Question:
Havla měli popravit, řekl šéf. Teď tu Václav sedí a cucá pivo.
Pozoruhodné vzpomínky Michala Horáčka na listopad 89

Kdyby Michal Horáček v lednu 2018 vyhrál prezidentské volby, nebylo by to
poprvé, co by se dostal do nejvyšší politiky. A při výročí Listopadu ´89
není možné nevzpomenout první kontakty prezidentského kandidáta s
mocenskými špičkami. Seděl tehdy za vyjednávacím stolem mezi premiérem
Ladislavem Adamcem a lídrem opozice Václavem Havlem. A napsal o tom knihu,
nazvanou „Jak pukaly ledy“.

„Jsou tady lidi!“ Volají lidi. Je jich několik set. Stojí jednotlivě i v
hloučcích mezi žlutobílými antony před obchodním domem Máj na Národní
třídě. Proti nim policisté,“ zahajuje Horáček své vyprávění. Večer
17. listopadu 1989 měl domluvenou schůzku u kavárny Slavia s hudebníkem
Michaelem Kocábem, ale přes zablokovanou Národní třídu se tam nemá jak
dostat. Bočními uličkami se pak na nábřeží přece jen dostane, Kocába
potká – a do konce knihy už jej prakticky neopustí. Hudebník a textař v
tandemu pendlují mezi Úřadem vlády, centrálou opozice, bytem Václava Havla
a palácem Melantrich, z jehož balkonu promlouvají představitelé
Občanského fóra k Václavskému náměstí.

Několik měsíců předtím totiž oba založili iniciativu Most, která si
kladla za cíl zprostředkovat dialog mezi opozicí a komunistickou mocí. A
když se Horáček spíše náhodou seznámí s poradcem premiéra Adamce
Oskarem Krejčím, získali oba „mostaři“ přímou linku na vedení
federální vlády. Za těchto okolností přicházejí události 17.listopadu.

CELÁ KNIHA MICHALA HORÁČKA JE K DISPOZICI ZDE

Dva dny poté, v neděli, se oba doslova vecpou do obýváku premiéra Adamce a
předkládají mu několik návrhů. Schůzka s premiérem je popsána do
nejmenších detailů, včetně Adamcova vzpomínání: „Tenkrát po válce
nám Gottwald řekl: ‚Slíbit vám nemůžu nic, nic nemám. Ale vidím, že
jste nezkušení, nevzdělaní. Když vyhrajeme, tak to vzdělání dostanete,
za to ručím!‘ No a my za ním šli, to byl náš program,“ vzpomíná. „Cítím
nutkání zeptat se, co jim Klema řekl, když nechal popravit své nejbližší
kamarády. Snažím se ovládnout, když už jsem pro změnu v roli diplomata,“
doplňuje to Horáček vlastním komentářem.

V podobném ironickém duchu pak prezentuje i názory dalších zástupců
komunistického režimu. Ať už je to šéf ÚV SSM Vasil Mohorita (toho nechá
vyslovit v knize kompliment na adresu samotného Horáčka „Ty se orientuješ
moc dobře. To se pozná novinář...“), nebo poradce premiéra Oskar Krejčí,
se kterým jedná nejčastěji. Smlsne si na něm zejména za jeho obšírný
výklad, jak je situace složitá, a jak premiér hraje na několika
šachovnicích zároveň. Jednou z nich jsou i „pracující v továrnách“.
Když na Václavské náměstí dorazí demonstrovat průvod dělníků z ČKD,
přiměje to Horáčka k ironické glose: „Jaké figurky zbývají na vaší
šachovnici, soudruzi?“

Zasvěceně jako novinář komentuje zejména jednotlivá vydání novin. „V
budově Rudého práva si pod dohledem strážných čtu Rudé právo. Píšou
tam, co jindy. V úvodníku nazvaném Rozhodně proti provokacím stojí doslova:
‚Agresivní jádro demonstrantů vyvolalo střet se silami pořádku.‘ KSČ
očividně nehodlá ustoupit ani o píď,“ popisuje například první
pracovní den po 17. listopadu.

Čtenáře pak „zkušeně“ zasvěcuje do tajů žurnalistické práce a
odhaluje manipulace: „Mladá fronta nakonec vyšla, jenom na titulní straně
je fotografie nějakých usměvavých pracantů, utahujících závěry na
rourách. Vrcholná aktuálka, dodaná ČTK. Dozvídáme se, že původně tam
byla úplně jiná fotka, v noci ji museli vyměnit,“ zaznamenává si ve
čtvrtek 23.11.

A uprostřed Václav Havel upíjí pivo

Dominantně je ale kniha zápisníkem revolučních událostí, ke kterým se
Horáček s Kocábem dostali, když vpadli na jednání Občanského fóra se
slibem, že mu zprostředkují jednání s premiérem Adamcem. Své první dojmy
z „generálního štábu revoluce“ zaznamenal autor takto: „Jdeme do
prvního patra. Nějakými skříněmi zavalená místnost, za ní další. V
ní malý konferenční stolek. Kolem plno. Sešlo se tu asi dvanáct nebo
patnáct lidí. Některé poznávám: Saša Vondra, Jirka Křižan, Jana
Petrová, Věněk Šilhán, Radim Palouš, Jan Ruml, Ladislav Lis. Václav Havel
sedí v jejich středu. Drobnými doušky tu a tam upíjí pivo z láhve.
Kouří Petry. Rozcuchané vlasy se mu vzadu stáčejí do kudrn. Z metrové
vzdálenosti si konečně všimnu, že jeho oči jsou šmolkově modré. Na
kolenou má aktovku, vedle sebe vlasatého a vousatého Vladimíra Hanzela,
hudebního kritika a především svého tajemníka.“

Horáček pak vyběhne na chodbu s holandskými novináři, zatímco Kocáb
mezitím vykládá Václavu Havlovi a všem ostatním, jak jim zajistí kontakt
na předsedu vlády. Když se Horáček vrátí, je už vše dohodnuto a
debatuje se o tom, jak oslovit veřejnost na Václavském náměstí. „Zítra
ve čtyři je nutné konečně lidi oslovit. Naštěstí stojí na Václavském
náměstí budova Melantrichu. Ústřední tajemník Československé strany
socialistické Jan Škoda – Havel ho důvěrně nazývá Nosáčem, očividně
se znají – už o tom ví,“ líčí Horáček.

Zaznamenává i známé okamžiky Listopadu ´89, například moment, kdy na
první jednání premiéra s opozicí dorazil i Václav Havel, ačkoliv bylo
předem dohodnuto, že v delegaci nebude. „Přijíždějí dvě auta, první z
nich zanedbaná škodovka. Vedle řidiče černá bunda – Havel! Oskar
Krejčí je na omdlení. Jako by se mu náhle zjevila godzilla nebo jiný
strašlivý bubák. Chvíli mám dojem, že se otočí a uteče. Podvědomě mu
zastoupím cestu. Michael Václava Havla představuje. Poradce mu podává ruku
jako rozpálené plotně, ale přece. Hned však nás dva mostaře odvádí
takřka násilím stranou: „Tohle je nemyslitelné.“ Bere Michaela nahoru za
předsedou vlády, já mám prý „Havla přesvědčit, aby se účasti vzdal“.
To určitě. Zdravím se místo toho s Milanem Hruškou, s Jiřím Bartoškou, s
Janem Rumlem. A taky s Martinem Mejstříkem v pleteném svetru a s šátkem
Ferdy Mravence u krku,“ píše Horáček. Jeden z Havlových pobočníků
syčí na premiérova poradce Krejčího „věčně nás kádrovat nebudete“,
zatímco „Václav Havel prožívá trapnou chvilku, kouká do země“.
Nakonec ustoupí a jednání se nezúčastní.

Ty šílenče...

Některé zážitky známého textaře dostanou tak, že sklouzne k poetickému
líčení. Třeba když poprvé z okna již zmíněného paláce Melantrich
uvidí davy na Václavském náměstí: „Předestře se mi pohled tak
závratný, že se mi zatočí hlava. To už nejsou skupiny z neděle, ani
proudy z pondělí. Dnes tady stojí sama matka měst, hrdá a odhodlaná znovu
rozhodnout klíčový okamžik v našich dějinách, stojí tu národ. Něco
podivného tu však... Nevím, nevím, už vím! Nepočítaně se třepetá
československých vlajek – a ani jediná rudá. Je to scéna z tisíckrát
sněného snu. Padá sníh s deštěm. Mana naděje.“

A takto viděl Listopad´89 dokumentarista Robert Sedláček

Jindy dává průchod sžíravé ironii, třeba když poslouchá projev
zástupce Socialistického svazu mládeže na další z demonstrací na
Václavském náměstí: „Mluví Ivan Petružela. Dlouho. Ale nic o intervenci!
Výzvu ke zrušení ‚tabu‘ ilustruje takhle: ... ‚Ať již jde o období
první republiky, padesátých let, nebo krizového období 1968–69.‘ Jaké
‚krizové období‘, ty šílenče? Kam sem taháš ten biľakovský termín?
Ale co, uklidňuji se názvem jedné své písničky: Starýho psa novým
kouskům nenaučíš.“

A někdy neodolá a posuzuje události optikou umělce. Třeba když na
demonstraci vystřídá hromujícího dělníka Věra Čáslavská: „Na
plátně citů další majstrštyk, po řízném dělníkovi ženskost, dnes se
naši režiséři vyznamenali.“ Prostor ale dostanou i „veselé historky z
revoluce“, třeba jak Václavu Havlovi do centra Občanského fóra objednali
masérku, nebo jak se divadelník Jiří Suchý na tribuně největší
demonstrace na Letenské pláni nejistě vyptával, jestli jej nezavřou.

Havel se měl popravit...

Vzpomínky na události Listopadu jsou prokládány Horáčkovými vlastními
úvahami nad tehdejšími poměry. Když třeba potká na demonstraci
televizního režiséra, přivede jej to k rozjímání: „O televizi,
nejpevnější baště posrpnové reakce, kolovaly historky jak na běžícím
páse. Ředitel Batrla (ve výtahu v Jindřišské ulici jsem viděl nápis: TV
dospěla ke svému Batrloo) si v ničem nezadal s předchozím Janem Zelenkou,
který ještě před odchodem ze svého dlouholetého postu si v rozhovoru s
Kocábem trpce stěžoval, že mu do televize nalezli samí
kontrarevolucionáři a chartisté; provádějí tu svoje rejdy a on ať dělá
co dělá, už to nemůže ukočírovat.

Když dav skanduje: Na Štěpána bez Štěpána!, vzpomenu si na výrok jednoho
televizního šéfredaktora, že všechna ta nervozita pramení ze zásadní
chyby: po lednových demonstracích se měl Havel a tři čtyři další
popravit. Když se ho ptali, za co a proč (vyprávěl mi to přímý svědek),
vypěnil: ‚To je ten váš intelektuálskej přístup. Samý za co? A proč?
Kdy už se naučíte vidět věci třídně?‘ “

Klaus, Zeman, Havel...

Některé Horáčkovy vzpomínky jsou pozoruhodné i v kontextu dnešní
politiky. V kontextu jeho prezidentské kandidatury by mohly zaujmout jeho
tehdejší názory na české prezidenty. Takto například popsal první dojem
z Václava Klause: „Ten se mi líbí, na poradách mluví vesměs výborně,
přišel z Prognostického ústavu.“

A takto Horáček při popisu demonstrace na Letenské pláni popsal první
veřejné vystoupení současného prezidenta: „Mluví prognostik Miloš Zeman.
Co slovo, to zdrcující fakt. ‚Nejvyšší úmrtnost v Evropě... Kolem 72.
místa na světě v podílu národního důchodu, který jde na kulturu... Až
za Nepálem... Pondělní generální stávka nebude ohrožením hospodářství,
ale naopak nejlépe vynaloženou investicí za posledních čtyřicet let!‘
Gratuluji řečníkovi. ‚Chtěl jsem mluvit déle,‘ svěřuje se, ‚ale
seškrtali mi to.‘ ‚Tentokrát krátili naši režiséři na nepravém
místě,‘ odtuším.“ Miloš Zeman prý jen pokrčil rameny a zapálil si
dýmku.

Miloš Zeman a další mluvčí na demonstraci 25.11.1989

A takto popsal první televizní vystoupení Václava Havla: „Morálka, etika,
ideály, partnerství, demokracie... Důstojné a chytré. Až moc chytré. A k
tomu ještě zajíkavé, nesouvislé… Kouknu na Michaela, ruce má založené
na prsou, klopí oči. Asi má stejný pocit jako já: neřeknou si ti, kdo se
smáli Jakešovi, že Havel nemluví o nic líp?“

Později ale kouzlu Václava Havla podlehne zcela, spolu s Kocábem je jedním z
prvních, kdo prosazují kandidaturu Václava Havla na prezidenta. A pohádají
se kvůli tomu dokonce i s Olgou Havlovou, kterou tato vize naopak trochu děsí.

Jsem individualista...

Horáček mezi řádky knihy prozradí i něco o sobě. Důsledně například
eviduje všechny své vlastní mediální výstupy, zejména pro zahraniční
média. Vrcholem je, když se i podle vlastního přiznání „vecpe“ na
tiskovku mluvčích vlády a Občanského fóra po historickém prvním
jednání vrcholných delegací. A líčí, kterak mluvčí komunistické vlády
vychytrale překrucuje informace a následně si vezme mikrofon on, a před
zahraničními novináři vše uvede na pravou míru.

Nabízí ovšem také značně bizarní rozhovor pro jednu z trojice
nejprestižnějších amerických televizí CBS. Když má dojem, že redaktorka
neposlouchá jeho odpovědi, jen recituje otázky, rozhodne se jí vytrestat a
místo seriózních odpovědí, které novinářka očekává, popustí uzdu
své fantazii:

„Celé vedení Komunistické strany Československa jsou mnohaletí agenti FBI.“
Betsy polkne. „FBI si usmyslelo zdiskreditovat a zničit komunistické hnutí.
S tím se vlastně nikdy netajilo a určitě to tušíte i vy. Avšak těm
agentům, vyslaným do Československa, se to podařilo tak dokonale, že už se
sotva kdy dokáže zmátořit. Husarským kouskem sabotáže bylo právě
včerejší politbyro; taková sestava znamená prakticky prosbu o lidové
povstání,“ tvrdím skálopevně. „Co blbneš?“ sykne Michael. „To
myslíte vážně?“ tápe Betsy. „Smrtelně. Už je dokonce známo
skutečné jméno vrchního agenta: Kenneth Smith.“ „A kdo to je?“ „To
ještě nevíme. Ale KSČ, to je vlastně zkratka Kenneth Smith Corporation.“
Jak je vidět, zhostila se svého úkolu zničit komunismus lépe, než by kdo
mohl vůbec tušit.“ Následně připouští, že za nejapné vtipkování o
FBI ve vlivné americké televizi jej následně Michael Kocáb seřval.

„Nejsem agitátor. Jsem individualista; dělám, co cítím,“ přizná se mu
Michal Horáček.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Ženisté očišťují od min obvody syrského města Aleppo, osvobozené od
bojovníků

Ženisté pomocí řízených výbuchů provádějí odminování osvobozeného
od bojovníků území ve čtvrti 1070 v syrském městě Aleppo, kde ještě
před týdnem probíhaly kruté boje mezi vládní armádou a teroristy.

Nevybuchlé nálože leží na každém kroku. Bojovníci umísťovali miny do
budov tak, že výbušninu dali pod betonové opěry novostaveb, aby se domy
zřítily na tanky a postující zvláštní jednotky. V rozvalinách
zůstávají stovky trhavin amatérské výroby, min, nábojů, kterými byla
čtvrť ostřelována více než rok.

„Je to řízená mina — nejnebezpečnější z těch, které používají
bojovníci k ničení pěchoty. Umísťovali je ve vchodech obytných domů",
říká velitel ženijního oddílu syrské armády, nadporučík Muhammad.

Existují i „vlastnoručně vyrobené", například v plastové nádobě,
schované v technické místnosti u vchodu, našli výbušninu a střelivo.

„Takové není příliš těžké zneškodnit. Pouze přeříznu kabely",
vysvětluje ženista Mažd Kamel."Ale můžete s ní snadno vyletět do vzduchu,
když prostě zajdete do vchodu. Bojovníci je umísťovali, aby zastrašili
lidi, aby se sem nevraceli".

Opevněná stanoviště ve výškových domech

Když syrská armáda osvobozovala čtvrť, teroristé vyslali sebevražedné
útočníky ve čtyřech autech, aby vyhodili do povětří dům. Teď na tomto
místě můžeme najít pouze hromady zkrouceného kovu. Ničivá vlna byla tak
silná, že z budovy nic nezbylo. Tři vojáci vládního vojska zahynuli, 17
bylo zraněno.

„Teď jsme vyhnali bojovníky velmi daleko, směrem na Hantuman, a držíme
tuto zónu. Máme ji zcela pod kontrolou", tvrdí poručík Sulejman Fouzi.

Teroristé vykopávali těla vojáků na prodej

Mrtvé civilní obyvatele a vojáky pohřbívali na prázdném místě mezi domy.
Když teroristé našli jejich hroby, rozbíjeli náhrobní kameny a těla
vykopávali.

„Některá těla vyměňovali nebo prodávali příbuzným. Ostatní
vyhazovali na ulici, aby tam hnila", říká místní obyvatel Ali.

Obyvatelé se vracejí do svých domů

Dnes se do domů, které zkontrolovali ženisté, vrací uprchlíci, ačkoliv
nezůstal ani jeden celý byt. Někteří přicházejí proto, aby odvezli věci,
které se zachovaly, jiní chtějí opravit obydlí a začít nový život.

Šedovlasý muž ukazuje svůj dům, v jehož zdi je ohromná díra od miny.

„Sami vidíte, co zůstalo z mého obydlí. To byla ložnice dcery", říká a
proklíná teroristy.

„Hlavně aby válka co nejdříve skončila, už jsme si vytrpěli dost. A
domy s boží pomocí postavíme znovu", je přesvědčena žena Fozija Haviová.

Po osvobození obvodu si začali být obyvatelé jistí, že vrazi dětí a
ničitelé hrobů se sem už nevrátí.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V Rusku je to s dodržováním lidských práv zlé, varuje mezinárodní
organizace. Co s tím udělá Trump?

V předvolební kampani dával Donald Trump najevo, že se nebude stavět k
ruskému prezidentovi Vladimiru Putinovi, jak činil ve svém druhém volebním
období končící prezident USA Barack Obama. Programová ředitelka organizace
Human Rights Watch v Rusku Tanya Lokshina rozebírá, co to bude znamenat pro
dodržování lidských práv ve světě a především v Rusku. V tuto chvíli
prý Kreml na lidská práva moc nehledí. Prý je to rok od roku horší.

Pětačtyřicátý prezident USA Donald Trump se v předvolební kampani netajil
obdivem k ruskému prezidentovi Vladimiru Putinovi. Když bylo jasné, že Trump
skutečně usedne do Bílého domu, v Moskvě se slavilo. V ulicích ruské
metropole prý byly k vidění i lidé v autech, kteří spokojeně mávali
vlajkami Spojených států.

Tanya Lokshina k tomu ovšem poznamenává, že to ještě nevypovídá mnoho o
tom, jak se budou rusko-americké vztahy vyvíjet v dalších letech. „Není
jasné, co bude dynamika vztahu Trumpa a Putina znamenat pro dodržování
lidských práv v Rusku nebo pro dodržování lidských práv v zahraničí z
ruské strany. V posledních letech jsme zaznamenali ohromující pokles ochoty
dodržovat základní svobody v Rusku. Zásahy Kremlu proti občanské
společnosti, médiím a internetu se ze špatných změnily v ještě horší a
je naprosto otřesné, jak vláda ještě posílila tlak vůči svým kritikům,“
shrnula domácí situaci autorka.

Celý článek naleznete zde.

Ostrá kritika Západu by podle dámy zřejmě nezastavila kremelskou politiku v
oblasti dodržování, či spíše nedodržování lidských práv, ale mohla by
tuto politiku alespoň přibrzdit. Tanya Lokshina si proto v závěru klade
otázku, co bude dál?

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Všechno na internetu uvidí, všechno proteče přes ně. Cokoli, co napíšete.
Bez soudu. Česko chystá posílení kontroly občanů

Vojenská zpravodajská služba by již příští rok mohla do rukou dostat
mocný nástroj, jenž jí umožní zásadním způsobem zasahovat do soukromí
Čechů na internetu – bez nutnosti získat povolení soudu. Návrh do
Sněmovny předložilo ministerstvo obrany.

Novela zákona, kterou aktuálně projednává bezpečnostní výbor Sněmovny,
dle MF Dnes obsahuje tři nové paragrafy, které poskytovatelům internetu či
mobilním operátorům nově ukládají povinnost do své sítě nainstalovat
„černé krabičky“ dodané rozvědkou, skrze něž bude proudit všechna
komunikace – SMS zprávy, e-maily nebo data z datových schránek.

V ideálním případě legislativa umožní „kyberarmádě“, kterou má
začít sestavovat vojenská rozvědka, aktivně bránit Česko před útoky z
internetu. Odborníci ale varují, že by vojáci mohli nežádoucím způsobem
zasahovat do soukromí lidí na internetu. „Pokud zákon nabude účinnosti v
této podobě a Vojenské zpravodajství umístí technické prostředky do
našich sítí, pak našim zákazníkům rozhodně nemůžeme garantovat
soukromí a bezpečnost jejich dat,“ říká Šárka Štůlová z ICT unie,
pod niž spadají nejvýznamnější čeští hráči v oblasti elektronické
komunikace. Internetovým firmám dle zjištění MF Dnes vadí, že přes
rozvědku budou proudit všechna osobní data zákazníků, i to, že armádní
zařízení bude moci zprávy měnit či dokonce skrze ně útočit na cizí
počítače.

Ministerstvo obrany, které návrh do Sněmovny předložilo, odmítá obavy z
přílišného zasahování do soukromí Čechů na internetu. MF Dnes ale
upozorňuje, že je nyní těžké říci, co budou zpravodajci s daty dělat.
Zákon je prý totiž napsán velmi obecně a odhaluje minimum podrobností.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Na francouzském ministerstvu obrany slíbili, že pošlou 300 vojáků a 5
tanků do Estonska

Francouzský ministr obrany Jean-Yves Le Drian ubezpečil během schůzky se
svým estonským kolegou Hannesem Hanso, že Paříž pošle v příštím roce
do Estonska 300 vojáků a pět tanků, oznámila v sobotu tisková služba
estonského ministerstva obrany.

„Schůzka obou ministrů se uskutečnila v kanadském Halifaxu v rámci
bezpečnostního fóra. Jean-Yves Le Drian ujistil svého estonského kolegu,
že Paříž pošle v příštím roce do Estonska 300 vojáků a pět tanků
Leclerc a bojové vozy pěchoty," praví se ve zprávě.

„Jsme si velice dobře vědomi toho, že k posílení obrany Evropy musíme
přispívat i my rozšířením vojenské přítomnosti NATO v regionu
Baltského moře, především pak v zemích na východní hranici aliance,"
řekl Hanso.

Prapor NATO v Estonsku, který tu bude rozmístěn v první polovině roku 2017,
bude čítat 1 100 mužů. Bude to 800 vojáků z Velké Británie a 300 z
Francie. Francouze později nahradí Dánové. Velká Británie vyšle do
Estonska bojové vozy Varrior, tanky Challenger 2 a výzvědné bezpilotní
letouny. Francie přispěje těžkou bojovou technikou. Prapor bude rozmístěn
ve vojenském městečku Tapa a bude spolupracovat s 1. pěší brigádou
obranných sil Estonska.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V krymském parlamentu předpověděli bojkotování Ukrajiny cizinci

Cizinci odmítnou jet na Ukrajinu, bude-li Kyjev i nadále pronásledovat ty,
kdo navštívili Krym, soudí místopředseda krymského parlamentu Remzi
Iljasov.

Podle jeho slov přivede „politika nátlaku" k tomu, že cizinci začnou
Ukrajinu bojkotovat.

„Dokonce sami Ukrajinci aktivně navštěvují Krym", zdůraznil Iljasov.

Podle informace ukrajinské pohraniční služby byl letos 1300 cizincům
zakázán vstup do země kvůli tomu, že porušili pořádek navštěvování
Krymu. Bylo mezi nimi téměř 100 kulturních činitelů.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Všichni se musíme starat sami o sebe. To platí i o Ukrajině, bez ohledu na
Trumpa. Promluvil "politicky nekorektní" poslanec Chalupa

ROZHOVOR „Nepovažuji se za pacifistu, neřídím se heslem, kdo do mě
kamenem, já do něj chlebem. Nahlas říkám, že kdo k nám se zlou přijde,
musí dostat, a to velmi důrazně, za vyučenou,“ prohlašuje poslanec a
místopředseda výboru pro obranu Parlamentu ČR Bohuslav Chalupa (ANO). K
otázce řešení problematiky masové migrace má pak svoji specifickou teorii:
„Z Afriky budou přicházet miliony dalších migrantů, ale to jen do té
míry, jak jim to umožníme. A tím nemyslím jen bezpečnostní opatření k
tomu přijatá. Mnohem zásadnější bude vůle vyspělého, neskutečně
bohatého světa omezit významným způsobem svou spotřebu a zisky,“
konstatuje.

Je pro vás vítězství Donalda Trumpa velkým překvapením, anebo se to dalo
v rámci současného vývoje světové politiky celkem očekávat? Je to
pokračováním Brexitu a úspěchů i dalších populistických politiků v
Evropě? Jedná se tedy o masivní nástup nového politického směru, kterému
frustrovaní voliči dali přednost před tím tradičním, protože chtějí
zásadní společenskou změnu?

Překvapením? Nejsem znalec amerického prostředí a myšlení amerického
občana a voliče. Ohledně sympatií k budoucímu americkému prezidentovi bych
pak mohl říct, že v podstatě od počátku jsem se počítal k příznivcům
Donalda Trumpa. Ale musím k tomu i podotknout, že pokud by se jednalo o moje
skutečné přání, nebylo popravdě z čeho vybírat. V každém případě je
pro mne překvapením to, co tato demokracie, která je považována za
nejvyspělejší na naší modré planetě, vyprodukovala za kandidáty na samou
špici svého systému… Nicméně skutečnost, jestli se mi to líbí, či ne,
nehraje opravdu žádnou roli, rozhodl americký občan, což plně respektuji,
a jeho volba je pro mne lepší zprávou, než kdyby se prezidentkou stala paní
Clintonová.

Výsledek voleb není pokračujícím trendem Brexitu, je to jeden z aspektů
probíhajících obecných změn ve vnímání politiky, mocenských vlivů a
médií. Jsme přímými svědky přerodu průmyslové civilizace v informační
civilizaci. Definitivně přichází jedenadvacáté století, které bude
úplně jiné než to předchozí. A průvodními, zahajovacími událostmi to
současný dějinný vývoj dává patřičně najevo.

Z vítězství Trumpa mají radost zvláště ti lidé, kteří odmítají
přijímání imigrantů ve velkém měřítku. Lze říci, že tímto je
definitivně jasné, že v Česku si už žádný politik, který to myslí se
svou další kariérou vážně, nedovolí přijímat "ve velkém" imigranty?
Jenže další informace svědčí o tom, že z Afriky stejně budou přicházet
miliony migrantů a že se to bude muset nějakým způsobem vyřešit… Jaký
můžeme očekávat v tomto ohledu další vývoj?

Masy uprchlíků přicházejí nejen z Afriky… Ale rozhodně nechci svůj
politický osud a pracovní perspektivu stavět na tom, jak razantně a hlasitě
budu vykřikovat to, co ta či ona část veřejnosti chce slyšet. Jak říkal
pan Werich – nechci říkat něco, co nechci slyšet. Ano, samozřejmě budu
respektovat očekávání voličů. Na druhé straně jsem právě jim
odpovědný za to, že budu na základě informací a znalostí (protože oni
mně dali k tomu mandát, abych se v těchto otázkách orientoval i za ně)
přistupovat k řešení věcí nikoliv politicky korektně, ale především
pravdivě.

Z Afriky budou přicházet miliony dalších migrantů, ale to jen do té míry,
jak jim to umožníme. A tím nemyslím jen bezpečnostní opatření k tomu
přijatá. Mnohem zásadnější bude vůle a ochota vyspělého, neskutečně
bohatého světa omezit významným způsobem svou spotřebu a zisky. Dále
budeme muset velmi rychle pomoci změnit Afriku a další státy takzvaného
třetího světa na kontinenty a země, kde se bude lidem slušně žít. A tyto
změny se nemohou začít provádět vojenskou či politickou intervencí a
poučováním, ale konkrétní a účelnou pomocí. Ta se nemůže omezit jen na
dary, musí to pro ně být ekonomicky dostupná, všestranná „franšíza“
pro budování moderní společnosti (tedy ne systém „co“, ale „jak“).
Musí se jim umožnit přístup za rovných podmínek na světové trhy a
podobně. V opačném případě se bude na jedné straně glóbu objevovat
stále více dýmu z požárů založených miliony frustrovaných lidských
jedinců a také totalitních i nesvobodných společností. Nastane tam konec
evoluce a možná začátek konce všeho…

Globalizace a v jejím rámci transfery výrobních procesů především do
Asie často berou lidem dobře placená pracovní místa a ta nová nemá kdo
vytvořit. A zatímco ti majetnější mají stále víc, značná část
veřejnosti chudne, o čemž se samozřejmě raději nemluví. Bude vůbec
někdo skutečně vážně hledat řešení i pro lidi, kteří nepatří mezi
úspěšné podnikatele či zaměstnance státní správy? Do jaké míry lidé
přestávají věřit finančnímu systému kapitalismu? A není právě toto
důvodem vzestupu populistických stran či různých podobných lídrů, jako
je Trump?

Navážu na své předchozí vyjádření. Jestliže se budeme rozčilovat nad
porušováním lidských práv, dětskou prací, a na druhé straně si budeme s
nadšením a pocitem zadostiučinění nakupovat často zbytné zboží, které
je hlavně levné, pak jsme v začarovaném kruhu. Zvláště, pokud je to
zboží levné právě proto, že ti, kdo ho vyrábějí, mají měsíční mzdy
takové, že by za ně průměrný Čech nevyžil ani týden. Pak řeči o „hodnotách“
jsou jalové a pokrytecké. Pokud někteří s nadšením hovoří o
přijímání statisíců uprchlíků a pak doslova tyjí z jejich otrocké
práce, protože dnes nepracovat je „in“, tak je to hodně nefér. Nesmíme
podporovat systém, kde se nepracovat vyplácí a kde například fotbalisté
pobírají nesmyslné astronomické částky a ve kterém doslova lijeme
miliardy do neužitečných projektů místo toho, abychom podporovali rodiny s
dětmi a úspěšné vzdělávací systémy. Potom moc šancí na dlouhodobou
existenci naše civilizace nemá. A ti bohatí chudé přežijí jen o chvilku
déle.

Ano, důvodem vzestupu extremistických politických subjektů je i současná
podoba kapitalismu, rozevírání nůžek, nekompetentnost politických a
státně-ekonomických elit. Úmyslně neříkám populistických – být
populistou je být politikem, i volby jsou o tom být do jisté míry populistou.
Tedy vnímat a vyjít vstříc lidským potřebám a tužbám. Přece se říká:
vůle lidu, vůle Boží. Pokud se tedy chceme pohybovat v rovině obecných
parametrů demokracie. Sílící hlasy, „už toho máme dost“, nepřišly
také jako blesk z čistého nebe, je to důsledek škodlivých a nebezpečných
aktivit konkrétních osob a jejich skupin.

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Kremlu, vyjádřil se i k
dění v Sýrii. Řada republikánů má ale odlišné názory než nový
prezident. Jaký postoj v USA i v Evropě teď převáží při zapojení do
válečných konfliktů a jaký byste si přál vy sám, aby převážil?

Nepovažuji se za pacifistu, neřídím se a nemíním se řídit heslem, „kdo
do mě kamenem, já do něj chlebem“. Celkem nahlas říkám, že kdo k nám
se zlou přijde, musí dostat, a to velmi důrazně, za vyučenou, ať
přichází z jakékoliv strany. Zároveň odmítám jakoukoliv agresi a
jednoznačně nechci v Evropě byť jen hrozbu válečného konfliktu. Pokud
nový americký prezident přijde s reálnou ambicí, jak ukončit existující
válečné konflikty, a učiní takové kroky (samozřejmě ne jednostranné) k
dosažení nové vyvážené mocenské rovnováhy ve světě, aby jí bylo
dosaženo diplomatickými prostředky, pak to bude jedině správné. Jsem
přesvědčen, že právě v této chvíli má Česká republika možnost vyslat
významný signál o naší nepochybné příslušnosti k Severoatlantické
alianci, a to se vším, co k tomu patří. Tedy i s navýšením prostředků
na obranu a bezpečnost v celé šíři této problematiky včetně
zefektivnění procesů, jak čelit hrozbám ve fyzickém i kybernetickém
prostředí. Například posílením vědy i výzkumu a podobně.

Jak by se mohl, podle vás, stavět Donald Trump k válečným konfliktům,
které „zdědil“ po svém předchůdci Obamovi? Co na základě jeho
dosavadních výroků lze například očekávat ve vztahu k Sýrii,
Islámskému státu či boji proti terorismu v Afghánistánu?

Nevím, nechám se příjemně překvapit světovými elitami, ale to nic
nemění na mém názoru, že se musíme postarat sami o sebe. A na to nemá
vliv ani fakt, jak bude Donald Trump řešit problémy, které zdědil po svém
předchůdci.

V Moldavsku a v Bulharsku teď vyhráli ve volbách proruští kandidáti a
spousta lidí na Ukrajině se bojí toho, že směr politiky USA bude spíš
orientovaný na vnitrostátní problémy a je pak nebude mít kdo chránit před
dominantním Ruskem… Může to tak dopadnout a jsou jejich obavy oprávněné?
A mají se bát i lidé v pobaltských republikách, že nový americký
prezident nebude mít o posilování NATO ve východní Evropě už zájem?
Nejen my se musíme starat. To stejné platí i o Ukrajině. V jakém je, nebo
bude stavu, za to nesou odpovědnost především sami Ukrajinci. Jinak to není
ani jinde ve světě – u Řeků, Turků, Moldavanů nebo Bulharů, jejich
volba, jejich odpovědnost. Do budoucna je určitě neúnosné chtít veškeré
výhody, svobody a demokracii, ale jen potud, pokud se nebude chtít nic ode mne.

Ohledně postoje USA k NATO v blízké budoucnosti si nemyslím, že to bude tak,
jak to nyní média prezentují. Jde přece o kolektivní obranu, a jestli se
nepletu, Ukrajina i pobaltské státy leží na území Evropy, a nikoliv v
Americe. Spojené státy jsou pouze jedním z 28členné Severoatlantické
aliance. Uvidíme, jak je NATO, tedy její evropská část, konzistentní a
odpovědná. Možný soupeř na východní hranici se rozhoduje v řádu hodin,
nikoliv měsíců!

Blíží se volby v řadě evropských zemí. Do jaké míry může, v kontextu
Brexitu i dalších událostí, nastat situace, že kandidáty typu Trumpa budou
volit i lidé na starém kontinentu? Mimochodem, v USA se objevily násilné
nepokoje v ulicích, protože spousta lidí nedokáže přijmout nového
prezidenta. Můžeme něco podobného očekávat i u nás, když nemalá část
populace nenávidí Miloše Zemana?

Promiňte, ale jakým kritériem definujete „kandidáta typu Trumpa“? Nevím,
jaké lídry vyprodukují a zvolí demokratické mechanismy národních států
Evropské unie. Budu jen doufat, že to budou energičtí, kompetentní a
vzdělaní lidé s jasně definovanými cíli.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Všude krev. A další výbušnina. Zprávy z Bruselu

Další očitá svědectví lidí, kteří zažili včerejší teroristický
útok na bruselské letiště Zaventem, přináší server iDNES.cz.

Dvě hodiny poté, co v úterý ráno dva teroristické útoky otřásly
odletovou halou bruselského letiště, stála Gabriela Kečkéšová na
letištní ploše a nevěděla, jak dlouho tam ještě bude. Právě na asfalt
před letištními budovami byli evakuováni mnozí z těch, kteří se
nacházeli v letištní budově okolo osmé hodiny ranní, kdy teroristé
zaútočili.

„Slyšeli jsme ani ne tak tu ránu, jako spíš utíkající davy lidí,
kteří se blížili letištní halou,“ popsala situaci Slovenka pracující v
Evropské komisi, jež mířila na dovolenou.

Celý text je ZDE

V okamžiku exploze právě procházela letištní bezpečnostní kontrolou. V
terminálu, kde se tragédie stala, tedy byla necelých deset minut předtím. V
nastalém chaosu byli cestující z budovy evakuováni. „Samozřejmě jsem se
bála. Je to šokující, když vidíte ty prchající lidi, kteří neví, co
se děje,“ poznamenala.

Patnáct oken okamžitě vylétlo ze vstupní haly

Pasažér Jef Versele z Gentu řekl novinářům, že slyšel dvě exploze. „Šel
jsem k odbavení a v tom vybouchly dvě bomby. Nic jsem neviděl, všechno
padalo, střepy, chaos, neuvěřitelné. Byla to ta nejhorší věc.“ Versele
byl zřejmě jedno patro nad místem, kde bomba vybuchla. „Mnoho lidí tam
leželo na zemi. Výbuch přišel zespoda a prošel přes strop. Bylo to velké.
Asi patnáct oken okamžitě vylétlo ze vstupní haly,“ vyprávěl Francouz.

Jeho slova potvrdil i Zach Mouzon, který přiletěl na bruselské letiště z
Ženevy asi deset minut před prvním výbuchem. Takto popsal situaci
francouzské televizi BFMTV: „Bylo to strašné. Stropy se hroutily. Všude
krev, zranění lidé, zavazadla rozházená,“ řekl Mouzon. „Procházeli
jsme troskami, vypadalo to jako scéna z války,“ dodal.

Tváře útočníků byly zveřejněny

Známé už jsou i tváře útočníků. Belgická média přinesla snímek z
bezpečnostní kamery, na kterém tři muži tlačí letištní halou vozíky na
zavazadla. Podle veřejnoprávní televize RTBF se dva z nich později odpálili.
Třetí z podezřelých utekl a policie po něm usilovně pátrá. Nevybuchlý
sebevražedný pás, který policisté na letišti našli, údajně patřil
právě jemu.

Mezitím zahájila belgická policie rozsáhlé razie v přistěhovaleckých
čtvrtích. Prohledává domy nedaleko sídel evropských institucí a
zasažené stanice metra. Úřady ovšem novináře požádaly, aby o průběhu
razií neinformovali.

Server Lidovky.cz přinesl zprávu, podle které při domovní prohlídce na
bruselském předměstí Schaarbeek našla policie výbušninu, vlajku
Islámského státu a chemikálie. Podobné razie prý v současnosti
probíhají na několika místech po celé Belgii.

Celý text je ZDE

Domovní prohlídky provedené v Schaarbeeku vedly k nalezení výbušného
zařízení, které mimo jiné obsahovalo hřebíky, řekl novinářům
belgický státní zástupce Van Leeuw. Schaarbeek leží mezi centrem města a
letištěm Zaventem, kde byl v úterý spáchán teroristický útok.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
„Hejtman samopal“ Martin Půta o Zemanovi: Alespoň někdo vidí, že i na
venkově žijí lidé. Občas přestřelí, ale protistrana se chová velmi
podobně jako on

„Vážím si toho, že pro pana prezidenta nekončí svět na Hradě, a chápe,
že i v regionech a na venkově žijí lidé,“ říká v rozhovoru pro
ParlamentniListy.cz hejtman Libereckého kraje Martin Půta (Starostové).
Hájí ho i v kauze „kalašnikov“, naopak ho kritizuje pro jeho vystoupení
po boku Martina Konvičky. „Mám to tak, že s některými věcmi zásadně
nesouhlasím, u jiných pro to můžu mít pochopení. Je to o jednotlivých
názorech a tématech. Není to o tom, že by si člověk měl kohokoliv
zařadit do škatulky nepřítel a vše co řekne, je špatně,“ dodává.

Není tajemstvím, že jste v prezidentské volbě podporoval Karla
Schwarzenberga. Tudíž jste volbu jeho protikandidáta patrně nepřivítal s
nadšením. Nicméně Miloše Zemana jste už třikrát doprovázel při
návštěvách Libereckého kraje (takže jste s ním strávil 9 dní) a zdá se,
že se mezi vámi vytvořil korektní vztah. Změnil jste na něj názor, nebo
jen prostě oddělujete rovinu osobní a politickou?

Hlavně je to tak, že dnem, kdy se sečetly hlasy ve druhém kole prezidentské
volby, skončily volby. A kdo získal víc hlasů je prezident a vykonává
nejvyšší ústavní funkci v zemi. Je na tom podobně jako já. Jsem hejtman a
určitě z toho také není řada lidí nadšených. Když přijede prezident do
kraje, tak hejtman prezidenta nejenom zve, ale také s ním při prezidentské
návštěvě tráví čas. Přistupuji k tomu tak, že jsem hostitel, zastupuji
kraj. On je návštěva, zastupuje Českou republiku při té návštěvě.
Nemá to nic společného s tím, jestli na některé věci máme rozdílné
názory.

Když už jsme u těch návštěv krajů, zdají se mi být docela náročné. U
prezidenta se v souvislosti s jeho další kandidaturou spekuluje o zdraví. I
on sám ostatně říká, že se v březnu 2017 rozhodne o případné
kandidatuře na další prezidentské období podle svého zdravotního stavu.
Vy ho můžete pozorovat při zaplněném programu návštěvy kraje, Jak se
vám po zdravotní stránce jeví?

Když člověk trpí nějakými zdravotními problémy, tak má určitá
omezení, třeba při chůzi do schodů. Jinak si ale nemyslím, že by po této
stránce byl nějaký rozdíl mezi první a třetí návštěvou. Je jasné, že
výkon jakékoliv funkce – i když se to řadě lidí nezdá – většinou
není jenom sezení v kanceláři. Takže nějaký zápřah to je. Chápu, že
se chce rozhodnout až v nějaké fázi i podle toho, jak se bude cítit
zdravotně.

Všiml jsem si, že na facebooku jste ve čtvrtek večer napsal, že bojujete s
bacily. Není to následek prezidentské návštěvy, která se uskutečnila v
Libereckém kraji minulý týden, od středy 24. do pátku 26. února?

Je to spíše součet prezidentské návštěvy, Hejtmanského plesu a dalšího
plesu v sobotu a v neděli dalších povinností. Ve chvíli, kdy řádí ve
vzduchu všechny možné bacily a člověk se pohybuje mezi stovkami lidí. Je
to spíše únava, která přišla v tuto dobu a nějaké přecházení
nastydnutí.

Co si myslíte o prezidentských návštěvách krajů? Mně trochu diskuse s
občany připomínají talk show, kdy lidé čekají, co zase řekne prezident
vtipného, respektive provokativního. A také se mi zdá, že návštěvnost
debat má s každou návštěvou vyšší... A ještě mě napadá, že asi
každá návštěva kraj také něco stojí?

Je to zhruba 300 tisíc korun, které platí kraj. Platíme ubytování
prezidenta a jeho doprovodu, nějaké občerstvení, obědy a večeře. Kromě
těch viditelných částí pro veřejnost – což je jak jste řekl talk show
pro občany, kteří chtějí přijít (mimochodem když ty počty lidí
stoupají, je vidět, že talkshow funguje) – jsou tam i obědy s podnikateli,
setkání se starosty, zastupiteli i zástupci firem. Musím říci, že pro
kraj jsou většinou důležitější věci, na které veřejnost přístup
nemá.

Měli jsme teď docela podle mě užitečnou diskusi s lidmi, kteří mají co
mluvit k rekonstrukci Ještědu. Přímo na Ještědu pan prezident získal
informace o tom, jak daleko je příprava projektu na rekonstrukci hotelu.
Druhý den bylo zajímavé setkání v Harrachově s podnikateli z toho regionu,
z bývalého semilského okresu. Kde podnikatelé měli možnost říci panu
prezidentovi, jak oni vidí jak funguje stát a co by potřebovali. Tohle
považuji trochu za důležitější než setkání s voliči. Ale rozumím tomu
a vidím to velice podobně, že každý politik se musí setkávat s voliči,
mluvit s nimi a slyšet co si myslí.

Při právě uplynulé návštěvě jste upoutal pozornost médií svým darem
sovětského samopalu „sudajev“, a to poměrně krátce po kauze „kalašnikov“.
Vy jste dar vysvětloval tím, že víte o prezidentově zájmu o historii. Za
což jste byl kritizován například opoziční zastupitelkou Zuzanou Kocumovou.
Podle ní je zjevné, že to má souvislost s tím kalašnikovem a tudíž jste
to měl na rovinu přiznat. Kromě toho bylo ale plno dalších reakcí, něco o
carovi... mně nejvtipnější přišla ta, podle které kraj ukázal, že je
centrem biatlonu, protože prezident vedle samopalu dostal od vás ještě
sněžnice... Co k tomu můžete říci?

Dokonce jsem posléze zjistil, že ten den bylo výročí útoku v Uherském
Brodě, což jsem samozřejmě nevěděl. To, že to někdo spojuje s
kalašnikovem, tak to vypovídá hlavně o něm. Ten dárek takto
prvoplánovitě míněný nebyl.

Co si myslíte o celé kauze „kalašnikov“?

Na tomto případu se dá hezky dokladovat to, jak funguje obecně diskuse ve
společnosti. Že se vůbec nediskutuje o skutečném obsahu slov, tak jako se
nediskutovalo o obsahu slov pana prezidenta, který se týkal kalašnikova. A
už se diskutovalo jen o kalašnikovu a atentátu na premiéra. Což když si
přečtete pozorně, co říkal při té debatě, on to způsobem sobě
vlastním popsal, že demokratickým způsobem výměny politiků jsou volby a
zaznělo tam, že on není příznivcem těch nedemokratických metod. Pak se z
toho udělala zkratka a diskutuje se jenom o těch nadpisech, a ne o obsahu. Na
příkladu „sudajeva“ to bylo ještě absurdnější. Než jsem stačil k
tomu vůbec cokoli říci, tak už k tomu byly všechny teorie dávné
vytvořené. Takže nebylo potřeba vůbec žádného slova v tomhle případě.

Jak pohlížíte vůbec na prezidentovy „bonmoty“? Ve čtvrtek přijal
Senát usnesení, v němž prezidentovi doporučil, aby své výrazivo mírnil...

Senát má na své usnesení samozřejmě právo. Ale Miloš Zeman takový je, a
byl takový ještě než se stal prezidentem. Očekávat, že to bude jinak po
jeho zvolení, bylo příliš velké očekávání. On si v těch
přirovnáních a vtipech libuje, je to jeho způsob komunikace. Tak jako s
každými vtipy – někdy člověk udělá lepší vtip, někdy horší, a
někdy se úplně nepovede. I když je něco jiného, když vtipy říká
běžný zaměstnanec firmy, nebo prezident. Prezidentovy vtipy jsou více
vidět a jsou o hodně více komentované. Nemyslím si ale, že by prezident
kvůli usnesení Senátu přestal vtipkovat.

Prezident má také své výrazné odpůrce a ti nejdou ve své kritice také k
ostrým slovům daleko. Například zní slova o ruském agentovi či velezradě.
Mám pocit, že nejostřejší kritika zaznívá z politických stran od TOP 09.
S nimi Starostové mají na celostátní úrovni spojenectví. Je v přístupu k
prezidentovi rozdíl mezi topkou a Starosty (i když i u Starostů se dají
najít velcí prezidentovi kritici), nebo je to spíše individuální
záležitost?

Je to samozřejmě jednak individuální, protože jak pan prezident rád
říká vtipy a silné výroky, tak jsou politici v jednotlivých politických
stranách, kteří také rádi říkají vtipy a silné výroky. A pro média je
ideální, když mohou postavit dva silné výroky proti sobě, protože to je
nejjednodušší, jak se dá věc popsat. Druhá věc je politická. Otázka
směřování země. Tady chápu, že je naprosto legitimní, když nějaká
politická strana popisuje svoje obavy z toho, že přece jenom směřování na
Východ není dlouhodobý cíl této země. Protože jsme země evropská a
ekonomicky navázaná především na Západ a na Německo. Je to podobné jako
s prezidentem. Chce něco říci, tak použije výrazy, aby to všichni
zaregistrovali. Velmi podobně se chová i druhá strana, když ho chce
kritizovat.

17. listopadu 2015 Miloš Zeman promluvil na Albertově ve společnosti Martina
Konvičky a dalších ostrých hochů české politiky. Považujete to za
prezidentův největší přešlap za dobu jeho působení?

Je to jedna z věcí, na kterou jsem se ho ptal, když jsme spolu mluvili. Pro
mě osobně tohle bylo mimo prostor, kde bych chtěl vidět prezidenta republiky.
Aby se pohyboval, navíc při výročí 17. listopadu, s některými extremisty
na jednom pódiu. Platí to obecně. Mám to tak, že s některými věcmi
zásadně nesouhlasím, u jiných pro to můžu mít pochopení. Je to o
jednotlivých názorech a tématech. Není to o tom, že by si člověk měl
kohokoliv zařadit do škatulky nepřítel a vše co řekne je špatně.

Je něco, co byste na prezidentovi ocenil?

Oceňuji jako hejtman to, že když se probírají témata týkající se
regionů, tak to nikdy neskončí jen nějakým obecným slibem. Buď prezident
řekne – nezlobte se, ale skleníky v Polsku mi přijdou jako marginální
problém, kterému se věnovat nechci. Ale až se potkám s polským prezidentem,
tak mu řeknu o těžbě hnědého uhlí. (Jedná se o hnědouhelný důl Turów
ležící u českých hranic, u kterého se české obce s ním sousedící
obávají, že při rozšíření těžby do větší hloubky přijdou o spodní
vodu – pozn. PL.) Vím, že v minulosti témata, o kterých jsme se bavili,
zafungovala. Takže takzvané hejtmanské úkoly pro prezidenta jsou podle mě
docela užitečné. Pro prosazování konkrétních věcí člověk potřebuje
politickou podporu. Vážím si toho, že pro pana prezidenta nekončí svět na
Hradě nebo v Lánech, a chápe, že i v regionech a na venkově žijí lidé.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Orgány činné v trestním řízení by se měly vážně zabývat proruskou
propagandou. Mediální analytik v šoku nad výroky Gabala a Langšádlové

ROZHOVOR V poslední době zesílily aktivity těch, kteří by ve sdělovacích
prostředcích chtěli vidět, slyšet a číst jen jeden jediný názor. Mezi
politiky vyvíjí snahu po dosažení takového stavu především
místopředsedkyně TOP 09 Helena Langšádlová. Mediální analytik a bývalý
ředitel Slovenské televize Radim Hreha to vnímá jako zoufalý projev členky
politické strany, která ztrácí voliče. Připomíná i její výrok, že
těmi, co šíří proruskou propagandu, by se měly vážně zabývat orgány
činné v trestním řízení.

V minulém týdnu čeští zákonodárci na konferenci „Jak porazit kremelskou
dezinformační kampaň?“ zcela otevřeně vyzvali k zavedení cenzury.
Zorganizoval ji think-tank Evropské hodnoty a pod záštitou Heleny
Langšádlové se uskutečnila v prostorách Poslanecké sněmovny.
Místopředsedkyně TOP 09 se na této vlně vezla i dále a ve svém
vystoupení ve veřejnoprávním rozhlase varovala před proruskou propagandou.
Co si o aktivitách paní poslankyně myslíte?

Varování paní poslankyně je zoufalým projevem členky politické strany,
která ztrácí voliče. V takovém případě se politici snaží skrze
spřízněná média veřejnosti podsouvat neotřelá, avšak problematická
témata. Jádro pudla spočívá v tom, že strany disponují důvěryhodným
řešením nastoleného problému. V TOPce nejspíš tápou, tudíž vybrali
omšelé téma, které navíc nepřesvědčivé uchopila paní poslankyně.
Předpokládám, že v konečném důsledku TOP 09 nejen neosloví
potencionální nové voliče, nýbrž odradí i část konzervativních
demokratů, kteří TOPku považovali za menší zlo než ODS.

Proč považujete problematiku proruské propagandy za nevhodnou k oslovení
veřejnosti?

Problematiku agentů všech druhů a typů, kteří u nás působí, rozhodně
nepodceňuji. To však neznamená, že akceptuji účelové a nepodložené
informace různých propagandistů, kteří jsou profesionálně deformovaní
už v den svých promocí. Tito zmanipulovaní, hrdí jedinci vnímají vše
černobíle a předem naprogramovaným úhlem pohledu. Důsledky jejich
mediálního působení, zejména ve veřejnoprávních médiích prezentovala
agentura KPMG ve své analýze Češi 1990 – 2015, kde se uvádí: „Médiím
důvěřujeme o polovinu méně. Zatímco v polovině devadesátých let byla
média nejdůvěryhodnějším zdrojem informací (70 procent), dnes si o nich
totéž myslí jen 38 procent dotázaných. Větší důvěru než média mají
i neziskové organizace, odbory či banky.“

Takže TOP 09 pochybila, když prostřednictvím své místopředsedkyně Heleny
Langšádlové zvedla toto téma?

TOP 09 skrze Helenu Langšádlovou není originální zejména proto, že tuto
problematiku nedokázala zdárně dotáhnout do konce ani Mata Hari české
mediální scény – Sabina Slonková. Paní poslankyně dělá pokroky,
nicméně ke konspiračnímu image Slonkové jí přece něco chybí. Navíc
Slonkové kolaboranti v redakci Echo24, Wollnerovy ekipy ve veřejnoprávní
televizi či v Českém rozhlase Plus a v jiných redakcích, s ní mohou
komunikovat napřímo. To s Langšádlovou nejde. Přes všechny kontakty a
náklonnost žurnalistů ke knížeti a jeho družině, tato dáma prostě není
z branže.

A to ani nemluvě o tom, že iniciativa Slonkové nakonec zůstala jen
výkřikem do tmy. Její společensky odpovědní spoluhráči totiž
nedokázali přesvědčit veřejnost o nebezpečí proruských webů, ani za
cenu žurnalistických podrazů a úskoků. Museli se totiž uspokojit s
domněnkami a osobními pocity slovenského aktivisty Juraje Smatany, jenž
vytipoval slovenské a české servery, které podle jeho nejlepšího vědomí
a svědomí publikují proruské informace. Balšínkovo Echo24 nejspíš
pochopilo, že charakter slovenského autora dosahuje úrovně morální
integrity laureátů Peroutkovy ceny. Proto vskutku pochopitelně Smatanův
seznam zveřejnilo s cílem dodat mu punc důvěryhodnosti.

To byl hlavní cíl, proč zmíněný server seznam slovenského aktivisty
publikoval?

Bez tohoto pozlátka se totiž kampaně nemohou zúčastnit veřejnoprávní
propagandisté stejně, jako tzv. seriózní novináři. Ti navenek proklamují,
že zásadně pracují pouze a jen s fakty. Nicméně, dnešní elitní
aktivističtí novináři vědí stejně dobře, jako jejich totalitní
předchůdci, že validita jakékoliv hovadiny je úměrná počtu médií,
která tuto blbost zveřejní. Jinými slovy, jakmile informace získá punc
pražské kavárny, na scénu mohou nastoupit propagandisté veřejnoprávních
médií. Tím se však kruh uzavírá a původně dobře míněná iniciativa
získá kontraproduktivní kontext, vzhledem k tomu, že většina normálních
lidí, tedy neelitních občanů vnímá zpravodajství a publicistiku médií
veřejné služby pouze jako propagandistický nástroj pravdoláskařů.

Proto si tedy lidé hledají informační zdroje úplně jinde než ve
veřejnoprávních médiích, která si ale povinně v podobě
koncesionářských poplatků vydržují?

Zorientovaný občan si veškeré informace porovnává se zprávami z jiných
zdrojů. Na internetu se pak dozví i to, co mu veřejnoprávní fabulátoři
zatajili. V případě proruských webů je veřejně dostupná informace, že
Echo24 obvinilo i Freepub.cz. Pak si čtenář přečte článek jeho
šéfredaktora nazvaný „Kladivo na Free pub a další“ a rozšíří si
informační obzor, zejména když zjistí, že autor popsal metody novodobých
inkvizitorů a vyzval je, aby doložili svá obvinění fakty. K tomu se však
inkvizitoři neodhodlali doposud. Doufám, že vedení TOPky věci prověří a
reagovat bude. Zejména když má v talónu Kalouskovu větu o agentech, která
zní: „Byť to nemůžu doložit, na to nebývají písemné důkazy, ale
když se někdo tak chová, tak to (tím) asi bude.“

Když se vrátím k místopředsedkyni TOP 09 Heleně Langšádlové jako
momentálně nejaktivnější bojovnici s proruskou propagandou, nevypadá to
tak, že ona dokonce přesně ví, kdo je a kdo není ruským agentem?

Tak paní poslankyně Langšádlová své protivníky specifikovala takto: „Jsem
přesvědčena, že jsou tady dva proudy. Jeden je proud lidí, kteří si
možná ani neuvědomují, co šíří, proč to šíří a dělají to z
hlouposti, abych to řekla trochu eufemisticky. Ale pak je tady nejspíš
skupina lidí, kteří to dělají úmyslně. Možná i za úplatu a možná se
tím dopouští trestného činu. Tím by se měly začít vážně zabývat
orgány činné v trestním řízení.“

Zdá se, že místopředsedkyně TOP 09 dospěla do podobného stavu jako svého
času americký senátor Joseph McCarthy. Ten navíc neovládal už zmíněnou
Kalouskovu větu o agentech. Otázkou zůstává, jestli takové důkazy
uspokojí potencionální voliče TOP 09, protože policii to jistě postačovat
nebude. V opačném případě by musela obvinit z proruské činnosti téměř
všechny politiky Kalouskem počínaje a většinu novinářů, kteří v
očích veřejnosti po roce 1989 zdiskreditovali demokracii na všech stupních
a ve všech oblastech. Buď jak buď, Helena Langšádlová se vydala na tenký
led. Tak jí držme palce, aby se brzy neprobořila.

Poslanec Ivan Gabal považuje za důležité justiční kroky proti ruské
dezinformační aktivitě. Co si o tom myslíte?

Zaregistroval jsem v té souvislosti jeho vyjádření, že když někdo
narušuje ústavní pořádek, je třeba ho začít trestně stíhat. Prohlásil
také, že je nutné, aby se ruské propagandě zvyšovaly náklady všemi
prostředky – mazáním, blokováním a izolováním jejích webových
serverů, e-mailových komunikací, Facebooku, aktivních exponentů a agentů
až po policejní a justiční kroky. Tvrdil také, že je třeba mazat
proruské trolly, nevést s nimi vůbec žádnou diskusi, protože kdybychom s
nimi diskutovali, tak účel jejich kampaně ještě znásobíme. K tomu mi
nezbývá říct nic jiného, než že Ivan Gabal zřejmě zešílel. Tečka.

Ale třeba docent Šaradín z olomoucké univerzity se k názoru Ivana Gabala
přidává, když říká, že to nevidí v rozporu se svobodou slova. Všechny
informace by podle něj měly být psány zodpovědně, a pokud někdo
záměrně zkresluje, pak by měla být reakce adekvátní. Pokud by existoval
nějaký ruský server a byl čistě zpravodajský a předával zaručené
informace, tak proti tomu nikdo nic nemá, ale pokud dochází ke zkreslování
a k negativnímu ovlivňování veřejného mínění, na to by měla reagovat
každá společnost. S tím nesouhlasíte?

Tento pan docent je buď mimo mísu, anebo vysoce sofistikovaným způsobem
atakuje veřejnoprávní média. Ta totiž záměrně zkreslují realitu
dlouhodobě. To však neznamená, že jejich činnost máme omezit, nebo nedej
bůh zrušit. Naopak, příští vítězové parlamentních voleb musí udělat
vše proto, aby přenastavili systém veřejnoprávních médií tak, aby
naplňovala své poslání, specifikované v zákonech o Českém rozhlase a
České televizi, beze zbytku.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vtip o Jiřím Bradym. Od muže, který to v práci schytal za „omrzlé držky
uprchlíků“. Herman se smát nebude

Po českém internetu koluje vtip, který si dělá legraci z kauzy pamětníka
holokaustu Jiřího Bradyho. Tomu údajně bylo prezidentskou kanceláří
přislíbeno udělení vyznamenání. Ministr kultury Daniel Herman, jenž je
Bradyho synovcem, ovšem tvrdí, že prezident Miloš Zeman odmítl Bradyho
vyznamenat kvůli tomu, že se Herman sešel s tibetským dalajlamou. Pražský
hrad něco takového odmítá a tvrdí, že Brady na seznamu vyznamenaných
nebyl. Celá kauza vyvolala rozruch na české politické scéně. A řada
politiků, vysokých škol i radnic se rozhodla Bradymu udělit vlastní
ocenění.

Brady tak například z rukou premiéra obdržel medaili Karla Kramáře, na
alternativní oslavě státního svátku 28. října pak dostal Brady medaili
Univerzity Palackého atd.

Autorem vtipu je liberecký soudce Miloš Zbránek, který byl za své minulé
satirické poznámky popotahován.

Například koncem roku 2015 publikoval Zbránek na internetu článek s názvem
Zpráva o putování do Němec. Podobných „kameňáků“ sepsal více. V
textu Testament švédského imáma tak například imám vzpomíná: „Je to
40 let, co jsem celou naši rodinu přivedl z Jemenu sem, do Kiruny na sever
Švédska. Asi se ptáš, proč jsem ze sluncem zalitého Jemenu odvedl rodinu
do místa, kde je furt zima a každým rokem dva měsíce v kuse tma jak v
prdeli. Ale věř mi, hochu, je mnohem lepší zajít jednou za měsíc na
sociální úřad pro pěknou podporu, zima nezima, než se živit sběrem
velbloudích hoven v poušti. Jen díky sociálním dávkám jsi mohl rozjet
byznys s hašišem a v dětství trávit prázdniny na skautských táborech
Al-Káidy. Začátky byly těžké. Naše rodina přišla v prosinci a držky
nám omrzaly tak, že burky začali nosit i chlapi.“ Zbránek je přesvědčen,
že jde o satiru.

Jenže kárný senát Nejvyššího správního soudu neměl pro jeho
literární ambice pochopení. Už před prázdninami konstatoval, že Zbránek
svými texty znevažuje soudcovský stav, a potrestal ho důtkou, která v
justici představuje nejnižší možnou sankci. Soudce chce spor hnát dál.
Začátkem října podal ústavní stížnost.

„Jde o svobodu projevu a slova a také chceme upozornit na to, že jsem nikde
v povídkách neuváděl, že jsem soudce. Proto jsem nemohl znevážit
důstojnost soudcovské funkce a ohrozit důvěru v nezávislost justice,“
zdůvodnil své rozhodnutí Zbránek pro deník MF Dnes. Uvědomuje si, že jeho
texty nejsou „bůhvíjaké umění“, ale odmítá, aby se kárný senát
stavěl do role literárního kritika a své závěry stavěl nad Ústavu,
která zaručuje svobodu slova.

A zde je vtip sepsaný soudcem Zbránkem: „Z nedovoleného importu odpadů byl
obviněn stoletý kanadský občan zadržený na torontském letišti.
Podezření vzbudil tím, že jeho dva kufry s velkou námahou tahali čtyři
zřízenci, zanechávajíce vyjeté koleje v mramorové podlaze příletové
haly. Krátce předtím přitom obviněný tvrdil, že nemá nic k proclení.

Celý vtip + bohatý archiv soudcových textů ZDE

Nařízená prohlídka zavazadel přinesla službu konajícím policistům šok.
Kufry byly naládovány kovovými cetkami nevalné kvality co do materiálu i
zpracování. Jak sdělil našemu listu detektiv Murdoch, vysvětloval
obviněný přítomnost odpadů ve svých kufrech zmatečně: „Do Prahy prý
letěl proto, že mu jistý MZ slíbil řád. MZ prý bydlí na největším
hradě světa, odkud panuje své malé říši. Bohužel vše pokazil farář z
Himalájí, který se kamarádí s jeho synovcem Hermanem, a nekamarádí s
Číňany. Protože MZ naopak Číňany miluje a jeho synovec Herman je
říšským ministrem, musel MZ Číňany odprosit a požádat je o odpuštění
za to, jaké má jeho ministr kámoše. MZ mu pak z pomstychtivosti řád nedal,
ale našla se velká spousta hodných lidí, kteří mu dali jiné řády a
hezčí.“ Po zjištění, že ministrem Hermanem nemá stoletý stařík na
mysli Göringa, upustil detektiv Murdoch od zkoumání duševního stavu
podezřelého.

S probíhajícím šetřením nabyl detektiv Murdoch jistoty, že obviněný
není pachatelem, ale obětí řádění tzv. šmejdů. Podnikatelé, pro něž
se v Kanadě vžil název šmejdi, zneužívají bezmoc seniorů, lákají je na
levné výlety, kde jim pak vnutí za drahý peníz neprodejné krámy.
Obviněný se stal obětí vyšší úrovně šmejdů, zabývající se
ilegálním dovozem odpadů z cizích zemí.

V jeho kufrech byla nalezena mj. medaile předsedy vlády, medaile poslanecké
sněmovny, senátu a všech samosprávných krajů. Dále čestné občanství
138 měst a obcí dané země, medaile všech universit v zemi, včetně
pobočky Zakarpatské university Užhorod, zlatý řetěz primátora Prahy,
který byl ovšem z olova, a 6 kilogramů odpustků pátera Halíka. Dále jedna
krabice čestných doktorátů právnické fakulty Plzeň. „Prodávali to na
kila, každému, kdo si řekl,“ vysvětloval stařík, „ale já to mám
zadarmo.“

Umělecká plastika, cena ministra dopravy, byla ve skutečnosti zvlněným
kusem asfaltu z ostravské dálnice. Dále byla nalezena zlatá Open Card a
středně velké čapí hnízdo spletené z rezavého drátu. Největší
poplach ovšem vzbudila radioaktivní medaile důmyslně skrytá v knize „Léčivé
účinky černobýlu“. Úroveň vyzařované radiace představovala 12 %
úrovně hirošimské bomby a způsobila tak evakuaci letiště. „To mi dala
Drábová,“ žaloval nešťastný stařík.

Vyšetřování detektiva Murdocha odhalilo možný mezinárodní skandál.
Prakticky všichni stávající i bývalí ministři dané země, kteří byli
ve funkci v posledních deseti letech, nacpali panu JB do kufru nějakou tretku.
Jedinou čestnou výjimkou byl bývalý ministr zdravotnictví MUDr. Rath. Za
jeho příkladný morální postoj mu ústy kanadského velvyslance poděkovala
kanadská vláda. Jak se MUDr. Rath vyjádřil pro náš deník, sám má s
obdobným jednáním hořkou zkušenost. Před několika lety mu do krabice od
vína někdo nacpal potištěné papírky vysoké nominální hodnoty a dodnes z
toho má oplétačky.

Případ ilegálního dovozu odpadů budeme nadále sledovat...“

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Buďte vůči Rusku tvrdší, žádá TOP 09 Stropnického

Opoziční TOP 09 ve Sněmovně požádá vládu v demisi a šéfa diplomacie
Martina Stropnického (ANO), aby reagovali na tvrzení Ruska, že jed použitý
v Británii k pokusu o vraždu někdejšího dvojitého agenta a jeho dcery mohl
pocházet z České republiky.

„Budeme chtít usnesení, které odmítne tvrzení ruské strany,“ uvedla
poslankyně Helena Langšádlová. Do Černínského paláce by podle ní měl
být předvolán ruský velvyslanec a je na místě uvažovat o vyhoštění
ruských diplomatů. Šéf české diplomacie postupuje podle TOP 09 v případu
laxně a tvrzení Ruska ČR poškodilo.

Podle předsedy TOP 09 Jiřího Pospíšila měl Stropnický reagovat ihned o
víkendu. „Pro nás je nepřijatelné, aby český ministr zahraničí
reagoval slovy, že nebude kazit víkend ruskému ambasadorovi a předvolá ho
nějaký další den,“ uvedl. Kdyby podle něj diplomacie reagovala okamžitě,
nemusela by vláda čelit kritice. Pozvat ruského velvyslance považuje TOP 09
„za naprosté minimum“ v řešení situace. Pokud Rusko ČR obvinilo, mělo
by předložit důkazy, zdůraznila Langšádlová.

Zástupci vlády odmítali v pátek situaci komentovat s odvoláním na
pondělní zasedání unijních ministrů zahraničí, ti ve společném
prohlášení vyzvali Rusko, aby bezodkladně odpovědělo na otázky Londýna a
mezinárodního společenství ohledně nedávného útoku nervovou látkou v
jihoanglickém Salisbury. Podle EU byl útok na někdejšího dvojitého agenta
Sergeje Skripala a jeho dceru 4. března „bezohledný a nezákonný čin“,
který ohrozil životy mnoha civilních občanů.

Stropnický při odchodu z jednání ministrů EU řekl, že otázka
případných dodatečných sankcí vůbec diskutována nebyla. „Nedokážu
vyloučit, že by to třeba mohlo být předmětem jednání prezidentů a
premiérů na Evropské radě,“ podotkl. Česko i další země, které Moskva
označila o víkendu za možné původce látky použité k útoku, na jednání
toto nařčení odmítly, doplnil Stropnický.

O dalším postupu mohli dnes ráno diskutovat účastníci pravidelného
zasedání Bezpečnostní rady státu, mluvčí kabinetu Barbora Peterová
otázku nekomentovala.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Pražští zastupitelé projednají metro D či peníze na opravu mostů

Pražští zastupitelé budou dnes řešit stavbu trasy metra D. Zabývat se
budou založením společného podniku s developerem pro úsek z Pankráce do
Písnice a řešit vedení trasy od náměstí Míru přes Žižkov do Vysočan.
Na programu jednání je přidělení peněz Technické správě komunikací (TSK)
na opravy, rozdělení financí vybraných z hazardu nebo obnova Staroměstské
tržnice. Zastupitelé projednají také rozvoj záchranné služby, píše ČTK.

Společný podnik chce DPP založit kvůli problematickému výkupu pozemků.
Město ani DPP je mohou vykupovat pouze za odhadní ceny. Společný podnik by
mohl zaplatit cenu tržní. V případě severního úseku trasy ji chce Praha
nechat zanést do chystaného Metropolitního plánu, a to ve směru na Žižkov
a do Vysočan. Nyní je v jeho návrhu ukončena na náměstí Republiky. V tom
současném plánu je trasa vedena jen jako územní rezerva, město ji proto
také v něm chce přeměnit na závazný návrh.

Zastupitelé projednají také přidělení více než 438 milionů pro TSK na
opravu mostů, lávek a silnic a 113 milionů na běžnou údržbu komunikací.
Pro městské části bude zastupitelstvo schvalovat rozdělení 59 milionů,
které město vybralo jako odvody z hracích přístrojů a jiných technických
herních zařízení od 1. října do 31. prosince 2017.

Na programu jednání je tendr na obnovu Staroměstské tržnice mezi ulicemi 28.
října a Rytířská. Koncepce rozvoje záchranné služby by měla řešit
její fungování a podobu do roku 2021.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Lubomír Man: Rusové otrávit Skripala rozhodně nemohli

V tu chvíli byl Skripal pro Rusy odbytá záležitost, která se už nedala ani
vylepšit a ani zkazit, nic víc Britům už Skripal prozradit nemohl, takže
tomuto agentovi, jak napsal bývalý pracovník ruských zvláštních služeb
Ljubimov v Kosomolské pravdě, přestali Rusové věnovat jakoukoli pozornost.
„Byl poslán na Západ v rámci výměny. To znamená, že je pro nás
naprosto nezajímavý“.

Předpokládat tedy, že Rusové (na čele s Putinem samozřejmě), se v této
pro ně de facto už uzavřené situaci jednoho krásného dne roztřásli
hněvem, přisahali Skripalovi pomstu a poslali do Anglie emisary s vražedným
nervovým plynem, kterým pak tito v obchodním středisku v Salisbury
obstříkli prostor, ve kterém se Skripal s dcerou pohybovali, je historka tak
absurdní, že jí mohla uvěřit jedině britská premiérka Mayová a
americký zahraniční ministr Tillerson. Ti už totiž o vině Ruska mluví
jako o téměř hotové věci, a premérka Mayová dala v posledních hodinách
Rusku dokonce cosi jako ultimatum:

„Pokud Moskva nevysvětlí, jak se dostala nervová látka do Britanie, bude
to britská vláda považovat za užití síly na jejím území.“

„Je to cirkusové představení v britském parlamentu“ řekla mluvčí
ruské diplomacie Zacharovová.“ Politická informační kampaň, založená
na provokaci.“

Doplňme, že po předpokládaném plynovém útoku na otce a dceru
Skripalových v obchodním středisku, vyšli ti ještě v pořádku ven na
vzduch, procházeli se blízkým parkem, ale v jednu chvíli se jim udělalo
nevolno, posadili se na lavičku – a po pár minutách už na nosítkách
směřovali do nemocnice v Salisbury, kde se ve vážném stavu, otec ve stavu
vážnějším než jeho 33 letá dcera, nalézají doposud.

Položme si nyní tuto základní otázku: jsou ruští politici tak tupí, že
by si nedokázali spočítat, že když budou jednat tak, jak je jim Mayovou a
Tillersonem připisováno, půjde celá západní politika a celý západní
mediální svět následně tou nejprimitivnější a pro ně též
nejvýhodnější cestou a předloží lidstvu celou aféru takto co
nejpřehledněji: SKRIPAL ZRADIL A RUSOVÉ SE MU ZA TO POMSTILI TÍM, ŽE HO
OTRÁVILI.

Jistě, takováto historka o ukojení zrady vraždou zrádce by obstála v
akčním filmu o gangsterech v Chicagu, ale co pohledává ve světě
nejvyšší mezinárodní politiky, v níž se co nejúzkostlivěji dbá na to
neudělat jediný chybný krok, protože světová veřejnost právě tohle co
nejbedlivěji sleduje a hodnotí? A potřísnit si ruce vraždou se přece
logicky rovná sebevraždě.

Takže bráno z tohoto hlediska a při uplatnění logiky i při zodpovězení
otázky Cui bono, můžeme vinu Ruska na Skripalově otrávení s dobrým
svědomím vyloučit.

Ale pozor! Položme si znovu otázku Cui bono a posuďme, komu tedy Skripalovo
otrávení skutečně slouží? A vraťme se v té souvislosti zpět k Mayové a
Tillersonovi, kteří naplněni vírou, že lidé na Západě jsou svými
médií už natolik zpitomělí a tudíž neschopní položit si ani jednu ze
shora uvedených otázek, si zcela samozřejmě dovolují obviňovat z pokusu
zabít Skripala Rusy a mezi řádky spojovat tento zločin přímo s prezidentem
Putinem.

Proč? Protože nejen poněkud nejasný obraz Ruska, ale i obraz konkrétního
živého člověka, který na čele toho Ruska stojí, je dobré a výhodné
před tváří světa pošpinit.

Takže ještě jednou se zeptejme Cui bono - a odpověď k nám přijde sama.

(A že mě tak napadá cosi mimo shora uvedený velký prostor. Uplatňuje se
Cui bono v míře dostatečné na Slovensku? A když ano, kampak ukazuje? Komu
ony vraždy dvou lidí v současné chvíli slouží? Vy nevíte?)

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
V USA se holedbal Havlem, a teď ochotně podepisuje lejstra z Pekingu.
Komentátor Kamberský naložil premiéru Sobotkovi

Skutečnosti, že dochází k posilování česko-čínských vztahů, si v
dnešní rubrice Lidových novin „chlívek“ všímá komentátor Petr
Kamberský.

Poukázal na to, že před pár dny proběhl v Parlamentu seminář Zkušenosti
pro řízení a rozvoj státu, kde mimo jiné zaznělo: „Věřím, že
návštěva Si Ťin-pchinga přispěje k prolomení určitého tabu ve
vnímání čínského režimu,“ prohlásil místopředseda Senátu,
sociální demokrat Zdeněk Škromach. „Vzestup Číny není hrozbou, ale
příležitostí,“ řekl šéf českých komunistů Vojtěch Filip. „Čínský
sen je i snem celého lidstva. Všichni lidé sní o šťastném životě.
Věřím, že i český lid sní o šťastném životě a lepší budoucnosti,“
konstatoval náměstek ministra Informační kanceláře Státní rady ČLR Guo
Weimin.

Asi nezajímavější prý byla na setkání role Jana Kohouta, který se zde
objevil jako „poradce prezidenta České republiky a předseda Institutu nové
hedvábné stezky v Praze“. Institut existuje pouhý půlrok, poprvé se
představil před dvěma měsíci v Senátu.

Závěrem Kamberský připomíná, že před rokem a půl se premiér Bohuslav
Sobotka ve Spojených státech hlásil k odkazu Václava Havla. „Teď on a
jeho strana bez uzardění podepíší každé lejstro, které přiletí z
Pekingu,“ uzavřel Kamberský.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Šťastný Vladimir Putin. Kdo sledoval vysílání ČT o ruských volbách,
zažil šok

I dalších šest let povládne Rusku prezident Vladimir Putin. Jasno bylo už
pár minut po uzavření volebních místností, když průzkumy Putinovi
přiznávaly 73,9 procenta hlasů. Po sečtení 99 procent okrsků pak Putin má
víc než 76,6 procenta hlasů. Volební účast se odhaduje na 67 procent.
Zpravodajství kolem Putina se věnovalo večerní vysílání České televize.
Tentokrát, možná překvapivě, velmi vyváženě. Široký prostor ke
komentáři dostal kromě obligátního Michaela Romancova také někdejší
ministr a velvyslanec Jaroslav Bašta.

Vladimir Putin vystoupil již včera na shromáždění v Moskvě, věnovanému
výročí anexe Krymu, kde poděkoval svým příznivcům za podporu a
úspěšný volební výsledek. „Děkuji, že v tento mrazivý moskevský
večer jste se shromáždili zde. Děkuji za podporu. Děkuji za výsledek. Ano,
je to tak. Vy jste náš společný tým a já jsem členem vašeho týmu.
Všichni, kdo dnes hlasovali, to je náš celonárodní tým,“ poznamenal
Putin s tím, že zemi nyní čeká úspěch.

„Je velmi důležité si uchovat jednotu. Potřebujeme ji k tomu, abychom
postupovali kupředu,“ sdělil Putin a opětovně poděkoval svým
příznivcům. „Pustíme se do společné rozsáhlé práce ve jménu Ruska,“
dodal. „Rusko, Rusko,“ začal pak skandovat Putin.

Projev a výsledky volby okomentoval již včera večer v České televizi
bývalý diplomat a velvyslanec Jaroslav Bašta. „Dalo se to očekávat,
protože všechny průzkumy veřejného mínění naznačovaly, že to dopadne
tímto způsobem. Překvapující je podle Baštova vyjádření poměrně
vysoká volební účast, nikoli výsledek.

Své pak řekl také geopolitik Michael Romancov. „Zaujalo mě, jakým
způsobem bylo provedeno vystoupení. Při minulém vítězství pronesl velmi
zvláštní projev, kdy zaťatou pěstí zdůrazňoval vítězství. Pak mu
tekly slzy. Dnešní projev byl projev spokojeného člověka, který zvítězil,“
podotkl Romancov. Ostatní kandidáti byli v letošních volbách podle jeho
slov jen do počtu. Na druhém místě se podle neúplných výsledků daleko za
Putinem umístil kandidát komunistů Pavel Grudinin a na třetím nacionalista
Vladimir Žirinovskij.

Voleb se nemohl zúčastnit opoziční předák Alexej Navalnyj, který v
průběhu voleb vyzýval k bojkotu. „Kreml nepovažuje Navalného za
kandidáta, který by nebyl nebezpečný. O to víc se tentokrát snažili, aby
ta formální stránka voleb byla co nejpříznivější, nejokatější,“
podotkl k tomu Bašta.

„Sami se zaháníme do kouta tím, že označujeme to, co se v Rusku děje,
termínem demokracie, volby a tak dále,“ dodal k tomu Romancov.

A hovořilo se i o situaci Ruska a Blízkého východu. „Když se podíváte,
kam Rusko vstoupilo, tak tam žádnou stabilitu nevidím. Rusko má v Sýrii
hlavní cíl likvidovat ty občany bývalého Sovětského svazu, kteří tam v
řadách Islámského státu bojují,“ zaznamenal pak slova Vladimira Putina
Michael Romancov. „Pokud pod pojmem stabilita chápeme možnost obnovy země,
tak to se určitě v Sýrii ještě nestalo,“ dodal.

„Když Rusko vstoupilo do Sýrie, do té války, tak tam bránilo nejen své
vlastní zájmy, ale povedlo se mu vytvořit neformální koalici s Tureckem a
Íránem, což je dost unikátní. Porážka Islámského státu dává možnost
k tomu, aby se blízkovýchodní prostor dopracoval k mírovému řešení,“
zmínil následně Bašta.

V České televizi se poté hovořilo i o Krymu. „Nedokážu si představit za
současné situace a za vlády, která je v Ruské federaci, že by se Krymu
vzdali. A nedokážu si to představit ani v případě, že by tam byl Alexej
Navalnyj. Je třeba počítat s tím, že dlouho tato otázka na programu nebude,“
sdělil Bašta.

„Není náhoda, že volby byly naplánovány na čtvrté výročí anexe Krymu,“
poznamenal Romancov.

Hned večer se pak začalo hovořit o vládních změnách, Putin však uvedl,
že rozhodne až po inauguraci. Odpověděl také na otázku, zda bude
kandidovat i v roce 2024. On sám tuto otázku považuje za legrační. „Chci
poděkovat všem voličům, kteří pro mě hlasovali,“ řekl pak rovněž ve
svém volebním štábu. „Je v tom vidět naděje, že to, o čem mluvíme,
bude naplňováno. Je třeba spojovat lidi, ať už hlasovali pro jakéhokoliv
kandidáta,“ dodal. „Hlavní emoce je vděk,“ podotkl pak také k
aktuálnímu svému stavu Putin.

Putin také pohovořil o kauze otravy bývalého ruského agenta Sergeje
Skripala a jeho dcery v Británii. Londýn z incidentu obviňuje Rusko, které
to však odmítá. Putin včera po svém znovuzvolení řekl, že se o otravě
dozvěděl z médií. „Jsme připraveni podílet se na vyšetřování, ale
nevidíme vůli druhé strany,“ řekl.

Volby doprovázela poměrně vysoká volební účast, píše server
ČeskéNoviny.cz. Server také píše o tom, že aktivita ruských voličů v
prezidentských volbách byla ve většině regionů vyšší než při
posledních volbách v roce 2012. I v Praze odevzdalo svůj hlas hodně přes
tisíc Rusů, stejně tak i na konzulátech v Karlových Varech a v Brně.

Původní text ZDE

Ruská města však kromě hojné volební účasti hlásila také podvody a
falšování, kdy je do volebních uren vhazováno více volebních lístků
najednou. Stalo se tak podle všeho například v Čeljabinsku, Přímořském a
Krasnojarském kraji, v Jakutsku nebo na jihu Sachalinu. V Grozném, metropoli
Čečenska, pak jistému pozorovateli pohrozili fyzickou likvidací.

Ukázalo se také to, že státní instituce a podniky nutily voliče hlasovat
pod pohrůžkou sankcí – mnozí voliči totiž žádali od komise písemné
potvrzení o účasti ve volbách.

Mimoto však volby provázely i úsměvné situace, například na Uralu mladý
volič Ramis Dajanov požádal svou hlasující partnerku o ruku. Komise také
pomáhají invalidům. V Murmanské oblasti pak nechyběl ani spontánní
koncert či soutěž o nejlepší selfie z volební místnosti v Novgorodě.

Ruské volby pak již okomentoval i politolog Tomáš Haas. „Putin měl mít
problémy ve velkých městech, a zatím... Ale Putin ztrácí venkov! Pavel
Grudinin, kandidát Komunistické strany získal ve volebním okrese 1305 (Sovchoz
imeni Lenina) 55 procent hlasů a Putin jen 38,5 procenta. Jak je vidět, Putin
se nepoučil z českých voleb a nestáhl králíka. Ani se nešel poklonit
vycpanému majiteli sovchozu na Rudém náměstí,“ konstatoval na svém
facebookovém profilu.

„V Rusku se prý konají volby. Lídrovi opozice režim zakázal kandidovat. V
zemi jsou vraždeni novináři a opoziční politici. Všechna relevantní
média ovládá vládnoucí diktátor. Volby se konají na násilně okupovaném
území jiného státu. Takže tomu spíš říkejme předstírání voleb. Se
svobodnými a férovými volbami to nemá nic moc společného,“ konstatoval
pak zástupce spolku Evropské hodnoty Jakub Janda.

Ještě před volbami svůj komentář přinesl analytik Karel Svoboda z
Univerzity Karlovy na serveru iDnes.cz. „Ruský prezident Vladimir Putin se
sice umně stylizuje do role nezdolného vladaře potírajícího všechny
zlořády, realita je ale podstatně chmurnější. V příštích letech ho
čeká hora problémů, nastartování nezbytných reforem i boj s korupcí,“
zmínil mimo jiné Svoboda.

Původní text ZDE

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Nakopat pár zadků! Arnold Schwarzenegger vážně zaútočil na Donalda Trumpa

Bývalý guvernér státu Kalifornie a ještě předtím filmová hvězda Arnold
Schwarzenegger se jasně vyjádřil k dosavadnímu působení prezidenta Donalda
Trumpa. Podle bývalého republikánského guvernéra už by současný
prezident v roce 2020 raději neměl obhajovat mandát.

Schwarzenegger podle webu televize CNN dokonce jmenoval politika, který by měl
úřadující hlavu Spojených států na kandidátce nahradit. Měl by jím
být John Kasich, guvernér státu Ohio. Ten usiloval o nomimaci již v roce
2016 (odstoupil až ke konci primárek jako poslední z protikandidátů) a od
té doby je trvale zmiňován jako alternativa proti Trumpovi.

Kasich se Schwarzeneggerem se objevili společně na akci spolku New way
California, který si klade za cíl přetáhnout doposud extrémně levicově
liberální stát k Republikánské straně.

„Johne, vrať se do Washingtonu. Nakopej tam pár zadků, postarej se o ten
nepořádek, jednou pro vždy,“ vyzval rázně někdejší filmový kulturista.
Lidé už se podle něj nechtějí dívat na to, co se děje nyní. „Tvoje
vize a tvoje schopnost sjednotit lidi jsou přesně to, co tahle země
potřebuje,“ dodal před aplaudujícím davem.

Není to poprvé, co bývalý kalifornský guvernér podpořil svého kolegu z
Ohia. Podpořil jej už v kalifornských primárkách před volbami v roce 2016.
Když v prezidentských volbách vyhrál Donald Trump, někdejší slavný
svalovec stále hovořil o tom, že John Kasich by byl do budoucna vhodným
kandidátem.

V roce 2017 v rozhovoru pro Los Angeles Times explicitně řekl, že Kasich by
měl zkusit už volby v roce 2020. „Je to mimořádný člověk. Pracoval ve
Washingtonu, v místní správě, ve vedení státu, má zkušenosti i vizi,“
vychvaloval guvernéra. Ten podle něj dokáže předvést tvrdost i mírnost,
čímž se zásadně odlišuje od současného prezidenta. „Je to velmi tvrdý
republikán, konzervativní ve fiskální oblasti, ale také miluje pomáhat
lidem,“ prozradil o něm.

Pětašedesátiletý John Richard Kasich vyrůstal ve státě Ohio a plných
devět volebních období (osmnáct let) jej zastupoval ve Sněmovně
reprezentantů. Tam šest let působil na vlivné pozici předsedy
rozpočtového výboru.

Poté odešel na několik let do soukromého sektoru, pracoval jako bankéř a
manažer. Přitom měl vlastní diskusní pořad na konzervativní televizi Fox
News. V roce 2010 se rozhodl vrátit do politiky jako guvernér svého
domovského státu a ve volbách porazil úřadujícího demokratického
guvernéra. V roce 2014 obhájil guvernérský mandát s ohromujícím náskokem
třiceti procent na svého soupeře.

V roce 2016 usiloval o prezidentskou nominaci. Po porážce od Donalda Trumpa
jej odmítl podpořit jako stranického kandidáta, a dokonce se odmítl
zúčastnit nominačního kongresu Republikánské strany, ačkoliv se konal
právě v jeho státě.

Kasichovi příští rok v lednu skončí funkční období v čele státu Ohio,
obhajovat již po dvou obdobích ve funkci nemůže. Když byl sám tázán
ohledně případné prezidentské kandidatury, odpověděl: „Ještě nevím,
co budu dělat, na stole jsou všechny možnosti. A to jak v soukromém, tak v
profesionálním životě,“ dodal.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vy tu máte ale bordel

Nejmenovaný kupující zaplatil téměř 10 milionů australských dolarů za
legendární australský nevěstinec Daily Planet, který je podle provozovatele
největším svého druhu na jižní polokouli.

Sputnik se vydal na virtuální prohlídku Daily Planet, aby si navždy uchoval
v paměti nevěstinec odsouzený k likvidaci.

Podnik zahájil svůj provoz v roce 1973 v jednom z okresů Melbourne, tehdy se
ještě jmenoval Le Chateau, ale již brzy dostal nové jméno Daily Planet.
Jeho zakladatelem byl podnikatel John Trimble.

Na webových stránkách Daily Planet se nevěstinec představuje jako „elitní,
prestižní a nezapomenutelné místo, se kterým může konkurovat pouze
legendární sídlo Playboye."

Podnik má 18 místností, každá s vířivkou. Některé místnosti přitom
mají sprchové kouty pro čtyři osoby a vířivky pro osm lidí (!).

Daily Planet se může pochlubit i tím, že ho žebříček Australian Adult
Industry Awards nespočetněkrát ocenil jako nejlepší nevěstinec v
Austrálii.

Tento podnik byl prvním svého druhu, který vyšel na burzu. Nevěstinec byl
sponzorem mnoha sportovních akcí, a to včetně dostihů a závodů
supersportovních automobilů. Podle australských novin The Cairns Post cena
služeb dívčího personálu Daily Planet stojí 245 australských dolarů (asi
4600 korun) na dobu 30 minut. Hodina zábavy s jednou ze zaměstnankyň se
obejde na 330 australských dolarů (asi 6000 korun). Jedna noc stojí 4 tisíce
australských dolarů (76,6 tisíc korun).

John Trimble vlastnil podnik až do jeho prodeje na podzim 2016. Dům hledal
nového majitele asi čtyři měsíce a během té doby nevěstinec zachoval
obyčejný provoz.

Poté, co se nakonec dům prodal za 8,85 milionů australských dolarů (166
milionů korun), všem zaměstnankyním slíbili dlouhou dovolenou na Fidži.
Jedná se svým způsobem o rozlučkový dar od Johna Trimbleho svým
svěřenkyním.

Kromě nevěstince si kupující obstaral ještě dvě sousední budovy, když
za každou zaplatil 1,9 milionů australských dolarů (35 milionů korun).
Všechny budovy budou pravděpodobně přestaveny na obyčejný bytový komplex,
zatímco lehké dívky spolu se svými milovníky budou muset hledat nové
přístřeší.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Frajerský sponzoring: Největší sponzor Pirátů má velmi zajímavou
historii

Podnikatel Jan Palaščák, majitel známého dodavatele energií Amper Market,
je největším sponzorem Pirátské strany. Věnoval jí v období před
sněmovními volbami celkem 435 tisíc Kč, což představuje více než deset
procent zisku Amper Marketu za rok 2016. Ten činil při tržbách přes tři
miliardy pouhých 3,6 milionu Kč.

Dar poslal Palaščák ve třech částech prostřednictvím s. r. o. s
příznačným názvem Road to Interest. Společně s Piráty pak slavil jejich
fenomenální volební výsledek přímo ve volebním štábu spolu s předsedou
Janem Bartošem a dalšími pirátskými činovníky. Údaje o darech pro
Piráty jsou k dispozici přímo v seznamu dárců Pirátské strany. Z tohoto
seznamu zároveň vyplývá, že Palaščákova společnost poskytla Pirátům
zatím nejvyšší dar. Podle pirátských dokumentů byl použit na billboardy,
plakáty a on-line propagaci.

Jana Palaščáka spojuje s Piráty jeden z jejich programových bodů, a to
povinné zveřejňování všech smluv týkajících se zakázek veřejných
dodavatelů. Palaščák již v minulosti podpořil projekt Rekonstrukce státu,
který měl ten samý cíl a za kterým stála právnická firma pracující pro
Amper Market (advokátní kancelář Šikola a Partneři známá též pod
značkou Frank Bold).

Palaščák ale v praxi sám dokázal, že ani zveřejňování všech smluv
transparentnost veřejných zakázek zcela neřeší. Jeho Amper Market totiž
roky fungoval jako skrytý dodavatel elektřiny pro několik desítek obcí
prostřednictvím obecně prospěšné společnosti Energie pod kontrolou (EPK).
Po té zůstaly desítky milionů dluhů a její jednatelé jsou trestně
stíháni za tunelování. Jedním z věřitelů je i Amper Market. Že za
kontroverzní „ópéeskou“ stál ve skutečnosti Amper Market jako dodavatel,
zjistili starostové až z dopisu, ve kterém jim Palaščák oznámil, že jim
kvůli dluhům Energie pod kontrolou může vypnout proud, pokud neuzavřou
smlouvu na dodávku elektřiny přímo s Amper Marketem.

Jan Palaščák se dnes snaží i prostřednictvím médií od vztahu s EPK
distancovat. Skutečnost je, že pro něj ve své době šlo o významnou
zakázku, proti které dlouho nic nenamítal. Problémy začaly zřejmě v
momentu, kdy Energie pod kontrolou přestaly za dodanou elektřinu platit.

Transparentní sponzoring Pirátské strany tak zřejmě představuje jeden z
kroků, jak podpořit pošramocenou pověst firmy a zároveň mít ve sněmovně
spojence. Díky tomu, že Pirátská strana zveřejňuje na svém webu o
sponzorských darech i lobbistických schůzkách detailní reporty, styky
Pirátů s Janem Palaščákem budou představovat zajímavou případovou
studii, jak se vyvíjí vztah mezi podnikatelem – sponzorem a obdarovanou
parlamentní stranou.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí


Question:
Vybydlené Sudety, kde býval každý druhý nezaměstnaný. Podívejte se s
námi do nejdrsnější části drsného kraje

ČESKÉ HOSPODÁŘSTVÍ Cesta na Osoblažsko, do jednoho z nejsevernějších
cípů republiky na hranici s Polskem, je určitě v mnoha ohledech výjimečná.
Dostanete se totiž do krajiny, kde jen zřídka potkáte další auto, silnici
lemují pole s loukami a všude kolem se rozprostírá bohorovný klid.
Osoblažsku se kdysi také přezdívalo Haná Slezska. Jenže poměry se zde po
roce 1989 zásadně změnily. S téměř padesátiprocentní nezaměstnaností v
některých obcích, která ještě panovala do roku 2012, vzalo přirovnání s
úrodným Olomouckem už zcela za své.

Vládní Agentura pro sociální začleňování snižuje různými projekty
počet lidí bez práce na „přijatelných“ 15 až 25 procent. Do „bohem
zapomenuté lokality“ se čas od času vydávaly i populární hlavy českého
státu, nejprve prezident Václav Havel na počátku 90. let a v roce 2014 i
Miloš Zeman, který se tam svezl oblíbenou úzkokolejnou dráhou. Místním
lidem to ale nic podstatného nepřineslo. „Návštěvy prezidentů nám po
ekonomické stránce nikdy nepomohly, teprve až za podpory vládní agentury,
se kterou neměli oni nic společného, se nám tady daří výrazněji
zlepšovat životní podmínky,“ konstatoval starosta Osoblahy Antonín Rous,
který si pochvaloval, že kdysi více než pětadvacetiprocentní
nezaměstnanost se mu nyní podařilo snížit alespoň o osm procent, a to i za
pomocí sociálních programů dotovaných státem.

Listopad přinesl do nedávné doby jen nouzi

Sametová revoluce přinesla do mnohých míst naší republiky svobodu a
prosperitu, na Osoblažsko ale do nedávné doby jen nouzi. Po odchodu
sudetských Němců a zejména po změně státních hranic zde minulý režim
vsadil především na zemědělství. V každé obci sídlil státní statek
nebo zemědělské družstvo, lidé měli dost práce a nebylo problémem si
postavit dům. Proto se sem stěhovalo, do tohoto průmyslem nedotčeného
regionu, i mnoho lidí z „černého“ Ostravska. Rok 1989 pak znamenal
definitivní konec venkovské idyly. Některé zemědělské podniky sice
převzalo pár soukromých farmářů, ale ti už nepotřebovali zaměstnávat
tisíce lidí, ostatní družstva zkrachovala. Život se zde tak zastavil a
region se začal pomalu vylidňovat a pustnout. Mnoho obyvatel si zvyklo na
sociální dávky nebo jen na žití ze dne na den.

„Poměry u nás se začaly postupně obracet k lepšímu teprve před
několika lety, a to především díky Agentuře pro sociální začleňování.
Vytvořili jsme sdružení spolu s obcemi Osoblaha, Dívčí Hrad a Hlinka, jako
sociálně vyloučené lokality. Zaměstnanci agentury nám pak pomohli s
přípravou strategického plánu, abychom vůbec věděli, jak se z této
nepříznivé situace dostat a abychom mohli začít vytvářet firmy a podniky
sociálních služeb pro různé oblasti, jako je vzdělanost, rozvoj kultury,
řemesel, péče o děti i seniory, nezaměstnanost a podobně. Na základě
toho už pracujeme na konkrétních projektech, se kterými se můžeme
přihlásit do programů různých ministerstev nebo krajského úřadu, “
informovala Lenka Drozdová, starostka Slezských Pavlovic, kde nezaměstnanost
před několika lety dosahovala neuvěřitelných 48 procent!

Nepřizpůsobiví devastují sociální byty

Nyní se podařilo ve Slezských Pavlovicích, ale i v jiných obcích na
Osoblažsku, snížit počet lidí bez práce. Začaly totiž fungovat služby,
první menší firmy i řemeslné dílny a další projekty se připravují. V
celém regionu se oživila lidová řemesla – krajkářství, umělecké
kovářství i dřevovýroba. Místní znovu začali pořádat větší
společenské akce, mnohdy se zaměřením i na turistiku, která přilákala
návštěvníky z celého Moravskoslezského kraje. Vyplatily se investice i do
sakrálních památek na Osoblažsku, kostely v Bohušově a Hrozové patří k
nejstarším v České republice a přitáhly zájem turistů z Krnovska,
Bruntálska i z nedalekého Polska.

Jenže pomoc státu v sociální oblasti má i svou odvrácenou tvář, tyto
regiony se často stávají magnetem pro různé vychytralce a asociály. „Žiju
v Osoblaze už 35 let, mám tady rozvětvenou rodinu a na leccos jsem si už
zvykla. I na to, že tu bydlíme v chudším kraji, ale zato jsme měli vždycky
klid. Tím, že stát podporuje různé sociální podnikání, tak nám tady
vznikly také byty pro méně přizpůsobivé obyvatele, kterých se tu
nastěhovalo z různých končin několik stovek. Většinou takové domy
provozují podnikatelé z větších měst. Teď máme po klidu a noví
nájemníci postupně devastují celkem slušně udržované byty, takže je to
další důvod pro některé starousedlíky, aby se raději odstěhovali jinam,“
prohlásila místní podnikatelka Helena Konvičková, která provozuje dvě
prodejny se smíšeným zbožím v Hlince a ve Slezských Pavlovicích.

Budou fungovat registrační pokladny? Část Osoblažska má špatný signál

Rozvoji menších živnostníků ale nyní zasadily tvrdou ránu nové zákony o
elektronické evidenci tržeb (EET) a o kontrolním hlášení DPH. Drobní
řemeslníci se totiž jen velmi těžce uchytili, bojují o přežití, a na
rozdíl od větších podnikatelů ve městech představují pro ně nová
pravidla enormní zátěž.

„Za komunistů si lidé zvykli, že jim tady někdo organizoval práci,
zábavu a vůbec všechny volnočasové aktivity. Teď se někteří
šikovnější začali učit starat sami o sebe a organizovat si i vlastní
život včetně kultury a sportu. Pořádáme tady různé kulinářské
soutěže, velký lukostřelecký turnaj, různé společenské akce na hřišti
pro děti a dospělé, kde si lidé na občerstvení mohou vydělat pár korun
navíc. Jim to opravdu dost pomohlo a teď by si měli kupovat registrační
pokladny nebo skrze těch pár stovek vypisovat kontrolní hlášení? Nedovedu
si to dost dobře představit. Na některých místech v našich obcích tu
nemáme ani pořádný signál,“ uvedla starostka Drozdová.

Stejný názor pak zastává i osoblažská podnikatelka Helena Konvičková:
„S těmi sankcemi za neodevzdání kontrolního hlášení se snad na
Ministerstvu financí zbláznili. Nejprve mohl přece fungovat na pár měsíců
zkušební režim a teprve potom by se jelo naostro. Můj účetní teď neví,
kam dřív skočit, a ty vysoké pokuty by u nás některé podnikatele úplně
zruinovaly. Já mám dvě prodejny v menších obcích, ze kterých určitě
nezbohatnu, a kdybych je musela zavřít, lidé by si neměli ani kde nakoupit,“
doplnila místní obchodnice.

Nová legislativa o EET také značně zkomplikuje provozování oblíbených
letních výletů po úzkokolejné dráze na Osoblažsku, která je navázána
na řadu společenských událostí, na nichž profitují místní prodejci. „V
historickém vláčku funguje vagon s občerstvením, a ten zajíždí i do
některých míst, kde je potíž s přijímáním signálu. To máme začít
odmítat cestující obsluhovat, když vypadne signál? A to stejné se týká i
dalších akcí, máme je proto zrušit?“ podivoval se starosta Dívčího
Hradu Jan Bezděk.

Turistika, nebo větrné elektrárny?

Na Osoblažsku se také už řadu let řeší zásadní problém. Vytvořit z
průmyslově nedotčené lokality turistický ráj, nebo začít vydělávat na
energii z větrných elektráren? Už před několika lety se podařilo jednomu
z dalších velmi aktivních místních sdružení – Královský stolec –
uskutečnit několik projektů na opravy církevních staveb. U poslední
rekonstrukce, v kostele v Hrozové, se dokonce našly jedny z nejstarších
zachovalých románských fresek v Česku, nad kterými jásali i přední
historici z Univerzity Karlovy. Ze zajímavých sakrálních míst i na polské
straně se pak vytvořila oblíbená naučná cyklotrasa. Zástupci sdružení
jsou tedy rezolutně proti výstavbě větrných elektráren. Nelíbí se to ani
ochranářům z Odboru životního prostředí na MěÚ v Krnově, kteří se
obávají o hnízdiště vzácných opeřenců.

Někteří ze starostů obcí však věcně oponují, že peníze z turistiky v
období letních prázdnin jim kasy určitě nenaplní. Po letech diskusí mají
stát nakonec tři větrné elektrárny, dvě v Dívčím Hradě a jedna ve
Slezských Pavlovicích. „Jediná větrná elektrárna zajistí okolo 700
tisíc korun do našeho obecního rozpočtu, a jestliže chceme, aby se obec a
celé Osoblažsko rozvíjelo, není možné čekat na finance z jiných zdrojů,
ale musíme jít získávání financí na rozvoj území naproti. Kritiku, že
výstavba naruší ráz krajiny, moc neberu. Jezdil jsem po cyklostezkách i v
Rakousku a stožárů s vrtulemi je tam plno a některé trasy vedou právě
kolem nich. Krajský úřad proti tomu nic nemá, takže počítáme s
výstavbou okolo roku 2018,“ prozradil starosta Bezděk. Tomu v současné
době dost vadí, že na nejvíce dotací si mohou nyní sáhnout až obce s
více než 500 obyvateli a někdejší celorepublikový investiční Program pro
rozvoj venkova zatím chybí. Rádi by totiž v Dívčím Hradě například
zateplili bytové domy a také se pustili do dalších užitečných projektů.

Agentura pro sociální začleňování ale už svoji práci na Osoblažsku
víceméně skončila. Podaří se však po vyčerpání 72 milionů korun
nastartovaný trend v nejrůznějších oblastech podnikání udržet? To je
otázka, na kterou dnes málokdo zná tu správnou odpověď. Vytvořená
pracovní místa s minimálními mzdami jsou sice pro tento chudý region
vítanou pomocí, ale kvalitní lidi na Osoblažsku určitě neudrží.

Choices:
- zahraniční
- obojí
- nelze určit
- domácí