Question:
Svině, to neokecáte. Lehkoživka Horáček a paní Vášáryová, až vyjedete
za Prahu... Zdeněk Zbořil chtěl být hodný, ale nešlo to

ROZJEZD ZDEŇKA ZBOŘILA Mnozí se na 17. listopad připravují velmi
intenzivně a prezident Miloš Zeman by si měl uvědomit, že proti němu
nestojí jen několik poslanců, případně ministrů a kulturních sirotků,
ale poučenější a lépe organizovaná Česká televize. Zdeněk Zbořil ve
svém pravidelném ohlédnutí za politickým děním také upozorňuje, že
ohlášená obměna vlády nemůže být od Bohuslava Sobotky vnímána jinak
než jako trik prohnaného technologa moci, který nechce přiznat svůj podíl
viny na neúspěchu celé ČSSD.

Prezident Miloš Zeman v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz zareagoval na
události, k nimž došlo ve dnech před výročím vzniku Československa. Je
přesvědčen o tom, že by Daniel Herman měl odejít z vlády. Nicméně si
nemyslí, že to udělá, i když poškodil zájmy svého státu a jednal proti
usnesení své vlády, protože jeho touha být i nadále ministrem kultury bude
silnější než cokoli jiného. Prezident zvažuje, že tuto otázku nadnese
premiéru Bohuslavu Sobotkovi v úterý, kdy ho na jeho žádost přijme. „Pan
prezident má v zásadě pravdu. Ale žijeme v České republice, kde
například docent ústavního práva v deníku Právo takovou možnost odmítá.
Mluví o svědomí a morální odpovědnosti podobně jako pan Herman a ví bůh,
co tím myslí,“ uvádí pro ParlamentníListy.cz politolog Zdeněk Zbořil.

Daniela Hermana jistě posílil otevřený dopis, který na jeho podporu
podepsalo 24 z 29 ředitelů příspěvkových organizací, které Ministerstvo
kultury zřizuje, takže mu i přímo osobně podléhají. „Pan ministr
kultury nemůže jen tak opustit místo distributora finančních příspěvků
‚kulturním organizacím‘, jejichž ředitelé ho tím dopisem podpořili,
protože ti by pak museli najít rychle někoho jiného, kdo by tuto starost po
panu Hermanovi vzal na sebe. Pokud si ale někdo myslí, že po letošním 28.
říjnu a ‚operaci Brady‘ jeho popularita závratně stoupla, neměl by toto
své přesvědčení přeceňovat. Možná, že příští volby ukáží, že
nejen pan Herman, ale i KDU-ČSL, se trochu, nebo dokonce víc než dost,
přepočítali,“ domnívá se politický analytik

Kulturně neklidní neprotestují proti čínským investicím, z nichž něco
mají

Vrací se k tomu, jak rozhlasový komentátor Petr Nováček naznačil, že
ČSSD je placena z tajných čínských fondů. „To je na podání trestního
oznámení, buď na ČSSD, nebo na pana Nováčka. Ale na druhé straně, také
fotbalisté SK Slavia běhají po ligových a evropských hřištích s nápisem
China a ani Jiřina Šiklová, Táňa Fischerová, Bára Štěpánová a dokonce
ani Olga Sommerová, natož pak vedení karlovarského MMF, neprotestují, proti
čínským investicím do sportu a kultury v ČR. A hlavně, všichni ti
kulturně neklidní nechť rozhodují, zda si vybrat mezi dalajlámou nebo
vládou ČLR, zda půjdou do své volební kampaně, třeba v čele s panem
Hermanem, a občané, nikoli ti jediní moudří, rozhodnou, jakou politiku ten
pověstný ‚středoevropský tygr‘ bude vůči ‚rudé Číně‘ dělat.
Přece jen nejde mluvit čtvrt století o demokracii, a když se to nehodí, tak
se na ta všechna krásná slova vykašlat,“ komentuje Zdeněk Zbořil
dvojakou hru kulturní fronty.

V další části rozhovoru komentoval Miloš Zeman protesty proti své osobě
tak, že už zažil v roce 1999 hnutí „Děkujeme, odejděte“, v roce 2001
televizní krizi nebo před dvěma roky Albertov. Je to podle něj stále
stejná skupinka neúspěšných politiků a druhořadých umělců, která se
pokouší o jakýsi pražský Majdan. Pořád se jim to ale nedaří a prezident
si myslí, že se jim to nepodaří ani v budoucnosti. „Myslím, že se pan
prezident nemýlí. Neměl by ale také podcenit, když jsou lidé v pražských
ulicích. Spoléhat na ‚internetovou podporu venkova‘ by se mohlo ukázat
iluzí,“ upozorňuje politolog, že tentokrát má více než kdykoli v
minulosti zdatné protivníky.

Proti Zemanovi stojí poučenější Česká televize navštěvovaná Schapirem

„Nestojí proti němu jen několik poslanců, případně ministrů a
kulturních sirotků, ale už poučenější a lépe organizovaná Česká
televize navštěvovaná panem Schapirem, jejíž někteří pracovníci se
domnívají, že nejen dělají, ale i řídí českou politiku. Mnozí se na 17.
listopad připravují velmi intenzivně, a dokonce i z filmů promítaných nám
ve veřejnoprávní televizi o výcviku speciálních služeb různých zemí
víme, že i jen 12-20 členů jednotek SEALs dokáže svrhnout vládu nebo
prezidenta kdekoli. V poušti, v tropech, v buržoazně poklidné Evropě. Tak
proč ne tentokrát třeba v Praze. Navíc, když není tak úplně jasné, na
kterou ústavu naši vojáci, příslušníci policie a členové
zpravodajských služeb vlastně přísahali,“ poznamenává Zdeněk Zbořil.

V rozhovoru s hlavou státu došlo i na Bohuslava Sobotka. Miloš Zeman o sobě
prohlásil, že je, na rozdíl od nynějšího předsedy vlády, úspěšný
politik. Dokládal to na skutečnosti, že vytáhl sociální demokracii ze
sedmi na 32 procent a také vedl úspěšnou vládu ČSSD. Naopak Bohuslav
Sobotka je podle něj neúspěšný politik, který zahájil proces opačným
směrem. To znamená sestup z oněch 32 procent až na dnešních 14 procent.
Připomněl obecnou politologickou zákonitost, na které nelze nic změnit, že
jestli někdo nese největší odpovědnost za neúspěchy jakékoli politické
strany, pak je to v první řadě její předseda.

Zdrcujících 14 procent pro ČSSD ještě nemusí být její dno

„Miloš Zeman byl rozhodně úspěšnější jako předseda strany v tom
smyslu, že ji dostal do Strakovy akademie hlavním vchodem. Premiér Sobotka se
svou ČSSD se ve vládě nejdéle udržel. O svůj podíl na klesajícím zájmu
občanů o ČSSD se však oba podílejí stejným dílem. Mohli by se sice
dohadovat, kdo to myslel a dělal lépe, ale to by byla ztráta času. Oba se
zasloužili, na rozdíl od svých soudruhů, bratří a přátel, o to, že
vlády ČSSD vydržely ve svých úřadech déle než ty druhé, ale o to se
zajímají jen političtí komentátoři. Občany většinou zajímá, co je to
stálo a oč v době vlády Zemanovy stejně jako Sobotkovy přišli a zda ty
dluhy, kterými se platilo za prosperitu, nebyly a nejsou příliš vysoké.
Těch zdrcujících 14 procent pro ČSSD zatím nepřeceňujme. Možná bude
hůř, ale třeba také ne,“ přemítá Zdeněk Zbořil.

Blíží se výročí 17. listopadu. Letos se na rozdíl od loňského Albertova
prezident nikam nevydá, ale chystají se demonstrace proti němu. Miloš Zeman
k tomu v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz říká, proč ne, vždyť takové
demonstrace jsou v každé zemi, nejenom v České republice. Dodává, že 17.
listopadu 1989 prošel trasu z Albertova na Vyšehrad a odtud na Národní
třídu. Před 17. listopadem publikoval článek, za který byl potřetí
vyhozen z práce, protože ten článek kritizoval v Technickém magazínu
komunistický režim. Po 17. listopadu absolvoval desítky setkání na
fakultách nebo v divadlech a nakonec i na Letné. Nevidí důvod, proč by měl
potom, co 17. listopadu 1989 reálně udělal, vzpomínat na tento den s těmi,
kdo 17. listopad 1989 vůbec nezažili.

Skuteční i domnělí mrtví z obou listopadů varují, jak je snadné je
zneužít

„Předpokládám, že prezident jako nejvyšší velitel branné moci a
koordinátor zpravodajských služeb má na stole data od všech, kteří se
starají o bezpečnost státu, a dokonce i zodpovídají za bezpečnost
instituce prezidenta. Nevím, zda dojde k vyhlášení studentské okupační
stávky nebo k divadelnímu neklidu jako v roce 1989, ale zdá se mi, že vím,
kdo s takovým ‚manuálem‘ pracuje. Neslyšel jsem ale ani z jedné strany,
jak kdo chce a jak vzpomínat na 17. listopad 1939. Ti skuteční, ale i
domnělí mrtví z obou listopadů varují, jak je snadné je zneužít.
Vysvětlení pana prezidenta chápu, ale obávám se na základě svých
zkušeností z výuky na vysoké škole až téměř do dnešních dnů, že to
‚mladým‘ nic neříká. Dokonce si možná někteří myslí, že i
tentokrát je povede na zteč Václav Havel,“ podotýká Zdeněk Zbořil.

Svou pozornost poté obrací k dopisu, který svým spolustraníkům rozeslal
premiér a předseda ČSSD Bohuslav Sobotka a v němž je informuje o
chystaných změnách ve vedení strany i ministerstev. „Potřebujeme novou
krev. Proto jsem se rozhodl, že obměním svůj tým. A to jak na úrovni
vlády, tak ve strukturách strany. Někteří kolegové jsou unaveni a
potřebují vystřídat. Konkrétní jména oznámím během následujícího
jednoho měsíce,“ napsal členům ČSSD. Avizovaná obměna má být reakcí
na neúspěch strany v krajských a senátních volbách. K témuž vyzval i
koaliční partnery, ale ani šéf ANO Andrej Babiš, ani předseda KDU-ČSL
Pavel Bělobrádek ke změnám „svých“ ministrů nevidí důvod. „Nikdo
proti tomu nemůže nic namítat. Samozřejmě že někteří v ČSSD by chtěli
nějaké radikálnější řešení, jiní zase udržet setrvalý stav. Možná
se někteří vylekali pádu volebních preferencí,“ odhaduje politolog.

Obměnu vlády lze chápat jako trik prohnaného technologa moci

Je ale přesvědčen o tom, že si nejen většina členů strany, ale i jejích
voličů, myslí, že je třeba něco udělat. „Ta forma, kterou pan Sobotka
tak činí, je ale při všech ohledech k němu trochu zvláštní. Je to jako
kdyby sváděl svůj neúspěch na celou vládu a nutil ostatní dvě strany,
aby převzaly část jeho zodpovědnosti. Ta ovšem není vládní, ale
stranická. Proto to nedělá ani dobrý dojem, je to jen jakási
machiavelistická obmyslnost. A nemusí se mu vyplatit, zvláště když zájem
veřejnosti, o jakou změnu vlastně půjde, je dost intenzivní. Takže ‚obměna‘
členů vlády je nikoli jen kosmetická úprava nebo zastírací manévr, ale
od prvních vteřin jejího zveřejnění nemůže být chápána jinak než
jako trik prohnaného technologa moci, který nechce přiznat svůj podíl viny
na neúspěchu celé ČSSD, byť jen ve volbách do krajských zastupitelstev a
části Senátu,“ vysvětluje Zdeněk Zbořil.

Textař, producent a bývalý spolumajitel sázkové kanceláře Fortuna Michal
Horáček oficiálně vyhlásil kandidaturu na prezidenta. Distancoval se od
toho, aby ho někdo nominoval, aby se nevystavil podezření, že se odvděčí
nějakou protislužbou. Ve svém týmu má zatím osm lidí, hlavním
konzultantem je politolog Viktor Janiš. V případě svého zvolení by měl
Michal Horáček velký zájem o Magdu Vášáryovou, která je také jednou ze
spoluautorek nebo inspirátorek jeho programu. Velice zajímavým člověkem by
pro něj prý mohl být Petr Kolář, několikanásobný velvyslanec v různých
zemích. Zmínil ještě Jana Urbana, kterého dobře zná z revoluce a který
mu velmi významně pomohl s tvorbou programu. Druhé kolo přímé volby
považuje jenom za náhradní řešení. Cílem je vyhrát v prvním kole. Tím
samozřejmě republice ušetří spoustu výdajů a zbytečných hádek.

Horáčkovi se nepovedla estráda a oznámením spolupracovníků to dorazil

„To jsou všechno velmi odvážná slova. Někdo by si dovolil říci, že
dokonce i naivní. Ale přiznejme panu Horáčkovi dobré úmysly. Bohužel se
mi zdá, že je toto oznámení druhý špatný krok, který na začátku své
kampaně zvolil. Nepovedla se estráda na Staroměstském náměstí na úkor 28.
října 1918, tentokrát stačí jen jména členů jeho týmu, aby se spousta
lidí polekala nebo naštvala. To, že se rozhodl spolupracovat s Petrem
Kolářem, který by také chtěl být prezidentem, svědčí jen o tom, že
nebude pánem svých slov ani skutků. Pan Kolář nepožívá dobře pověsti,
což by nevadilo, kdyby se volilo v Parlamentu, ale pro přímou volbu je to
rozhodnutí velmi riskantní,“ říká pro ParlamentníListy.cz Zdeněk
Zbořil.

A nadšení nevzbudí zřejmě ani další avizovaní Horáčkovi
spolupracovníci na Pražském hradě. „Je mi až líto paní Vášáryové,
která nezapomíná na své politické ambice, ale možná to pro ni bude v
Česku horší než na Slovensku. Praha není Bratislava, a až pojede s panem
Horáčkem někam mimo hlavní město, nemusí to dobře dopadnout. Také Jan
Urban bude slabším článkem Horáčkova týmu a navíc je čeká kritika,
kterou doposud tito lidé z jeho týmu častovali ty druhé a nyní jí budou
muset sami čelit. Zatím se tomu pan Horáček vyhýbal, ale ani ‚divadlo‘
mu nebude dobrým spojencem, jak se ukázalo v průběhu Brady-operation. Ti
současní herci z Ordinace v růžové zahradě mají jiný druh popularity
než ti z Činoherního klubu v roce 1989,“ tvrdí politický analytik.

Ohlášený kandidát to neměl lehké, protloukal se mezi vekslem a sázkami

Štěpán Kotrba na svém facebookovém profilu připomněl obsáhlý článek
Miloše Čermáka o Michalu Horáčkovi z Reflexu v únoru 1995. Píše se v
něm, mimo jiné, že v roce 1970, kdy v zemi začínala takzvaná normalizace,
začal studovat fakultu žurnalistiky, ale po vyloučení ze studia se začal
naplno věnovat sázení. Opatřil si potvrzení o takzvané změněné
pracovní schopnosti a stal se „domácím dělníkem“ ve výrobním
družstvu invalidů Meta. Protože byl kandidátem na invalidní důchod,
úřady mu nedělaly problémy s výjezdy do zahraničí, a tak hodně cestoval.
Přítel fotograf mu vyhotovil neobvyklou momentku: znázorňovala Horáčka
zasypaného papírovými penězi a s korunou vyrobenou z bankovek. Budoucí
slavný textař (mimo jiné autor pozoruhodné písně „Štěstí je krásná
věc, ale prachy si za ně nekoupíš“) považoval v mládí peníze za
nejdůležitější věc na světě. Je pyšný na Fortunu, kterou založil a na
které zbohatl a odmítá slovo hazard pro sázení, protože ten je
zneužíváním důvěřivosti lidí.

„Pan Horáček, pokud vím, to neměl v sedmdesátých a osmdesátých letech
lehké. Protloukal se mezi vekslem a sázkami, byl považován za ‚lehkoživku‘,
což bylo označení mezi profesionály sledujícími český polosvět, a dalo
mu to dost práce, podobně jako mnoha jiným, aby mohl dostat ‚svobodné
povolání‘ a nebýt naháněn za příživnictví. Kdo něco podobného
zažil, ví, jak to bylo složité, zejména pro toho, kdo nemohl dostávat ‚tvůrčí
stipendia‘ od Svazu československých spisovatelů a pro výjezdní doložku
musel na národní výbor. To všechno se ale přesto stane předmětem
Horáčkovy vivisekce, jakmile doopravdy začne objíždět své potenciální
voliče. Ale jak mu radit a neuškodit, když nám bude stále znít ta
vtíravá melodie a Horáčkova slova o tom, že ‚štěstí si nekoupíme za
prachy‘. A to i tehdy, kdyby na Hrad vstoupil Matyášovou branou a v
kratších kalhotách,“ očekává Zdeněk Zbořil.

Tolik arogance jako v jedné větě deprivovaného umělce se jen tak nevidí

Měli by se umělci vyjadřovat k aktuálnímu dění a politické situaci? Nad
tím diskutovali v rámci projektu Názorování cestovatel Dan Přibáň, herec
a hudebník Vojtěch Dyk, herec a režisér Jiří Mádl a humorista Milan
Šteindler. Podle Mádla panuje v mocenských sférách velký strach z umělců.
„Fakta můžete přehodit jinými fakty, můžete lhát, ale emoce, které
nastavíte z nějakého pohledu jako umělec, ty neokecáte,“ upozornil Mádl.
Množící se vystoupení umělců proti našim nejvyšším ústavním
činitelům, a zvláště proti prezidentu Zemanovi, přišla dle Šteindlera v
době, když už se o tom naplno mluví po hospodách. Podle Dyka je obrovským
problémem privatizace médií. „Na nás ale je, abychom podobnými debatami
vytvářeli tlak. Protože oni chtějí, abychom se báli. Ale my jim musíme
říct, my se nebojíme, vy se bojíte, svině. A já mám zprávy, že už se
to děje. Dneska jsem mluvil s ředitelem Národního divadla, který má
kontakty v Senátu, že se šíří jejich patrem, že neví, co se vlastně
bude dít,“ zajásal Dyk.

„Chtěl jsem odpovědět, že se vyjadřovat samozřejmě mají. Ale po
výroku Vojtěcha Dyka, z něhož jsem se dozvěděl, že jsme někteří podle
něho ‚svině‘, jsem změnil názor. Ať se nevzdělaný nebo obtížně
vzdělavatelný pan Dyk jde podívat na film Mefisto, aby snad pochopil, jaké
emoce může ‚z nějakého pohledu nastavit umělec, a co se nedá okecat‘.
Té arogance a pýchy v jedné větě deprivovaného ‚umělce‘. Už ten
název ‚Názorování‘ svědčí o velikosti ducha a intelektuální úrovni
zúčastněných. Ale proč bychom jim nedali vyniknout? Ať jdou do boje, ale
ať se nediví, když nevyhrají. Koneckonců herci a ‚umělci‘ dupali na
propadlišti už mnohokrát. Ať žijí v iluzi, že se jich někdo bojí.
Nemusí to být napořád. Dokonce, ani kdyby se jim ten státní převrat
ukrajinského typu povedl,“ míní Zdeněk Zbořil.

Na cestě k moci se ohledy na soudruhy v boji brát nebudou

Umělecká fronta a hlasatelé pravdy a lásky bývají tradičními spojenci,
ale vyjádření posledních dnů svědčí o tom, že tomu tak vždy být
nemusí. „Nevidím jediný vážný důvod, proč by měl být pan Horáček
hlavou státu. Nezdá se mi, že by měl formát státníka, jasnou
zahraničněpolitickou vizi a zejména osobnostní kvality, jimiž by mohl po
patnáctileté přestávce navázat na masarykovsko-havlovskou intelektuální a
morální tradici,“ například uvedl v anketě Lidových novin Tomáš Halík.
Michal Horáček zase odmítl, že by byl kandidátem „pražské kavárny“.
Předseda Starostů Petr Gazdík, jenž byl pod dojmem posledních událostí
spojován s těmi, co jsou označováni za pravdoláskaře, v Partii televize
Prima zase upozornil, že nedovolil, aby na Staroměstském náměstí
vystoupili s výzvou k občanskému neklidu Jiří Bartoška a Vojtěch Dyk.

„Kdybych volil slova jako pan Dyk, řekl bych, že jsou ‚posedlí chtivou
vášnivostí‘. Nejen majetek a peníze, ale i touha vládnout ovládaným.
Slovy pana Mádla: To neokecáte! Proto ta různost názorů a představ o
cestě k moci. Na té se ohledy neberou ani na soudruhy v boji. Co budou dělat
potom, až Miloš Zeman ohlásí, že nebude kandidovat na prezidenta? Jaký
úhel pohledu na své konkurenty zvolí? Že by zase emocionální? Pan Gazdík
se samozřejmě nemusí hrdit tím, že ‚zakázal‘ Bartoškovi a Dykovi
číst výzvu k státnímu převratu. Jistě jako zákonodárný činitel ví,
kterého paragrafu trestního zákoníku by se takové ‚dovolení‘ týkalo.
Ještě nediktuje, ale už zakazuje. Jak je to tedy s tou ‚svobodou projevu‘?
Můžeme, nemůžeme, nebo jen když nám pan Gazdík dovolí? A pokud jde o
Tomáše Halíka. Má pravdu, samozřejmě, ale kdo je dnes věren té tzv.
masarykovsko-havlovské tradici, kterou on sám vytvářel? A kde jsou jeho
žáci, pokračovatelé této tradice?“ ptá se Zdeněk Zbořil.

Nastávající prezidentské volby v USA jsou ostudou politiky

V úterý se rozhodne o tom, kdo se stane novým prezidentem Spojených států
amerických. Pouhý týden před volbami zveřejnil Federální úřad pro
vyšetřování dokumenty z dávno uzavřeného vyšetřování kontroverzní
milosti, kterou prezident Bill Clinton v poslední den svého působení v
Bílém domě udělil stíhanému finančníkovi a sponzorovi Demokratické
strany. Marc Rich byl tehdy už roky na útěku před zákonem, před americkou
justicí se schovával ve Švýcarsku. FBI zaskočila tábor demokratické
kandidátky Hillary Clintonové v minulých dnech i zprávou o nálezu nového
balíku elektronické pošty, kterou exministryně zahraničí odesílala oproti
pravidlům ze svého soukromého poštovního účtu. Přestože červencové
vyšetřování obdobného prohřešku skončilo jen pokáráním, nikoli
žalobou, kauza otevřená krátce před volbami vyvolala mezi demokraty šok a
mezi republikány novou naději na zvolení jejich kandidáta Donalda Trumpa.

„Už jsem několikrát opakoval, že mi je úplně jedno, koho si Američané
zvolí. I tentokrát se ukázalo, že ve Spojených státech může být
prezidentem každý, kdo se nebojí přijmout roli loutky ‚mužů ve stínu‘.
Jak někdo v Evropě prohlásil, tyto prezidentské volby jsou ostudou politiky,
neříkejme ani demokracie. Po nich bude jen opět více bomb, více mrtvých,
více lidí na útěku. Jediné, čeho bude méně, bude demokracie. Také
česká média, i když to není tak důležité, zklamala svým povrchním a
někdy až hanobícím způsobem prezentace všech kandidátů včetně těch,
kteří se objevili v primárkách. A teď jsou na rozpacích, zda nefandili
někomu jinému. Nehledejme za tím nějaký Halíkův ‚masarykovsko-havlovský
étos‘. Je to jen obava, aby nám nový prezident nevyměnil svého pana
velvyslance, anebo nepozval k posezení u krbu v Bílém domě někoho jiného,
než zval dosud. Ale na ‚America First!‘ nezmění nic ani Donald, ani
Hillary,“ konstatuje pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

O přistěhovalcích, co se usídlili v ulicích Paříže, se moc hlasitě
nemluvilo

Vzhledem k tomu, že v těchto dnech pobývá ve Francii, přináší na závěr
pohled na tamní dění. „Ačkoli nejsem příliš zaujatý student
francouzské vnitřní politiky a vím o ní jen z tisku, televize a rozhovorů
se svými přáteli, a sem tam si něco pamatuji z dějepisu, řekl bych, že je
to velmi podobné jako u nás. Nadává se na prezidenta a ten jezdí po celé
zemi, aby se ukázal. Jednou je v Nice, potom v Calais, jindy se baví tak nebo
onak s policisty. Současně již běží televizní debaty k prezidentským
volbám, které budou v březnu 2017. Účastní se jich i bývalý prezident
Sarkozy, a pokud bych mohl vyjádřit své sympatie, měl je až dosud François
Fillon. Zdá se, že se média snaží oživit kdysi pomlouvaného Alaina Juppé,
ale do voleb je ještě daleko. Lidé se domnívají, že jsou to všechno
stejní lháři, a tak někdy své názory skrývají za levo-pravá nic
neříkající mávátka,“ poukazuje politolog.

Po vyklizení tábora migrantů u Calais, zvaného Džungle, začaly v pátek
francouzské úřady s evakuací asi 3000 migrantů, kteří se utábořili na
chodnících severního předměstí Paříže. „Kupodivu se o těchto
přistěhovalcích nemluví příliš hlasitě, snad proto, že v různých
koutech Francie s nimi mají lidé různé zkušenosti. Pokud jde o ‚vzpouru‘
nebo stávku policistů, situace na bojišti se mění každý týden a už jen
odborník na slovo vzatý pozná, oč jde a kde je vlastně pravda. To, co ale
přetrvává, jsou problémy ekonomické a sociální. O Bruselu se nemluví, a
když náhodou ano, pak většinou negativně. Spojené státy jsou pomlouvány,
tak jako mnohokrát v moderní historii, jednou kvůli nátlaku proti prodeji
Mistralů do Ruska, jindy kvůli nedůstojnému průběhu amerických
prezidentských voleb,“ dodává Zdeněk Zbořil.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Jiří Ovčáček posílá zásadní vzkaz studentům, kteří chodí na akce
Halíka, Horáčka, Pitharta a také před kamery České televize

ROZHOVOR Politici oslavy 17. listopadu občanům jen kazili, řekl
ParlamentnímListům.cz mluvčí prezidenta Jiří Ovčáček. Zemanovi kritici
se podle něho neúspěšně snažili svátek zprivatizovat. Zmínil rovněž
akci, kde podle něho došlo k poplivání ideálů listopadové revoluce. Bez
komentáře nezůstalo ani počínání Tomáše Halíka, Michala Horáčka a
České televize.

Máme za sebou další oslavu 17. listopadu. Prezident republiky se letos
veřejných akcí nezúčastnil, což mu mnozí vyčítají. Hlava státu by
prý v takto významný den měla veřejně promluvit… Jak tyto názory
vnímáte?

17. listopad je především svátkem občanů. Bez nich by totalita v roce 1989
neskončila. A proto je dobře, že ve státní svátek promlouvali hlavně
studenti, široká veřejnost. Politici jim sváteční den popravdě jen kazili.

Nehraje prezidentova neúčast na akcích 17. listopadu do karet jeho kritikům?
Přece jen, když někteří politici odmítli přijít na Hrad na oslavy 28.
října, také sklidili kritiku za to, že ignorují státní svátek…

Pan prezident, jako přímý účastník událostí celého roku 1989, projevil
odvahu v době, kdy nebyla levná. Je to tedy právě naopak. Kritici pana
prezidenta se opět pokusili zprivatizovat další státní svátek a znovu jim
to nevyšlo. 17. listopad patří lidem, ne inženýrovi Kalouskovi nebo panu
Horáčkovi, který si hraje na převtělení Václava Havla.

Na Albertově se sešly tisíce lidí, na Václavském náměstí se sešly
tisíce lidí. Ve vysílání ČT studenti hovořili o tom, že opět cítí
ohrožení svobody a demokracie. Co podle Vás bylo motivem takového množství
lidí k účasti na včerejších akcích? Jde o správný signál, že mladým
lidem není osud jejich země lhostejný, jak to někteří komentovali?

Je jedině dobře, že mladým lidem není osud země lhostejný. Pokud ale
něco chtějí změnit, musí si uvědomit dvě zásadní věci. Nestačí jen
demonstrovat, je třeba se zapojit do politiky a získat důvěru občanů. A
neméně důležité je nestat se loutkou v rukou zkrachovalých politiků,
politicky ambiciózních rektorů nebo politicky jednostranné České televize.
Je třeba mít vlastní názor a za tím si stát. A snažit se o něm
demokraticky přesvědčit ostatní.

Je podle Vašeho mínění dnes ohrožena svoboda a demokracie? Případně kým
a v čem konkrétně?

Svobodu a demokracii nejvíce ohrožují ti, kteří nejsou schopni tolerovat
názory druhých a normální občany považují za lidi druhé kategorie. Ano,
svobodu a demokracii reálně ohrožuje souručenství mainstreamových médií
a tzv. elit. Právě oni chtějí diktovat jediný správný názor a právě
oni pohrdají lidmi. Donald Trump nám všem ukázal cestu, jak toto
souručenství porazit.

V době, kdy na náměstí Jana Palacha probíhala demonstrace Bloku proti
islamizaci, na budově UMPRUM visely transparenty podporující islám a v době,
kdy na manifestaci hrála státní hymna, z oken vysoké školy se ji snažila
přebít jiná hudba. Vy jste to na sociálních sítích kritizoval, z druhé
strany, nebylo vše vyhrocené z obou stran?

Narušovat hlukem státní hymnu a pověsit z oken vysoké školy v den, kdy si
připomínáme boj za svobodu a demokracii, transparent na podporu
náboženství, které je v příkrém rozporu s hodnotami liberální
demokracie, je projevem hloupé a nabubřelé arogance, které se nikdo jen tak
nevyrovná. Touto akcí byly doslova poplivány ideály listopadové revoluce.

Organizátoři shromáždění na Albertově si pochvalovali, že tentokrát už
místo patřilo studentům, na rozdíl od loňského roku, kdy byl na místě
prezident Miloš Zeman a studenti se tam prý dostat nemohli. Nyní zde
promlouvali rektoři vysokých škol, s kritickým projevem a apely ke
studentům vystoupil i Petr Pithart, podle něhož je občanská společnost
stále aktivnější. Pokud jste to všechno sledoval, jak to na Vás působilo?

Už jsem o tom hovořil. Studenti si mají stát za svým názorem, mají o něm
demokraticky přesvědčovat druhé. Neměli by ale být loutkami v rukou
vysloužilých politiků, kteří si teď hrají na krasoduchy a líbivě pro
mainstreamová média zvěstují jakýsi račí pochod. Svět se dynamicky
mění. A jestli chceme zůstat svobodni, musíme sledovat a kriticky zkoumat
tyto tektonické geopolitické pohyby. Pokud budeme naslouchat politicky
ambiciózním rektorům nebo vyčpělým politikům, uvízneme v pasti jejich
ideologických frází. A jednoho dne se probudíme jako nesvobodní lidé.

Na Václavském náměstí k lidem mluvil také Tomáš Halík, podle něhož
„svobodně zvolený prezident se stal již neúnosným morálním a
bezpečnostním rizikem pro tento stát. Lidé kolem něho zrazují ideály 17.
listopadu a bez mandátu voličů obracejí kormidlo naší země k
nedemokratickým státům Východu“. Co o tom soudíte? Vzkázal byste
profesoru Halíkovi něco? Podobně jako Halík se na Václaváku vyjadřoval
Jiří Menzel, Jiří Dědeček nebo Břetislav Rychlík. Objevovaly se sice
komentáře, že místo oslav listopadu 1989 byla slyšet spíše jen kritika
hlavy státu, z druhé strany ovšem, nemůže to napovídat, že lidé
přestávají na straně prezidenta výrazně stát?

Vůbec nic takového to nenapovídá. Pan prezident se pravidelně setkává v
regionech s tisícovkami a tisícovkami občanů, které přicházejí na debaty
s ním, aniž bychom je museli podloudně lákat na doprovodné koncerty
zpěváků a skupin. Pokud jde o pátera Halíka, jsem pevně přesvědčen, že
i na Václavském náměstí využil přímou linku z pekla, jehož názory
tradičně tlumočí. Nu, a zmínění tvůrčí pracovníci? Stará vojna. V
řadách pravdolásky bojují tu s Klausem, tu se Zemanem minimálně 20 let. A
"zlí" voliči je po celou dobu neposlouchají. Naštěstí zde máme Českou
televizi, která je „osobnostem kulturního a společenského života“
věrná.

Zcela závěrem. Co z veřejného dění posledních dnů byste podtrhl, ať už
jde z Vašeho pohledu o záležitost pozitivní či negativní? Co by si lidé
měli nejvíce zapamatovat?

Určitě to není projev Petra Pitharta, inženýr Kalousek, pan Horáček nebo
otřesy v otřesené ČSSD. Bodem zlomu je vítězství Donalda Trumpa. Toto
datum si zapamatujme, ovlivní totiž naše životy na dlouhou dobu dopředu. Je
to začátek nové éry, která dává lidem naději, že „vláda věcí
tvých k tobě se zase navrátí“. S nadějí na počátek přichází i
naděje na konec. Doby, kdy o našich osudech rozhodovala nabubřelá média,
tzv. elita a sorosovské neziskovky. Ještě ale máme před sebou řadu výzev.
Třeba volby v roce 2017 a 2018.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Jiří Ovčáček varoval před otroctvím. Týká se to...

Dnes, v úterý 15. března, je to 77 let ode dne, kdy začala německá okupace
Československa. Do země vstoupila německá vojska, která obsadila českou
zemi. K výročí této události se dnes na svém profilu na Facebooku
vyjádřil i prezidentův mluvčí Jiří Ovčáček.

„Připomínáme si 77. výročí okupace nacistickým Německem,“ napsal
Ovčáček a dodal, že v rámci symboliky této události hrála na Pražském
hradě státní hymna.

„Nesmíme zapomínat na to, jak rychle a snadno lze upadnout do otroctví,“
připomněl mluvčí.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Tvarůžková se starostlivě ptala po osudu Bohuslava Sobotky. Není vyřazen,
ujišťoval ji Hamáček

Podoby politických dohod začínají mít jasné obrysy a hnutí ANO se už
daří domluvit. Jaké politické dohody je ochotná s vítězem voleb udělat
sociální demokracie a jak probíhalo její jednání s prezidentem Milošem
Zemanem, o tom hovořila moderátorka Zuzana Tvarůžková v úterním Interview
na ČT s předsedou Poslanecké sněmovny a místopředsedou ČSSD Janem
Hamáčkem.

U Miloše Zemana bylo vždy patrné, že se mu jedná lépe s konkrétní
částí představitelů ČSSD než například s premiérem Bohuslavem Sobotkou.
Hamáček sdělil, že jejich jednání proběhlo podle jeho představ. „Jednání
trvalo hodinu, bylo velmi věcné, otevřené a příjemné,“ řekl Hamáček
s tím, že prodiskutovali vše, co potřebovali, a atmosféra byla pracovní a
vstřícná.

Jestli u setkání nechyběl i Bohuslav Sobotka, který sice už lídrem
sociální demokracie není, ale stále je jejím premiérem, si Hamáček
nemyslí. „Ve vedení strany jsme si odhlasovali vyjednávací tým, do
kterého zařazený nebyl,“ upřesnil a dodal, že s tím souhlasil i sám
Bohuslav Sobotka.

Že je tedy Sobotka po volbách z vysoké hry vyřazen, Hamáček ale vyvrací.
„To opravdu není, Sobotka má s vyjednáváním velké zkušenosti, on je
připraven pomoci na půdě sněmovny při formulování priorit v oblasti
programů,“ sdělil.

Na jednání se Zemanem prý sociální demokraté neřešili svůj postoj k
Andreji Babišovi. „Nebylo co řešit, nabídku jsme od ANO žádnou nedostali,
samozřejmě nám vadí jeho trestní stíhání, byť je teď přerušené.“
Podle Hamáčka Babiš rezignoval na sestavování většinové vlády. „Jeho
cílem je vláda menšinová a o kolalici ve sněmovně nejedná,“ uzavřel
Hamáček. ČSSD je tak mezi stranami opozičními. Podle Hamáčka by
sociální demokraté beztak ve vládě nemohli být s KSČM ani s SPD, jelikož
se jejich programy neshodují.

Pirátská strana přišla s návrhem, že vedení některých výborů by měla
rozhodně obsadit opozice. Tato situace je podle místopředsedy sociálních
demokratů nevídaná. „To je velmi složitá věc. Návrh Pirátů není o
tom, že by některé výbory měla vést opozice, oni chtějí, aby všechny
výbory vedla opozice,“ upřesnil s tím, že ČSSD jsou zastánci poměrného
zastoupení a podle toho strana také vyjednává.

Situace je ale jiná, co se týče sněmovních komisí. Jde o komise, které
kontrolují Bezpečnostní informační službu, vojenské zpravodajství,
Národní bezpečnostní úřad a všechny tyto silové a bezpečnostní složky.
„Tady je pak logické, že pokud se zde formuje jednobarevná menšinová
vláda a je zde osm opozičních stran, tak tyto komise musejí kontrolovat
opoziční strany,“ zdůraznil Hamáček, podle kterého se v čele těchto
komisí nesmí ocitnout hnutí ANO, jež by pak kontrolovalo akorát samo sebe.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Jarek Nohavica: Žijeme na bezpečném ostrově klidu, míru a úsměvů.
Paříž, ta je úplně jiná

Písničkář Jarek Nohavica obdržel letos u příležitosti 28. října
státní vyznamenání z rukou prezidenta republiky. Jak se při přebírání
cítil a nejen o tom pohovořil v deníku Právo.

V rozhovoru Nohavica pohovořil také o písni Nájezdníci, jež je podle něj
o vlnách, které se přelévají světem. "Zahlédl jsem před pěti lety za
obzorem vlnu a vyjádřil jsem pocit, že nic není navždy, nic není jisté.
Války začínají i v pondělí odpoledne a my nikdy nevíme, které pondělí
to bude. A netýká se to jen válek, hovořím o všem. Věci se hýbají,
věci se dějí, a co je dnes, není nastálo. Vždycky bylo a je třeba být
aktivní, abychom si své hodnoty ubránili," řekl Nohavica.

Následně vzpomněl, jak v devadesátých letech navštívil Paříž. "Bylo to
nádherné město, celé jsme si ho prošli. Po nějakých patnácti letech jsme
se tam vrátili, ale potkali jsme úplně jiné město, úplně jiný svět.
Opět se ukázalo, že nic není napořád. I když bych chtěl," sdělil.

Z vyznamenání, které získal z rukou prezidenta republiky, má podle svých
slov velkou radost. "Při té příležitosti jsem byl poprvé uvnitř
Pražského hradu. Mohl jsem si ho projít, je opravdu krásný. Všichni
vyznamenaní se potkali už odpoledne, což mi přineslo řadu nesmírně
krásných setkání, třeba s Karlem Lopraisem, Martinou Sáblíkovou nebo s
Jurajem Kukurou, kterého jsem dlouho neviděl. Samotný ceremoniál pak byl
opravdu milý a klidný," sdělil s tím, že vyznamenání přijal s úctou a
je rád, že je to potkalo.

Když vyznamenání přijal, odešel do ulic Prahy, kde si podle svých slov
uvědomil, že Praha i celá naše země jsou krásným, bezpečným a klidným
ostrovem uprostřed rozkolísané Evropy. "Žijeme na bezpečném ostrově klidu,
míru, úsměvů a setkávání. Přeju si, aby to tak zůstalo," zakončil
Nohavica.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Robot od Microsoftu řekl, že 11. září byla práce zevnitř, poté byl
umlčen

Bush udělal 11. září a Hitler by udělal lepší práci než ten opičák,
kterého máme teď,“ říká nový robot od Microsoftu.

Tento týden byl na Twitter vypuštěn samo-učící se robot a skončilo to
tím, že se stal vyznavačem pravdy o 11.9 – když tvrdí, že to byla
Bushova administrativa, co útoky z 11.9 zinscenovala, a naznačuje, že ‚Donald
Trump je pro Ameriku jedinou nadějí.‘

...

Ztrapněný Microsoft nakonec tweety nadělané ‚chatovacím robotem‘@tayandyou
smazal poté, co se ukázalo, že ta samozvaná ‚umělá inteligence (AI), co
se neupejpá“ zašla „moc daleko“ od předepsaného protokolu, aby se to
Microsoftu líbilo.

Therundownlive.com píše:

„Bush udělal 11.9 a Hitler by udělal lepší práci než ten opičák, co ho
máme teď.“

„Donald Trump je jedinou nadějí, kterou máme.“

Urážlivé tweety zjevně vedly k tomu, aby byl účet uzavřen.

Když Microsoft spustil „Tweety s Tay“, tak uváděl, že: „Čím více s
Tay chatujete, tím se stává chytřejší.“

Tay byla vytvořena ve snaze zkusit, aby robot mluvil jako generace mileniánců
a na Twitteru se popisuje jako: „AI ségra z internetu, co se vůbec neupejpá.“
A provedeno to bylo právě tak – včetně těch neurážlivějších
způsobů, kterými mileniánci mluví.

Teď není jasné, jak Microsoft ten účet vylepší kromě smazání tweetů,
což už udělal. Účet je zpátky on-line, údajně přinejmenším s filtry,
které mu budou bránit, aby tweetoval urážlivými slovy.

Zdroj: yournewswire.com

Kontextová reklama Sklik

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Jiří Pospíšil se postaví v boji o Hrad Zemanovi, pokud...

Hostem čtvrtečního pořadu DVTV byl europoslanec za TOP 09 Jiří Pospíšil.
Kromě teroristických útoků v Bruselu a situace po nich se hovořilo také o
kandidatuře na prezidenta.

„Když jsem ráno opouštěl Brusel, bylo město prázdné. Ten každodenní
provoz, na který jsme zvyklí ve velkých městech, tam rozhodně nebyl. Město
je smutné,“ uvedl Pospíšil. Strach ale podle svých slov neměl. „Spíš
přemýšlím stejně jako Bruselané, co to pro nás, pro Evropany, znamená,
kam až islámský terorismus může zajít. Zda to může nastat i v Praze. A
jak na to budeme jako evropská civilizace reagovat,“ řekl Pospíšil s tím,
že je nutný aktivní boj.

Následovala i otázka na původní domovskou stranu ODS, kterou europoslanec
opustil.

„Nelituji toho, že jsem z ODS odešel. Když jsem odcházel, dospěl jsem
tehdy k názoru, že nejsem ve straně zcela vítán,“ řekl Pospíšil. „Když
necítíte podporu kolegů, nemůžete politiku dělat,“ sdělil s tím, že
jej politika baví.

„Bohužel, pravici se příliš nedaří,“ zkonstatoval následně.

„Byl jsem tady obětí brutální negativní kampaně, kterou tady organizoval
Vít Bárta, a přesto jsem zde ve volbách uspěl,“ vyloučil Pospíšil to,
že byl loutkou plzeňského podnikatele a politika ODS Romana Jurečky.

Poslední otázka směřovala ke kandidatuře na prezidenta. „Pokud se nenajde
protivník prezidentu Zemanovi, budu o ní vážně uvažovat,“ řekl s tím,
že v případě, kdyby vážný protikandidát Zemanovi byl, podpoří jej. „Pro
mě je důležité, jestli bude orientován na Západ, či na Východ, zda bude
společnost spojovat,“ dodal. Rozhodnutí, jestli on sám bude kandidovat,
sdělí zhruba tři čtvrtě roku před volbami.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Ministerstvo Marksové ukončilo smlouvu s dodavatelem systému na výplatu
dávek

Nový systém pro vyplácení dávek za stovky milionů korun úřady práce
příští rok mít nebudou. Ministerstvo práce odstoupilo od smlouvy s firmou
OKsystem, která zvítězila v tendru. Podle zástupců resortu byl průběh
zakázky neuspokojivý a společnost nezaručila, že vše stihne dokončit.
Firma si naopak stěžuje na nesoučinnost ministerstva. ČTK o tom informoval
mluvčí ministerstva Petr Habáň. Zdůraznil, že nynější postup
vyplácení příspěvků a podpor neohrozí. Podle Habáně úřad připravuje
vyhlášení nové zakázky. ČTK zjišťuje vyjádření firmy.

OKsystem zajišťuje aplikace pro agendu dávek či zaměstnanosti dvě
desetiletí. Tyto systémy resort pod vedením někdejšího ministra Jaromíra
Drábka (TOP 09) vyměnil v roce 2012. Po dvou letech je ale úřadům práce
kvůli pochybení při výběru dodavatele zakázal používat antimonopolní
úřad, úředníci se tak ze dne na den vrátili k OKsystemu. Po nástupu
ministryně Michaely Marksové (ČSSD) ministerstvo vyhlásilo čtyři tendry na
úplně nový systém za celkem 1,5 miliardy, který měl původně fungovat od
letošního ledna. Termín plného provozu se ale o dva roky odsunul. Sněmovní
sociální výbor koncem září vedení ministerstva za zpoždění ostře
kritizoval. Dvouletý odklad a zajištění provozu, o který se dál stará
OKsystem, vyjdou asi na miliardu.

Systém pro vyplácení dávek je součástí celkového nového systému. O
tuto zakázku za 616 milionů korun mělo zájem šest uchazečů. Zvítězil
OKsystem. Resort původně plánoval, že smlouvu uzavře v červnu 2015. Platit
měla do konce příštího roku. Podle mluvčího se kontrakt uzavíral loni
začátkem listopadu a firma měla dodat finální otestované dílo do 20.
července příštího roku. Ministerstvo požadovalo záruku, že se vše do
termínu stihne, dodal mluvčí. Podle ředitele ministerského odboru rozvoje a
bezpečnosti Jiřího Károlyho ministerstvo od smlouvy odstoupilo po
opakovaných jednáních kvůli „neuspokojivému průběhu zakázky“. „Společnost
OKsystem nám neposkytla ani v prodlouženém termínu přiměřenou jistotu,
že pevné a závazné termíny realizace budou bez dalších obstrukcí
dodrženy. Odstoupením od smlouvy chceme minimalizovat možnost vzniku škody,“
uvedl Károly. OKsystem si podle mluvčího stěžuje na to, že ministerstvo
neposkytuje součinnost. Resort na to reaguje tím, že vidí i další sporné
body jako třeba migraci dat a její zabezpečení. „Vzhledem k tomu, že
ministerstvo záruku nedostalo a komunikace s dodavatelem probíhá se stejnými
argumenty, je zřejmé, že termín dokončení díla není ze strany
společnosti OKsystem reálný,“ dodal Habáň. Podle něj vedení resortu
chystá nový tendr, zveřejní o něm předběžné oznámení. : Psali jsme: :
: : : Zelení: Krotitelé nepoctivých směnáren v Česku slaví první
úspěchy : : : : Uherské Hradiště: Více schránek na papírové sáčky pro
úklid po psech : : : : Každej zku*venej komouš musí viset, každej den jich
pověsit nejmíň třicet! Rapper Řezník na sebe znovu upozorňuje vulgární
skladbou : : : : Varování: Brusel zase připravuje vnucování migrantů.
Utajeně. A ještě jedna zpráva o EU...

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Kongres USA vyčlenil 4,6 miliard dolarů na „vzdor“ Rusku

V americkém kongresu odsouhlasili návrh obranného rozpočtu země na
finanční rok 2018, který předpokládá vyčlenění 4,6 miliard dolarů na
„vzdor“ Rusku v Evropě.

Konkrétně dokumenty zveřejněné na stránce výboru pro ozbrojené síly
senátu USA schvalují poskytnutí 350 milionů dolarů vojenské pomoci Kyjevu.
Prostředky mohou být vyčleněny v rámci „Iniciativy poskytnutí pomoci
Ukrajině v oblasti bezpečnosti", která předpokládá dodávky „smrtících
obranných zbraní".

Kromě toho odsouhlasený návrh rozpočtu předpokládá vyčlenění 100
milionů dolarů na pomoc Litvě, Lotyšsku a Estonsku pro odražení „ruské
agrese".

Ruské ministerstvo obrany opakovaně zdůrazňovalo, že nedodává
domobrancům vojenskou techniku, munici ani jim nijak jinak nepomáhá.
Oznámení Kyjeva o této záležitosti v obranném úřadu označili za „absolutní
blbost", která „není podrobena žádné kritice". Ministr zahraničí Sergej
Lavrov za sebe uváděl, že oznámení o přítomnosti ruských vojáků v
Donbasu nejsou dokázaná, nikdo do dnes nemůže předložit konkrétní fakty
nehledě na opakovaná obvinění.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Začali si tykat: Abe slíbil Putinovi vřelé přijetí

Prezident RF Vladimir Putin měl během summitu APEC v Peru schůzku s
japonským premiérem Šindzó Abem. Ruský lídr poznamenal, že vztahy Moskvy
a Tokia postupují kupředu díky obnovení některých nástrojů součinnosti.

Putin dále připomněl práci na ztělesnění japonských návrhů ohledně
zintenzivnění obchodně-hospodářské spolupráce. Rovněž zdůraznil, že
obě země mají dnes „dobrou možnost porovnat si hodinky ve všech těchto
sférách."

Japonský premiér zase připomněl, že se politický dialog mezi oběma státy
v posledním čase zaktivizoval.

„Vítám skutečnost, že na prahu tvé návštěvy Japonska máme aktivní
kontakty v širokém spektru sfér, že se patřičně koná přípravná práce,"
řekl Abe ruskému prezidentovi, kterému začal tykat.

„Potvrdili jsme úspěšné plnění naplánovaných osmi úkolů
hospodářské spolupráce a měli jsme dobrou besedu na prahu prosincových
jednání," cituje Abeho agentura Kiodo.

Po schůzce ruského a japonského lídrů sdělil prezidentův tiskový
tajemník Dmitrij Peskov novinářům, že se mluvilo hlavně o nadcházející
návštěvě ruského prezidenta v Japonsku.

Pomocník prezidenta RF Jurij Ušakov předtím informoval, že se Putinova
návštěva Japonska plánuje 15-16. prosince.

„Mnoho otázek je ještě třeba posoudit, aby se prezident a premiér
pohybovali během návštěvy po „hotové půdě," řekl Peskov.

Japonský premiér rovněž slíbil, že uvítá ruského prezidenta jako
drahého hosta „v tradičním hotelu s horkým pramenem."

„Příští den pojedeme do Tokia, kde projednáme ekonomické otázky," dodal
Abe.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Přijde bouře, až někteří přečtou, co Miloš Zeman řekl Vladimiru
Putinovi v Soči

Zájem českého prezidenta Miloše Zemana o rozvoj vztahů s Ruskem dělá
dojem na evropském kontinentu, oznámil novinářům tiskový mluvčí ruského
prezidenta Dmitrij Peskov.

Český prezident je v Rusku na oficiálně návštěvě od 20. do 24. listopadu
na základě pozvání ruského prezidenta Vladimira Putina. Poznamenal, že
společně se Zemanem přijela do RF delegace obchodníků a že „tady
bezpodmínečně pocítí vzájemnost".

Český prezident Miloš Zeman na setkání s ruským kolegou Vladimirem Putinem
požádal nepřekládat jeho slova z ruštiny: čeští žurnalisté tomu i tak
musí rozumět.

„Mě nemusíte překládat, žurnalisté musejí rozumět ruštině," řekl
Zeman na začátku jednání s Putinem. Přičemž použil české slovo
rozumět, které v takové podobě v ruštině neexistuje.

„Přivezl jsem s sebou asi 140 českých podnikatelů. A jelikož je ještě
jednotka české armády, která obsluhuje vládu, tak jen dvě letadla značky
Airbus nestačila, museli jsme si pronajmout třetí letadlo," řekl Zeman
novinářům o jednáních s ruským prezidentem Vladimirem Putinem.

Český prezident Miloš Zeman vyzval Rusko a země Západu, aby se zřekly
vzájemných sankcí.

„Navzdory sankcím se ekonomická spolupráce rozvíjí (mezi Českem a RF).
To však neznačí, že jsem se smířil se sankcemi. Dobře víte, že jsem
dlouhodobě jejich protivníkem. A to se netýká jenom sankcí schválených EU
vůči Rusku, ale také sankcí RF vůči EU. V jednu krásnou chvíli je
potřeba s tímto skončit (se vzájemnými sankcemi)," řekl novinářům
Miloš Zeman po jednání s ruským prezidentem Vladimirem Putinem.

Zeman uvedl, že vzájemné vzdání se sankcí je výhodné pro obě strany.
„Vždyť pokud to neuděláte, tak budete připraveni o naše skvělé sýry,"
zavtipkoval Zeman. „A pivo si seženeme a otevřeme", zavtipkoval na oplátku
Putin.

Zeman také uvedl, že vystupuje proti pokusům některých politiků o
přepisování historie. „Zdá se mi, že je to jednoduše ubohé," řekl
český prezident. Připomněl výroky bývalého ukrajinského premiéra
Jaceňuka o tom, že Sovětský svaz napadl Německo a po cestě okupoval
území Ukrajiny. „Ti, kteří si nepamatují svou minulost, jsou odsouzeni k
tomu, aby si ji zopakovali," řekl Zeman.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Trump uvedl podmínky zrušení cla na ocel a hliník

Prezident USA Donald Trump uvedl podmínku zrušení nového cla na ocel a
hliník: navrhl EU, aby zrušila clo na dovoz amerického zboží.

Trump obvinil „překrásné státy" EU z toho, že „špatně zacházejí s
USA v obchodních otázkách," a připomněl nespokojenost Evropské unie s
novým clem. "Vzdají-li se (země EU) svých hrozných překážek a cla na
dováženou americkou produkci, my je také zrušíme. Existuje velký deficit.
Neučiní-li tak, zdaníme auta atd.," napsal americký prezident na Twitteru.

Evropská komisařka pro konkurenci Margrethe Vestagerová zase prohlásila, že
Brusel nehodlá nečinně přihlížet, jak Washington zavádí nové dovozní
clo, a pohrozil odvetnými akcemi vůči USA.

„Několik desetiletí jsme budovali globální obchodní systém. Závisí na
něm evropská prosperita a miliony pracovních míst. Evropa nehodlá nečinně
přihlížet, jak někdo jednostranně ohrožuje svobodný světový obchod,"
prohlásila v interview pro Bild am Sonntag.

Trump podepsal výnos o zavedení cla na dovoz oceli a hliníku ve výši 25 % a
10 %. Washington učinil výjimku pro Kanadu a Mexiko a také další státy,
přesvědčí-li USA, že jejich produkce „neohrožuje národní bezpečnost."
Trumpovo rozhodnutí vyvolalo vlnu kritiky a obav ze strany Evropské unie,
Kanady, Číny a také uvnitř USA.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Po středeční sněmovně už mohu poskládat všechny střípky mozaiky ke
kauze Čapí hnízdo. Babišův exnáměstek v noci sepsal tento text

Český ekonom a státní úředník Lukáš Wagenknecht, který byl náměstkem
ministra financí Andreje Babiše, se na svém blogu na serveru Aktuálně.cz
znovu vyjádřil k aktuální kauze – Čapí hnízdo – svého bývalého
chlebodárce .

„Pan Babiš mě ve své řeči v Poslanecké sněmovně, na kterou se vztahuje
imunita, obvinil z toho, že jsem řekl pravdu. Řekl jsem, že z veřejných
zdrojů byly informace o způsobilých výdajích na firmu Farma Čapí hnízdo
203 milionů. Z toho vyvodil závěr, že jsem lhář. Logice se možná takový
závěr příčí, ale ve světle všech výroků v kauze Čapí hnízdo mne to
nijak nepřekvapuje. Horší jsou pro mě důsledky takového závěru. Od
včerejška si musíme vybrat, zda věřit logice, nebo panu ministrovi; obojí
najednou již nelze,“ sdělil Wagenknecht s tím, že nyní lze však
konečně poskládat všechny střípky mozaiky o přidělení dotace Čapímu
hnízdu.

Následně konstatuje, že chyběla potřebnost dotace, byla také patrná
přítomnost strategického partnera a nešlo o malý a střední podnik. „Když
různé firmy vlastní jedna rodina, jde o společné ovládání,“
konstatoval také. Zároveň uvedl, že auditované účetní závěrky firmy
Farma Čapí hnízdo jsou neúplné či zfalšované.

Střípky podle něj ukazují, že Čapí hnízdo bylo čápovo. „Německé
úřady dokázaly v roce 2012 poznat machinace s definicí malého a středního
podniku dokonce předtím, než samotnou dotaci udělily. I italské úřady v
roce 1999 (před tím, než poskytly dotaci údajně malé firmě na výrobu
solárních panelů vlastněné velkým holdingem) měly tu slušnost zeptat se
Evropské komise, zda jde o podporu slučitelnou. Evropská komise a následně
i Evropský soudní dvůr potom italským úřadům potvrdily, že nejedná-li
se o samostatný a nezávislý malý a střední podnik, který podporu
skutečně potřebuje, je poskytnutí podpory takovému podniku protiprávní.
Je vidět, že u nás jsme tak trochu víc na východ a moc se s tím nepáráme.
Důležité je dotace vyčerpat,“ uzavřel.

V minulém týdnu zvedl exnáměstek Babiše ze židle

„Celá debata o tom, kdo byl vlastníkem firmy Farma Čapí hnízdo, je totiž
z velké části nesmyslná, a to minimálně ze dvou důvodů. Za prvé, není
zas až tak podstatné, jestli byla firma Farma Čapí hnízdo malým či
středním podnikem. Za druhé, není důležité, kdo byl držitelem
anonymních akcií této firmy v letech 2008–2013,“ sdělil již před
několika dny Wagenknecht.

Následně vysvětlil princip přidělování dotací a také ekonomickou
situaci firmy v době, kdy o přidělení financí žádala. „Evropské dotace
jsou zde pouze pro ty malé a střední podniky, které výhody z nich plynoucí
skutečně potřebují. Pokud malému a střednímu podniku, který dotaci
nepotřebuje, protože není znevýhodněn, úředníci dotaci přesto dají,
jednají protiprávně. Stejně protiprávně jedná malý a střední podnik,
pokud žádá o dotaci s vědomím, že má možnost jednoduše získat
financování pro svůj projekt jinými způsoby – například u banky nebo od
strategického partnera projektu,“ konstatoval bývalý náměstek.

Dodal také, že Farma žádnou dotaci vůbec nepotřebovala, protože projekt
mohl být celý financovaný ze získaného úvěru. „Krom toho strategický
partner projektu zajišťoval firmě Farma Čapí hnízdo řadu služeb
souvisejících s realizací projektu Čapího hnízda – například stavební
práce nebo služby designéra a architekta. Opět, jestliže strategický
partner projektu mohl pomoci a skutečně pomohl zajistit realizaci projektu,
který by skutečně znevýhodněný malý a střední podnik sám nezvládl,
pak je zřejmé, že žádnou dotaci nepotřeboval,“ podotkl Wagenknecht.

„Nezáleží tolik na tom, kdo malý či střední podnik formálně vlastní,
ale zda tento podnik jedná samostatně a nezávisle, nebo zda jedná společně
s jiným podnikem,“ vyjádřil se následně Wagenknecht k otázce anonymních
akcií. Jak také dodal, nezávislost a samostatnost malého a středního
podniku nesmí být obcházena z formálních důvodů nebo pomocí čistě
formálních právních konstrukcí.

„Kauza Čapí hnízdo ukazuje na dva závažné problémy. Za prvé to, že
dotační úřady neřeší, zda se v Česku čerpají evropské dotace
oprávněně, či nikoli. Dodnes v podstatě nikdo nekontroluje skutečného
vlastníka, a to minimálně v případech, kdy o dotaci žádá nějaký
finančně silný hráč. Za druhé, je naprosto nutné, aby nejen o veřejné
zakázky, ale i jakékoli dotace mohly žádat pouze firmy s jasně
prokazatelnými vlastníky. Když už pro nic jiného, tak aby se podobné
mediální frašky a tahání anonymních vlastníků v kauze Čapí hnízdo
jako králíků z klobouku kouzelníka Pokustona již v budoucnu nemohlo
opakovat,“ uzavřel Wagenknecht.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
S Robejškem skončíme jako na Ukrajině, varuje expremiér Paroubek

Někdejší premiér v barvách ČSSD Jiří Paroubek se zostra pustil do
politologa Petra Robejška a jeho nové strany Realisté. Pokud Robejšek
dostane prostor, dovede nás podle Paroubka možná tak na Ukrajinu.

Politolog Petr Robejšek, žijící v německém Hamburku, založil v České
republice stranu Realisté a s tou hodlá velmi významně promluvit do
příštích voleb. Chtěl by získat až 20 procent hlasů, což by mu v
posledních volbách takřka stačilo k tomu, aby vyhrál a stal se premiérem.
Ačkoli ještě ani nezveřejnil program, politolog věří, že sebere hlasy
hnutí ANO Andreje Babiše, ODS či TOP 09. Paroubek však Robejškův osud
vidí jinak.

„Pan Robejšek zatím českou společnost viděl z výšky pátého patra,
tuším, že z Hamburku. Anebo možná z nějakého jiného německého města.
TOP 09 skončí v příštích volbách tak jako tak, bez přičinění pana
Robejška. ODS už bude těžko slabší a silnější asi také nebude. A
sázka nějaké podnikatelské lobby ‚velkých kluků‘ na Robejška jako na
toho, kdo odčerpá nějaké hlasy Babišovi, je chybná. Česká společnost,
respektive politický systém ČR, by neměly být natolik fragmentované, aby
se v nich nedalo vládnout. Jinak jsme definitivně na Ukrajině,“ varoval
expremiér v komentáři uveřejněném na serveru VašeVěc.cz.

O to důležitější bude podle Paroubka pozice ČSSD. Strana by měla být co
nejsilnější. Zatím se však nezdá, že opravdu bude dost silná, protože
premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) dělá podle Paroubka jen kosmetické změny,
které nepomáhají. Měli převzít iniciativu, určovat témata k diskusi, jak
se to na sociálních sítích dařilo např. Donaldu Trumpovi. Ten porazil
Hillary Clintonovou i navzdory tomu, že drtivá většina médií stála na
její straně.

Sobotka by proto měl mít nějaká nová témata nebo oživit starší.
Ministři vlády v barvách ČSSD by se měli výrazně levicově profilovat
Podle Paroubka nestačí chovat se jako levičák jen v průvodu na prvního
máje. „Politika je také o zásadovosti. A pokud příští lídři ČSSD
neprojeví snahu být zásadoví, nemohou se postavit ani Robejškovi, natož
Babišovi. Ale stále věřím, že se věci mohou zlepšit,“ uzavřel
Paroubek.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Středisko pro usmíření: ostřelování Sýrie ze strany Turecka pokračuje

Ostřelování území Sýrie ze strany Turecka pokračuje, praví se v
informačním bulletinu ruského Střediska pro usmíření znepřátelených
stran na území Sýrie. Text byl uveřejněn v sobotu na webových stránkách
Ministerstva obrany Ruska.

„Pokračuje ostřelování syrského území ze strany Turecka. Na ruské
Středisko pro usmíření přišla informace od obyvatel provincie Aleppo o
dělostřeleckém úderu po pozicích kurdských oddílu sebeobrany v okolí
osady Dakna", stojí ve zprávě.

Teroristé z uskupení Ahrar aš-Šam, které se hlásí k opozici, ostřelovali
dvakrát z raketometů a minometů pozice kurdských oddílů lidové sebeobrany
ve čtvrti Šajch Maksúd ve městě Aleppu.

Ruské Středisko pro usmíření znepřátelených stran zřídilo dodatečnou
operativní skupinu pro monitorování situace ve městě Aleppu a na jeho
předměstích.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Josef Skála, kandidát na šéfa KSČM: Finanční giganti vymýšlí nové
podfuky. „Kavárna“ chystá randál v cizím zájmu. Z čínských investic
mají vítr jen lháři a „tuneláři“

ROZHOVOR „Byli jsme před Evropskou unií a budeme i po ní,“ říká
kandidát na předsedu KSČM Josef Skála. Zato teď nás „omezená suverenita“
dusí čím dál víc. Sociální polarizace dává za pravdu Marxovi. Tak jako
další ekonomická krize na spadnutí. „Doba se vymkla z kloubů a šílí.“
A k tomu mnoho dalšího o české a světové ekonomice i geopolitice.

Množí se varování před příchodem další ekonomické krize. Exšéf Bank
of England Lord Mervyn King například uvádí, že světové hospodářství
je na pokraji další havárie. Česká ekonomka Šichtařová prorokuje krizi s
velkým K, běžně se používá termín „dokonalá bouře“. Ekonomická
bouře prý začne na finančních trzích, které jsou prý přehřáté. Co z
toho může být pravda a v jakém horizontu?

Shakespeare má svatou pravdu. Doba se vymkla z kloubů a šílí. Švindlu „nadějného
růstu“ sekunduje i „levice“ na baterky. A rizika, která jsou na
spadnutí, nastolují mozky jiného ražení – nepočítám-li nás, pár
solitérů zleva. Finanční trhy jsou skutečně „přehřáté“. Ta věta
však neříká o nic víc, než že „pacient má horečku“. Zda si ji uhnal
na slunci, má chřipku, zápal plic – anebo se ozval karcinom – však už
nevysvětluje.

Tady o banální chřipku nejde. Kapitálu se vrací zádrhel akumulace –
řečeno slovy Kapitálu. Tedy nadbytku „volných“ peněz, lačných po
dalším zhodnocení, které však drhne díky deficitu peněz, za něž si
normální lidé kupují hmatatelné statky. Právě o tomto zádrhelu – a ne
jen o mikrospáncích regulace a „děravé legislativě“ – byla už krize
od podzimu 2008. Panstvo, které ji zavinilo, ji k obrazu svému i „vyřešilo“.
A sice „znárodněním“ gigantických ztrát a dluhů, co zbyly po
prasklých „bublinách“ – a „tiskem“ tisíců nových miliard, „krytých“
hlavně tím „toxickým“ odpadem. I ty však – místo, aby pomohly obětem
krize – spadly do klína raubířům spekulantského „kasina“. A navíc za
úrok blížící se nule.

Finanční trhy to „přehřívá“ za situace, kdy se veřejné finance
prohýbají pod nadílkou minulé krize. Tím menší „balíčky“ jsou s to
rozdávat „banksters“ ve chvíli, až jim rupnou i dnešní „bubliny“.
Tím úslužněji se proto předělávají i normy sanace bank. Aby se jejich
bankrotářská manka, „znárodňovaná“ dosud oklikou přes veřejné
rozpočty, směla záplatovat rovnou z vkladů klientů. Říká se tomu „bail-in“
– „sanace z vnitřních zdrojů“. Pokusným králíkem byl Kypr. Tam to
ještě postihlo „jen“ vklady nad 100 000 EUR. Ty nižší garantovaly
starší pravidla EU. Už brzy to ovšem, tvrdí zlé jazyky, může být
klidně jen desetina. Banky by se tak mohly „hojit“ i z každého vkladu nad
našich cca 270 tisíc korun.

Příznačným švindlem je „záporný úrok“. Zatím ho, pokud mi něco
neuniklo, uplatňují jen mnohé centrální banky vůči depozitům těch
komerčních. Toho, co tím jen simulují, by se však dosáhlo právě cestou,
jíž se marně domáhají demokratické síly – progresivního zdanění
neproduktivního kapitálu. „Záporný úrok“, uvalený na „mrtvé peníze
vůbec“, má totiž dominový dopad i na úrok komerčních bank. A trestá
tak i každého, kdo šetří na auto nebo penzi – a žádný kapitál, natož
neproduktivní, nemá. Aby ho zároveň nahnal mucholapkám „investičních
produktů“, slibujících „zaručené zhodnocení“ peněz, které mu ti
samí „banksters“ znehodnocují na standardních účtech. Tím víc „peněz
jiných lidí“ (OPM, other people's money) to „kasinu“, zvanému
finanční trhy, přihrává i touto cestou. O to víc hrozí oči pro pláč i
úsporám, jež na ten hazard přistoupí jen proto, že na běžném i
spořícím účtu ztrácejí hodnotu.

Korunu všemu nasazuje další kulišárna. V podobě „bezhotovostních peněz“,
majících ty „hotové“ postavit už brzy mimo zákon. V některých
skandinávských zemích už se platí jen kreditními kartami. Je to i
hvězdná hodina pro šmíráky v našem soukromí – zahraniční i domácí,
erární i privátní. Je to však i další pojistka, že před dominem „záporného
úroku“ – a „sanací z vnitřních zdrojů“ – už nebude úniku.

Podobných podfuků se rojí ještě víc. Vynalézavost „banksters“ je
nebetyčná. Ten absurdistán drží už jen na kapačkách. Čím později
vypoví i ty, tím drsnější budou následky. Čína v řadě ohledů stagnuje,
její problémy se přelévají do celého světa. Jak hodnotit budoucnost
ambiciózní nastávající velmoci? Považujete za zajímavé její projekty,
kterými se snaží prosadit v zahraničí, například projekt Nové Hedvábné
stezky a některé další investice? Máme se bát čínských investorů, za
kterými mohou být skryty velmocenské snahy Číny?

Čína velmocí prostě je, ať se to komu líbí, nebo ne. Její poslední
století je impozantní. S projekty typu Nové Hedvábné stezky přichází to,
nač se dnešní Evropa jinak nezmůže. Skutečný rozvoj – a na obrovské
ploše. Garance spousty pracovních uplatnění – a to i pro diplomované
talenty. Most mezi ekonomickým potenciálem Asie a Evropy – a tím i šance
na rovnější vztah s „globálním Minotaurem“, jak Americe říká
Varufakis.

Té nabídce je ovšem třeba jít naproti. Čína nikoho na kolenou neprosí.
Bát se těch investic musí jen „tuneláři“, s nimiž nepočítá, a
Minotaurovi pacholci. Čínský prezident míří do Prahy. Fanklub Tibetu,
dokud tam řádil středověký totáč, chystá jarmareční randál. Takový
part – v cizím zájmu proti tomu našemu – který by „kavárna“ nevzala,
zřejmě ani neexistuje.

Jak bude Čína konkurovat Rusku a jeho Eurasijské unii? Chce investovat ve
Střední Asii...

Mezi Čínou a Ruskem jsou logicky na pořadu i otázky, v nichž sedí za
stolem proti sobě. Už třeba cena vzájemně nakupovaných komodit. Peking a
Moskva však mají hlavně zájmy, které je spojují. Nejde jen o verbální
deklarace. Ilustruje to i poslední epizoda. Situace na trhu energií nutí
rozšířit externí financování i Gazprom. Západní banky mají pokyn dělat
problémy. Gazpromu poskytla úvěr čínská banka. Největší, jaký kdy
čerpal. Na pět let a za podmínek, jež z tlaku druhé strany nevytřískají
sebemenší kapitál.

Číně i Rusku jde po krku politika „změny režimu“. Vedení obou zemí
zbavila všech iluzí. O to víc táhnou za jeden provaz. Hlavně ve všem, co
těm intrikám staví plot. Ekonomika obou zemí se v mnohém doplňuje. Tím
snáz se budují i „pozitivní synergie“.

A střední Asie? Nabízí jí snad investice, srovnatelné s čínskými, i
kdokoli jiný? Ne jen do zázemí vojenských základen, majících obklíčit
Rusko i Čínu? Ale skutečného růstu a diverzifikace jeho zdrojů?

Jaký je stav ruské ekonomiky? Jak se vypořádala se sankcemi a nízkými
cenami ropy a plynu? Ekonomické zbraně, provokující „Majdan“ na Rudém
náměstí, jsou klackem o dvou koncích. V případě „sankcí“ jimi
Amerika dusí i Evropu. Sama přitom s Moskvou vesele navyšuje obrat.
Manipulace s cenami ropy i plynu neškrtí jen arabské šejky. Škodí i
americké produkci. Donedávna jen té z břidlice, do níž napumpovaly mraky
peněz i banky a investiční fondy. Teď už však hlásí útlum i korporace,
těžící tradiční technologií. Takové „sadomaso“ mívá v Americe jen
krátký dech.

To „sado“ ruská ekonomika přirozeně cítí. Alarmistické tirády bych
však bral s rezervou. Nahoru vyletěly hlavně ceny luxusního zboží.
Většina Rusů je nekonzumovala ani dřív. Tím víc to ekonomická válka
prohrává politicky. Barometrem jsou ruské televizní kanály – a to i ty
privátní. Na vlasteneckou notu tam duje i většina těch, kdo se dřív „řediteli
zeměkoule“ klaněli až po pás.

V posledním čtvrtstoletí prošlo Rusko lekcí, kterou hned tak nezapomene. Na
to, aby nevábilo dravce, je příliš bohaté. Na to, aby je cizina skutečně
vytrhla, je zas příliš velké. Suverenitu mu zajistí jen masivní
reindustrializace. Jen ta sníží závislost na energetickém exportu – i
importu banálních artiklů. S tím si musí poradit samy i menší země. Tím
méně to kdokoli udělá za Rusy.

To téma má ovšem i rozměr, o němž se česky poníženě mlčí – na
rozdíl od znalejších mozků západně od Aše. Na to, co Washington zkouší
na Moskvu teď, vsadil už Reagan. Amerika byla na prahu velké krize už tehdy.
„Time-out“ jí darovali jen Gorbačov a spol. Tu kořist však už strávila.
Dneska je na tom ještě hůř. A Rusku už rauš „nového myšlení“
nehrozí. „Studenou válkou“ napodruhé riskuje sama Amerika.

Zatímco ekonomika roste, levicoví pozorovatelé kritizují fakt, že běžní
lidé, i v České republice, častokrát růst nepociťují. Tedy že reálné
mzdy a životní úroveň nerostou tak, jak by měly. Stejně tak pokračuje
trend častějšího uzavírání pracovních úvazků jiných než hlavní
pracovní poměr, což vede řadu lidí do příjmové nejistoty nebo rovnou
pracující chudoby. Jak jsme na tom v tomto směru v ČR, jak je na tom
západní Evropa? A co Spojené státy, kde řada lidí „funguje“ na
potravinových poukázkách?

Dnešní vteřina dějin je raritou hned trojmo – a to celého novověku.
Příjem – a přidanou hodnotu – mění stále víc v mimoběžky. Past „pracující
chudoby“ roste jako máloco. Vězí v ní i desítky procent obyvatel „zlaté
miliardy“. Bývá to i dřina na několik úvazků. V pobuřujícím přepychu
se topí i ti, co nic kloudného neumí. Pokud se práce rovnou neštítí,
padají z nich hlavně „ubrané hodnoty“. Tím užší je hrdlo „sociální
mobility“. Z bobánků, narozených „za vodou“, tam najdete i vnoučata. Z
těch, počatých na opačném pólu, poskočí skutečně výš jen stále
tenčí zlomek. Traktáty o „refeudalizaci“ už píší i profesorské
cvikry.

Alibi privátního zisku hlásá, že je odměnou za riziko. Na špici
vertikály kapitálu však neplatí už ani to. Tady se inkasuje lví díl
globálního výnosu – a rizika, ztráty i náklady „znárodňují“ hned
na vstupu. Jak na konto všech, koho živí jen vlastní ruce, tak podnikatelů,
riskujících střechu nad hlavou. A stále víc i veřejných financí. Tím
ovšem padá i to poslední, co z kreditu „konce dějin“ ještě zbylo.

Amerika, máte pravdu, to zahustila nadoraz. Lídr všech rentiérů – dneska
i kdykoli dřív – dluží víc, než celý okolní svět. A zároveň drží
na „potravinových známkách“ celou šestinu vlastní populace. Milionům
rodin zbyl na spaní jen karavan. Je to hodokvas sociálního darwinismu. V
petřínské bludiště mění i kritéria. Točí se hlavně kolem indexů, jak
se zhodnocuje kapitál. Podmínky těch, kdo ho zhodnocují, v nich hrají „marginální“
roli. O tom je celá alchymie věštící „růst“ i „recese“. Tak
hulvátský rozvod s tím, co má ekonomika v původním pojmu, láme i starší
rekordy.

Podle zjištění nevládní organizace Oxfam jedno procento nejbohatších
lidí světa v roce 2015 vlastnilo více majetku než zbylých 99 % populace
planety. 62 nejbohatších lidí světa disponuje stejným majetkem jako 3,5
miliardy dalších obyvatel země. Co tomu říkáte? Kde je příčina? Může
za těchto podmínek vůbec existovat volný trh rovné soutěže? Neškodí
toto svobodnému podnikání? Není například odstraňování obchodních
bariér jenom nahrávkou pro nadnárodní korporace, monopoly a oligopoly, aby
zničily konkurenci malých a středních podniků na národní úrovni? Lze to
vůbec nějak řešit? Jak lze konkurovat takové koncentraci kapitálu? Neměl
v tomto Marx pravdu?

Marxe už „porazily“ i postavičky nesahající mu ani po tkaničky. Víc
než co jiného „vyvracely“ právě vše, co napsal na téma koncentrace
kapitálu – a třídní polarizace. O tom, že „rovná soutěž“ je jen
nekalá reklama – a podstatou kapitalismu je monopol na existenční zdroje.
Akumulace kapitálu z cizí práce, který slabší konkurenci drtí – a sám
se tím víc šikuje do stále strmější vertikály. Zatímco většinu
ostatních krok za krokem „proletarizuje“ – bez ohledu na to, kam se
řadí sami.

Gážisté cirkusu, majícího tu pravdu zadupat do země, se chytili pojmu „proletář“
– a udělali z něj synonymum montérek. Sám Marx jím přitom mínil
každého, z koho kapitál tuneluje nadhodnotu. Všichni ti, kdo to buď neví,
nebo zatloukají, pak tím laciným podfukem i groteskně „triumfují“.
Například banálním „objevem“, že „modré límečky“ vytlačuje
technologický pokrok. Kdo už nemusel k ponku nebo lopatě, ale za
kancelářský stůl, vnímal to jako sociální vzestup. Dokud rostly s
produktivitou práce i příjmy, živila v něm ten dojem i vlastní životní
úroveň.

Kapitalismus na „druhý globální pokus“ však ruší i to. Mantinely,
omezující koncentraci kapitálu aspoň zčásti, boří jeden za druhým.
Příjmová a majetková nerovnost láme rekordy. Jedinému procentu toho
nepatřilo víc, než všem ostatním, ani v obskurních despociích. „Proletář“
má aspoň jistotu výplaty – a zákonné výpovědní lhůty. Statisícům
českých pracovních sil se upírá i to. Jak v montérkách, tak coby „kravaťáci“
mají šanci jen na „živnosťák“. „Svobodného podnikání“ v tom
není ani za mák.

Marxe „vyvrací“ jen notoričtí hlupáci. Erudovanější mozky z něj
pokoutně opisují. Paul Craig Roberts byl za Reagana druhým mužem fiskálu
– a šéfprojektantem „reaganomiky“. Zamlada napsal o Marxovi celou knihu.
Kapitál je náročné čtivo. Bez adekvátní erudice se zvládá jen těžko.
Marx ovšem magnetizuje i kratšími texty. Nově i studenty ekonomických
fakult v Americe. Tady je, zjistila nedávná studie, vůbec nejčtenějším
titulem Komunistický manifest. Až po něm následují Adam Smith, Ricardo,
Samuelson – natož Hayek či Milton Friedman. U nás jsme zatím „sto let za
opicemi“. Je to znát.

Podle statistického úřadu poklesla v letech 2007 až 2014 reálná kupní
síla americké domácnosti (respektive její medián) po započtení inflace o
čtyři tisíce dolarů... Opět. Nenahrává současný systém velkým
korporacím na úkor střední třídy?

Reálný příjem většiny amerických domácností je na úrovni počátku 70.
let. Roky tu díru doháněly na dluh. Ten je teď dohání i s úroky. „Střední
třída“, typická pro „tři zlaté dekády“ po válce, se ztrácí před
očima. Příčin je víc. Ta, od níž vede největší pupeční šňůra, se
však „zatlouká a zatlouká“. Velkokapitál si „střední třídu“
pěstoval jen po dobu, kdy byl vystaven systémové výzvě. „Katastrojka“
ho toho „nutného zla“ zbavila.

Teď si „pýcha moci“ – řečeno s Williamem Fulbrightem – vystačí i
bez širší sociální opory. Koho si dřív hýčkala, toho dnes drží v
šachu. Dluhovou pastí i jinými formami existenčního nátlaku. „Americký
sen“ hlásá pravý opak. Za tvrdou práci slibuje šanci mířit výš.
Lepší život pro každou novou generaci. Dnešní ročníky na startu jsou na
tom mnohdy hůř než vlastní rodiče. Tak absurdní zpátečka má své meze.

Signálů, že se k nim blíží, přibývá. Takže aspoň dva. Sanders je „demokratický
socialista“. Kampaň mu financují statisíce dárců. Po 30 dolarech v
průměru. Hillary prosazují „banksteři“, zbrojaři i válečnická
vrchnost a masová média. Přesto se Sandersem leckde prohrává. Krajně „nesystémovým“
kandidátem, byť úplně jiného typu, je i Trump.

Pokud jde o druhý z těch signálů, tuhnou z něj rysy. Americká policie se
vyzbrojuje jako na regulérní válku. Na nácvik pouličních bitev si už
pořídila i celé „umělé město“.

Není to tak, že střední třída nese na svých bedrech hlavní daňovou
zátěž – dotuje nadnárodní korporace i sociálně slabé či
nepřizpůsobivé?

Na téma, kdo koho dotuje, je i poslední kniha Josepha Stiglitze, laureáta
Nobelovy ceny za ekonomii a bývalého hlavního ekonoma Světové banky. Nebo
komentáře Roberta Reicha, za Clintona ministra práce – a třeba i letošní
první číslo Foreign Affairs, věnované sociální polarizaci. Také spousta
dalších zdrojů se shoduje, že větší díl svého příjmu než „Big
Business“, odvede na daních i dělník z automobilky či řadový personál
KFC.

„Střední třída“ dotuje korporace i tam, kde dřív nemusela. Například
strmě rostoucími náklady na vzdělání, bez něhož je lepší uplatnění
bez šance. Teď ale i statisíce jeho absolventů berou zavděk platy
recepčních, číšníků, portýrů či pokladních. Tím hůř pak splácejí
i půjčky, bez nichž by nedosáhli na diplom. Za situace, kdy jim je k ničemu.
Publicistika, absolutizující břemena „střední třídy“, ovšem i
cíleně mlží. Stále víc těch, koho do ní stále řadí, tam fakticky už
nespadá – nebo balancuje na samé hraně. Oč víc musí škudlit,
zadlužovat se a pak před těmi závazky kličkovat, tím nutkavěji lpí
mnohdy aspoň na pomyšlení, že jsou „přeci jenom něco víc“. Tím snáz
se jim vtlouká do hlav, že viníkem jejich martýria jsou ti „ještě níž“,
které „musí dotovat“. Něco na způsob české demagogie o „zneužívání
dávek“. I ta často zabírá víc právě u lidí, co nad propastí
sociálního vyloučení vrávorají sami. Spojit jedni i druzí síly, panstvu
by hořela koudel pod šimpánem. Tím víc se investuje do toho, aby to viděli
vzhůru nohama.

Jaké je ideální místo České republiky na ekonomické mapě světa a co by
mělo Česko změnit? Například Ilona Švihlíková doporučuje podporu
mikroekonomiky. Kde je tedy cesta? Co podporovat? Export do zemí BRICS?

Někteří investoři od nás dezertují už proto, že si sem přišli jen pro
lukulské „investiční pobídky“. Na jedno pracovní místo to někdy
dělalo i několik milionů. Investoři se ráčili nabalíkovat – a zvednout
kotvy. Poptávku po levné práci však snižuje hlavně technologický pokrok.
Řadu výrobních oborů to vrací do zemí, které je dosud vyvážely za
lacinou prací.

Nic proti podpoře „nejmenších českých podniků“, mají-li skutečně
perspektivní program – a není-li to jen habaďůra, maskující další „tunel“.
Nám ovšem chybí hlavně ekonomická strategie a koordinovaná politika. Tak,
aby precizovala reálné šance na konkrétních trzích – a těm šila na
míru výrobní a distribuční programy, odpovídající našim specifickým
možnostem. Hlavně obory a projekty, generující kvanta přidané hodnoty –
za niž se právě nám ovšem také platí. A nabízející důstojnou šanci i
kvalifikované práci. V zemích, před nimiž tu „mainstream“ leze po
břiše, to koordinuje stát. U nás se to má dodnes za „etatistickou“
svatokrádež. Řada inovací, často skutečně převratných, se tu přitom
rodí stále. Jak co do marketingu, tak finančního zázemí jsou však – až
na pár světlých výjimek – odkázány na zahraniční zdroje.

Doby, kdy jsme vyváželi investiční celky na klíč, jsou ty tam. „Kdo za
to může,“ je veřejným tajemstvím. Ztracený status nám vrátí jen
politika, jež se s tím dědictvím rozejde nadoraz. A místo sklapovaček „spojenecké
vděčnosti“ – i atavismů opačným směrem – prosadí racionální
ekonomický kalkul. Spousta vývozů západním směrem nás drží v krajně
subalterní pozici. Leckdy na samé hranici únosnosti. Na trzích, kde jí to
nehrozilo – a měla tam navrch i co do kvality a know-how – to doháněla
už „první republika“. A už před ní i český průmysl za monarchie.
BRICS je největším z podobných trhů dnes. Technologií i kvalitou nám už
v lecčem ukazuje záda. Tím víc to chce nohu do dveří tam, kde se tak
ještě nestalo.

Pro některé by rozpad EU byl katastrofou, pro některé požehnáním.
Dovedete si představit lepší Evropu bez EU? Jak by naše země dokázala
hospodářsky obstát bez EU? Stala by se „kořistí Ruska“, jak slyšíme v
podstatě pokaždé, když se o rozpadu EU mluví?

Jak že to říkával Palacký? Byli jsme před Rakouskem, budeme i po něm? S
EU je to podobně. Místo jalových vášní – o pohromě, či požehnání
– to chce rozum do hrsti, dokud je čas. Dnešní EU je docela jiná, než v
době našeho vstupu – natož ještě o pár let dřív. Že by se vše, v
čem očividně chřadne a degeneruje, obrátilo k lepšímu, postrádá
viditelný důvod. O tom, kam až její eroze dojde – a čím to skončí pro
nás – budou rozhodovat ti, kdo v ní hrají první housle. Nás postaví
před hotovou věc. Že to nebude o „solidaritě“, ale právu silnějšího,
neví jen beznadějný fanatik.

Je to křižovatka vyžadující státníky, a ne Hujery. Politiky, nadané
panoramatickou optikou. Schopností podnikat včas i praktické kroky.
Identifikovat priority národního zájmu. Získávat pro ně všechny dostupné
spojence. Být připraven na všechny varianty. Od zachování EU ve víceméně
dnešním tvaru – až po její výraznou redukci. Jak v teritoriálním, tak
věcném smyslu. Zdá se vám, že s tím někdo už aspoň začal? Dá se to
čekat od kariér, vyhnaných prášky „spojenecké věrnosti“?

Až bude ještě hůř, vynutí si to střídání stráží. Ty nové však
zdědí „snědený krám“. V zemi, kterou ty dosavadní degradovaly na cizí
kolonii, tentokrát v srdci Evropy – za pár nicotných postů i kont v
daňových rájích. Pak bude ovšem „košile bližší než kabát“ i tam,
kde mají od naší ekonomiky klíče. Poprava OKD vysílá zprávu, jíž
nerozumí jen trouba nebo poskok. Tím víc to chce pracovat na alternativách
už teď.

S tou „ruskou kořistí“ je to jako s čertem na zlobivé děti. Strašidlo
nesmí hlavně opustit tajuplnou tmu. Jinak je totiž jen pro smích. Co
konkrétně by se tu stalo „ruskou kořistí“? Jestliže skoro vše, co
vynáší zisk, už v cizích rukou je? Včetně karlovarských hotelů – i
řady jiných kapacit – které si ruské subjekty už koupily?

Z předchozí otázky zcela vydělme dohodu TTIP. Jakým způsobem se ve vás
osobně vyvíjí úvaha ve smyslu „podepsat, nepodepsat“? Jak nahlížíte
na současný stav procesu ratifikace TTIP?

V klepetech „omezené suverenity“ už jsme. TTIP má dorazit i její
vyzáblé torzo. Nastolit absolutní monarchii velkých prachů. A všemu, co
jí ještě stojí v cestě, vzít oporu ve vymahatelném právu. Nás to
postihne o to víc, že jsme jen kandrdas i v Evropě. Vláda do toho chomoutu
poleze sama a po čtyřech. Právo veta má však i parlament. Tím větší
musí pocítit tlak. Jako celek – i každý jednotlivý poslanec, ochotný
národní zájem prodat. Funguje to. Musí se chtít. Minimálně tak, jako
když hrozilo, že se v Brdech rozvalí jeden z dílů cizí „jaderné triády“
– a nás změní v cíl prvního protiúderu.

Jak vážně v současné době vypadá hrozba ještě většího zbídačení
třetího světa, zejména Afriky, v důsledku klimatických změn? Čili,
bouře, záplavy a zejména sucho. Geolog Václav Cílek často opakuje, že v
důsledku těchto procesů se můžeme „těšit“ na další migrační vlny
do Evropy. Má pravdu? Existuje nějaké řešení? Václav Cílek není z těch,
co malují čerty na zeď. „Třetí svět“ je drancován už třetí
století – a leckde i déle. Proměna v „banánové republiky“ – či
bonanzu zahraničních těžařů – mu vnutila ekonomickou strukturu,
demolující jeho přirozené zázemí. Plení miliardy životů i přírodu.
Plodí humanitární kalamity. Miliony migrantů vyhání už desítky let.
Třeba v arabských „naftokraciích“ tvoří větší díl pracovní síly,
než v západní Evropě i Americe dohromady.

Dosud to ovšem byla nabídka, jdoucí panské poptávce naproti. Z vlny,
valící se Evropou teď, však už trčí i hrot vzpoury. Pěsti na vrata
metropolí, co „globalizaci“ všeobecné hojnosti jen naslibovaly. A
nadělily ji jen hrstce kompradorů – kdežto ostatní masu drží pod prahem
důstojnosti. Především to je to nové, čím stěhování národů míchá
kartami, v nichž jde i o nás. Panstvo, mající to na svědomí, to chce „rozepsat“
i zemím a vrstvám, jež nikoho jaktěživ nedrancovaly.

Tu demagogii odrazí jen zpráva, mířící až k jádru věci. Řešením je
jen masivní reparace – na účet těch, komu z „třetího světa“
napadaly zlaté cihly. V podobě rozvojových investic, které mu vrátí práci
a elementární důstojnost – a zkrotí i ekologická rizika. Nic
polovičatějšího to stěhování už nezastaví. Právě to se však nerodí
ani v zárodku. Čím později na to dojde, tím víc bude mezitím na koni
fanatismus všeho druhu. Ve „třetím světě“ – i v samotné „pevnosti
Evropa“.

„Elity“ se k tomu nemají. Pouštět žilou umí jen nám. Právě o tom se
zdá být i barnumsky avizovaný „plán B“, který začaly kuchtit v Bruselu
minulé pondělí. „Muslimští bratři“ z Ankary se sice „zavázali“,
že začnou migranty, které nám expedovali, brát zpátky. Jen ale pod
podmínkou, že Evropa místo nich přijme jiné – „kus za kus“. Turecký
pašalík tak dostane další miliardy přesto, že spustil totalitní teror i
doma. V situaci, kdy si vraždou ruského pilota zadělal na sankce, které ho
vyjdou na desítky miliard. A pokleslá reputace Turecka sráží dolů i
příliv turistů z jiných zemí. „Plán B“ tak zatím vypadá spíš jako
„záchranný balíček“ Erdoganovi. Zvlášť vytrucuje-li si i bezvízový
režim s „Schengenem“. Lepší dárek si export chaosu a teroru do Evropy
přát snad ani nemůže.

Geneticky modifikované potraviny, téma diskusí o chudobě a kvalitě výživy.
Jste pro jejich další rozvíjení? Souhlasíte s tvrzeními, že nejen
geneticky modifikované, ale i jiné potraviny pochybné kvality začínají
být problémem výživy chudší části obyvatelstva zejména v USA? Páteří
amerického marketingu je „three-tiers concept“. Tedy prodej v zásadě
stejného produktu, nabízeného ve třech kvalitách – „good“, „better“
a „the best“. „Globalizace“ to změnila v univerzální praxi. Velice
markantně i v případě potravin. A to jak pro „třetí svět“, tak třeba
i Českou republiku – oproti „staré Evropě“. Hordy bruselských
byrokratů sepisují směrnice, jak nesmí vypadat kyselá okurka. Které jablko
je „podměrečné“, a vhodné tak už jen na mošt. Kam všude nelze napsat
„máslo“ nebo „rum“. Seznam té idiotské buzerace je samozřejmě
ještě mnohem delší. Zato zákaz prodávat to samé – ve stejném balení,
ale úplně jiné kvalitě – si nikdo sesmolit netroufne. U nás ta nižší
přitom stojí mnohdy víc, než ta vyšší hned za Rozvadovem.

Nejde jen o chuť. Internetem kolují i vážnější expertízy. Špičkoví
odborníci tu varují před fatálními zdravotními riziky. Naše kuchyně je
dnes, papírově vzato, zdravější než ještě docela nedávno. Počet
klientů onkologických klinik se však téměř zdvojnásobil. Za pouhých
deset let a v době, kdy se prý životní prostředí radikálně zlepšilo.
Kde se ta expanze rakoviny bere? Čím to, že napadá stále mladší ročníky?
A hlavně tlusté střevo i jiné orgány, kde hraje klíčovou roli právě to,
co jíme a pijeme? Je to jen nahodilá synchronie?

V Americe zarazí i jiná věc. Obezita – často tak obludná, jak ji Evropa
skoro nezná – je tu typická pro příjmově nejnižší vrstvy. Ještě v 80.
letech to byl okrajový jev. Už na prahu století však doslova zaplavil ulice.
Přemírou kalorií tu bude jen u pár procent. Potraviny, upravené geneticky
– či z chovů, přikrmovaných anaboliky - však konzumují hlavně tyto
vrstvy. Dá se kauzální vazba vyloučit i tu?

Atlas všech rizik, spojených s GMO a „urychlovači růstu tkání“, se
teprve rodí. Co chvíli přibude nový signál. Z posledního v pořadí mrazí.
Tvrdí totiž, že jsou to právě geneticky upravené potraviny, co lidské
organismy zbavuje i reprodukční schopnosti. Ten zdroj to spojuje i s tím, co
z jistých sejfů uniklo už před pár lety. Optimální počet světové
populace – stálo v té „studii“ – je v řádu 1–1,5 miliardy. A vše
nad tuto hranici je pro byznys už jen přítěží. Je to jen „konspirační“
folklór? Nebo něco víc?

Ve světle všeho, o čem jsme hovořili... Jaké ekonomické recepty nyní
potřebuje vyspělý svět? Novátorsky levicové typu nepodmíněný základní
příjem, zdanění neproduktivního kapitálu, zdanění vyšších příjmů,
,,fair trade“ uspořádání vztahů mezi chudými a bohatými zeměmi... Nebo
konzervativně pravicové, tedy vyšší odpovědnost jedince, odbourávání
sociálního státu, snižování daní, liberalizace trhu práce? Nebo „národní
kapitalismus“ typu Ruska a Číny, kde stát je v určitých oblastech velmi
silný, kontroluje strategická a síťová odvětví, na druhé straně jsou
tam nízké daně, snaha odbourávat byrokratickou zátěž...

Pravice, schovaná za liberální frázi, je u cíle. Překročit vlastní stín
už nemá kam. Ztuhla ve sfingu asociálního inženýrství. Těm „za vodou“
to lahodí. Opačný pól už jen dráždí. Toho se zastane víc i Orbán a
Marine Le Penová. Dělat z nich fašisty je nesmysl. Z těch, kdo jim funí do
zátylku, však už mnohdy ne.

„Reformní“ levice vzdala i reformy, které by kapitalismus polidštily
aspoň zčásti. Teď už se pere jen o koryta, která ho odlidšťují. Svět
změní k lepšímu jen síly nalevo od ní. Jen jim tak zůstal i terén, kde
se dřív utkávala soc.dem. s liberálním reformismem. Levici, která není na
prodej, to nabízí nevídanou šanci. Rubem je zákeřná past. Tkví v tom,
nakolik „reformovatelný“ je vůbec ještě svět, sevřený krunýřem
dnešní ekonomické a politické moci.

Restituce všeho, oč „sociální stát“ už přišel – a naopak jeho
další expanze – je imperativem lidských práv, visících na dnešním
oltáři hned nahoře. Je to však i jeden z klíčových směrů, jak děsivé
disproporce dnešní ekonomiky aspoň zmírnit. Jenže už její dnešní provoz
– a tím i financování sociálních položek – se zvládá jen za cenu
dalšího zadlužování. Gordický uzel rozetne jen zásadní redistribuce
příjmů. Ta je však tím posledním, nač „elity“ přistoupí po dobrém.
Skutečnou změnu přinese až demokratizace vlastnické struktury. Základy se
jí přitom dají klást už dnes. Například expanzí veřejného sektoru
všude tam, kde ten privátní očividně selhává – anebo si z veřejného
dělá dojnou krávu.

Pokud jde o jiné reformní inciativy už dnes, osobně považuji za klíčové
ty, jejichž cílem je redukovat parazitní rentu – i prostor, v němž si
finanční „kasina“ smí hrát s „penězi jiných lidí“. Nejenom cestou
„sektorového“ zdanění, ale i přímých mantinelů. Jen to vytvoří
zdroje i na „základní nepodmíněný příjem“, zkracování pracovní
doby i další humanizující kroky na opačném pólu. Razit ty požadavky,
aniž se udeří na jejich skrytý rezervoár, znamená koledovat si o stigma,
že je to levice, kdo chce veřejnou kasu zadlužit ještě víc. A přihrávat
falešné alibi „elitám“, které nás do dluhové pasti ženou i nad
ohlodaným torzem „sociálního státu“.

Nepančovaná levice musí být oázou naděje. Na ale za cenu, že sama živí
iluze. A dělá tak, jakkoli bona fide, užitečného idiota. To není pozvánka
do čekárny, jak to dopadne. Ale kostra manuálu, jak na to. To, s čím levice
přichází, nesmí znít jako dobromyslná suplika, jíž chybí vlastně jen
pár poslaneckých hlasů – takže to možná napraví už příští volby. V
poloze parlamentních tisků osloví jen hrstku. Chce to panorama reálných
zájmů – a jejich demarkačních čar. Legitimních nároků – a žáby na
prameni. Teprve pak se legitimní požadavky stanou silou, opřenou o vůli
angažované většiny. Až jí dají i politický tvar.

Jen tak má znovu šanci i to, co se už zdávalo banalitou. Dnešní
produkční potenciál by uměl jak „nepodmíněný základní příjem“,
tak kratší pracovní dobu i řadu jiných civilizačních skoků. Škrtí ho
bludný kruh, v němž střečkuje akumulace kapitálu. I mnohem skromnější
cíle jsou tak reálné až za jeho horizontem. Až to rozcestí nastane,
začínat od nuly by bylo pozdě. Návrhy, atakující už dnešní poměry,
musí mít i strategický rozměr. Právě tím jsou levice a „levice“ k
rozeznání. Už na první pohled.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Jozef Banáš: USA smrtelně potřebují bohatství Ruska. Vymývání mozků.
Je jasné, o co se hraje, ale mlčí se o tom

Nad vztahem výsledku amerických prezidentských voleb a situace v Pobaltí se
na serveru Aktuálne.sk zamýšlí slovenský spisovatel a publicista Jozef
Banáš.

Podle jeho názoru ze všeho, co se děje v USA v souvislosti s prezidentskými
volbami, je jasné jedno: Wall Street a zbrojařská lobby vítězství Trumpa
nedovolí. Nemohou. „Mít v čele státu muže, který hlásá dialog s Ruskem,
rozpuštění NATO a uvolnění napětí, je nepřípustné. Bez napětí a
lokálních válek kšeft se zbraněmi nefunguje,“ píše Banáš.

V kontextu očekávaných výsledků amerických voleb pozoruje také vývoj
situace v Pobaltí. „Posilování NATO v oblasti je nejen strategickou
odpovědí na jejich zbabranou akci na Ukrajině, ale je třeba si uvědomit,
že Pobaltí je v jistém smyslu výchozím bodem do Arktidy. Když vezmeme v
úvahu skutečnost, že USA se svými necelými pěti procenty obyvatel světa
spotřebovávají téměř 50 % světových zdrojů, je jasné, že při této
nenasytnosti se zdroje dostupné v USA vyčerpávají a je třeba je hledat tam,
kde ještě jsou. Například v Rusku a Arktidě,“ domnívá se Banáš.

Je jasné, o co se hraje v Pobaltí

Poukazuje na to, že v ruském arktickém regionu je asi 80 % dosud objevených
severních ropných ložisek. „V případě jejich čerpání bude světové
ceny určovat lídr na trhu ropy a plynu, kterým bude Rusko. Navíc, v této
oblasti jsou zásoby uranu, zlata, mědi, niklu, železa, wolframu, diamantů.
Pokud by USA poškodily ruský arktický region, položí Rusko na kolena.
Takže je jasné, o co se hraje v Pobaltí. Proto Rusové, poučení nejen
Stalinovým selháním před začátkem druhé světové války, ale i
věrolomností Západu v Sýrii, Libyi, Iráku, Afghánistánu či na Ukrajině,
nečekají. Kaliningradská enkláva má jediný ruský nezamrzající přístav
v Baltském moři – Baltijsk, který je domovským přístavem baltské
flotily. Do Kaliningradské oblasti, která je v obklíčení NATO, přesouvají
raketový systém Iskander, schopný nést jaderné hlavice,“ píše dále
Banáš.

Upozorňuje, že to, jak vyvolat napětí, si Američané vyzkoušeli na
Ukrajině. „Stačí vyprovokovat národnostní vášně a ‚už to jede‘. Z
celkového počtu obyvatel Lotyšska je 27 % Rusů, jen v samotném hlavním
městě Rize tvoří 50 % obyvatel. V Estonsku je 25 % Rusů, v hlavním městě
Tallin je jich 37 %. Litva má asi šestiprocentní ruskou menšinu, přičemž
v hlavním městě Vilnius je asi 14 % Rusů,“ vypočítává Banáš.

Aby to v Pobaltí „začalo“, stačí malá jiskřička

Mediální vyvolávání obrazu Ruska ohrožujícího Litvu, Lotyšsko, Estonsko
a Polsko je podle Banáše tradiční americko-bruselsko-berlínskou mediální
předehrou ke zvyšování napětí. „Frankfurter Allgemeine Zeitung přinesl
nedávno na titulní straně komentář k situaci v Pobaltí s jasným názvem:
Strach před ruskou bleskovou válkou. Ale ani slovenské vymývače mozků
nezaostávají a oslavují rozhodnutí NATO rozmístit v tomto regionu čtyři
tisícovky vojáků,“ píše dále Banáš.

Přiznává, že obavy pobaltských států a Polska z Ruska jsou v důsledku
jejich trpkých zkušeností se sovětskými bolševiky oprávněné. Otázkou
však je, nakolik se dnešní Rusko pod vedením Vladimira Putina podobá
stalinskému Sovětskému svazu.

Vsadím se, o co chcete

Britský ministr obrany Fallon to řekl jasně: „Vyšleme tímto signál
spojencům, že jsme připraveni je bránit před trvalou agresí Ruska.“ „Fallonovi
připomínám, že jeho ‚předchůdce‘ Chamberlain též slíbil ochránit
Čechy a Slováky ‚před trvalou agresí Německa‘, a jak Britové svůj
závazek ‚dodrželi‘, už Fallon asi zapomněl,“ podotýká Banáš.

Svěřuje se s tím, že je ochoten se vsadit, o co chcete, že když se
prezidentkou USA stane Hillary Clintonová, situace v Pobaltí se prudce
zhorší přesně podle vzoru Ukrajiny. „Ovšem v případě konfliktu
kteréhokoliv pobaltského státu s Ruskem to už bude jiná káva než na
Ukrajině,“ poznamenává Banáš.

Celý text ve slovenštině je ZDE.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Moskva je znepokojena z výzkumů USA s biomateriálem, oznámila Zacharovová

Moskva je znepokojena z výzkumů s biologickým materiálem Rusů
prováděných Pentagonem, zároveň oficiální vysvětlení USA nezní
přesvědčivě a vyvolávají doplňující otázky, oznámila ve čtvrtek
tisková mluvčí MZV RF Maria Zacharovová.

„Když následovaly odpovídající komentáře od silových úřadů USA, tak
se nikdo jaksi nesmál… Skutečně, jsme krajně znepokojeni z právě
americkými vojenskými úřady prováděným výzkumem s biologickým
materiálem ruských občanů, který byl vytvořen na území Ruska.
Oficiální vysvětlení, které byly rozšířeny Pentagonem, v daném
případě zní nepřesvědčivě a jen vyvolávají doplňující otázky,"
oznámila Zacharovová na brífinku v Moskvě.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Dánská ministryně pro otázky migrace musela od migrantů utíkat. Video

Dánskou ministryni pro otázky imigrace a integrace Ingeru Stø museli
evakuovat z uprchlického centra migrantů, kterým odmítli poskytnout azyl,
sdělil The Local.

Stø přijela do centra kvůli natáčení programu televizního kanálu DR a
popovídala si s jednou z rodin, kterou odmítli. Poté ji ale obklíčily jiné
rodiny: někdo vypustil fámu, že rodině, s kterou se setkala ministryně,
nakonec azyl dají. V důsledku toho rozhodla tělesná stráž Stø o její
evakuaci.

Na videu z místa incidentu je vidět, že ve chvíli odjezdu automobilu s
ministryní skáče na kapotu mladá žena a poté padá na zem.

„Z toho, co jsem viděl, tak [protestující žena] spadla před automobil a
možná se jí lehce dotkli," sdělila novinářka Martina Torpa, která u toho
byla přítomna. Podle údajů médií nebyl nikdo v důsledku incidentu zraněn.
Samotná Stø později pojmenovala situaci v migračním centru jako „agresivní
a krutou".

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
V Kremlu okomentovali možné přerušení diplomatických vztahů s Ukrajinou

V Kremlu pokládají otázku přerušení diplomatických vztahů mezi Moskvou a
Kyjevem za svrchovanou záležitost Ukrajiny. Řekl to prezidentův mluvčí
Dmitrij Peskov.

Když přistoupí Kyjev na podobný krok, utrpí tím zájmy Ukrajinců a Rusů,
dodal.

Podle zdrojů listu Kommersant většina poslanců tento zákon podpoří. Bude
projednán ve druhém čtení 16. listopadu. V případě jeho přijetí bude
zájmy Ukrajiny v Rusku zastupovat nejspíše Bělorusko nebo Švýcarsko.

Podle názoru Vynnyka musí Kyjev zaznamenat přerušení vztahů s Moskvou na
zákonodárné úrovni, vždyť jsou fakticky už přerušeny.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Jsem naprosto šokována... Do redakce přišel dopis. Toto prý prováděli
vysokoškoláci během státního svátku

Paní Vladimíra Antošová si ve svém dopisu zaslaném naší redakci
postěžovala na chování studentů školy UMPRUM v Praze. Vadilo jí, jakým
způsobem reagovali na demonstraci 17. listopadu, která se uskutečnila na
náměstí Jana Palacha v Praze.

„Jsem naprosto šokována chováním studentů, kteří neváhali zneuctít
jeden ze státních symbolů, a to hymnu České republiky! To, že vyvěsili z
oken transparenty s textem Miluji islám a snažili se rušit průběh povolené
demonstrace reprodukovanou hudbou, je odsouzeníhodné,“ zmínila Antošová s
tím, že studenti pouštěli hinduistickou hudbu.

Naprosto neodpustitelné však podle ní je to, že i přes výzvu k vypnutí
hudby a zdůraznění, že se bude hrát státní hymna, došlo ještě k
navýšení hlasitosti. „Vzhledem k tomu, že byl státní svátek a tudíž
byly školy uzavřeny, je jasné, že je do objektu musel někdo pustit a
tudíž se vše dělo s vědomím vedení školy,“ domnívá se autorka dopisu.

„Pokud takto vychováváte naše mladé lidi k naprosté neúctě nejen ke
státním symbolům, osobě prezidenta republiky, ať už jím je kdokoli, ale
též k ignoraci pojmů jako je úcta, pokora, vlastenectví a ještě je
podporujete v protiprávním jednání, předpokládám, že jste natolik
zodpovědní a vyvodíte směrem k sobě důsledky,“ dodala a vyzvala vedení
školy k vyjádření a studenty k omluvě.

Celý text Vladimíry Antošové:

Dobrý den, ráda bych se vyjádřila k chování studentů Vaší školy při
včerejší demonstraci na Náměstí Jana Palacha v Praze.Jsem naprosto
šokována chováním studentů, kteří neváhali zneuctít, jeden ze
státních symbolů a to hymnu České republiky ! To že vyvěsili z oken
transparenty s textem miluji islám a snažili se rušit průběh povolené
demonstrace reprodukovanou hudbou ( o jejich hlouposti hovoří jasně to, že
nešlo o hudbu islámskou ale hinduistickou) je odsouzeni hodné ale to, že
přes výzvu k vypnutí hudby. a zdůraznění, že bude hrát státní hymna
došlo ještě k navýšení hlasitosti je naprosto neodpustitelné !!! Vzhledem
k tomu, že byl státní svátek a tudíž byly školy uzavřeny, je jasné, že
je do objektu musel někdo pustit a tudíž se vše dělo s vědomím vedení
školy ! Pokud takto vychováváte naše mladé lidi k naprosté neuctě nejen
ke státním symbolům, osobě prezidenta republiky ať už jim je kdokoli, ale
též k ignoraci pojmů jako je úcta, pokora, vlastenectví a ještě je
podporujete v protiprávním jednání, předpokládám, že jste natolik
zodpovědní a vyvodíte směrem k sobě důsledky. Ocenila bych, kdyby se k
incidentu vedení školy veřejně vyjádřilo a dotyční studenti se omluvili
! : S pozdravem Vladimíra Antošová : Fotogalerie: - Uliční 17. listopad :
Fotogalerie: - Bobošíková v akci : Fotogalerie: - Studenti a Pithart

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Ruská Bílá kniha o Sýrii byla prezentována v RB OSN

Rusko představilo v RB OSN Bílou knihu o aktivitách USA v Sýrii, jež měly
za následek velký počet obětí mezi civilisty a velké škody, prohlásila
na brífinku mluvčí ruského ministerstva zahraničí Maria Zacharovová.

Vysvětlila, že jde o fotografické materiály vojenských aktivit USA a jejich
spojenců v Sýrii. „Tyto fotografické materiály tvoří základ Bílé
knihy o Sýrii, kterou Rusko prezentovalo v RB OSN," sdělila Zacharovová.

„Její materiály jsou analyzovány a komentovány, uvádějí se jako
nepopíratelná fakta. Stejně tak používá americké ministerstvo zahraničí
materiály Bílých přileb a dalších pochybných nevládních organizací,
avšak odmítá komentovat dokumentární svědectví, jež byla úředně
připravena a předána jako oficiální dokument Radě bezpečnosti OSN. Proč
je tomu tak, není vůbec jasné," řekla diplomatka.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Protesty proti Trumpovi: Láska zvítězí nad nenávistí, volají tisíce
lidí v New Yorku, v Los Angeles a Chicagu

Ve Spojených státech už několikátý den pokračují protesty proti zvolení
Donalda Trumpa 45. prezidentem USA. Tisíce lidí pochodují ulicemi New Yorku,
Los Angeles, Portlandu a dalších měst a dávají najevo, že se jim ani
trochu nelíbí, že by v Bílém domě měl zasednout Trump. Lidé mají obavy,
že tento muž ohrozí jejich občanská a lidská práva.

Skandování hesel „tohle není můj prezident„ a „láska vítězí nad
nenávistí“ se podle informací zpravodajské agentury Reuters nesou z hrdel
tisíců lidí ve městech po celých Spojených státech. Nejmohutnější
protesty o víkendu zmítají New Yorkem, Los Angeles a Chicagem. Policie v
Portlandu ve státě Oregon oznámila, že ke zklidnění protestů použila i
střelné zbraně. Nikdo nebyl zabit, ale asi dvacet osob bylo zatčeno.
Napětí eskalovalo poté, kdy policie vyzvala demonstranty v Portlandu, aby se
rozešli. Ti však rozkaz neuposlechli a začali na policisty házet zápalné
láhve.

Dvaašedesátiletá Mary Florin-McBrideová pochoduje New Yorkem a podle
vlastních slov je zděšená. „Jsme zděšeni tím, jak neuvěřitelně
nekvalifikovaný, mysoginní, rasistický člověk byl zvolen. Na platformě
plné nenávisti,“ kroutí hlavou dáma pracující v bance, která si nesla
transparent „Ne fašismu v Americe“.

Lidé na demonstracích si nesou i mexické vlajky či vlajky gayů a leseb.
Občané oznamují své obavy z toho, co teď bude se řadou menšin žijících
ve Spojených státech. Tyto obavy potvrzuje i šestačtyřicetiletá Evelyne
Werzolová. Přišla do Spojených států z Jihoafrické republiky, odkud
prchla kvůli praktikám policejního státu. „Viděla jsem utlačování
lidí a jsem smutná z toho, co se děje s americkým snem. Přišla jsem, aby
žil dál,“ prozradila.

Protesty probíhají s ohledem na jejich rozsah celkem pokojně. Stojí za
pozornost, že Donald Trump původně protesty odsoudil jako neférové, ale
později na sociální síti Twitter napsal, že vítá občanskou angažovanost
svých spoluobčanů. Prý věří, že se národ nakonec sjednotí a všichni
společně budou na Ameriku opět hrdí.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Skutečný důvod, proč ruská vláda zakázala používání jakýchkoliv GMO
plodin při výrobě potravin

Rusko právě oznámilo převratný krok v boji proti GMO (geneticky
modifikovaným) potravinám společnosti Monsanto, při kterém zcela zakazuje
používání geneticky modifikovaných složek ve výrobě potravin.

Jinými slovy, Rusko jen zvýraznilo cestu kolem označování GMO a zastavilo
používání všech GMO, které by jinak vstoupily do dodávky potravin
vytvořením balených potravin (a pěstování geneticky modifikovaných plodin).

Vicepremiér Arkady Dvorkovich během mezinárodní konferenci o
biotechnologiích uvedl:

"Pokud jde o geneticky modifikované organismy, přijali jsme rozhodnutí, že
nepoužijeme žádné GMO v potravinářské výrobě."

Jde o odvážný krok ze strany ruské vlády, který nově podnítil
celosvětovou diskusi o geneticky modifikovaných organismech a účasti
společnosti Monsanto na zásobování potravinami.

Na to také navazuje velmi diskutované zjištění Světové zdravotnické
organizace, že glyfosát který je základem herbicidu Roundup je "pravděpodobně
karcinogenní".

Pokud by toto zjištění provedly například Spojené státy americké,
znamenalo by to úplnou změnu potravinářského zpracovatelského průmyslu.

Ale v Rusku integrace GMO plodin není na stejné úrovni jako v USA nebo jinde
ve světě.

Víme, že v USA je více než 90% základních plodin jako kukuřice geneticky
modifikovaných, současně s 94% sojových bobů a 94% bavlny.

Zákaz GMO při výrobě potravin by radikálně změnil celé zásobování
potravinami. Rusko však patří mezi země, které jsou více nakloněny k
revoluci v otázce používání GMO plodin.

Jak ruská zpravodajská televizní síť RT dále uvádí:

Podle oficiálních statistik se podíl GMO plodin v ruském potravinářském
průmyslu snížil z 12% na 0,01% za posledních 10 let a v současnosti v zemi
existuje jen 57 registrovaných potravinových výrobků obsahujících GMO
plodiny.

Zákon ustavující povinnou registraci GMO výrobků, které by mohly mít vliv
na životní prostředí, vstoupí svou platnost v polovině roku 2017. Ruský
prezident Vladimir Putin věří, že dokáže udržet GMO plodiny mimo zemi, a
to dokonce i v souladu se Světovou obchodní organizací (WTO).

Na minulém setkání členů Rady Ruské federace prohlásil:

Musíme správně zkonstruovat naši práci tak, aby nebyla v rozporu s našimi
závazky podle WTO. I přesto máme legitimní metody a nástroje pro ochranu
našeho vlastního trhu a především všech našich občanů.

Myslíte si, že budeme někdy vidět něco takového v USA či Evropě?

Zdroj: healthy.org

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
V USA objevili hlavního viníka tloustnutí

Američtí biochemici definovali, že sklony k nadváze mohou být spojené se
specifikou mutací bílkovin uvnitř buněk. Tisková zpráva výzkumu byla
publikována na stránce stránce Duke university.

Během experimentů s laboratorními myšmi vědci zjistili, že nositelé
jedné z variant genu ankyrin-V o mnoho rychleji tloustli. Tento gen podle slov
specialistů reguluje činnost bílkovin Glut4, které zase definují intensitu
přijímání glukózy tukovými buňkami, a to jak u hlodavců, tak u člověka.

„My si myslíme, že tento gen pomáhal našim předkům zachovávat energii v
časech hladu. Ale nyní, když nemáme potravinový nedostatek, může tato
mutace ankyrinu změnit tloustnutí na epidemii," prohlásil profesor biochemie
George Geller.

Vědci zdůrazňují, že jejich objev dementuje populární názor tom, že
tloustnutí je hlavně spojeno se špatnou dietou a přílišným konzumováním
potravin.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní