Ficovi chvíli slušelo být v opozici: „Do dvou let by měly být
předčasné volby a pak Robert Fico ukáže, že je fénix slovenské politiky.“

Výsledky slovenských voleb, kdy se do parlamentu dostalo krajně pravicové
uskupení Mariana Kotleby Naše Slovensko, komentoval v pondělí při
návštěvě Karlovarského kraje český prezident Miloš Zeman: „A ne že
bych se vměšoval do slovenských vnitřních záležitostí... překvapil mě
nástup strany, kterou pokládám za fašistickou. Takže předpokládám, že
pan Kotleba na mě podá trestní oznámení, což bude jedno z mnoha trestních
oznámení, jimž čelím,“ sdělil Miloš Zeman. Co říkáte na tohle
vyjádření? A jaké šance má vlastně premiér Fico na sestavení vlády?

První, co mě napadlo, když jsem se podíval na výsledky voleb: Masakr.
Každý, kdo v politice na Slovensku něco znamenal, dostal na zadek. Ještě
nikdy jsem neviděl takový soubor Pyrrhových vítězství. Vítězství Směru
je základ další prohry. Jestli někde byly tři nebo čtyři strany, které
dosáhly Pyrrhova vítězství, tak je to právě na Slovensku.

Když se budu držet vaší otázky, pokud jde o Kotlebu, pan prezident má
pravdu. Základem jeho úspěchu je hyperkriticismus, který zdomácněl ve
slovenské politice. Vzájemná nenávist mezi politickými stranami a jejich
vůdci vytváří atmosféru, která otevírá cestu pro nejrůznější
novotvary. Slovensko mělo tendenci mít strany na jedno, maximálně dvě
použití. Strana, která se objeví těsně před volbami, krátce existuje, po
volbách se dostane do vlády, pak se nedostane ani do parlamentu a vytratí se.
Takových stran se objevilo několik, zároveň ale zmizely historické strany
SDKÚ – DS nebo KDH. SDKÚ, právě tak jako ODS nemá tradici, tam se
hlasování v rodinách nedědí, ale slovenská KDH, stejně jako u nás KDU
– ČSL, má tradici. Myslím si, že některé novotvary ukáží
neživotaschopnost a KDH se může v příštích volbách vrátit zpátky do
parlamentu.

Jaké se nabízejí momentálně scénáře? Fico potřebuje dát dohromady tři
strany, což je nesmírně obtížné. SNS vytvářejí koaliční potenciál
pro Směr, ale dohromady nemají dostatečný počet mandátů. Třetí
koaliční partner by mohl být Most-Híd, jenže ti se zase neshodnou se SNS.
Pak už jsou tam jen politici, kteří přísahali na hrob svých matek,
babiček a prababiček, že se Směrem nikdy nepůjdou. Jenže takto přísahali,
že nepůjdou ani spolu.

Zaslouží si Kotlebova strana takovou nálepku, jakou jí dal prezident Miloš
Zeman?

Kotleba se mimo jiné proslavil tím, že je kritický vůči Slovenskému
národnímu povstání, chválí Tisa a v neposlední řadě jsou špatně
čitelné jeho výroky o holocaustu. To jsou symptomy fašismu. Uvidíme, zda se
transformuje do nějaké rozumnější polohy, ale v této fázi je napravo od
Le Penové, která je proti těmto klukům demokratka. Zase si všimněte, že
se ale jeví jako úspěšný hejtman Banskobystrického kraje. V této oblasti
zabodoval, myslím, že ještě víc než na Banskobystricku získal v
sousedním Zvolenu. Jeho pracovní výkon není vnímán zcela negativně, což
je velmi nepříjemné. Připomíná mi to částečně situaci v Rakousku. Teď
se omlouvám, že jsem trochu osobní, ale tohle je chyba německé kancléřky.
Ona vytáhla tyhle lidi ze stínu.

Ve většině komentářů a hodnocení se ovšem svaluje vina na premiéra Fica,
který měl vést chybnou kampaň. Co když svým postojem naopak zabránil tomu,
aby výsledek výrazně radikálních uskupení nebo těch protievropských byl
ještě vyšší? Nebo opravdu téma uprchlíků pojal špatně?

Téma bylo na stole. On se musel vyjadřovat. Téma mu přinesli z Bruselu a je
celou svou podstatou radikální. On se vymezil, a kdyby se nevymezil
radikálně, jeho parketu by převzal někdo jiný. Radikalismus byl zcela na
místě. Všichni věděli, alespoň lidé ze Směru, s kterými jsem mluvil,
že je v tom okamžiku pozice strany na hraně, protože socialista musí být
solidární. Jenže v podání Angely Merkelové je situace zničující a nelze
zůstat na kompromisech. To je samo o sobě masakr. Kdyby se nevymezil, tak by
„Kotlebové“ nabrali ještě více. Zásadní problém není vymezení se
proti migrantům, ale to, že Směr neuměl zareagovat na nenávistnou kampaň a
poslední dvě kauzy se zdravotníky a učiteli.

Do jaké míry je pravděpodobné, že Slovensko míří předčasným volbám?

Pro Směr je teď nejvýhodnější předat zodpovědnost pravici, ať ukáže,
co umí. A do roka nebo dvou tu máme podle modelu Radičová předčasné volby.
Je to samozřejmě složitý obrat, přechod do opozice je vždy očistný.
Museli by odejít ti, na které se například nalepila korupce, kterou vždy
vládnutí přináší. Podle mě by to Směr posílilo. Když zůstane u moci,
kampaň proti nim bude pokračovat. A znovu opakuji, pravdou je, že v
předvolební kampani strana Směr nenašla odpověď na tradičně osvědčené
tahy pravice na Slovensku, osvědčené ze všech barevných revolucí, stávky
zdravotníků a učitelů. Stačí malá skupina a pravicová média z toho
udělají kontinentální problém. To jsou zásahy do citlivých oblastí,
protože všichni jsme prošli školstvím a všichni potřebujeme
zdravotnictví.

Když už hovoříme o sestavování vlády. A co Sulíkova Solidarita? I když
se vůči Ficovi vymezoval, třeba změní názor?

Ten se nabízí nejvíce. Je na druhé pozici. To je člověk, který alespoň
nějakou zkušenost má, protože byl v Národní radě. Ať si to odzkouší.
Ať zkusí vytvořit vlastní koaliční vládu. Jaký má potenciál? To jsou
strany, které vyrostly na šíření nenávisti. Budou muset umět pracovat,
vládnout to není jako žvanit v rozhlase. Do dvou let by měly být
předčasné volby a pak Robert Fico ukáže, že je fénix slovenské politiky.
On si potřebuje odpočinout, vždyť má šílený záběr.

Pane profesore, ještě bych se vrátila ke slovům prezidenta Miloše Zemana.
Zmínil také, že slovenská média svojí kampaní proti Robertu Ficovi
přispěla k růstu Kotlebovy fašistické strany. Co si o tom myslíte vy?

To si nejsem jistý, muselo by jít o přímou propagaci. Média šla proti
Ficovi, ale na tom mohl vydělat v podstatě každý na pravici. Mimochodem
tohle jsou postoje obecně nesrozumitelné. Když se podíváte na kauzu Gorila,
tak to byly pravicové noviny, které rozebraly pravicovou vládu na Slovensku.
Když se podíváte na kauzu Nagyová v Česku, tak to opět byly pravicové
noviny, které shodily Nečase. To není o moralizování, ale o určité
koncepci, která je v pozadí a je nesrozumitelná. Často se zapomíná na to,
že Slovensko je předobrazem událostí v Česku, pokud jde o struktury
stranického systému, prezidentské volby, využití oligarchů v politice atd.
Podívejte se na politické strany na Slovensku, oligarchové tam vstupují do
politiky mnohem razantněji než u nás.

Když to shrneme. Na Slovensku vyhrál volby Směr – SD, do parlamentu se
dostala také Slovenská národní strana a krajně pravicové uskupení Mariana
Kotleby Lidová strana Naše Slovensko. V Maďarsku se premiér Viktor Orbán
netají svým odmítavým postojem k Bruselu v otázce imigrace. Pokud by ve
Francii posílila, nebo dokonce zvítězila ve volbách Národní fronta Marine
Le Penové a Velká Británie se rozhodla pro vystoupení z EU, co může
následovat? „Právě teď jsme jen dvě či tři špatné volby vzdáleni od
konce NATO, konce Evropské unie a možná konce liberálního řádu, jak jsme
ho znali,“ píše na Britských listech Anne Applebaumová. Také se
domníváte, že se může zavedený systém zbortit?

Pozor, kritika Viktora Orbána a Marine Le Penové bývá neseriózní. To je
pořád ještě národní demokratická pravice. To, čemu se někdy říká
nová pravice, je fenomén, který liberálové pohrdavě neanalyzují a
udělají z nich prostě polofašisty, není to pravda. Orbán i Le Penová
pořád představují demokratickou pravici, v řadě ohledů radikální,
většinou v oblasti zahraniční politiky, ne vnitřní. V Maďarsku jsou
mnohem radikálnější skupiny, které připomínají Kotlebu, ale vůči nim
se Orbán vymezuje.

Samozřejmě, že tu máme krizi systému. Vyrůstá z ekonomických problémů,
které vytvářejí pocit nejistoty u středních vrstev. Ty začínají hledat
nové hodnoty i reprezentanty. Liberální demokracie, jak ji známe z
poválečného období, je založena na smlouvě mezi nějakou vládnoucí
oligarchií a střední vrstvou. Jenže nejistí lidé začnou elitami pohrdat.
Index nerovnosti se několik desetiletí zvyšuje. Jakýkoli ekonomický růst
pohltí úzká skupina lidí a ostatní stagnují, což při inflaci znamená,
že klesají. To objektivně vidíme. Do toho přicházejí nové technologie,
které zvednou výrobu, ale nezvednou zaměstnanost. A do toho bláznivý
systém, že budeme mít co nejvíce vysokoškoláků, který vyplývá ze
strategie Evropské unie. Takže vyrábíme nezaměstnané s diplomem.

Jsme na počátku těchto změn a to, čemu říkáme migrační krize, v
hodnotové a politické rovině představuje jen katalyzátor, protože
urychluje nejistotu a hledání nových cest. To, že politické elity na to
nejsou připraveny, je jednoznačné. Mohou být smeteny hned v příštích
volbách, když nezareagují rozumně.

Pojďme ještě k nejvýznamnější události těchto dnů, kterou je summit EU
– Turecko. Turci chtějí několik věcí: další 3 miliardy eur do roku 2018,
urychlení bezvízového styku, co nejrychlejší otevření nových
přístupových kapitol a přesídlování desetitisíců Syřanů s nárokem na
azyl rovnou do Evropy. Píše Aktuálně.cz. Výměnou nabízejí, že budou
přijímat zpět všechny migranty, kteří nemají v Evropě nárok na
mezinárodní ochranu rovnou z řeckých ostrovů. Je to adekvátní?

(Smích) Znovu opakuji: „Kartágo musí být zničeno.“ Nejdřív musí
skončit válka v Sýrii. Každý, kdo živí válku v Sýrii a zároveň
říká, že zastaví tok migrantů, hraje divnou hru. Chybí odvaha
pojmenovávat věci. Jsou to lži, které se používají na překrývání
reality. Samozřejmě, že Turecko chce další peníze, proč by nechtělo? Je
ale třeba říct na co. Pro sebe, ne pro migranty. Stanovme si priority, když
chce Turecko peníze, tak ať zastaví do měsíce divoké proudění migrantů
a přestane pronásledovat Kurdy a zasahovat do války v Sýrii. Tečka. A když
to neudělají, musí se s nimi zacházet jako se státem, který se chová
nepřátelsky. My mu nabízíme peníze a vstup do Evropské unie. Za to, že se
chová nepřátelsky. Já si Turecka vážím. Ale to, co předvádí Erdogan
poslední tři roky? To je neuvěřitelné. On vytlačil migranty. Já mu
rozumím, proč by je neposlal pryč? To by byl trouba. Teď se ale chová jako
nepřítel a my se mu podbízíme. Kdy v dějinách tohle vedlo k nějakému
úspěchu?

Ze summitu informoval český premiér Bohuslav Sobotka, že dojde k uzavření
balkánské trasy. Píše to server Týden.cz. Mluvčí Merkelové pro agenturu
AFP ale ještě v pondělí označila zavření balkánské trasy za spekulaci,
psal server Aktuálně.cz. Jak je to složité opatření?

To není žádný problém, když se situace vezme správně do ruky. Je to
samozřejmě obtížnější, než si představují středoevropské státy. Je
důležité, aby i v tureckých vodách zasahovaly lodě NATO, jenže znáte
vztah Turecka a Řecka. Platí zákon, že když je někdo na moři,
ztroskotanec, dneska migranti, musí se o ně nejbližší lodě postarat. Když
je zachytíte v tureckých výsostných vodách, tak se musí dostat zpátky do
Turecka. Teď se ale podívejte, jak se Turci chovají k německým lodím, o
řeckých ani nemluvím… Technicky je to možné, ale musíme si nalít
čistého vína. Jedním z nejobtížnějších úkolů teď je zabránit
Turecku, aby rozdmýchalo konflikt v Sýrii znovu. Dohody mezi USA a Ruskem
vypadají velmi nadějně. O tom se samozřejmě nemluví, protože by to nebylo
politicky košer.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Miroslav Polreich: Lhali jste, ČT i politici. Jména známe. A čekáte, že
teď se pojede dál? Trump není vzpoura bílého muže, ale člověka

Jak se změní svět po nástupu Donalda Trumpa do Bílého domu? Řadu otázek,
které od jeho zvolení řeší nejrůznější experti, pro ParlamentníListy.cz
rozebírá jeden z nejpovolanějších expertů u nás, dlouholetý
zpravodajský důstojník, diplomat a bezpečnostní analytik Miroslav Polreich.
Pozastavuje se nejen nad situací v USA, zásadní prý je i dění u nás, kdy
nám řada médií lhala a manipulovala ve prospěch Clintonové.

Uplynul přesně týden od vyhlášení výsledků prezidentských voleb ve
Spojených státech. Vy jste tam léta působil jako zpravodajský důstojník…

Než se soustředím na vaše relevantní otázky, které nakonec jsou
předmětem mnohého současného uvažování expertů a komentátorů „po
bitvě“, chtěl bych upozornit na fakt, že jak se uvádí, 90 procent všech
předpovědí favorizovalo paní Clinton. To nebyl výsledek analýzy ani
věcného rozboru, ale politické tendence. Chcete-li manipulace. Co s tím.
Převléknou se kabáty jako v případě vítězství pana Clintona –
kterého naši neocons, kteří byli proti demokratům, označili pomocí BIS
dokonce za agenta KGB, školeného v Praze –, či Obamy, a budeme spokojeni
dál? Na jedné straně ať si tento problém řeší Amerika, ale i my jsme
byli předmětem manipulace, a to vedené tím nejsprostším způsobem.
Vynechávám naši kavárnu či stoupence neocons, ale co naši politici,
komentátoři a hlavně zaměření veřejnoprávní TV. Víme přesně, o kom
mluvím a není je třeba jmenovat. To se jen tak zase přejde? A lidem se bude
lhát dál? Uvedu jen jeden a velmi závažný příklad, o kterém se kupodivu
vůbec nepíše.

Náš přední státní představitel (třetí v řadě) pan Hamáček hrubým,
spíš sprostým způsobem napadal kandidáta Trumpa s ohlasem dokonce v
anglickém tisku. Neomluvil se. Nerezignoval, což by v jeho pozici měl. Není
soukromou osobou. Ale okamžitě znovu zaútočil, tentokráte na prezidenta
Zemana, snad hlavně proto, že byl jedním z mála, kdo přišel k jinému
závěru, a to, že bude vítězem Trump a jeho volbu nyní přivítal.
Hamáček, pokud by byl alespoň trochu gramotný, tak by se omluvil a Zemanovu
úvahu by veřejně ocenil. Nestalo se tak. Naopak, mediálně se uvedl, že
Zeman by se měl omluvit americkému velvyslanci, protože ho neviděl 28.
října na Hradě a také to veřejně uvedl. A pan velvyslanec tam ve
skutečnosti byl. Našli se o tom dokonce fotky, jak se někde v davu krčí.
Dle diplomatického protokolu a vzhledem k závažnosti události, tam vlastně
nebyl. Jinak by jako velvyslanec přední a spřátelené mocnosti musel
přijít k panu prezidentovi a blahopřát, jak je zvykem a jak jiní to také
tak udělali. On však neuznal za vhodné zdůraznit hodnotu našeho svátku.
Jak je vidět, tento velvyslanec není na svém místě. Ale o něj nám nejde.
To jistě nová americká administrativa snadno vyřeší. Pan Hamáček se
připojil s nadšením k častým a nekonečným relacím tisku a televizi,
označujícím prezidenta za lháře s povinností se americkému velvyslanci (skrytému
v davu) omluvit. Takže kampaň proti prezidentu jede dál. Nebylo by načase
projednat celou věc ve vládě, či alespoň v sociální demokracii, když to
tak aktivně rozviřuje, a tuto tendenci zastavit?

Tím jsem se dostal k podstatě věci. Naše média včetně různých
analytiků projevila absolutní neprofesionalitu. Je to dobrý a oprávněný
důvod, aby si hledali vhodnější práci. Je tu i jiná šance – zalézt do
kanálu. Jen pár dnů po volbách média a veřejnoprávní TV nám však v
dlouhých diskusích a rozumování představují ty stejné nekvalifikované
tváře. Já jsem, jak je vidět mylně, předpokládal, že politické či
programové vedení již dávno odstoupilo. Nebudu jmenovat ty komentátory z
tisku i TV. Všichni je známe. Je to ostuda a svědectví manipulace a krize
naší demokracie a svobody tisku. Přemýšlejme, dnes dosud jinou šanci
nemáme.

Ne všichni však propagovali vítězství Clintonové. Byl jsem v panelu na
předvolební besedě v Evropském domě EU v Jungmannově ulici v Praze. I zde
byl proveden rozbor prezidentských kandidátů na základě faktů. U Trumpa
hlavně se zaměřením na rozbor stanovisek jeho poradců. Přítomná
studentka (Filipa – příslovečné jméno) poté iniciativně zorganizovala
tajnou volbu všech přítomných. Zde je výsledek: 2 pro Clintovou, 1 se
neúčastnil, a všichni ostatní v sále na základě politického rozboru
hlasovali pro Trumpa. Co s tím, páni analytici? Hlavně nepřipusťte mezi
sebe kvalifikované lidi. Dosud se jim to, pane premiére, daří.

Donald Trump, k překvapení mnohých, vyhrál. Co od něho lze po nástupu do
úřadu očekávat? Bude skutečně tak razantní, jak sliboval v kampani? A v
čem se jeho způsob výkonu funkce bude nejmarkantněji lišit od toho, kdyby
vyhrála Hillary Clintonová?

Co očekávat? Samozřejmě neočekávané. Protože naše česká společnost
je nastavena dosti servilním způsobem vůči té komplikované Americe, která
vyžaduje urychlené řešení. Mým osobním zadáním nyní je obhajovat
Ameriku. Tu moji, jak jsem ji poznal v šedesátých letech a později v letech
devadesátých, kdy hledala cestu ke spolupráci a pomohla likvidovat
bipolární svět. Ne aby se stal unipolárním pod vedením USA, ale
globalizovaným pod vědomím globální odpovědnosti. Zde je opět nová
šance i naděje. Nebude to snadné, ale jsou cesty, jak i my k tomu můžeme
přispět. Zeman jistě, ale možná i Zaorálek, mají dobře nakročeno.
Nebude to snadné. Na své straně mají mezinárodní právo, ale i závazky
včetně Washingtonské smlouvy NATO. Doporučuji přečíst Chartu NATO, kterou
jsme vydali. Nakonec i generál Petr Pavel, jak jsem si ověřil, má kapacitu
proniknout do podstaty poslání a smyslu NATO a to ne ocitovat jediný náš
závazek z článku 1, ale plnit ho.

Kdyby vyhrála Hillary? Promiňte, nevyhrála. Nemusím odpovídat, je to přeci
jenom žena a vyžaduje respekt. Jen snad, že minulost nebývá vždy dobrým
doporučením pro novou cestu.

Někteří prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru bílého muže“,
či poslední tón „klasické“ politiky dvacátého století. Lze to tímto
způsobem popsat? Co jeho úspěchu nejvíce pomohlo?

Trump není vzpoura „bílého muže“ – je to vzpoura muže. Nebo raději
– je to vzpoura člověka, a to je nesnadné poslání. Vzpomeňme na
Dostojevského. Vždyť jeho celoživotním posláním bylo „hledat člověka
v člověku“. Tím jsem se vrátil dokonce před dvacáté století.

Co Trumpovi nejvíce pomohlo? Chcete opět klasika, ale toho nebudu jmenovat.
Americká, ale i naše, společnost je těhotná a nutně vyžaduje změnu.
Není to snadná cesta a to zvláště, když má přijít z prostředí
republikánské strany. Ale jiné východisko není, protože před námi stojí
problémy společenské, bezpečnostní, a dokonce existenční, abych to
zjednodušil, a ty nejsou řešitelné jedinou mocností. K tomu Trump
potřebuje Rusko, Čínu a čistou hlavu, a – jak doufá Zbigniew Brzezinski
– alespoň být v týmu. Jinou šanci nemá.

V moderní historii se občas stávalo, že politici, kteří uspěli v USA
následně „strhli“ řadu světových politiků, kteří se jimi inspirovali.
V osmdesátých letech Ronald Reagan, o dekádu později Bill Clinton…
Zažijeme podle vás něco podobného nyní s Donaldem Trumpem? V čem
konkrétně by byla či naopak nebyla taková inspirace přínosná?

Myslím, že máte pravdu. Proto americké volby se stejně tak týkají nás a
nemůžeme být pasivní, ale spoluúčastni na formování nového
směřování společnosti jako takové. Prozatím se nám to moc nepovedlo.
Snad směr, který ukazovalo Pražské jaro, ale aktivity jednoznačně
zaměřené proti Americe v devadesátých letech, do kterých byl vmanévrován
„hochy“ kolem Hradu i Václav Havel („Američané jsou zrádci –
nechtějí nás do NATO“) vstoupí nejenom do naší historie jako výkřik
neodpovědnosti. Stál ale i mnoho obětí a včetně amerických.

Naše „nezávislá“ diplomacie byla velice aktivní v šedesátých letech a
přispěla k řešení několika krizových situací, aby se na druhé straně
vinou nízké inteligence a odpovědnosti v letech devadesátých trestuhodně
podepsala na mezinárodním dění.

Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Je to jenom rétorika poražených,
nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa? A co se vůbec
dá od Trumpa očekávat ve světové politice?

Nechci hodnotit motiv Žantovského, ale snad cítí či uvědomuje si, zcela
správně, že svět se mění. Není asi sám a tito dřívější „hoši“
Hradu jsou sami na rozcestí. Je na nás i jim pomoci hledat cestu a nenechat je
se vrátit do sfér nenávisti a hledání nepřítele jen proto, že necítí
po porážce dostatek síly nalézt cestu k novému směřování.

Trump ve světové politice? To se brzy dozvíme po prvém setkání velkých.
Bohudík v dobrém slova smyslu nemá ani on ani jiní moc na výběr.
Očekávání však by mělo být jen pozitivní.

Od odpůrců Trumpa můžeme slyšet, že bude oslabovat NATO, že se
soustředí hlavně na vnitropolitické věci, Evropa zůstane sama a těžko
bude čelit ruským hrozbám. Mají tyto obavy reálný základ? Měli bychom se
začít obávat toho, že dojde k oslabení NATO?

Je velmi překvapivé, že jediný výstup našich komentátorů je závěr, že
USA – pokud nebudou podporovat NATO a tím oslabí bezpečnost jejich členů
– je veden k tomu, že musíme začít zbrojit, alespoň na ta příslovečná
2 %. Nu, do roku 2025 jen do 1,4 %, ale do 2030 k danému cíli. Nikoho
nenapadlo, že výdaje na zbrojení se určují a stanoví stavem
bezpečnostního prostředí a celkové situace. Pokud bychom se řídili
zásadami Washingtonské smlouvy, tak by naopak závěry a výstupy mohly mít
zcela opačný trend. A ten by se naopak měl odvíjet od nové politiky
spolupráce. Copak to je k nepochopení? Takže nejde o oslabení NATO, ale
pracovat pro vytvoření podmínek pro reálný bezpečný svět. Vždyť dle
Kissingera, a dnes i Brzezinského, NATO je organizace bezpečnostní, a ne
minulé bipolární doby „jak by si postkomunistické státy, dnes členové
NATO, přály“. Tito staří pánové (93 a 88), by mohli být zdrojem
poučení.

O Trumpovi jeho odpůrci říkali, že přenechá Evropu vlivu Ruska.
Důležitý bude rovněž jeho postoj k Číně. Jaké proměny vztahů těchto
tří supervelmocí můžeme očekávat? Domluví se mezi sebou a Evropa bude v
podílu na rozhodování mimo hru?

Ruské hrozby či raději „agresivní Rusko“ se snadno vysvětlí i bez
ruské propagandy. Stačí se podívat, jak se rozpadala tato poslední
koloniální říše. Žádné statisíce mrtvých jako v Alžíru, milióny ve
Vietnamu a potoky krve anglickým přičiněním. Je nutno opakovat Jelcinovo
„vezměte si tolik moci, co unesete“ a buďme přáteli?

Pozor, nezapomeňme na „anexi“ Krymu. Stačilo by se snad odvolat opět na
toho Zemana: „Krym byl ruský, je ruský a bude ruský.“ Někomu se to
nepozdává, třeba těm dřívějším kolonizátorům z EU, snad proto, že
Krym byl odejmut od Ruska rozhodnutím komunistické strany a to je stále síla
a autorita, přes jejíž rozhodnutí „nejede vlak“ (neplatí to dobré
lidovecké, co bylo ukradeno musí být vráceno). Anebo raději, jak se už i
stává, vzpomenout si, že opravdu byly doby před Kateřínou, kdy Krym
patřil k Řecku, Osmanům, Tatarům a komu ještě. Pozor, těmto mudrcům
však již nejde o Krym. Oni vidí Aljašku, Texas a Kalifornii. Prostě svět
se musí „rozesr…t“ a pak jsou doma. Pozor na ně. Myslím, že jsem se
vyjádřil dost jasně.

Jak se podle vás bude Donald Trump stavět ke krizím, které zdědí po
prezidentu Obamovi? Co na základě jeho dosavadních výroků čekat ve vztahu
k Sýrii a Ukrajině? Objevují se analýzy, že ho bude zajímat především
domácí politika a ke všemu se bude stavět coby obchodník a spočítá si,
že Ukrajina nic USA nepřináší…

Jedná se o vážné krizové oblasti. Ukrajina, ta dnešní, vznikla na Majdanu
pod fašistickými černorudými vlajkami, symboly vraždění za II. světové
války. Ukrajinské tam byly asi dvě. Ano je to velký problém, ale předně
ukrajinský, ale i ruský, protože je to velmi nejisté zázemí v jejich
bezprostředním sousedství. Zde je nutno respektovat určitý ruský zájem.
Vzpomeňme na americký přístup ke karibské krizi a ruské raketové
základně na Kubě. Myslím, že Američané to jsou proto schopni pochopit. A
povedou i nás k uklidnění a zbytečnosti bránit letecky Pobaltí. Tam však
máme i my skutečné problémy ve stále fungujících SS divizí z doby
fašistického Německa, které tam chráníme.

Myslím ale, že nyní nebrání nic tomu, aby tento problém byl chápan
nadále USA i RF souladně.

Jak se podle vás budou se situací vyrovnávat české a světové elity,
které do poslední chvíle před Donaldem Trumpem varovaly?

To je jejich problém. Já jsem je nikdy za elity nepovažoval. Nestarám se.
Ony mají dostatek servility a přizpůsobivosti. Nemějme péči.

Na některých místech Spojenýc států se demonstruje, davy lidí vykřikují,
že Trump není jejich prezident, v Kalifornii dokonce hořely popelnice…
Přitom dříve to prý v USA chodilo jinak, lidé nakonec uznali prezidenta,
přestože ho nevolili. Nakolik může dojít k zahlazení příkopů
vykopaných kampaní? Je na místě srovnání, že to připomíná situaci
během i po české prezidentské kampani 2013?

Srovnání se opravdu nabízí. Ale hledejme i v tom pozitivní prvky. Vždyť
každá společnost je rozdělena ovšem dle jiných kategorií. Ta naše, v
Rakousku, Maďarsku, Anglii a jinde mají mnoho společného. Je ve stavu
odpovědnosti a inteligenci, která nás k ní vede. Ano je to problém náš, i
prezidentské kampaně a vidíme nesnadnost jejího doznívání.

Je vždy snadnější hledat nepřítele ba dokonce ho vytvářet, než se
rovnat s kvalifikovaným a schopným sousedem. Není to jen vnitropolitická
záležitost. Funguje to i v mezinárodních vztazích.

Premiér Bohuslav Sobotka uvedl, že Trump vsadil na agresivní populismus (nikoli
už pak v oficiálním blahopřání), jeho tajemník pro EU Tomáš Prouza byl
ještě ostřejší. Podle něho se nenávist a populismu stává účinným
programem i za oceánem. Co k tomu říci?

Má předcházející odpověď charakterizuje populismus trochu jinak, než
nám ho předsouvá pan Prouza. V novém pojetí se však jedná o práci,
která je v hledání nových vizí, trpělivosti a hlavně odpovědnosti k
sobě sama. Nehledejme náhradní termíny. Život sám určuje priority.

Největšími poraženými jsou dle mnohých analytiků americká média a
výzkumné agentury, které stále favorizovaly Clintonovou. Deník New York
Times týden před volbami zveřejnil údaj, že Clintonová má 84 procentní
šanci na vítězství, zatímto Trump jen 16 procent. Všechny tyto odhady se
brutálně pletly, američtí novináři ve většině otevřeně stranili
Clintonové. Přesto to dopadlo obráceně. Kde hledat příčiny toho všeho?

Vaše otázka na závěr je návratem k našemu problému. Jestli demokracie
znamená diskusi, tak naše mediální prostředí a nejenom u nás, nám
ukazuje, jak jsme od demokracie daleko a jak jsme neoperativní. Současná
metoda práce medií a jejich jednoznačná nepřátelská tendence je jakoby
nenarušitelná. Sám mám zkušenost s „nezávislým“ Právem. Psal jsem
tam pravidelně, tak jak rozumím a jsem znám. A slušným dopisem jsem byl
uzemněn a nahrazen. Protože oni nyní píší že „Putin dští síru a
nenávist“. A to opravdu nemohu. Příčiny jsem popsal. Je v
nekvalifikovanosti, nabádání k servilitě a odmítání a priori jiného
názoru.

Kde hledat řešení? Nejenom poukazovat na hrubé chyby, ale odhalovat i
pozadí úmyslu manipulace. Bohužel orgány k tomu ustavené i s popisem práce
nekonají. Prostě se bojí. Tak v našem českém politickém skansenu budeme
poslouchat mediální lži a sprosté nadávky nositelům oprávněných analys
a pozitivního směřování.

Bohužel i Ministerstvo vnitra ČR, které je dokonce i vrcholným orgánem
zpravodajské služby (?) dnes organizuje utajená zasedání ve svých
zařízeních s ukrajinskými aktivisty propagující blížící se nukleární
válku. Tyto jeho aktivity spolu v souznění s organizací „Evropské hodnoty“
však neprojdou. NO PASA RÁN.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Propaganda, zrůdný systém! Europoslanec Zdechovský se rozpálil doběla nad
slovy expertů z norské sociálky

Europoslanec za KDU-ČSL Tomáš Zdechovský se na svém blogu na iDnes.cz
rozepsal nad rozhovorem, který portál přinesl v minulých dnech. Podle něj
byl se dvěma údajnými norskými experty. Ti hovořili o tom, jak úžasný je
Barnevernet – a ztrapnili se.

„I když soud rozhodne o vrácení dětí, Barnevernet se odvolá a nevrátí
je – což je např. případ slovenské holčičky Maxine, kde rodiče už
dvakrát vyhráli její okamžité vrácení, protože odebrání na základě
nedostatečného očního kontaktu s hluchoněmou matkou se prokázalo jako
zcela neopodstatněné. Matka i otec jsou svéprávní a mají všechny
předpoklady poskytnout své dceři péči a výchovu. Přesto Barnevernet
brání v jejím návratu,“ zmínil jeden z příkladů Zdechovský.
Samozřejmě že neopomněl ani případ Evy Michalákové, v němž se podle
jeho názoru žádné obvinění neprokázalo, a děti přesto nebyly vráceny.
„Dědeček, který se naprosto ničím neprovinil, dětem také nesmí ani
zavolat. Nebo za co může tento sedmdesátiletý pán milující své vnuky? A
proč kluci nesmějí znát své kořeny, které jsou uměle Barnevernetem
přetrhány? Na to ‚experti‘ neodpověděli,“ zmiňuje Zdechovský
případ, v němž se sám velmi angažuje. Následně jej velmi rozlítila
věta, v níž experti tvrdí, že děti nepatří rodičům. „A komu patří?
Státu? Rodiče a biologičtí sourozenci jsou tedy vzduch a rodina je nadávka?
Proč Norové rozdělují děti z biologických rodin? Chtějí mi tito ‚experti‘
říci, že objetí od naprosto skvělé mé mámy a táty a náš 37 let
budovaný vztah vzájemné úcty a podpory je něco hnusného a nepatřičného?!“
rozčílil se. Podle jeho slov známe podobnou rétoriku i od ministryně práce
a sociálních věcí Michaely Marksové, která by nejraději děti dala na
starost státu a poslala ženy makat od rána do večera. „Rození dětí ze
zkumavky, následné odložení do státních jeslí a školek... To není
výchova, ale doktrína ideologů nacistického Německa v programu Lebensborn.
To je naprosto nepřijatelné,“ zkonstatoval. Původní text ZDE Podotkl také,
že v rozhovoru se vůbec nemluví o zneužívání dětí v různých
zařízeních Barnevernetu či se ignoruje aktuální dění v Norsku, kde je
obrovským tématem narůstající počet žalob rodičů na Norsko u
Evropského soudu pro lidská práva ve Štrasburku. „.Také se nám snaží
namluvit, že jen jako cizinci vůbec nerozumíme jejich systému,“ tvrdí
Zdechovský. „Jednoduše řečeno, místo toho, aby se Norové zamysleli, zda
skutečně nedělají něco špatně, tak nás jen bude norská propaganda krmit
podobnými články. Chtěl bych proto váženým norským ‚expertům‘
vzkázat, že jsme jim na to neskočili a naše snahy změnit tento zrůdný
systém nikdy nepřestanou!“ uzavřel europoslanec.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Proslulý bojovník proti islamizaci promluvil. Vyzval Evropu k něčemu, co se
mnohým nebude líbit

Jeden z nejznámějších kritiků islámu a autor světového bestselleru The
Politically Incorrect Guide to Islam Robert Spencer v reakci na bruselské
útoky tvrdí, že v Evropě vypukla válka. Nastal prý čas, aby se k moci
dostali noví politici.

Podle Spencera nastal ve světle dalších teroristických útoků na „starém
kontinentu“ čas hlasovat o důvěře evropských vlád, které by mělo
přinést nové volby. „Britská, francouzská, německá i belgická vláda
by měla odejít. Nemluvím samozřejmě o žádné násilné revoluci. Ve
většině evropských zemí existují mechanismy pro poklidnou výměnu vlád
ve chvíli, kdy stávající vláda není schopná daný problém úspěšně
vyřešit. Je nejvyšší čas, aby byly tyto mechanismy použity,“ má jasno
Spencer.

Současné evropské politiky obviňuje z toho, že jsou přímo zodpovědní za
současný stav, kdy se z Evropy stala válečná zóna. „Válka je nyní na
samém počátku. Politické a mediální elity uvrhly Evropu a celý svobodný
svět do občanské války a krveprolití, které kontinent nezažil od dob
Adolfa Hitlera. Nyní se v Evropě objevil jeho přímý následovník. Není to
však Donald Trump ani krajní pravice, jak hlásají média a levicoví
politici. Současný Hitler je velmi podobný tomu starému,“ tvrdí Spencer.

Celý text v angličtině máte k dispozici ZDE.

Jak Spencer konstatuje, „nový Hitler“ nenávidí Židy, opovrhuje
dědictvím západní civilizace, chce vládnout tvrdou rukou a podřídit si
celý svět. „Nový Hitler rovněž respektuje jen sílu a pohrdá slabostí.
Nejde však jen o jednoho člověka, ale o miliony lidí, kteří věří v
ideologii podrobení svobodných lidí s odlišnou vírou a kulturními
zvyklostmi. Potomci těch, kteří položili své životy v boji za svobodu
proti totalitním režimu, nyní do Evropy pozvali muslimské migranty, již je
budou chtít zotročit.“

„Pozvali je do svých zemí v obrovském množství a ostrakizují každého,
kdo si troufá jejich rozhodnutí kritizovat. Včera ráno v důsledku této
politiky zachvátil Brusel chaos a smutek z prolité krve. Bohužel je téměř
jisté, že to je všechno jen začátek,“ poukazuje Spencer.
Multikulturalisté, kulturní relativisté, internacionalisté a všichni ti, co
jsou morálně zodpovědní za dosavadní teroristické útoky v Bruselu,
Paříži, Londýně, Madridu a za všechny budoucí, které Evropu ještě
potkají, by měli být smeteni z povrchu zemského. Pokud se chce Evropa
zachránit, musí se zbavit svého současného politického a mediálního
establishmentu.“

Tato změna musí přijít podle Spencera mírovou cestou, ale také velmi
rychle. „Evropa potřebuje pro své přežití vlády, které uznají, že v
rámci uprchlické vlny na kontinent proudí mnoho džihádistů, a budou
ochotny tento příval zastavit,“ píše Spencer a poukazuje na Saúdskou
Arábii, která má k dispozici desítky tisíc klimatizovaných stanů, ale
doposud nepřijala ani jednoho uprchlíka. „Proč? Protože dobře vědí, že
mezi uprchlíky jsou džihádisté. Jak to, že se Saúdská Arábie tímto
způsobem může chránit, a Evropa nikoli?“ podivuje se Spencer a konstatuje
znovu, že Evropa se nachází ve válce a jde jí doslova o přežití.

„Jde o válku, která rozhodne, jestli Evropa i Severní Amerika budou žít
ve svobodě, nebo otroctví. Současné politické a mediální elity vystavují
obyvatele kontinentu riziku, že budou zotročeni, proto je nutné je vypudit. V
sázce je příliš mnoho a není čas na to, žít dál ve fantazii. Ti, kdo
chtějí přežít, si nemohou dovolit ignorovat realitu. Také ve Spojených
státech potřebujeme mít vůdce, který bude hovořit otevřeně o válce, ve
které se také nacházíme. Takoví lidé jistě existují také v Evropě.
Právě proto je nejvyšší čas, aby se dostali k moci. Dříve, než bude
pozdě,“ uzavírá Spencer.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Německý historik: Na rozdíl od nás, Putin hraje „velkou hru“

Rusko na světové scéně působí podobně jako velmoci v minulých stoletích,
řekl historik a profesor Bonnské univerzity Harald Biermann v rozhovoru pro
německou vysílací společnost ARD.

..

„Současná světová politika nepřipomíná situaci v době studené války,
ale spíše silovou politiku 19. nebo začátku 20. století. Putin vede „velkou
hru", kterou velmoci hráli po staletí.My jsme vyšli ze cviku, jak v těchto
kategoriích přemýšlet, a to zejména v Německu," řekl Bierman.

Podle něj ochlazení vztahu mezi Ruskem a Spojenými státy má málo
společného se studenou válkou, která byla střetem dvou ideologií. Také
vyloučil možnost vojenského konfliktu mezi oběma zeměmi.

Zhoršení vztahů mezi Moskvou a Washingtonem neproběhlo přes noc, podotkl
historik. Podle jeho názoru svoji roli sehrála skutečnost, že se Rusko
odmítlo „mlčky smířit" s vládou Západu u svých hranic, a USA pod
Barackem Obamou vedly příliš nelogickou politiku.

Biermann také poznamenal, že Spojené státy už nejsou absolutními lídry v
mezinárodní politice: v průběhu prezidentství Obamy se na světové scéně
vytvořilo vakuum, které teď vyplňují jiní hráči.

Podle historika měla Moskva důvod tvrdit, že se stala „důležitým a
někdy i hrozivým" aktérem, který se zapojuje do světových problémů.

Zdroj: 1

Komentáře:

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Merkelovou přímo ovládají z USA. Zemana si svět váží, mluví přímo.
Tak to vidí mladý komunista

ROZHOVOR Za Zemanova prezidentství se situace ve světě zhoršila a on musí
reagovat. Nesouhlasím s prezidentem, že bychom měli být nadále v NATO.
Nelze popřít fakt, že Zeman národ sjednocuje. Zemana respektují Angličané
i Němci. Bylo mi velkou ctí mluvit se Zemanem na Hradě. Kdyby lidé zvolili
Schwarzenberga, tak byl prezidentem de facto Kalousek. Odmítat spolupráci s
Čínou je šlapání po prosperitě ČR. Návštěva čínského prezidenta
vytvoří nová pracovní místa. Vinu za krizi s migranty nese i EU. Migrace je
řízený proces. Uprchlická krize skončí až se skončí války. Tureckem se
nesmíme nechat vydírat. Na Ukrajině z lokálních bojů profitují
oligarchové. Novorusko bude Podněstřím. Vojtěch Filip je respektovanou
osobností. Komunisté ve vládě by stabilizovali politickou scénu. Celý
svět je v jakémsi zlomovém bodu. To vše nám řekl Petr Cvalín, člen
Krajského výboru KSČM v Plzeňském kraji.

Před pár dny uplynuly tři roky od inaugurace Miloše Zemana českým
prezidentem. Jak si vede, řekněme, v porovnání se svými předchůdci Havlem
a Klausem? Prezident Zeman je v jiné situaci než jeho předchůdci. V době
jeho výkonu funkce se politická situace ve světě výrazně zhoršila a on na
ni musí reagovat. A to, že za všech okolností mluví přímo, se v dnešní
době někde těžko příjímá.

Za co byste ho zkritizoval? S prezidentem nesouhlasím například s tím, že
by Česká republika nadále měla být součástí NATO. Ale respektuji jeho
názory a vždy budu zastáncem toho, že o všem je potřeba hovořit a poté
vybrat nejlepší řešení. Řada médií to hraje tak, že Zeman rozděluje
společnost. Připouštíte to, anebo je spíše objektivním sjednotitelem
národa? Prezident má u občanů více než 70% podporu. Takže nelze popřít
fakt, že národ sjednocuje.

Lze přijmout námitku antizemanovců, že nám prezident svým počínám
dělá v zahraničí ostudu? Ostudu v zahraničí nám dělají ti lidé,
kteří neustále i slovně útočí na naši hlavu státu. Prezident Zeman je v
zahraničí respektovaná osobnost. Musím připomenout i to, že silnou podporu
má například u německého či anglického obyvatelstva. Obyvatelé těchto
dvou zmíněných zemí oceňují na prezidentovi Zemanovi, jak se staví k
aktuální migrační krizi.

Na Hrad jste byl nedávno prezidentem pozván coby mladý komunista. Co si o tom
pozvání myslíte? Je známo, že Zeman sice rád využival ve svém
politickém působení hlasy komunistů, ale nijak velkou náklonností k
Filipově straně netrpí… Předem bych chtěl říci, že pro mne je velkou
ctí, že jsem mohl pohovořit s hlavou českého státu na Pražském hradě.
Je logické, že prezident Zeman si na Hrad nebude zvát své odpůrce.

Vaše návštěva na Hradě byla využita k Zemanově kritice. Co říkáte
těmto tanečkům? Mnozí novináři se takovýmto stylem psaní sami znemožní
před veřejností.

Hypoteticky: Jak by dnes vypadala Česká republika, kdyby přímou volbu
prezidenta vyhrál v lednu 2013 Karel Schwarzenberg, člen Bilderbergu a
obhájce všech možných zájmů, jen ne českých? S největší
pravděpodobností by byl de facto prezidentem Kalousek, který vždy využíval
Karla Schwarzenberga ke svým propagandistickým účelům. A já osobně si
nikdy nebudu vážit politiků, kteří jsou pouhými loutkami. Česká
republika by se změnila tak, že mnozí občané, kteří by volili
Schwarzenberga na Hrad, by zpytovali svědomí. Ale bylo by pozdě.

Jak by se pod jeho kuratelou proměnila samotná česká politika? Určitě by
se změnila zahraniční politika našeho státu. Republika by měla na
migrační a ukrajinskou krizi stejný názor jako například Německo. Miloš
Zeman mimořádně akcentuje spolupráci s Čínou. Vidíte v jeho postoji
nějaká rizika? Rizika vidím v těch politicích, kteří odmítají
ekonomickou a obchodní spolupráci s Čínou, neboť těmto politikům asi
nezáleží na ekonomické prosperitě České republiky. Čína je z
ekonomického hlediska pro Českou republiku velkým přínosem.

Oponenti mu vyčítají, že se stává čínským poskokem a nemluví o
nedodržování lidských práv v Číně. Co vy na to? : Prezident Zeman není
ničím poskokem. Někteří lidé by se měli mírnit ve verbálních projevech
vůči hlavě státu. A naše hlava státu nejezdí do Číny rozdávat lekce o
lidských právech. Není možné, abychom zasahovali do vnitřních
záležitostí jakéhokoli státu. A to včetně Číny. Vzpomeňme na to, jak
Anglie nedávno přivítala čínského prezidenta.

Není příliš riskantní nabízet Číňanům investování v České
republice na stříbrném podnosu? Opatrnost je samozřejmostí při jakémkoli
obchodování.

Číňané jsou už v české sportu, bankovnictví, lázeňství i jinde. O
tzv. „žlutém“ nebezpečí se mluvívalo již za první republiky. Nejde
Čínanům spíše o to, aby se etablovali v politicky klíčovém středu
Evropy vedle mocného Německa? Peníze naftových velmocí už léta vládnou
například anglickému fotbalu či jinému sportu. A nikomu to, zdá se,
nevadí. Nezneužívají nás Číňané prostřednitvím Zemanovy vstřícnosti?
Vyvrátíte tuto námitku? Prezident Zeman by nikdy neudělal takové
rozhodnutí, které by znamenalo bezpečnostní riziko pro náš stát. S
Čínou intezivně obchodují jak evropské státy, tak i USA.

Na konci března navštíví Českou republiku čínský prezident Si
Ťin-pching. Je to nepochybně historická událost. V čem nám to pomůže?
Tato událost bude pozitivní v tom, že se vytvoří nová tuzemská pracovní
místa a díky spolupráci s Čínou naše ekonomika posílí. A určitě tato
událost posílí naší prestiž v zahraničí.

Zastáncům hesla „s Amerikou na věčné časy a nikdy jinak“ se asi bude v
souvisosti s návštěvou čínského prezidenta pěnit krev. Politicky dnes
bezvýznamný ex-vicepremiér Topolánkovy vlády Bursík chce čínskému
prezidentovi třeba strkat pod nos plakát Havla s Dalajlámou… Nemá cenu se
zabývat neúspěšným kandidátem do Senátu za TOP 09, který vypadl v
prvním kole volby.

Ministr Zaorálek nedávno šokoval prohlášením, že Rusko vozí do Evropy
uprchlíky. Holedbal se i důkazy. Co to je za hru zahraničního ministra?
Ministři zahraničí EU by ale měli mít na paměti, že vinu za krizi nese i
Unie, která stojí za destabilizací Lybie a Sýrie. Rusko naopak tím, že
aktivně bojuje v Sýrii i proti Islámskému státu, přispělo k příměří
mezi syrskými vládními silami a povstalci, kteří jsou ve spojenectví s
Islámským státem. Ministr žádné důkazy o svém trvzení nepředložil.
Migrace sice Českou republiku přímo nezasahuje, ale hrozbou pro ni
nepochybně je. Co podle vás bylo spouštěcím mechanismem migrační vlny,
která trvá od loňska? Válka v Sýrii a Lybii. Válku, kterou dlouhá léta
podporovaly jak Spojené státy, tak i Evropská unie.

Je to podle vás řízený proces, nebo spontánní? Můj osobní názor je ten,
že je to řízený proces, který má za úkol destabilizovat Evropu.

Dokážete říci, zda existuje nějaké řešení migrační situace? Anebo je
již teď z dlouhodobého hlediska Evropa ztracena a spáchá sebevraždu?
Řešení migrační krize existuje – ukončení válek v zemích, ze kterých
takzvaní uprchlíci utíkají. Myslím, že nastal čas, aby většina
migrantů, kteří se nacházejí na území Evropy, byla ihned deportována do
zemí svého původu a žádní další ekonomičtí migranti nebyli vpuštěni
na půdu Evropy.

Člověk se selským rozumem kroutí hlavou nad přístupem německé
kancléřky Merkelové. Její vstřícnost k migrantům, v posledním období
trochu mírněná pod dojmem vnitroněmeckého odporu, je na první pohled
nepochopitelná. Myslím, že jste to i napsal: vydírají ji Američané?
Myslím, že ji Američané vydírají. Nevím, jestli to má spojitost s
nedávnými odposlechy. Kancléřka Merkelová je podle mne i pod přímým
vlivem USA.

Souvisí to s tím, že Německo je vlastně již sedmdesát let stále
okupovanou zemí? Spojené státy mají na Německo jak vojensky, tak i
ekonomicky velký vliv.

Není absurdní, že se EU chce dohodnou s Tureckem, že jim budeme platit za to,
že nebudou uprchlíky pouštět dále do Evropy? EU musí s Tureckem
spolupracovat, ale nesmí se jím nechat vydírat. Je evidentní, že Turecko
čím dál tím více stupňuje své požadavky a EU je vůči těmto
požadavkům zatím bezmocná.

Turci více či méně usilují o to, aby se stali členy Evropské unie.
Pokládáte jejich případné členství za riziko a proč? Za riziko
pokládám už jen to, že by byla zrušena víza pro Turky. Pravděpodobně
miliony Turků by Evropu zaplavily, což by v dnešní situaci ničemu
neprospělo.

Sankce proti Rusku stále trvají. Už zesnulá expremiérka Británie
Thatcherová v osmdesátých letech prohlásila, že není možné, aby jedna
země vlastnila území s tolika hospodářskými zdroji. Nepřešly tedy Západ
choutky Rusko rozkouskovat a dobýt? Pro Západ bylo Rusko vždy nepřítelem. A
platí to bohužel i dnes. Válka snad nepřichází v úvahu. To by byl konec.
Ale je otázka, kam až situace může dojít. Koho poškozují sankce víc?
Západ či Rusko? Obě dvě strany poškozují. Ekonomické sankce k ničemu
nevedou a proto musí být zrušeny. Stupňování napětí nikomu neprospěje.
A vždy na to doplácí obyvatelé zmíněných regionů.

Rusko je dnes vojensky mimořádně silné. Ukázalo to v Sýrii. Po pár
měsících tam Rusové dokázali změnit poměr sil tak, že se již vedou
mírové rozhovory a prezident Asad posílil. Západ se na to tváří dosti
kysele. Byla mu tedy občanská válka v Sýrii milejší? Není tajemstvím,
že USA spolupracovaly se syrskými povstalci, kteří byli napojeni i na
Islámský stát. A samozřejmě válka v Sýrii posloužila Spojeným státům
tím, že se například z této země valí takzvaní uprchlíci, kteří
destabilizují Evropu. Válka například hýbe s cenami ropy, což někomu
může vyhovovat.

Nedávno zesnulý Miloslav Ransdorf o situaci na Ukrajině říkal, že to je
zamrzlý konflikt, ale jeho tání bude nebezpečné. Jak nahlížíte na
ukrajinskou katastrofu, byť je tam v tuto chvíli klid? Tamní politická
scéna je v naprosto chaotickém stavu. Na Ukrajině bude klid, až tamní
oligarchové nebudou profitovat z lokálních bojů proti těm, kteří
nesouhlasí s kyjevskou vládou.

Myslíte, že problém tzv. Novoruska může být rozřešen smírně, anebo to
bude na dlouhá léta něco podobného, jako je již čtvrt století v
Podněstří? Příkláněl bych se k druhé variantě. Rád bych se mýlil. Jak
hodnotíte Ameriku po válkách v Jugoslávii, Iráku či Afganistánu? Její
rozkladné působení zažila i Lybie či Sýrie, vývoz demokracie se oděl do
hávu bomb a vraždění… Vývoz demokracie se poslední dobou mění spíše
v ovlivňování místní situace jakýmkoli způsobem. A to vše v zájmu
Spojených států. Česká republika je strategickým partnerem USA.
Podporujete tento fakt? Je pravda, že Česko je strategickým partnerem USA. Na
druhou stranu musíme udržovat normální vztahy jak s USA, tak i například s
Ruskem. Jsme v NATO. Pamatuji se, když jsme do tohoto paktu vstupovali, tak se
na konci roku 1998 senátor Jan Kavan velmi vehementně dotazoval, zda bude
možné z něho případně vystoupit. Měli bychom usilovat o opuštění
Aliance? Jestliže se Aliance změní z obranné na útočnou, tak určitě.

Podporujete smlouvu TTIP? Pokud ne, tak proč? Smlouva TTIP zásadním směrem
poškodí evropskou ekonomiku. Jste členem KSČM. Tu čeká zanedlouho
stranický sjezd. Kdo trochu zná dějiny KSČ, tak si může myslet, že
současné vedení v čele s Vojtěchem Filipem připomíná Jílkovu stranu z
dvacátých let minulého století. Vám nevadí, že jste očividně
součástí establishmentu a poslaneckému klubu KSČM se s humorem říká „spokojené
eseróčko“? Je otázkou, kteří lidé takto nazývají KSČM. Já to
určitě tak nevidím.

Vojtěch Filip je předsedou více než deset let. Mělo by se v KSČM
přepřahat?

O budoucí podobě strany rozhodnou delegáti s právem hlasovacím na
květnovém sjezdu. Vojtěch Filip je i v Poslanecké sněmovně respektovanou
osobností. KSČM na sjezdu musí vyslat pozitivní signál ke svým voličům.
Je otázkou, jak. Už v roce 1999 velká analýza, kterou předložil tehdejší
předseda Miroslav Grebeníček prognózovala, že strana bude u exekutivní
moci nejpozději v roce 2010. To je vzdálená vize. Za jakých okolností si
dovedete představit účast komunistů na vládě? Vše záleží na voličích.
Ano, dokážu si představit komunisty ve vládě. Položme si otázku, proč by
komunisté nemohli být ve vládě, když by to například stabilizovalo
politickou scénu?

Očekáváte hluboký propad ČSSD v příštích sněmovních volbách?
Nadcházející krajské volby otestují ČSSD, jak si vede ve vládě. Určitý
propad samozřejmě očekávám. A nejen u sociální demokracie.

Obáváte se případě vítězství Andreje Babiše toho, že Česká republika
může směřovat ke korporativnímu státu? Doufám, že náš systém je
nastavený tak, že republiku nemůže ovládnout jeden člověk.

Je svět obecně na prahu sociální revoluce?

Svět je v jakémsi zlomovém bodu. Je otázkou, které události mohou tento
stav ovlivnit.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Krymské úřady spojily jmenování „muftího-klonu“ s Gülenem

Zřízení Duchovní správy krymských muslimů na Ukrajině je důsledkem
absurdní politiky: do čela paralelní struktury se postavil stoupenec kazatele
Fethullaha Gülena, který byl obviněn z pokusu o převrat v Turecku, řekl RIA
Novosti člen krymské vlády Zaur Smirnov.

Smirnov rovněž zdůraznil, že do zvolení nového muftího byly zapojeny
skupiny radikálních sektářů a extremistů. Jsou mezi nimi ozbrojenci ze
Sýrie a severního Kavkazu, mimo jiné ti, na které byl vydán federální
zatykač, a kromě toho představitelé v Rusku zakázané náboženské
extremistické organizace Hizb ut-Tahrir.

„Tito lidé nemají nic společného s krymskými muslimy a nejen to —
diskreditují dobré jméno krymských muslimů, kteří vždycky zastávali
pozice nenásilí," zdůraznil Smirnov. Podle jeho slov je pro krymské Tatary
zákonným a legitimně zvoleným muftím krymských muslimů Emirali Albajev.

„Těší se nesmírné důvěře, má podporu a autoritu mezi krymskými
muslimy a kromě to i na mezinárodních prostorech," zdůraznil zdroj agentury.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Protesty proti návštěvě čínského prezidenta mi nepřipadají vhodné,
prohlásil šéf Havlovy knihovny. Ale dodal...

REPORTÁŽ V brněnském univerzitním kině Scala se konala debata s bývalým
diplomatem, překladatelem, spisovatelem a současným ředitelem Knihovny
Václava Havla Michaelem Žantovským. Kromě historických reminiscencí se v
debatě objevila mezi tématy současná politika, aktuální otázky českých
vztahů k Číně a směřování naší diplomacie obecně.

Michael Žantovský v úvodu začal připomínkou roku 1989, kdy spolu s
Václavem Havlem jako jeho poradce přišel na Pražský hrad. Odpovídal na
otázku děkana brněnské Fakulty sociálních studií Břetislava Dančáka,
který debatu moderoval a který od Žantovského chtěl slyšet, co v
působení první politické garnitury považuje za úspěch a co se jí
nepovedlo. „Rok 1989 znamenal příchod amatérů do politiky, žádná
náhradní generace politiků tady nebyla a prvek idealismu byl nepopiratelný.
Měli jsme představu, že se v této zemi musí zase dát žít, že lidé
budou mít svou identitu a práva a budou o otázkách společenství rozhodovat
společně a v diskusi. A v tom ohledu jsem dodnes přesvědčen, že se mnohé
podařilo – Česká republika je demokratická země, probíhá zde
demokratická debata, i když o její kulturnosti někdy lze pochybovat. A je to
i země, která si i navenek vytvořila zahraniční politiku opírající se o
naši sounáležitost s Evropou a se západní civilizací. To, co se podařilo
méně, je dodnes otevřená problematika vyrovnání se s minulostí. Stále
není všeobecný konsensus, co představovala komunistická éra, co znamenaly
její omyly a její zločiny. Toho, že se nepodařilo potrestat řady
komunistických zločinů, ale já osobně lituji, ale nevidím to jako něco,
co bylo tehdy reálné,“ vzpomněl Michael Žantovský na dobu, kdy vstupoval
do politiky. Nepovedlo se podle něj také to, nač narážel už v prvním
novoročním projevu Václav Havel, když říkal, že jedním ze základních
úkolů je postavení vztahů mezi českým a slovenským národem na úroveň
opravdové a autentické federace. „O to se Václav Havel pokoušel, ale
neúspěšně a debata o těchto otázkách se vyvíjela směrem k rozdělení
Československa. Z dlouhodobého hlediska - zejména když se člověk pohybuje
ve sféře zahraniční politky – si nelze nevšimnout, že váha naší země
a její role se tím oslabila. Je to něco, čehož my, co jsme u toho byli,
budeme do smrti litovat,“ řekl Michael Žantovský.

Vstup do NATO byl naléhavý lobbystický úkol

Břetislav Dančák pak debatu nasměroval k dějům, které se týkaly
rozšíření NATO a našeho vstupu do aliance. V době rozhodování o
rozšíření NATO Žantovský působil v USA jako velvyslanec, při ratifikaci
vstupní smlouvy byl senátorem. „Toto téma mě provázelo od začátku
působení v politice. Na počátku se přemýšlelo o tom, že se
bezpečnostní a vojenské struktury přežily a že by se mělo přemýšlet o
rozpuštění nejen Varšavské smlouvy, ale i NATO. Postupně se ale atmosféra
začala měnit, jednak zde byl pokus o puč v SSSR v roce 1991, který ukázal,
že zde stále jsou síly, které si přejí návrat studené války. Stejně
důležitým momentem byla válka v bývalé Jugoslávii, kde se ukázalo, že
samotné evropské struktury nejsou schopny něčemu takovému zabránit.
Zpočátku se za prezidenta Clintona USA k rozšíření aliance stavěly
chladně a pro nás to byl velmi naléhavý lobbystický úkol a vyžadovalo si
to koordinaci spolupráce s Polskem a Maďarskem. Nakonec Clinton přijel do
Prahy, a nejen že zahrál na saxofon v jazzovém klubu Reduta, ale oznámil i
záměr rozšířit Severoatlantickou alianci,“ řekl exdiplomat Žantovský.
Vstupu pak podle něj předcházely diskuse a někteří politici aktivně
vystupovali proti vstupu do NATO, v Senátu to byl Jan Kavan, který pak
paradoxně jako minstr zahraničí podepisoval smlouvu o přistoupení České
republiky k Washingtonské smlouvě a vstupu do NATO.

Český diplomatický konsensus se změnil

Michael Žantovský se také vyjádřil k současnému výkonu české
diplomacie. „Chodil jsem do škol, kde nás učili, že historie je produktem
neosobních sil, které vytvářejí dějinný pohyb. To jednak odporuje mému
přesvědčení, ale i osobní zkušenosti. V politice se opakovaně setkáváme
s tím, že vývoj může jít různými směry a velmi přitom záleží na tom,
jací lidé o něm rozhodují,“ uvedl Michael Žantovský. Pokud jde o
současný výkon české diplomacie, řekl, že v raných 90. letech se
vytvořil určitý konsensus, kam má tato země směřovat, jaké principy má
bránit, se kterýmu zeměmi je ochotná se spojovat a co za to je ochotna
obětovat a tento konsensus vydržel navzdory střídání vlád poměrně
dlouho. V poslední době se ale mění v souvislosti s událostmi na Ukrajině,
naším vztahem k Rusku, řešením uprchlické krize nebo názory na
důležitost a motivace našeho vztahu k Číně, a dnes už nelze mluvit o tom,
že je stejný jako v 90. letech. „To není dobré už proto, že zde není
konsensus napříč strukturami ministerstva zahraničí, vlády a prezidenta
republiky. Je to vidět například i na aféře kolem vydání pana Fajáda,
kdy každá z institucí říkala něco jiného, a to z pohledu lidí zvenčí
vyvolává otázky, kdo tady vlastně dělá zahraniční politiku země,“
řekl v Brně Žantovský.

Ideologie v Číně je na tom jako v SSSR kolem roku 1989

Žantovský pak odpovídal na dotaz týkající se jeho pohledu na
nadcházející návštěvu čínského prezidenta a také na to, že v
parlamentu proběhl seminář Zkušenosti pro řízení a rozvoj státu, kde
jako hlavní řečník vystoupil profesor stranické školy ústředního
výboru Komunistické strany Číny. „Byli jsme o tom poslední dny nuceni
přemýšlet, vznikají různé iniciativy a petice a my jako knihovna
nestojíme mimo společenské dění, 10. března jsme vyvěsili, tak jako řada
jiných institucí, tibetskou vlajku. Když jsem se ale setkal s myšlenkou
protestu proti návštěvě čínského prezidenta, jako diplomatovi mi to
nepřipadalo vhodné. Vím, že čínský prezident navštěvuje řadu zemí,
Čína je součástí systému mezinárodních vztahů a není nic
zavrženíhodného na tom, když se její představitelé vypraví do Evropy. Je
samozřejmě otázkou, za jakých okolností a s jakou agendou. Domnívám se,
že zahraniční politika, která se opírá o úctu k lidským právům, je
správná a není ani nesprávné při mezinárodních setkáních to
představitelům států, kde se lidská práva nedodržují, připomínat,“
řekl Michael Žantovský s odkazem na Helsinskou konferenci z roku 1975, která
pomohla lidským právům v řadě zemí. „Neměli bychom tento princip
opouštět jen proto, že když o tom budeme mlčet, dostaneme o pár miliard
dolarů investic více. O tom ostatně nejsem přesvědčen, když jsem byl
šest let v Británii, kam opakovaně jezdil dalajláma a britsko-čínské
ekonomické vztahy se úspěšně rozvíjely. Pokud jde o seminář, který
proběhl ve Sněmovně, nepohoršuje mě, když čínský představitel přijede
vyprávět o zkušenostech s vládním systémem v Číně. Současně bych si
ale představoval, že bychom neměli být tak přeskromní a že bychom měli
také našim čínským návštěvníkům říkat, jak organizujeme společnost
my, jaké výhody to má, proč to považujeme za správné a proč si myslíme,
že lidská práva, která uznáváme, by měl mít každý člověk na světě,“
je přesvědčen Michael Žantovský.

Vyjadřoval se po dotazu také k tomu, jak reagují představitelé států,
které jsou z hlediska lidských práv problematické. „Jejich reakce se dají
rozdělit do tří kategorií. Někteří se domnívají, že lidská práva
univerzální neexistují a jsou jen kulturním produktem evropské civilizace a
v jiných kulturách nemají místo. Druhou kategorii tvoří ti, kdo říkají,
že lidská práva jsou důležitá, ale ta která společnost ještě na ně
není připravená, což je argument, který nelze úplně odmítnout, někdy je
ale použit jen jako záminka. A pak jsou pragmatičtí cynici, kteří se s
vámi v televizním studiu budou hádat, ale cestou z televize řeknou, že
máte pravdu. Pokud jde o to, čemu věří čínští představitelé, jejich
ideologické cítění odpovídá ideologickému cítění v Československu
nebo Sovětském svazu kolem roku 1989. Jejich jednání odpovídá mocenským
důvodům a snaze o udržení kontinuity země, ne přesvědčení, že Marx
měl pravdu a Lenin byl úžasný,“ řekl Michael Žantovský.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Tímto způsobem Edward Snowden komentoval, koho budou občané USA volit na
prezidenta

Edward Snowden na svém twitterovém účtu oznámil, koho si podle něj budou
moct občané Spojených států vybrat v letošních podzimních
prezidentských volbách.

...

Celou záležitost okomentoval krátce: 2016: volba mezi Donaldem Trumpem a
Goldman Sachs

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Atény nemají v úmyslu zakazovat ruským tankerům proplouvat vodami Řecka

Řecko nemá v úmyslu podnikat nějaké kroky proti Rusku v souvislosti s
dodávkami paliva pro ruské VKS v Sýrii, které přepravují ruské tankery, a
vyhlašovat nějaké zákazy, řekl v interview pro RIA Novosti speciální
poradce řeckého premiéra pro otázky spolupráce s Ruskem Dimitrios Velanis.

V posledních dnech se v západních sdělovacích prostředcích diskutuje o
údajném porušení Ruskem evropského embarga tím, že ruské tankery vozí
palivo pro ruské letectvo v Sýrii.

„Odpověděl bych slovy, která jsme mohli uslyšet na ruském ministerstvu
obrany a na ruském ministerstvu zahraničních věcí — sankce přijaté
Evropskou unií a NATO se netýkají Ruska, protože není členem těchto
organizací. Je nám jasné, že Rusko, které rozmísťuje v Sýrii své
loďstvo a letectvo, je samozřejmě musí zásobovat palivem. Letadla bez
petroleje nelétají," řekl Velanis.

Na otázku, jestli bychom měli očekávat nějaký zákrok proti ruskému
civilnímu loďstvu, Velanis odpověděl: „Příslušné řecké orgány
zaujaly určitý postoj. Myslím si, že otázka nějakého zákazu není vůbec
na programu."

„Není to naše otázka, je to otázka Ruska a otázka ruských zájmů. A my
proti ruským zájmům nepůjdeme, nemáme pro to žádný důvod. Jsem toho
názoru, že takový je postoj Řecka a bude se jím řídit," uzavřel
Dimitrios Velanis.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Mladí muslimové a švédské bazény: Že obtěžují? Už dávno. Nechtějí
se sprchovat, útoky se množí

V důsledku současné migrační vlny přicházejí zejména z Německa a
Švédska zprávy o sexuálním obtěžování žen a dívek migranty na
plaveckých stadiónech. Jak ovšem uvádí novinářka Ingrid Carlqvist, ve
Švédsku dělají muslimští návštěvníci plaveckých stadionů potíže
již mnoho let.

Například ve třísettisícovém Malmö, kde patří Švédové již k
menšinové populaci, začaly podle Carlqvist problémy již nejméně před
patnácti lety. Gangy mladých muslimů provokují a obtěžují hosty i
personál a muslimští muži se údajně nechtějí před vstupem do bazénu
sprchovat. Jiní zase chtějí jako plavky použít své spodní prádlo. „To
však není z logických důvodů dovoleno. Když je však personál na tato
pravidla upozornil a vyžadoval jejich dodržování, muslimové na zaměstnance
plaveckého stadiónu zaútočili. A to i na cestě z práce domů,“ líčí
Carlqvist nepříjemnou situaci.

Obecně je problémem skutečnost, že v muslimských zemích je vnímána
nahota zcela jinak než ve Švédsku. Muslimské ženy se koupou v oděvu
zvaném burkini, který zakrývá celé jejich tělo. „Když muslimové
viděli ve Švédsku místní ženy v plavkách, došli k závěru, že jde o
lehké ženy, které je dovoleno osahávat a sexuálně obtěžovat,“ píše
Carlqvist a tvrdí, že během posledních měsíců počet případů
sexuálního obtěžování na švédských plaveckých stadionech narostl
přímo exponenciálně,“ tvrdí švédská novinářka.

„Z celkového počtu 163 000 žadatelů o azyl je tvoří asi 35 000 mladí
muž ve věku šestnáct až sedmnáct let, kteří k nám dorazili bez
dospělého doprovodu,“ označuje Carlqvist hlavní skupinu pachatelů
sexuálního obtěžování. K jednomu z prvních znásilnění však došlo
již v roce 2005 v bazénu Husbybadet ve Stockholmu a jeho obětí se stala
sedmnáctiletá dívka, kterou znásilnili dva o rok mladší uprchlíci. První
z pachatelů byl odsouzen ke třem měsícům odnětí svobody ve vězení pro
mladistvé a jeho přítel byl osvobozen. Dívka byla těžce traumatizována a
ocitla se v péči psychiatrického zařízení, kde se pokusila několikrát o
sebevraždu.“

Celý text v angličtině najdete ZDE

„Od té doby se staly bazény pro švédské ženy nebezpečným místem.
Jenom za první dva měsíce letošního roku bylo hlášeno hned několik
případů znásilnění, sexuálního napadení a obtěžování. Právě proto
se například ve stockholmském Eriksdalsbadet rozhodli ve snaze předejít
dalším problémům oddělovat muže a ženy ve vířivkách,“ píše
Carlqvist a cituje šéfa sportovního oddělení na stockholmské radnici Olofa
Öhmana, podle kterého se podobné problémy objevují prakticky ve všech
veřejných bazénech v hlavním městě Švédska.

V polovině ledna informoval místní deník Kungälvsposten o sexuálním
napadení dvou dívek ve výtahu veřejného bazénu Oasen v Kungälv. Za
podezřelé z útoku byli označeni dva mladí uprchlíci, kteří do země
dorazili bez dospělého doprovodu. „Osmnáctého ledna zase uvedlo vedení
veřejného bazénu Fyrishov ve městě Uppsala, že za loňský rok zde došlo
k sedmi hlášeným případům sexuálního obtěžování dětí. Mezi
podezřelými pachateli jsou opět dospívající chlapci nehovořící
švédsky, kteří přišli do Švédska v rámci současné migrační vlny bez
doprovodu rodičů.“

O tři dny později se objevily zprávy o dramatickém nárůstu případů
sexuálních útoků v bazénu Aquanova ve městě Borlänge. „Zatímco v roce
2014 byl hlášen v tomto směru jediný případ, tak v roce 2015 bylo
hlášeno hned dvacet sexuálních útoků. Konkrétně jde o osahávání či
sexuální napadení na toaletách. Jedna ze zaměstnankyň bazénu, Anette
Nohrén, mi potvrdila, že všichni podezřelí jsou skutečně cizinci z
Blízkého východu nebo z Afriky. Vedení společnosti provozující bazén se
proto rozhodlo stanovit nová pravidla, podle kterých mohou bazén
navštěvovat mladí muži z azylových center jen v doprovodu odpovědných
dospělých osob.“

V průběhu ledna potom došlo ještě k několika podobným incidentům po
celém Švédsku. „25. ledna deník Expressen informoval o dalším
znásilnění v nechvalně proslulém bazénu Eriksdalsbadet. O den později se
objevily zprávy o sexuálním napadení skupinou mužů nehovořících
švédsky v bazénu Storsjöbadet ve městě Östersund. Sedmadvacátého ledna
radnice ve Växjö oznámila, že hodlá najmout ochranku pro místní veřejné
koupaliště poté, co zde byly sexuálně napadeny dvě jedenáctileté dívky.“

Jak líčí Carlqvist, v únoru vlna sexuálních útoků na plaveckých
stadionech pokračovala. „Bohužel se zdá nepravděpodobné, že by se
švédští politici odhodlali k deportacím sexuálním delikventů. Politici
místo toho věří, že problémy vyřeší kurzy vzdělávání o rovnosti
mezi muži a ženami,“ kritizuje švédské politiky novinářka.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Švýcaři zachraňují své ledovce s pomocí… dek! Jen se podívejte (FOTO)

Vedle horského průsmyku Furka v švýcarských Alpách se nachází krásný
ledovec Rhône. Místní obyvatelé vymysleli neobvyklý způsob záchrany této
pamětihodnosti: přikrývají ji dekami. Informuje o tom portál Populární
mechanika.

Velké bílé deky nemají za cíl „zabalit" ledovec, aby se zahřál, je to
ale dobrý způsob, jak odrazit sluneční světlo. Deky nás zahřívají,
zachovávají teplo vyzařované naším tělem, avšak v případě velkého
nahromadění ledu je situace naprosto opačná: led, který je chráněn před
vlivem vnějšího prostředí, zůstane déle v původním stavu. Obyvatelé
centrálního Švýcarska mají k tomu pádné důvody: dřevěné ukazatele,
jež dlouhá desetiletí registrují úroveň ledu, svědčí o tom, že se
ledovec v poslední době propadl o celých 350 metrů.

Every Year, the Swiss Cover Their Melting Glaciers in White Blankets
https://t.co/hNFarnEkav#science #nature #environment #ski #skiing #Switzerland #snow
#glacier pic.twitter.com/yA8q0tUjkJ — Science Bar (@BlogSciencebar) 7. března
2018

I když překonání lokální krize s pomocí dek není moc vysoká technologie,
jsou dost užitečné. David Folken, glaciolog, který spolupracuje se
švýcarským ministerstvem ochrany životního prostředí, sdělil v roce 2015
v rozhovoru, že deky snižují tání o celých 70%. Vědci dnes pátrají po
jiných způsobech zpomalení tání: vědecký tým z Utrechtské univerzity,
například, věří, že se mu podaří zachránit švýcarský ledovec
Morterac s pomocí navrstvení umělého sněhu, který dobře odráží světlo.

Podobné případy mají po celém světě. Ale i ty nejchytřejší triky mohou,
bohužel, pouze trochu zpomalit tání ledu: bude-li se klima i nadále měnit v
průběhu globálního oteplování, roztají na Zemi dříve nebo později
všechny ledovce.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Důležitá zpráva z ruské obrany 27. února 2016: ruští vojenští poradci
v Sýrii – video a jeho přepis

Většina lidí si při dotazu na ruské operace v Sýrii okamžitě vybaví
ruské bombardéry, stíhače, bojové vrtulníky a salvy křižujících střel.
Jen málokdo si vybaví tichou práci za scénou, kterou provádí velká
skupina vysoce oddaných profesionálů, kteří pomohli syrská vojska, která
už byla na pokraji porážky, přetvořit na sílu, jež byla zase schopna
začít s osvobozováním syrského území. Aniž bychom popírali důležitost
letecké kampaně, ty nálety samy by vlnu války neobrátily.

...

Když ruská vojska začala v Sýrii se svou intervencí, vyžadovala situace na
frontě rychlá opatření specializované vojenské podpory, která vynahradí
početní převahu džihádistů převahou v palebné síle. To bylo rychle
zajištěno dodávkami jak tanků T-90 pro Syrskou arabskou armádu, tak i
raketometů s termobarickými střelami TOS-1A, které jsou vysoce efektivní
při likvidaci opevnění.

Aby však mohla Syrská armáda obnovit ofenzivu, muselo dojít k doplnění jak
techniky, tak personálu a k jeho přecvičení. Syrské ozbrojené síly byly
však při propuknutí té rebelie ve stavu těžké zanedbanosti a bojové
operace velkého rozsahu tento smutný stav věcí rychle odhalily. Spousta
techniky zůstala stát kvůli nedostatečné údržbě, jednotky byly na
nedostatečných počtech a chyběl jim specializovaný personál. Syrští
vojáci byli v té době mizerně vycvičení, a to i ti přidělení do
posádek sofistikovaných zbraňových systémů jako tanků a výzbroje
raketového dělostřelectva. Systémy údržby techniky postačovaly, aby si
poradily s rozsahem poptávky během mírových časů, ale rychle se zhroutily,
jakmile se vojska pokusila o operace velkého rozsahu. Ohromné množství
techniky syrské armády rovněž vytvořilo přístup, při němž se
zanedbávala údržba a evakuace poškozených strojů.

Ruské ministerstvo obrany, aby s tím pomohlo, využilo trasu Expresního
zásobování Sýrie, aby tam poslali velký počet tanků T-72B, bojových
vozidel pěchoty BMP-2 a zbraní raketového dělostřelectva. Pak se dali do
práce ruští poradci, aby vycvičili syrské vojáky jak v používání
těchto nových vozidel, tak v operacích s nimi jako se součástmi taktických
bojových týmů. Svou cestu k syrským jednotkám našlo ještě více techniky
díky tomu, že ruští specialisté obnovili opravářské dílny syrské
obrněné techniky, které rychle vrátily stovky rozbitých nebo dlouho
skladovaných obrněných vozidel do služby. Syrské letectvo se vrátilo na
oblohu díky ruským specialistům a včasným dodávkám náhradních dílů.

Ruští poradci rovněž uspořádali výcvikové kurzy pro specializovaný
personál, bez něhož nemohou žádné ozbrojené síly účinně vést operace
velkého rozsahu, jako jsou experti na logistiku, komunikaci a úplně stejně
důležití operační plánovači. Tato práce nebyla samozřejmě bez
nebezpečí, jelikož teroristé měli schopnost provádět údery téměř ve
kterékoliv části Sýrie. Jeden ruský poradce byl zabit za neznámých
okolností v provincii Latakia.

Ruští poradci rovněž sloužili de-facto i jako diplomaté, jejichž
přítomnost byla nutná k zajištění bojeschopnosti provládních sil, do
nichž patřili i nedávno rekrutované kmenové a místní milice a dokonce i
bývalé opoziční síly, aby ti všichni pracovali v harmonickém souladu.
Bylo by např. těžké si představit účinnou vojenskou spolupráci mezi
Kurdy a syrskými vojsky bez ruského zprostředkování.

Přes všechno toto úsilí zůstává syrská situace pořád kritická.
Problémy syrských sil nebyly ještě plně vyřešeny a ISIS a další
džihádistické síly jsou schopné vést lokální protiútoky, jako to
nedávno udělaly v Khanasseru, protože vládní síly nejsou dostatečně
velké k řádné obraně dlouhých frontových linií proti frakcím rebelů.
Trend je však ve správném směru. Lednové boje v Salmě byly ukázkou, co
přineslo ruské úsilí vycvičit celý batalion úkolových sil Syrské
armády k vedení ofenzivních operací. To byla první operace provedená
jedním z těch nových Rusy vycvičených batalionů. Jelikož byl tento
výcvikový program zahájen v říjnu, tak to vypadá, že výcvikový cyklus
trvá 3 měsíce, než se taková jednotka pošle na frontovou linii a více
takových jednotek se do bojů zapojuje až v poslední době, čímž obrací
vlnu války. Nově u opozice objevená ochota vyjednávat je tu jedině kvůli
jejich opožděnému uznání toho, že rovnováha sil se posunuje proti nim.

Napsal a vytvořil Tým SouthFront: J.Hawk, Daniel Deiss, Edwin Watson

Překlad: Miroslav Pavlíček

Zdroj: southfront.org

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí