Question:
Starosta Nového Města na Moravě: ČSSD je v Česku jedinou stranou s
komplexním programem

Rok 2015 byl podle starosty pro Nové Město na Moravě zcela jedinečný. Po
padesáti letech slibů, dohadování a čekání jsme konečně postavili a
slavnostně otevřeli Městské lázně. Jaký bude letošní rok? A co nového
chystá radnice do budoucna? Nejen o tom jsme si povídali s Michalem Šmardou (ČSSD).
Zajímalo nás také, jak hodnotí složení kandidátky ČSSD pro krajské
volby na Vysočině, kterou i přes usnesení strany nekumulovat funkce vede
hejtman a poslanec Jiří Běhounek. A nejen to...

Pane starosto, jak byste v krátkosti charakterizoval uplynulý rok? Byl pro
město z hlediska rozvoje rokem úspěšným?

Rok 2015 byl pro Nové Město na Moravě zcela jedinečný. Po padesáti letech
slibů, dohadování a čekání jsme konečně postavili a slavnostně
otevřeli Městské lázně. Moderní zařízení nabízí návštěvníkům
plavecký a rekreační bazén, whirlpool, saunový svět, masáže, koupele a
fitness. Stavba nás přišla na 99 milionů korun a je největším projektem,
který město kdy realizovalo. Jsem moc rád, že se nám podařilo splnit slib
a vše zvládnout ve vysoké kvalitě, za rozumných nákladů a bez toho,
abychom město přivedli do finančních problémů.

Blíží se krajské volby, v nichž se i vy sám na spodním místě
kandidátky budete ucházet o přízeň voličů. Nejste umístěním na
kandidátce zklamán? Měl jste vyšší ambice?

Letošní krajské volby budou především hodnocením osmi let práce
sociálnědemokratické rady kraje. Proto je správné, že v čele kandidátky
stojí současní radní. Z našeho regionu jsou to náměstek hejtmana
Vladimír Novotný, který je spojen s dobrým a transparentním hospodařením
kraje, a Petr Krčál, který zvládl vynikajícím způsobem zajistit
transformaci a rozvoj sociálních služeb. Já bych v těchto volbách chtěl
účastí na kandidátce spíše symbolicky podpořit sociální demokracii a
její program pro Vysočinu.

Jak vy osobně vnímáte to, že je lídrem strany opět Jiří Běhounek, a to
i přesto, že usnesení strany zavazuje své členy k tomu, aby nekumulovali
funkce? Neprotiřečí si tak strana? Připomeňme, že Jiří Běhounek byl
jediný hejtman, který rozhodnutí většiny členů nerespektoval.

Jiří Běhounek je dobrý hejtman. Dokázal dát do pořádku všechny krajské
nemocnice, zajistil udržení kvality zdravotnické péče, Vysočina perfektně
čerpá evropské dotace, je lídrem informačních technologií a bez
problémů funguje veřejná doprava ve všech částech kraje. Pokud by Jiří
Běhounek odešel z funkce hejtmana, byla by to pro kraj velká ztráta,
dokáže táhnout věci dopředu a tvrdou prací motivuje k výkonu i ostatní.
Proto má moji plnou podporu. To, že pan hejtman nedodržel po parlamentních
volbách stranické usnesení, považuji za zbytečnou chybu. Na druhé straně
je fakt, že je to jediná zásadnější chyba, kterou mu za těch osm let
vyčítám. A musím říct, že u většiny politiků těch chyb dokážu
vypočítat mnohem víc.

V jaké kondici je podle vás ČSSD před nadcházejícími krajskými volbami?
Troufnete si odhadnout, kolik hejtmanských křesel získá?

Sociální demokracie je v současné době jedinou politickou silou u nás,
která má rozumný, promyšlený a komplexní program pro Vysočinu i pro
Českou republiku. Lidé mají zkušenost s tím, že sociální demokraté
dokážou bez velkohubého křiklounství řešit těžké situace a složité
problémy. Pokud tedy nebude ČSSD dělat moc chyb, měla by mít slušný
výsledek. Počet hejtmanů nebude záležet jen na centrální politice, ale
především na zkušenostech lidí v jednotlivých krajích. Myslím si, že na
Vysočině vyhrajeme a Jiří Běhounek bude i nadále hejtmanem. Celkem
odhaduji, že ČSSD získá minimálně pět hejtmanů.

Hromadná doprava ve městě se osvědčila. Na radnici ale stále chodí od
občanů podněty na změny. Plánujete tak v nejbližší době nějaké
úpravy či posílení některých spojů?

Když jsme před třemi lety s městskou dopravou začínali, měli jsme řadu
pochybností a nebyli jsme si jisti úspěchem. I proto se postupně měnily
jízdní řády, trasy i časy odjezdů. Většině připomínek Novoměšťanů
se nám podařilo vyhovět. Přesto stále zbývá několik úkolů, které jsme
zatím nezvládli. Nejdůležitějším je zřízení zastávek na Betlémě, na
Holubce a doufám, že i na Brožkově kopci. Nové Město leží v nádherné
krajině a je pravým srdcem Vysočiny. Pár slušných kopečků je tak i ve
městě a pro starší lidi může být cesta do nemocnice nebo na náměstí
obtížná. Proto je zajíždění autobusu právě na tyto kopce důležité.
Betlém bychom snad měli zvládnout již příští rok.

Jaké jsou vlastně náklady na provoz a pokryjí je ceny z jízdenek?
Případně plánujete v tomto směru nějakou změnu?

Hromadnou dopravu v NMNM provozuje v současné době společnost ZDAR, a.s.
Podařilo se nám vysoutěžit velice slušnou cenu a náklady na provoz jen
mírně přesáhly milion korun. Příjmy z jízdenek pokryjí necelou třetinu
této částky. Vše se samozřejmě může změnit, pokud budeme prodlužovat
trasy a zajišťovat dopravu do dalších částí města. Zatím jsou však
čísla lepší, než jsme očekávali, proto není změna nutná.

A neuvažujete některé občany, například důchodce či děti, od poplatku
oprostit?

Základní cena není vysoká. Jízdenka stojí 10 Kč a zlevněná pro mládež
a seniory 5 Kč. Děti do šesti let a zdravotně postižení pak už dnes
jezdí zcela zdarma. Máme docela dobře fungující systém slev spojených s
Novoměstskou kartou. Ta každému zajistí dopravu a poplatek za komunální
odpad zcela zdarma, 25% slevu v Městských lázních a mnoho dalších slev v
zařízeních města.

Podařilo se radnici získat dotaci na dvaadvacet nových bytů pro seniory nad
šedesát let, které by měly vzniknout v lokalitě pod nemocnicí?

To bohužel zatím nevím. Snažíme se vybudovat nejen tento dům pro
komunitní bydlení seniorů, ale ve spolupráci s diakonií i dům se
zvláštním režimem pro lidi trpící Alzheimerovou chorobou nebo s Krajem
Vysočina chráněné bydlení pro lidi s mentálním a kombinovaným
postižením.

Nové Město na Moravě ve spolupráci s Krajem Vysočina chystá i další
projekty týkající se sociální oblasti. Co nového ale plánujete pro mladé
rodiny s dětmi?

V roce 2014 se nám podařilo vybudovat tři nové třídy mateřské školky a
každoročně nám přibude nějaké to dětské hřiště. Rádi bychom
pokračovali v budování hřišť a venkovních odpočinkových zón pro
seniory, chceme také zřídit workoutové hřiště pro mladé a aktivní
dospělé. V letošním roce docela dost peněz investujeme do zlepšení
podmínek v našich základních školách. Od roku 2017 bychom rádi umožnili
maminkám využít naší školky pro děti od dvou let a možná i mladší.
Rozšiřujeme i nabídku Domu dětí a mládeže, kde se nově snažíme
nabízet programy pro všechny generace a pro maminky s dětmi. Slíbili jsme
vybudování sportovní haly, pomůžeme vzniku nových lokalit pro výstavbu
rodinných domů. Velkým úkolem je vybudovat kompletně nové prostory pro
Základní uměleckou školu Jana Štursy, která patří k nejlepším na
Vysočině. V Novém Městě a okolí jsou již dnes zajímavé pracovní
příležitosti, rozvíjející se firmy a příjemné podmínky k životu.
Chceme proto pomoci zajistit nové prostory pro rozvoj podnikání, aby dobře
fungující novoměstské firmy nemusely za svým rozvojem chodit jinam.

Otázka na závěr. Na co nového se mohou občané těšit letos?

Letos investujeme zejména do základních škol a do infrastruktury v
místních částech. Vybudujeme propojovací krček mezi základní školou,
školní jídelnou a gymnáziem, postavíme nový chodník v Olešné,
připravíme projekty na vybudování parkovacích míst na Sportovní a
Tyršově ulici. Rozhodneme o tom, zda ve sportovní hale vybudujeme i
horolezeckou stěnu a koupíme budovu VZP na náměstí, ve které bude v
budoucnu umístěna základní umělecká škola. Nová překvapení náš
čekají i na singltrecích v Cykloaréně Vysočina, kde si zábavy a
adrenalinu užívá čím dál více lidí. Rád bych také všechny milovníky
sportu pozval na mistrovství světa horských kol, které se koná na přelomu
června a července. Vstupenky jsou už skoro vyprodány a kapacita je omezená.
Mistrovství světa je největší sportovní akcí roku v České republice a
můžeme fandit nejen Jardovi Kulhavému, ale i Kateřině Nash. Každý večer
bude zakončen skvělou pařbou a fajn kulturním zážitkem – můžeme se
těšit na Vojtu Dyka s B-side bandem, Tři sestry, Dana Bártu s Alicí a na
závěr na kapelu NOHA. Konec letošního roku bude opět ve znamení
světového poháru v biatlonu. Letos by měl být poprvé využit sníh z nově
vybudovaného zásobníku, který je zřejmě největší svého druhu na
světě. I zde se dá čekat, že bude vyprodáno dlouho před samotnými
závody. Proto radím každému, kdo nechce přijít o skvělou biatlonovou
atmosféru ve Vysočina aréně, ať si vstupenky zajistí raději hned.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Aktivity Trumpova týmu se jen málo liší od kurzu Obamy, prohlásil Lavrov

Taktika týmu amerického prezidenta Donalda Trumpa se jen málo liší od kurzu
administrativy exprezidenta Baracka Obamy, prohlásil ruský ministr zahraničí
Sergej Lavrov.

Podle jeho názoru mají mnohé konkrétní aktivity nynější americké vlády
setrvační povahu.

„Víc než to, Washington podniká na podnět protiruské lobby stále další
nepřátelské kroky v různých sférách," řekl ministr v interview pro
italský list Libero.

Podle Lavrova byl kvůli této protiruské hysterii přijat zákon O čelení
nepřátelům Ameriky prostřednictvím sankcí.

„Bezprecedentním útokem bylo zavření americkou vládou ruského
generálního konzulátu v San Francisku a zabavení pěti diplomatických
objektů, jež jsou státním majetkem RF," řekl na závěr Sergej Lavrov.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Tohle jste měli vědět! Profesor – právnický kmet potápí kandidaturu
Mirka Topolánka

ROZHOVOR I když Ministerstvo vnitra trvá na stanovisku, že jeden
zákonodárce může podepsat kandidaturu více uchazečům o Pražský hrad,
odborník na ústavu profesor Václav Pavlíček je stále přesvědčen, že to
je nejen v rozporu se zákonem, ale i s logikou. „Přece nebudu někoho
navrhovat a současně neřeknu: Já za tebou stojím, a zároveň proti tobě
podporuji tvého protikandidáta,“ argumentuje v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz uznávaný právní expert. Pokud by takový názor
zvítězil, byla by ohrožena kandidatura dvou uchazečů – expremiéra Mirka
Topolánka a bývalého velvyslance Pavla Fischera.

V médiích jste dal najevo, že nesouhlasíte s Ministerstvem vnitra, protože
podle vašeho právního názoru nemohou senátoři ani poslanci podpořit víc
než jednoho prezidentského kandidáta. Proč?

Zákon v paragrafu 21 odstavce 2 říká, že navrhující poslanci,
navrhující senátoři nebo navrhující občan mohou podat pouze jednu
kandidátní listinu, kandidát může být uveden pouze na jedné kandidátní
listině. Ministerstvo vnitra k tomu poskytlo první výklad při minulé volbě
prezidenta. Tehdy jednoznačně řeklo, že zákonodárce může podpořit jen
jednoho kandidáta. Ale teď je výklad Ministerstva vnitra opačný. Měli
bychom zajistit nějakou právní jistotu.

Vy se tedy přikláníte k tomu výkladu, který ministerstvo poskytlo před
pěti lety?

Já jsem přirozeně přesvědčen, že návrh může podat jen jeden senátor
jednou. Jednak proto, že je to v zákoně, ale také proto, že je to logické.
Přece nebudu někoho navrhovat a současně neřeknu: Já za tebou stojím, a
zároveň proti tobě podporuji tvého protikandidáta. To postrádá jakoukoli
logiku.

Ale jak je to v případě občana? Ten také může podepsat petiční archy
jen jednomu uchazeči o Pražský hrad?

To se týká i občana, ale ne v případě petentů. Zákon mluví o občanovi,
protože navrhovatelé jsou poslanci, senátoři a občan, který musí mít
další petenty, ale v zákoně se mluví jen o něm. U těch petentů,
normálních občanů, kteří podepisují petici, je to jiné. Tam je to
mírnější. Ale když to vezmu z jiného hlediska, z hlediska argumentace
pracovníků ministerstva v současné době, že o tom stejně rozhodnou
voliči, tak to vůbec zpochybňuje, proč by se mělo zkoumat, jestli všichni
petenti splňují všechny náležitosti, protože by platilo, že to není
důležité, protože o tom rozhodnou voliči. Ale argumentace musí mít logiku.
Podle mého názoru je tato argumentace v rozporu nejen s textem zákona, což
oni ve svém posledním stanovisku uznávají, ale postrádá i logiku. Podle
této logiky by stačilo, kdyby se na listině vyměnil jeden z podpisujících,
a už je to úplně jiný návrh. Proto je můj názor jednoznačný. Navíc si
myslím, že Ministerstvo vnitra nemůže při nezměněné textaci zákona a
navazujících zákonů libovolně měnit výklad.

Jaký by to podle vás mělo mít důsledek pro kandidáty, na jejichž nominaci
se podíleli stejní zákonodárci, kdyby se potvrdilo vaše právní stanovisko,
že senátoři mohou podepsat podporu jen jednomu kandidátovi o prezidentský
úřad? Objevuje se řada otázek, jestli by mělo Ministerstvo vnitra vyřadit
oba kandidáty, které podpořili stejní senátoři, nebo jen jednoho. Ale pak
vyvstává další problém, zda vyřadit ze hry toho prvního, nebo druhého.

Já bych to nechal na rozhodnutí soudu nebo Ministerstva vnitra. Protože je
fakt, že takový návrh nesplňuje náležitosti, protože v té skupině jsou
vždycky osoby, které nesplnily požadavek, že mohou podepsat jen jeden návrh.

Ale vzhledem k výkladu Ministerstva vnitra, který se zveřejnil už měsíc
před registrací kandidátů na dotaz ČTK, jednali senátoři i kandidáti v
dobré víře. Odvolávají se na něj i senátoři. Například senátor
Czernin prohlásil, že kdyby mu to výklad ministerstva neumožnil, nepodepsal
by podporu dvěma uchazečům o post prezidenta. Kdyby výklad ministerských
úředníků nebyl správný, proč by měli za jejich chybu pykat
prezidentští kandidáti? Zvlášť když už dnes nemají možnost ani chybu
napravit a sehnat si podpisy jiných senátorů.

Zákonodárci by snad měli vědět, jaký zákon schvalovali.

Ale všichni, kteří jsou dnes v Senátu, tam před pěti lety neseděli a
zákon neschvalovali. Zrovna například pan Czernin.

Já vím. Ale zákon byl v letošním roce novelizován, i když v jiných
ustanoveních než v tomto, ale senátoři dostali kompletní znění zákona.
Když se zákon novelizuje, dostanou senátoři k dispozici celkové znění.

Ale všichni senátoři přece nejsou právníci. Navíc, komu mají věřit,
když se ve výkladu zákona neshodnou ani sami odborníci na ústavní právo?
I mezi nimi jsou rozdílné názory na výklad zákona. Nemají se tedy
zákonodárci a kandidáti řídit výkladem Ministerstva vnitra, které je
garantem prezidentské volby?

Zákonodárci mají parlamentní institut. K čemu je tedy ten aparát, když je
neupozorní? Možná se ani odborníků nezeptali. Navíc říkám, že
postrádá logiku, abych někoho navrhl a zároveň mu navrhl protikandidáta.
Koho tedy vlastně podporuji? A když to státní orgán řekl předtím
opačně a novináři to vědí, tak by to mnohem spíš měli vědět
zákonodárci. MF Dnes měla obě stanoviska. Tak proč by je neměli mít oni?

Já myslela, že v takovém případě platí novější výklad. Myslíte, že
kdyby se tímto problémem zabýval soud, že by nepřihlédl k tomu, že
státní orgán jako Ministerstvo vnitra, kam kandidáti odevzdávají listiny,
vydal jednoznačné stanovisko a zákonodárci i kandidáti se jím řídili?

Podle mne ne, protože mají zkušenosti s Ministerstvem vnitra, že při
minulých prezidentských volbách při kontrole petičních archů neplatné
podpisy sčítali místo toho, aby je dělili. To byl také výklad Ministerstva
vnitra, který byl potom oprávněně napaden. A teď by se Ministerstvo vnitra
mělo aspoň vyjádřit, proč tehdy mělo jiný výklad než dnes. Náměstek
ministra Mlsna je podle mého názoru kvalifikovaný, o jeho kvalifikaci ani na
chviličku nepochybuji, to je velmi chytrý člověk.

Není problém, že každý takový případ snižuje důvěryhodnost státní
správy? Může člověk důvěřovat výkladům zákonů, které dělají
ministerstva, nebo se má raději obrátit na soud?

Jistě to snižuje důvěryhodnost. Kvůli tomu je soudní přezkum, který
umožňuje, že se lidé mají možnost obrátit na soud. To je asi jediná
cesta. Každý se může domáhat stanoveným postupem svého práva.

Nemohou takové pochybnosti o platnosti či neplatnosti podpisů některé
prezidentské kandidáty poškodit, protože je lidé nebudou volit s obavou,
že budou třeba vyřazeni? I kdyby se obrátili na soud, aby dal jasné
stanovisko, nebude to trvat dlouho?

Stanoviska Ministerstva vnitra a Nejvyššího správního soudu jsou ve dnech.
Lhůty jsou tam krátké, tam by se mělo rozhodovat rychle.

Měli by se tedy na soud obrátit ve vlastním zájmu sami kandidáti, kterých
se to týká?

To nevím, jakým způsobem; nerad bych radil, jak mají postupovat. Stejně,
jak se to řešilo s počítáním neplatných hlasů na petičních arších,
tak by se to mělo řešit nyní, když taková pochybnost vznikla v důsledku
nejednotného výkladu Ministerstva vnitra. Fakt je ten, že resortně za to
odpovídá tento orgán, ten podává vysvětlení. Ale já se nemohu smířit s
tím, že je to v rozporu nejen s ustanovením zákona, ale s ustanovením,
které se týká počítání petentů. Argumentace, která je použitá, by
znevažovala význam, že jich tam musí být padesát tisíc. Protože když
nejsou schopni zvážit tohle u deseti senátorů, proč řešit padesát tisíc
podpisů? To se mně zdá naprosto nelogické.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Branný výbor povede Černochová (ODS), nechce z něj mít bojiště

Předsedkyní sněmovního výboru pro obranu dnes byla zvolena jeho dlouholetá
členka Jana Černochová (ODS). V souladu s dohodami poslaneckých klubů byla
jedinou adeptkou, v tajné volbě získala 15 ze 17 hlasů. Členům výboru
řekla, že z něj nechce mít bojiště. Ráda by prosadila uzákonění
minimálních výdajů na obranu a jednodušší schvalování armádních misí,
uvedla ČTK.

Obě úpravy prosazovala Černochová spolu s kolegy z výboru už v závěru
minulého volebního období Sněmovny, dolní komora je ale nestihla projednat.
První z úprav má zajistit, aby výdaje na obranu neklesly pod dvě procenta
hrubého domácího produktu. Ústavní novela by pak měla zajistit, aby vláda
mohla sama rozhodnout o vyslání vojáků do záchranné mise v zahraničí
nebo do misí v rámci sil velmi rychlé reakce NATO.

Předsedkyně výboru by byla ráda, aby se jeho členové na těchto úpravách
shodli a o dohodu se snažili i v budoucnu. Nechtěla by „dělat z výboru
bojiště“. „Nejdůležitější je, abychom se tady neštengrovali na
tématech, která nejsou podstatná. Dělat si politiku na oblasti bezpečnosti
a obrany by bylo špatně,“ uvedla politička.

Černochová je zároveň starostkou Prahy 2. Vedení ministerstva obrany i jeho
kontrolního orgánu budou mít poprvé na starosti ženy, pokud se ministryní
obrany ve vládě předsedy ANO Andreje Babiše stane dosavadní ministryně pro
místní rozvoj Karla Šlechtová (za ANO).

Výbor pro obranu je zatím sedmnáctičlenný, v příštích dnech by ho ale
měl posílit ještě poslanec ODS Pavel Žáček.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Lůza už zase otáčí kolem dějin. Totální nářez k výročí sametové
revoluce, který poněkud zapadl

Tichá revoluce v listopadu. Esej na téma 17. listopad 1989 sdílel na svém
facebookovém profilu režisér a producent David Martinek.

„Jestli si něco vybavím jako první silný moment z listopadu 1989, tak
úlek, když se na obrazovce objevil dnes už ikonický záběr rozzuřeného
policajta, který obuškem prásknul do kamery,“ zmínil úvodem Martinek.
Vzpomíná na pád komunistického režimu, kdy žil v Ostravě a vojákoval v
Třebíči.

„O Havlovi se nemluvilo a o disidentech se ani nevědělo. Na politiku svorně
nadávali všichni. Stejnou měrou jako na ni kašlali. Vtipů na Husáka bylo
nepočítaně a každý den lidová tvořivost přinesla novou, pekelně
vytříbenou urážku systému a jeho šedivých bezvýrazných představitelů,“
uvedl mimo jiné Martinek. Demonstrace se podle něj v Ostravě neřešily.
Vědělo se o nich, ale také se vědělo, že jsou to spíš akce studentů.

„Pro Ostravu byl v tu dobu významný Nohavica. Lendl. Baník. Navrátilová.
Rotunda. Spolek. Boccaccio. A Mamula, ten nechvalně, protože nutil lidi chodit
do práce i v sobotu a zdarma a burcoval a provolával slávu stachanovcům, i
když všichni moc dobře věděli, že na strojích z éry Rothschildů už
Západ nikdy nikdo nedožene. ... Myslím, že lidé zbystřili v okamžiku, kdy
‚dederoni‘, jinak východní Němci, začali hromadně přelézat plot
velvyslanectví Spolkové republiky a prostřednictvím diplomatické cesty
emigrovat na Západ. Bylo to nepochopitelné. Nechávali po ulicích Prahy
klidně stát i své trabanty a v obrovském množství odcházeli na Západ,“
vzpomíná dále Martinek.

„A pak náhle, jako zjevení, všichni uviděli v televizi ty podivné a
neobvyklé záběry. Jak režim surově mlátí lidi. V Praze,“ uvedl s tím,
že to bylo nepochopitelné.

„Podobně jako dnes, Česká televize i tisk průběh demonstrací komentovaly
jednoznačně ve smyslu panujících pořádků. Zaprodanci, lůza, delikventi,
pomatenci, revanšisté, inspirovaní centrálami a západními rozvědkami.
Mladí lidé, veksláci, příživníci. Byli jsme zvědaví. Co na to řekne
Jakeš. Bilak. Indra, Husák. A Kabrhelová, soudružka. Všechny ty
nenáviděné šedivé ikony nenáviděného šedivého systému, který kdysi
sám sobě zlomil vaz podrobením se a podřízením se Sovětskému svazu
Jenže oni neřekli nic,“ dodal.

„V té chvíli přišel Havel. Havel přišel totiž s novým jazykem. A
neobvykle pravdivým popisem skutečnosti. Po létech zakrývání pravdy se
náhle vynořil člověk, který neuhýbal. Mluvil pravdu a říkal ji tak
krásnými, silnými a pravdivými slovy, až se tajil dech. Havel říkal
jasně: Tenhle režim půjde ke dnu a já jsem ten, kdo vás tímhle provede.
Už jsem seděl, vydržel jsem, nemají mi co vzít. Jdu do toho,“ zmínil.

Vystrašená masa, která přestala myslet

Následně se ve svém textu přesouvá do roku 2016. „Svět se úplně
změnil. Sovětský svaz, ta temná říše na východě zmizela. Zmizely i
jiné věci. Třeba ty nevzhledné fasády domů. Zmizely ty obludné rudé
transparenty a všudypřítomné hvězdy. Jsme na Západě. Jsme přes sítě ve
spojení s tisícovkami lidí, kteří se svobodně vyjadřují ke světu a
nepřijde za úsvitu žádný fízl, který by člověka odvezl volhou na
vyšetřovnu, aby mu tam obuškem vyrazil zuby, když nahlas řekneš svůj
názor. Můžu dříve naprosto nemyslitelné. Založit si firmu, hospodu,
vydavatelství. Číst si co chci, koukat na co chci. Myslet si, co chci.
Vyrábět, prodávat, vydělávat peníze. Zdá se, že bychom mohli být
šťastni,“ tvrdí Martinek s tím, že však šťastni nejsme.

Jsme, jak tvrdí, oběťmi vlastního sobectví, nezájmu, strachu, vypjaté
individuality. „Z lidí, kteří postávali před prodejnami knih, hltali
básně a zasvěceně komentovali peripetie Mišíka, Hrabala nebo Párala s
režimem, je vystrašená masa, která přestala číst a myslet. Máme
nablýskanou realitu, ale všichni cítí a vědí, že pozlátko, vybagrované
z útrob země a sešité za pár šupů někde v Bangladéši ubohými lidmi,
kteří dělají v nelidských podmínkách, má nulovou nebo jen pomíjivou
hodnotu. Země je cizí," tvrdí. Podle jeho slov jsme si vyprodali zemi, lidé
pracují za málo, jsou každodenně okrádáni na platech, důstojnosti i na
lidství.

„Hodně lidí trpí beznadějí a zoufalstvím a strachem. A dlouhá léta
jsme jim říkali, že si za to mohou sami. A titíž, kteří to jedněmi ústy
tvrdili, druhou rukou kradli ze společného, nebo vyprodávali stát, jeho
sílu, vitalitu za relativně drobné. Komukoliv, kdo byl ochotný zaplatit. A
ještě se dlouho tvrdilo, že to tak musí být a nejde změnit,“ dodal.

Lůza otáčí kolem dějin

A vyzval k tomu, aby se začalo znovu a lépe. „Možná je čas začít nahlas
říkat představy a hodně smělé vize, ve kterých lidé hrají prim. Možná
se musíme naučit říkat, jak to chceme, vyhádat si, vydiskutovat, nebo i
vybouřit na vrchnosti, na vládě, nebo na světu místo pro vlastní existenci.
Možná je čas vzít si tenhle stát za svůj. Ne jako něčí indiferentní
erár, ale jako můj stát. Tady bydlím, dělám, vyroste tady moje dcera. Tak
ok, pak ale nejen chci a požaduji. Ale i něco pro stát, polis, obec sám
dělám. Nakonec. Ten Havel, ten davový hypnotizér a řečník, ve svých
knihách, úvahách, esejích a projevech mluvil o tom, že chce občanskou
společnost,“ dodal se slovy, že on ji vidí a vnímá.

„A stejně jako v roce 1989 je to tahle lůza, ten opovrhovaný plebs, který
otáčí kolem dějin. Není slyšet cinkání klíčů. Jen tiše, v každém
koutku republiky, je slyšet ťukání klávesnic. A to je na tom dokonalé,"
uzavřel.

Celý příspěvek Davida Martinka:

Tichá revoluce v listopadu (esej na téma 17. listopad 1989)

Jestli si něco vybavím jako první silný moment z listopadu 1989, tak úlek,
když se na obrazovce objevil dnes už ikonický záběr rozzuřeného policajta,
který obuškem prásknul do kamery. Záběry na kordón policistů, který
obušky a radlicemi potlačuje demonstraci znala v té době většina lidí jen
ve spojitosti s kapitalismem. Potlačování demonstrací měli lidé v hlavách
spojené v Pinochetovým Chile. Možná s Margaret Thatcherovou. Byla to
obvyklá masáž, kterou socialistický režim rád pouštěl do éteru, aby
ilustroval, jak je kapitalismus životu téměř nebezpečný. Bylo to
šokující. Skutečně šokující.

Po prázdninách 1989 už komunistický režim zažíval otřesy ve všech
státech východní Evropy. Mezi lidmi se šeptalo a vědělo o samizdatech, o
Solidaritě, zakázaných autorech, prominentních emigrantech, které
komunisté důsledně vymazávají z veřejného života. Většina lidí také
velmi dobře věděla o vysílání Svobodné Evropy a Hlasu Ameriky. Vědělo
se i o Chartě77 a výzvě 2000 slov, kterou tehdejší tisk označil jako
revanšistický pamflet, ale který běžně koloval mezi lidmi na cyklostylu a
v opisech. Četl jsem to. A napsal panu šéfredaktorovi Nové svobody, aby jej
otiskli. Proč by ne, když se režim jevil jako věčný a na věčné časy;
přišlo mi tedy v mých 18 normální, že se zveřejní i text, který sebou
nese polemický obsah. Odpověděli mi. Asi jsem jim svým naivním idealismem
přišel spíš k smíchu, ale odpověděli. Že se nechtějí podílet na
šíření podvratných myšlenek. A abych studoval.

Žil jsem v Ostravě. A vojákoval v Třebíči. Ostrava byla velmi temné
místo. Doslova. Po setmění se město hýbalo opilými a veselými lidmi,
všudypřítomný cvrkot, prosycený zápachem smogu, cigaret, piva a kořalky
doprovázel divoké večírky v hospodách, plné umaštěných, veselých,
opilých lidí, jejichž jedinou starostí bylo, jak se vyhnout zítřejší
šichtě. O Havlovi se nemluvilo a o disidentech se ani nevědělo.

Na politiku svorně nadávali všichni. Stejnou měrou jako na ni kašlali.
Vtipů na Husáka bylo nepočítaně a každý den lidová tvořivost přinesla
novou, pekelně vytříbenou urážku systému a jejich šedivých
bezvýrazných představitelů.

Ostravu reprezentovala burza. Jakýsi sobotní ostrůvek kapitalismu, kde se
dalo pořídit zboží z Turecka, Maďarska a Polska, koupit džíny, balení
„fáčka“, mýdla v pěkném obalu, digitálky, parfémy, kazeťák, video,
desky nebo třeba pěkná trika. Kontrast mezi zoufalstvím běžných obchodů
a atraktivním zbožím, prodávaným z rozložené deky byl viditelný. A
názorně vysvětloval rozdíl mezi západem a východem.

Ostrava demonstrace neřešila. Vědělo se i o nich, ale také se vědělo, že
jsou to spíš akce studentů a ve většině jim nikdo moc nepřikládal
žádný větší význam. Pro Ostravu byl v tu dobu významný Nohavica. Lendl.
Baník. Navrátilová. Rotunda. Spolek. Boccaccio. A Mamula, ten nechvalně,
protože nutil lidi chodit do práce i v sobotu a zdarma a burcoval a
provolával slávu stachanovcům, i když všichni moc dobře věděli, že na
strojích z éry Rothschildů už západ nikdy nikdo nedožene.

Myslím, že lidé zbystřili v okamžiku, kdy „dederoni“, jinak východní
Němci, začali hromadně přelézat plot velvyslanectví spolkové republiky a
prostřednictvím diplomatické cesty emigrovat na západ. Bylo to
nepochopitelné. Nechávali po ulicích Prahy klidně stát i své Trabanty a v
obrovském množství odcházeli na Západ.

Československá televize o tom informovala velmi střídmě. A pak náhle, jako
zjevení, všichni uviděli v televizi ty podivné a neobvyklé záběry. Jak
režim surově mlátí lidi. V Praze.

Bylo to nepochopitelné. V knedlíkové realitě ospalého socialistického
Československa, s režimem, jehož oprýskaná fasáda nabízela místo neonů
jen rudé transparenty se zašedlými milionkrát omletými frázemi o pokroku,
budování, společném úsilí a závěrech komunistických sjezdů, jejichž
smysl nechápal už naprosto nikdo, se odehrával reálný střet s
komunistickým režimem.

Podobně jako dnes Česká televize i tisk průběh demonstrací komentovaly
jednoznačně ve smyslu panujících pořádků. Zaprodanci, lůza, delikventi,
pomatenci, revanšisté, inspirovaní centrálami a západními rozvědkami.
Mladí lidé, veksláci, příživníci.

Byli jsme zvědaví. Co na to řekne Jakeš. Bilak. Indra, Husák. A Kabrhelová,
soudružka. Všechny ty nenáviděné šedivé ikony nenáviděného šedivého
systému, který kdysi sám sobě zlomil vaz podrobením a podřízením se
Sovětskému svazu.

Jenže oni neřekli nic. V roce 1948 byli lidi jako Zápotocký, Gottwald,
Svoboda, Kopecký, Slánský relativně mladí. Nebezpeční chlapi, kteří
prošli zkušeností z ruské fronty. Říká se, že kdo viděl, co se dělo na
Dukle, byl doživotně poznamenaný. A neřešil drobnosti jako starost o život.
Měli chuť se rvát a vyhrát. A vyhráli to. V roce 1968 už to byli jiní
komunisté. Dubček, Smrkovský, Černík nebo Kriegel chtěli být demokraty.
Chtěli to zkusit jinak. Možná, kdyby jim to vyšlo, tak jsme byli
nejmodernější a nejbáječnější zemí východu. Burzy by byly jinde, od
nás by jiní kupovali „západní zboží“ a přes hranice by nám
záviděli západní videoklipy, jako jsme záviděli my Polákům Katowice
Dwojku.

V roce 1988 byli komunisté staří. Jednoduše zestárli. Jako nedemokratická
strana si přirozenou výměnu kádrů nemohli dovolit. Natož soupeření
koncepcí, které by jim zajistilo, že v čele strany bude vždycky nějaký
ten charismatický lídr, jakým byl třeba Svoboda, kterého lidé přirozeně
milovali a ctili.

Jejich debaty o systému vždy zahrnovaly drakonické metody. Tresty. Věznění.
Popravy. Když spolu soupeřila dvě křídla, to poražené muselo obvykle
emigrovat. Nebo dopadlo jako Slánský. Takhle si sami mezi sebou spolehlivě
vykopali hrob. Když se v roce 1989 jejich systém začal vlastní vahou
sesouvat, nebyl tam už nikdo, kdo by dokázal sešupu zabránit, nebo jej i jen
usměrnit.

V té chvíli přišel Havel. Bylo to stejné zjevení, jako předtím záběry
policajtů, mlátících studenty. Havel přišel totiž s novým jazykem. A
neobvykle pravdivým popisem skutečnosti. Po létech zakrývání pravdy se
náhle vynořil člověk, který neuhýbal. Mluvil pravdu a říkal ji tak
krásnými, silnými a pravdivými slovy, až se tajil dech. Jako by dítě
řeklo Král je nahý.

Nikdo nemohl tušit, že Havel se nezjevil ze vzduchoprázdna. Že je to
profesionál, divadelní dramaturg, zvyklý pracovat s texty, zvyklý
poměřovat každé slovo silou intelektu a pracemi světových spisovatelů,
politiků, myslitelů, se kterými tiše soupeřil. Že je to člověk, který
se zapojil do dění už před 1968, kde vedl pankáčsky odvážné projevy na
oficiálních sjezdech spisovatelů, na kterých se utvářel celospolečenský
kurz. Že psal dopisy Husákovi, setkal se jako představitel opozice s
Mitterandem, cituje jej zapovězená Svobodná Evropa. Že se za své
přesvědčení nechal zavřít. A že je to také potomek prvorepublikového
podnikatelského elitního podnikatele Havla, kterému patřila Lucerna i
Barrandov.

Vzpomenu si na tehdejší kamarádku a zároveň mladou soudružku, která mi
vysvětlovala, co je to za člověka. Pochopil jsem, že z toho muže mají
komunisté skutečný strach. Až později mi došlo proč. Česká a slovenská
skeptická většina nevěřila, že by se režim nějakým záhadným způsobem
kdy mohl změnit. Měli jsme ho na věčné časy a ani Charta, ani 2000 slov na
tom nic změnit nemohla. Od revolty v roce 1968 uběhlo spoustu času a
Husákovi se skutečně podařilo režim normalizovat. Doma měli všichni
poschovávané pásky s Karlem Krylem, každý si zanadával potichu doma u
televize a zajásal, když jsme to natřeli Rusům v hokeji, ale to bylo tak
všechno. Havel říkal jasně. Tenhle režim půjde ke dnu a já jsem ten, kdo
vás tímhle provede. Už jsem seděl, vydržel jsem, nemají mi co vzít. Jdu
do toho. Lidé v revolučních dobách potřebují vůdce. Někoho, kdo má
odvahu. Kdo mluví pravdu.

Je rok 2016. Svět se úplně změnil. Sovětský svaz, ta temná říše na
východě zmizela. Zmizely i jiné věci. Třeba ty nevzhledné fasády domů.
Zmizely ty obludné rudé transparenty a všudypřítomné hvězdy. Jsme na
západě. Je naprosto normální vyrazit si do obchodů, přetékající
nádherným zbožím, krásně prosvětlených, čistých, s ochotnými
prodavačkami. Máme drahá a krásná auta. Kdokoliv chce a má dost peněz,
může si na víkend odletět do Londýna, Vídně, nebo třeba do New Yorku.
Jsme přes sítě ve spojení s tisícovkami lidí, kteří se svobodně
vyjadřují ke světu a nepřijde za úsvitu žádný fízl, který by člověka
odvezl volhou na vyšetřovnu, aby mu tam obuškem vyrazil zuby, když nahlas
řekneš svůj názor. Můžu dříve naprosto nemyslitelné. Založit si firmu,
hospodu, vydavatelství. Číst si co chci, koukat na co chci. Myslet si, co
chci. Vyrábět, prodávat, vydělávat peníze. Zdá se, že bychom mohli být
šťastni.

Ale nejsme. Pod nablýskanou fasádou je systém temný a nelítostný. Jsme
obětmi vlastního sobectví, nezájmu, strachu, vypjaté individuality. Z lidí,
kteří postávali před prodejnami knih, hltali básně a zasvěceně
komentovali peripetie Mišíka, Hrabala nebo Párala s režimem je vystrašená
masa, která přestala číst a myslet. Máme nablýskanou realitu, ale všichni
cítí a vědí, že pozlátko, vybagrované z útrob země a sešité za pár
šupů někde v Bangladéši ubohými lidmi, kteří dělají v nelidských
podmínkách, má nulovou nebo jen pomíjivou hodnotu.

Země je cizí. To, oč usilovaly ještě generace za Rakouska Uherska, první i
druhé republiky, tedy mít vlastní zemi a být v ní sami pány, aby nám
nikdo už nikdy nediktoval, toho jsme se sami, hloupě a ochotně zbavili.
Vyprodali jsme si zemi, šejdíři a kupčíci opentlili prodej krasořečnými
projevy a výsledek je k uzoufání. Lidé pracují za málo, protože musí a
svou přirozenou a po generace pěstovanou skromnost nedokázali uplatnit v
nových podmínkách. Takže jsou každodenně okrádáni, na platech, na
důstojnosti, na lidství a ještě mají strach, aby o tu nuzotu nepřišli a
neocitli se v beznadějné bídě.

Máme v ní, v bídě, hodně lidí. Hodně lidí trpí beznadějí a
zoufalstvím a strachem. A dlouhá léta jsme jim říkali, že si za to mohou
sami. A titéž, kteří to jedněmi ústy tvrdili, druhou rukou kradli ze
společného, nebo vyprodávali stát, jeho sílu, vitalitu za relativně
drobné. Komukoliv, kdo byl ochotný zaplatit. A ještě se dlouho tvrdilo, že
to tak musí být a nejde změnit.

České fabriky zanikly. Byla to chyba. Vznikly nové, ale patří půlce světa
a ne našim lidem. Zčásti proto, že jsme nebyli schopní dohnat přirozený
vývoj. Zčásti proto, že jsme rozdali banky, které by si tenhle elektorát
dokázaly vytvořit. I Škoda, i Baťa vznikly z mála. Prakticky z ničeho.

Naordinovali jsme si osmdesátkový a devadesátkový kapitalismus ze Západu,
ale ono se ukazuje, že mezitím se svět zase pohnul. K novým technologiím,
nástupu nových tříd, deglobalizaci, podpoře lokálních trhů. A zase,
naši někdejší revolucionáři si v tradicích nevýměny kádrů obstavili
pozice a zablokovali přirozený vývoj.

Kdyby tohle všechno Havel řekl z tribuny, všechno, co přijde, generální
stávku by dělali proti němu. A bylo by revoluci.

Takže znovu a lépe. Možná je čas začít nahlas říkat představy a hodně
smělé vize, ve kterých lidé hrají prim. Možná se musíme naučit říkat,
jak to chceme, vyhádat si, vydiskutovat, nebo i vybouřit na vrchnosti, na
vládě, nebo na světu místo pro vlastní existenci. Možná je čas vzít si
tenhle stát za svůj. Ne jako něčí indiferentní erár, ale jako můj stát.
Tady bydlím, dělám, vyroste tady moje dcera. Tak ok, pak ale nejen chci a
požaduji. Ale i něco pro stát, polic, obci sám dělám. Nakonec. Ten Havel,
ten davový hypnotizér a řečník ve svých knihách, úvahách, esejích a
projevech mluvil o tom, že chce občanskou společnost. Já ji vidím. Vnímám.
A silně. Ona existuje a má se čile k světu. A stejně jako v 1989 je to
tahle lůza, ten opovrhovaný plebs, který otáčí kolem dějin. Není slyšet
cinkání klíčů. Jen tiše, v každém koutku republiky je slyšet ťukání
klávesnic. A to je na tom dokonalé.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Ruští vědci objevili nový způsob vyhledávání ropy

Vědci z laboratoře „Biologie mořských bezobratlých“ Školy
přírodních věd Dálněvýchodní federální univerzity (DVFU) ve
Vladivostoku zjistili, že mořští červi vláknonošci jsou ukazatelem
podvodních ložisek ropy a plynu.

Po prozkoumání jejich struktury a syntézy organických látek, vědci
dospěli k závěru, že vláknonošci se vyskytují v perspektivních pro
těžbu uhlovodíkových oblastech světového oceánu.

On také řekl, že všechny typy mělkých vláknonošců se vyskytují tam,
kde se hledá nebo už těží ropa a plyn, například v Severním a Barencově
moři na šelfu Sachalinu. „Lidstvo má stále zásoby uhlovodíků ve
větších hloubkách oceánů, a kde je hledat, ukáží vláknonošci," myslí
si Malachov.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Ukažte muslimům, jak je křesťanský svět krásný. Toto prý káže
Merkelová i někteří duchovní

CIVILIZACE A MY Cristian Popescu je pravoslavným duchovním a zároveň pracuje
v organizaci SOZE, která se stará o migranty. Tvrdí, že pokud nevznikne mezi
evropskými zeměmi jasná dohoda, jak dál postupovat, krize bude pokračovat.
Mělo by se také jednoznačně rozlišovat mezi uprchlíky, kteří utíkají
před válkou v ohrožení života, a těmi, co přicházejí vyloženě z
ekonomických důvodů.

Imigrační krize se začíná vyhrocovat – zatím jen v Řecku, na
řecko-makedonské hranici a částečně v Rakousku a Bavorsku, které hovoří
o přivírání hranic. Slýcháme o humanitární katastrofě, ale i o
bezpečnostních hrozbách ze strany migrantů, mezi kterými mohou být
vycvičení vojáci či teroristé. Co v celé věci spatřujete vy?

Evropa podle mě na to není připravena a situace jednotlivých zemí na
národní úrovni je různá. Někteří mají strach z islamizace Evropy a
jejího konce. Zároveň trvá špatná situace v zemích, odkud imigranti
přicházejí. Někdo by se měl zeptat, proč uprchlíky nepřijímá Saúdská
Arábie nebo Spojené arabské emiráty, kde jsou islámské režimy. Proč
využívají toho, že nemají mezinárodní závazky, jako je Ženevská dohoda
o právech uprchlíků. A kromě konfliktů jsou zde také obrovské ekonomické
rozdíly mezi bohatými zeměmi Evropy a chudými státy Blízkého východu a
severní Afriky.

Pokud nevznikne mezi evropskými zeměmi dohoda, jak dál postupovat, krize bude
trvat. Nejdůležitější je podle mne konec konfliktů na Blízkém východě.
Dokud pokračují, mělo by se jednoznačně rozlišovat mezi uprchlíky,
kteří utíkají před válkou v ohrožení života, a těmi, co přicházejí
vyloženě z ekonomických důvodů. Nebyl bych přitom zásadně proti
ekonomickým migrantům, ale jejich příchod musí být řádně řešen, musí
si vyřídit formality, povolení a pak ať přijdou. Není ale možné, aby
zneužívali proud uprchlíků.

Jak se díváte na dosavadní kroky k omezení příchodu imigrantů?

Nelze odsuzovat NATO, že bude bránit uprchlíkům v cestě do Řecka na moři
a vracet je do Turecka, snaha zastavit uprchlický proud zde musí být, dokud
ale válka pokračuje, musí být všem jasné, že uprchlíci udělají
všechno pro to, aby se do Evropy dostali, a budou hledat jiné cesty. Na druhou
stranu se už mnozí z nich vracejí, když zjistili, že tady není ten ráj,
který očekávali. A také se už uplatňují různé readmisní dohody, i to
může přispět k řešení krize.

Vidíte v množství příchozích i riziko terorismu?

Spící buňky islamistů už jsou po celé Evropě i tak a radikalizace
muslimů je závažná věc. Evropské země by se měly vážně zabývat tím,
proč se to děje. Je pravda, že první generace uprchlíků se snaží
integrovat a přizpůsobit, druhá a třetí generace začne ale hledat své
kořeny a to může být problematické.

Co může znamenat příchod imigrantů pro evropský trh práce?

Byl jsem na konzultaci v Bruselu na pozvání Evropské komise a setkání se
účastnilo i hodně lidí z byznysu. Byl jsem překvapen, že rakouští,
němečtí, ale i severští podnikatelé jsou velmi rádi, že mladí imigranti
přicházejí. Jeden ze zástupců německé asociace podnikatelů říkal, že
našli mezi uprchlíky vhodné mladé lidi, kteří mají zájem se učit jazyk
a pracovat, podnikatelská sféra se tedy k imigraci v Německu staví
pozitivně. Bylo by dobré, kdyby se integrace povedla, otázka je, jakým
způsobem se to dá udělat nejen na ekonomické úrovni, ale i celkově ve
společnosti. Byznys má zájem jen o pracovní sílu – a hotovo. Snaží se o
multikulturní formu chování. Nedělají rozdíly kulturní, národnostní ani
náboženské.

Je zajímavé, že z náboženského hlediska je názor Angely Merkelové velmi
podobný výroku jednoho rumunského pravoslavného biskupa, který na velké
pouti řekl, že neví, proč se bát muslimů, měli bychom jim ukázat, jak je
křesťanský svět krásný, aby měli možnost křesťanství poznat. Totéž
tvrdí paní Merkelová a bylo by krásné, kdyby to tak fungovalo, někteří
muslimové to tak chápou a oceňují, že křesťanství je na rozdíl od
tvrdého islámu náboženstvím lásky.

Miloš Zeman varoval, že letos čeká i Českou republiku uprchlická vlna.
Jaká je podle vás pravděpodobnost, že se to stane?

Pokud to nepůjde přes Řecko a Itálii, určitě se uprchlíci budou snažit
dostat do západní Evropy jinudy, zkusí to přes Černé moře, přes
Bulharsko a Rumunsko, ale nebál bych se toho tolik. Ti lidé budou pořád
hledat své komunity a ty tady nejsou. Měli jsme zde ve středisku mnoho
Kazachů a Čečenců a všichni odešli dál do zemí, kde jsou jejich komunity.
Pokud jde o připravenost, myslím, že by to Česká republika měla zvládnout.

V Sýrii bylo dojednáno příměří, kterému nikdo příliš nevěří.
Mluví se o mocenském soupeření mezi Ruskem a Tureckem. Může dojít k
nějakému vážnému konfliktu velmocí?

Obávám se, že je to reálné. Vidím jedině možnost, že se zúčastněné
mocnosti dohodnou, že Sýrii rozdělí na dvě části – jedna bude pod
ruským vlivem a druhá pod vlivem NATO. Pokud se to nestane, obávám se, že
hrozí třetí světová válka. Mohlo by dojít i k jadernému konfliktu. Pokud
jde o konvenční zbraně, NATO je na tom mnohem lépe než Rusko, Rusové
neudrželi krok se Západem a jsou rozhodnuti, se že v případě konvenční
války použijí jaderné zbraně.

Ani Západ ve vztahu k Rusku nedodržuje to, co původně slíbil; po zániku
Varšavské smlouvy bylo dohodnuto, že východní a střední Evropa bude
neutrální zónou, ale základny NATO jsou už i v Rumunsku. Toho se Rusové
určitě bojí a taková obrovská země neustupuje tak snadno.

V této nervózní situaci sílí v Evropské unii určité „odstředivé“
tendence, chystá se britské referendum. Myslíte, že hrozí větší
štěpení EU?

Pokud budou převažovat ekonomické zájmy, Evropská unie se nerozpadne, i
Velká Británie má spoustu výhod z členství v Unii. Pokud se ale bude
upřednostňovat bezpečnost, rozpad hrozí. Pokud by odešla Británie, mohly
by ji následovat některé skandinávské země, které vždy měly k mnoha
evropským nařízením odstup, Řecko by zase mohlo Unii opustit z
ekonomických důvodů.

Jak by naše země dokázala hospodářsky obstát bez EU? Stala by se „kořistí
Ruska“, jak slyšíme v podstatě pokaždé, když se o rozpadu EU mluví?

Určitě bychom se dostali do ruské sféry vlivu, Rusové považují střední
a východní Evropu stále za svou geopolitickou oblast zájmu. Změnilo se jen
to, že to zatím není vliv vojenský, ale ekonomický.

Množí se varování před příchodem další ekonomické krize. Ekonomická
bouře prý začne na finančních trzích, které jsou prý přehřáté.
Domníváte se, že nová ekonomická krize může přispět ke zhoršení
konfliktů, o kterých jsme mluvili?

Podle některých ekonomů ani krize, která začala roku 2008, není
vyřešená. Z historie máme příklady, které ukazují, že velká krize
může končit velkou válkou. To potvrzují poslední dvě světové války a
dnes hrozí, že k takovému konfliktu opět dojde.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Škola nás naučila poslouchat příkazy autorit jako ovce, které si klidně
nechají zase vnutit diktaturu, říká ekonom

Ekonom Vladimír Pikora je přesvědčen, že stát z nás dělá ovečky; vše
začíná už ve škole a mnohým lidem to vyhovuje. Posloucháme prý
bezmyšlenkovitě jakékoliv samozvané autority, protože jsme si na to zvykli.
„Posloucháme každého, kdo vydá příkaz, ačkoli ho k tomu nic
neopravňuje,“ uvedl.

Ekonom zavzpomínal například na osmdesátá léta, kdy navštěvoval schůzky
pionýrů. „Paní učitelka mě mateřsky přesvědčovala: ‚Vláďo, to
musíš! Měl bys problémy. Vždyť se dobře učíš, budeš chtít jít na
střední školu…‘ Nakonec mě ukecala. Abych měl klid, stal jsem se
pionýrem. A zase průšvih. Zase jsem neměl tu jejich modrou košili. Dali mi
šátek na modrou mikinu. A znovu mě nutili, abych si ve svém volném čase
šel košili koupit,“ uvedl Pikora v komentáři pro Reflex.cz názorný
příklad s tím, že sice byla jiná doba a vše bylo víc na hraně, ale naše
myšlení zůstává stále podivuhodně zakonzervované.

Možná jste postřehli aktuální kauzu, která se šíří na sociálních
sítích, kde muž s pseudonymem „táta parťák“ se pře o to, zda jsou
domácí úkoly povinné. Podle něj prý nejsou a podle Pikory prý také ne.
„Ukazuje se totiž, že není zákon, v němž by se mluvilo o domácích
úkolech. Ve skutečnosti vůbec nejde o školu a domácí úkoly, ale o princip.
Většina společnosti totiž stále nechápe, že co není zakázáno, je
povoleno,“ řekl a dodal, že co není výslovně přikázáno zákonem, není
povinné, a tedy vymahatelné a trestatelné.

Právě tady podle ekonoma začíná nesvoboda naší společnosti, nesvoboda v
našich hlavách. Dobrovolně se podle něj skloníme před systémem a
posloucháme pána jako dobře ochočení psi. „Jsme tak vychovaní.
Nevybočuj! Nedělej problémy! To jsou ideální voliči. Nechají si vnutit
nesmyslnou regulaci, a ještě za ni poděkují,“ míní Pikora, podle nějž
právě tady je vysvětlení, proč jsme si nechali v minulosti vnutit diktaturu.
A když na to přijde, necháme si ji vnutit zas.

„Jde hlavně o to, že v běžných životech prý posloucháme jakékoliv
samozvané autority jen proto, že jsme zvyklí bezmyšlenkovitě poslouchat
každého, kdo vydá příkaz, ačkoli ho k tomu nic neopravňuje,“ zdůraznil
ekonom a zmínil, že takhle lidé slepě poslouchají lékaře, učitele,
policisty a spoustu dalších domnělých autorit.

„Pokud si stále myslíte, že tu jde o domácí úkoly, řeknu to ještě
jinak. Jde o to, že povědomí učitelů o právu je někdy naprosto absurdní.
Zasahování školy do domácnosti je, obrazně řečeno, asi takové, jako by
škola určila, že v pátek budete doma jíst mořské plody, protože jsou
zdravé, a v sobotu si půjdete zaběhat,“ řekl s tím. , že je uhozené,
když namísto toho, aby s vámi dítě šlo ve volném čase do divadla, bude
psát doma za domácí úkol referát o divadelních hrách. „Tím vám jen
škola leze do soukromí a vymýšlí pod rouškou něčeho dobrého nesmyslné
povinnosti,“ zdůraznil.

Pravomoci školy by měly podle Pikory končit ve chvíli, kdy dítě opustí
její budovu, škola nemá naplnit dítěti celý den. „Učitel nesmí
úkolovat rodiče. Bohužel výsledek voleb ukazuje, že velká část lidí
jsou nemyslící ovce. Byli zvyklí na to, jak se k nim ve škole chovali.
Vůbec jim nevadí poslouchat a nemyslet,“ řekl.

Samotná kauza „táty parťáka“ podle Pikorových slov ukazuje, že nám
jako společnosti chybí právní gramotnost, kterou školy ignorují. Dnešní
státní školství prý děti učí, že v životě jsou nesmysly, jež se „musí“
plnit, protože to poručí někdo, kdo si jen myslí, že může rozhodovat. A
že když děti poslechnou, budou mít klid.

„Kreativní a samostatně uvažující lidi sice roboti nenahradí, ale
takové žáky zase školy obvykle nemají rády,“ uzavřel ekonom s tím, že
z pohledu škol prý děti akorát zlobí a kladou hloupé otázky, s nimiž
systém nepočítá.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
O slovenských volbách se napsalo ledacos. Zde jsou rozebrána tvrdá čísla

Josef Šlerka se na webu DataBoutique.cz věnoval slovenským parlamentním
volbám. „Podíval jsem se na slovenské volby ještě jednou, tentokrát ale
na jejich výsledky. Zejména z pohledu toho, jak moc jsou v souladu nebo
nesouladu s výsledky mého předchozího šetření,“ uvedl Šlerka.

„Když se podíváme na rozpětí výsledků voleb ve volebních obvodech, kde
bylo více než 5000 voličů u volební urny (jedná se o 80 míst), na první
pohled je vidět, že existují strany, které zaznamenaly extrémní rozdíly v
úspěšnosti v jednotlivých obvodech, jako např. Smer, SaS a Most-Híd.
Naopak jsou tu strany, jejichž úspěch vypadá rozložený poněkud
rovnoměrněji, např. Naše Slovensko a Sme rodina,“ popsal Šlerka.

Podle něj je následně patrná silná korelace Smeru a SNS a o něco slabší
korelace trojice Smer, SNS a Naše Slovensko. Patrná je, jak tvrdí, také
slabší korelace mezi trojúhelníkem Siet, OĽaNO a SaS. „Stranou, která
koreluje negativně se stranami Smer, SNS a Naše Slovensko, je ‚maďarský‘
HíD-Most,“ poznamenává.

Původní text ZDE.

„Blízkost voličů Smeru, SNS a Kotlebova Našeho Slovenska naznačuje celá
řada faktorů, včetně přepočtů přesunů mezi stranami, tak jak je
počítal Michal Škop pomocí ekologické inference, nebo přímo výsledky
dotazníkového šetření voličů, které provedla agentura Median,“ podotkl
Šlerka.

Všímá si také toho, že ĽSNS, Smer a SNS k sobě mají z pohledu voličů
blízko, na rozdíl od opozičního bloku vpravo. „Zde se může vynořit
otázka, proč Fico za této konfigurace ztratil hlasy právě ve prospěch SNS
a ĽSNS. Odpověď může být banální, část voličů mu jednoduše
přestala věřit,“ uzavřel.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Číňané uslyšeli Američany a rozhodli se lépe vyzbrojit

Čína zvýší v roce 2018 svůj vojenský rozpočet. Píše se to ve zprávě
o činnosti vlády zveřejněné na každoročním zasedání nejvyššího
zákonodárného orgánu, Všečínského shromáždění lidových zástupců,
informuje Lenta.ru.

Výdaje na obranu budou navýšeny o 8,1 % a mají činit 1,11 bilionu jüanů,
čili asi 175 miliard dolarů. V roce 2017 byly zvýšeny o 7 % a poprvé v
dějinách překročily bilion jüanů (téměř 152 miliard dolarů).

Čína je dnes na druhém místě po USA podle rozměru vojenského rozpočtu.
Washington hodlá utratit v roce 2018 na obranu 700 miliard dolarů. V roce 2019
má ovšem Pentagon dostat 686 miliard dolarů.

Prezident USA Donald Trump označil již dříve Rusko a Čínu za soupeře
ohrožující americké zájmy, ekonomiku a hodnoty. Šéf Pentagonu James
Mattis koncem ledna prohlásil, že Washington hodlá utratit miliardy dolarů
na přípravu války ve vesmíru s Ruskem a Čínou.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
V Německu odsoudili 96letého „účetního“ z Osvětimi

Německý soud rozhodl o uvěznění 96letého Oskara Gröninga, který je znám
jako účetní z Osvětimi. Informuje o tom Spiegel.

Soud v Celle na severu Německa rozhodnutí vysvětlil následovně: „Na
základě názoru expertů okresní soud rozhodl, že nehledě na vysoký věk
si odsouzený musí odpykat trest ve vězení." Uvádí se, že pobyt ve
věznici neporuší práva Gröninga. Bývalému účetnímu koncentračního
tábora a důstojníkovi SS poskytnou veškerou potřebnou lékařskou pomoc.

Během 2. světové války Gröning pracoval jako účetní v Osvětimi.
Přepočítával peníze vězňů, které následně odesílal do Berlína.
Gröning nikdy nepopíral, že pracoval v koncentračním táboře a přiznal,
že se podílel na likvidaci lidí. Jeho výpovědi jsou důležité z
historického hlediska, protože potvrzují zločiny nacistického režimu.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Bermudský trojúhelník: ďábelská kouzla nebo osudové náhody

Přesně před 100 lety, 6. března roku 1918, se ve vodách tzv. Bermudského
trojúhelníku ztratila americká nákladní loď Cyclops. Spolu s ní zmizelo
beze stopy 306 cestujících a celá posádka.

Abyste mohli najít trojúhelník na mapě, je třeba provést linii od Floridy
k Bermudským ostrovům, odtud — k Portoriku a zpátky k Floridě přes
Bahamské ostrovy. Přestože se tato oblast ničím neliší od podobných
zeměpisných míst, po dlouhá desetiletí se v okolí Bermudského
trojúhelníku záhadně ztrácejí lodi, letadla i lidé.

Možná největší katastrofou v této oblasti Atlantického oceánu bylo
zmizení pěti torpédových bombardérů Avenger 5. prosince 1945.

Hodinu po startu piloti ztratili kontrolu nad letadly a zřejmě spadli do
oceánu. Záchranná operace však nedokázala najít ani úlomky letadel ani
těla pilotů.

Je známo, že letouny Avenger jsou schopné se dost dlouho držet na vodní
hladině. Tento čas by stačil k evakuaci a záchraně posádky. Kromě toho,
piloti absolvovali kurz přežití v nouzových podmínkách a měli
příslušné vybavení.

Trojúhelník smrti

Poprvé použil slovní spojení „Bermudský trojúhelník" Američan E. Johns,
který v roce 1950 vydal 17-stránkovou brožuru s takovým názvem. Nicméně
termín se neudržel a proslavil se až po 14 letech, po uveřejnění článku
o spiritismu Smrtonosný Bermudský trojúhelník.

Od té doby zájem o anomální zónu stále stoupá. Uvedeme několik hypotéz
ohledně příčin zmizení lidí v této oblasti oceánu. Verze č.1. Chyba
kapitána

Jednou z posledních verzí, kterou nabízejí specialisté skoro pro všechny
katastrofy, je chyba pilota nebo kapitána. Například ne všichni piloti
letadel Avenger byli profesionální a v extrémní situaci se nemuseli
zorientovat a mohli udělat osudovou chybu.

Je známo, že piloti museli letět složitou cestou: 90 kilometrů na východ,
pak po vyplnění úkolů ještě na východ, pak na sever a po 118 kilometrech
zpátky na základnu, což je ještě dalších 193 kilometrů.

V roce 1945 ještě nebylo GPS zařízení, v případě nefungování kompasů
se piloti museli orientovat podle krajiny: k tomu je třeba znát přesné
údaje. Pokud udělali chyba aspoň v jednom parametru, mohli snadno zabloudit.

Nezřídka se špatné klimatické podmínky stávají příčinou velkých
katastrof. Bermudský trojúhelník není výjimkou. Loď Cyclops se potopila
pravděpodobně kvůli uragánu.4. března roku 1918 od ostrova Barbados odplul
parník Cyclops s nákladem manganové rudy. Za několik dní loď přestala
komunikovat s pevninou a zmizela beze stopy.

V roce 1968 potápěč námořnictva Dean Hawes objevil poměrně nedaleko
Norfolku zbytky lodi. Podle jeho slov to byl právě Cyclops. 10. března se
loď musela nacházet právě v této oblasti. V této části oceánu řádil
uragán, vlny dosahovaly 8 metrů.

Verze č. 3. Živelná minulost

Pokud nahlédneme do minulosti a pochopíme, co znamenala lokalita Bermudského
trojúhelníku, můžeme si všimnout, že reliéf dna je velmi rozmanitý.
Právě tady se vyskytují nejsevernější podmořské korálové útesy.

Teď je v oblasti trojúhelníku hlavním proudem Golfstream, ale jsou také i
další, jako například Floridský a Severně-Atlantický a místní proudy.

Připomeňme, že Golfstream je dost rychlý proud, často měnící svou
rychlost a nápor, což ztěžuje situaci plujících lodí. Takový proud
vytváří vichřice, které jako vír stahují plující objekty. Verze č. 4.
Bubliny metanu

Jedna z nedávno nabízených verzí, kterou schvaluje mnoho vědeckých
společenství, je spojená s emisemi plynu, například následkem hydrátu
metanu na dně moře.

Předpokládá se, že v hloubce vznikají velké bubliny metanu se sníženou
hustotou, kvůli čemuž lodě, proplouvající tento úsek, se nemohly udržet
nad vodou a okamžitě se potopily. Metan, jakmile se zvedne do vzduchu, ničí
nejen lodě, ale i prolétající mimo letadla, u nichž se snižuje zvedací
síla a přístroje přestávají fungovat.

Kromě toho metan ve vzduchu může způsobit zastavení motorů nebo výbuch.

Avšak zůstává nezodpovězená otázka, týkající se emisí plynu. Kromě
toho — hydrát metanu se nachází i v jiných místech Světového oceánu,
kde nebyly registrovány masové případy ztracení lodí.

Verze č. 5. Vetřelci, obrovské chobotnice nebo…náhoda?

Zbývá ještě mnoho dalších katastrof, které nelze vysvětlit špatným
počasím nebo nezkušeností kapitánů.

V březnu 1973 se potopila loď Anita, která plula do Hamburku. Jediné, že po
ní zůstalo na vodě, byl záchranný kruh s názvem této lodě. O pár dnů
později se nedaleko potopil Nort Varient, jeho trosky se také nepodařilo
najít.

Případů zmizení lodí a letounů na území Bermudského trojúhelníku se
nashromáždilo hodně, navíc kromě zmizení přicházejí informace o
fungujících lodích opuštěných posádkou a o dalších neobyčejných
jevech, jako jsou okamžité přesuny v prostoru nebo anomálie s časem.

Ale neexistuje žádná věrohodná informace, potvrzující tyto mystické
události.

Každopádně během posledních 30-35 let k žádným velkým ztroskotáním
lodí v oblasti trojúhelníku nedošlo a vědci se stále častěji shodují na
tom, že Cyklop a letouny Avenger a další tragédie byly prostě náhoda.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Babiš je upřímný, mluví od srdce, a oni toho zneužívají. V koalici to
prý začíná opravdu houstnout

ČSSD možná našla zlého muže, který se postaví majiteli Agrofertu a
předsedovi hnutí ANO Andreji Babišovi. Premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD)
musí zachovávat smír v koalici, ale sociální demokrat Jan Chvojka se
rozhodl, že zkusí dát Babišovi „nůž na krk“. Možná si bude muset
vybrat, zda chce podnikat, nebo sedět ve vládě. Oboje by nemělo být možné.
Babiš tvrdí, že jde o další útok vůči jeho osobě. A zákonodárci za
ANO jasně stojí za svým šéfem.

Sociální demokracie si je dobře vědoma toho, že ji Andrej Babiš se svým
hnutím ANO poráží ve volebních průzkumech. Hledá tak cestu, jak omezit
mediální a ekonomickou moc vicepremiéra. A to přesto, že byl před
několika dny odmítnut návrh poslance Martina Plíška (TOP 09), podle něhož
by se např. firmy vlastněné členem vlády nesměly ucházet o státní
zakázky.

Zákonodárce Jan Chvojka (ČSSD) teď však vymyslel ještě tvrdší novelu
zákona o střetu zájmů. „Člen vlády se bude muset rozhodnout, zda chce
být v politice, nebo podnikat. Případných firem, které vlastní, se má
zbavit do 60 dnů od jmenování. Změna má platit až pro nové ministry,
Babiše by se tak týkala teprve při případném dalším jmenování
ministrem. ... Babiše by kromě rozhodování, jak naložit s akciemi koncernu
Agrofert, skládajícími se z více než 250 společností, čekaly i úvahy o
změně struktury jeho mediálního byznysu. Pokud Chvojkův návrh projde,
nebude totiž smět vlastnit ani jedno procento společnosti provozující
rozhlasové nebo televizní vysílání, nesmí provozovat ani periodický tisk.
Naopak podnikat dál může v internetových médiích. Babiš je přitom
majitelem mediální skupiny MAFRA, vydávající tištěnou MF DNES či Lidové
noviny i on-line média jako iDNES.cz,“ píše páteční MF Dnes.

Stojí za pozornost, že na novele zákona pracoval Chvojka tiše, aby se o něm
Andrej Babiš nedozvěděl. Zároveň se snaží dát jasně najevo, že nejde o
zákon namířený čistě proti majiteli Agrofertu. Ohlašuje totiž, že se
doba mění, do politiky míří další podnikatelé a je třeba na to reagovat.

Babiš to vidí jinak. Novelu zákona o střetu zájmů jasně vnímá jako
útok vůči sobě. To už prý rovnou může ve Sněmovně vzniknout zákon,
že Andrej Babiš nesmí do politiky. A hnutí ANO stojí za svým šéfem. I
rozbouřenou kazu Čapího hnízda považují za hon na předsedu.

„Je to hon na Babiše. On je upřímný, od srdce mluví, nedokáže
kamuflovat plno věcí. V jedné chvíli mu ujely nervy, když řekl, že to
není jeho. Nemyslíte si, že on zpracovával projekty, že ne? On na to má
lidi. Tak prostě to tam asi někdo zvojtil, tak dostali pokutu, ale těch se
uděluje hodně,“ nabízí svůj souhrn případu poslanec za ANO a bývalý
policista Bronislav Schwarz.

Shovívavá je i exministryně spravedlnosti Helena Válková (ANO), kterou
Babiš nepodržel, když šlo o její odchod z postu členky vlády. Nepovažuje
za optimální, když člověk říká jedno, a za pár dní něco jiného. Ale
ve světle kamer je podle jejího názoru někdy obtížné se vyjadřovat.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Iráčtí vojáci předvedli zneškodnění džihád-vozidla. Vše zaznamenal
dron

Irácké šíitské milice zveřejnily video souboje mezi tankem a autem
teroristů s výbušninou.

Na videu natočeném z dronu je vidět, jak se vojáci nejdřív snaží
zastavit auto palbou ze samopalů, po čemž tank střílí, ale netrefí. Auto
se přibližuje a pak vybuchne. Úlomky zasahují tank, terénní vozidlo a
málem také vojáka, který souboji přihlížel.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Starosta z TOP 09 a neonacistický prapor z Ukrajiny. Po „lezení do čínské
zadnice“ přišla z Hradu ostrá odpověď

Starosta Prahy 6 Ondřej Kolář z TOP 09 je pobouřen vyvěšováním českých
a čínských vlajek na pražské Evropské třídě, kudy bude z letiště
projíždět autokolona s prezidentem Čínské lidové republiky. Kolář to
bere jako „lezení do zadnice“. Mluvčí Hradu Jiří Ovčáček na
starostovo prohlášení reagoval nebývale ostře. Podle něho TOP 09
poškozuje české zájmy a dělá naší zemi ostudu doma i v zahraničí.

Na velikonoční pondělí odpoledne přiletí do Prahy speciál s čínským
prezidentem na palubě, který sem míří na státní návštěvu, tedy
protokolárně nejvýznamnější typ návštěvy (na nižší úrovni jsou pak
oficiální a následně pracovní návštěvy). Některé pražské ulice proto
už teď zdobí na sloupech české a čínské státní vlajky.

Během středečního odpoledne tento fakt vyvolal značnou bouři na
sociálních sítích, především na Twitteru, který používají zejména
pražští novináři a někteří politici. Ti se začali ptát, jak je vůbec
možné, že se po Praze čínské vlajky objevují. Nedlouho poté zareagoval
starosta Prahy 6 Ondřej Kolář, na jejímž území leží Evropská třída,
kudy bude čínský prezident z letiště nejspíš projíždět.

Starosta Kolář podle svých slov chápe, že státní návštěvě se sluší
připravit přivítání se všemi poctami, které předepisují protokol a
dobré způsoby. „Lézt ale někomu do zadnice tím, že po městě vyvěšuji
vlaječky jeho země, mi přijde přes čáru, zvlášť pak v případě, že
jde o stát, se kterým nemá Česká republika žádný bližší vztah.
Doufám jen, že Evropská ulice nebude 28. března lemována davy lidí s
mávátky, kteří budou nadšeně vítat soudruhy, jež ve velkém porušují
lidská práva, utlačují malé národy a neustále se snaží eskalovat
napětí v oblasti, kterou považují za svou sféru vlivu,“ uvedl v tiskovém
prohlášení Kolář.

„Očekávám, že obdobně bude postupováno i vůči našim spojencům a v
budoucnu budou česká města vyzdobena vlajkami americkými, německými,
francouzskými, ale třeba i izraelskými a ostatními prapory všech zemí, se
kterými nás pojí formální i neformální spojenectví, stejná
kulturně-společenská tradice, zájmy a politická kultura. Mrzí mě, že
vedení hlavního města České republiky se snaží takto přihlouplým
způsobem zavděčit hradnímu pánovi, kterému se v krátké době podařilo
zničit vše, co zde od roku 1989 bylo v této zemi pracně vybudováno,“
míní starosta Prahy 6.

Tato slova rozlítila mluvčího prezidenta republiky Jiřího Ovčáčka,
který se ve vyjádření pro ParlamentníListy.cz ostře obul do TOP 09.

„To, že TOP 09 dělá ostudu České republice na domácí půdě i v
zahraničí a zároveň poškozuje zájmy České republiky, je už všeobecně
známo, a proto vyjádření pana starosty vůbec nepřekvapilo,“ řekl
redakci Jiří Ovčáček.

Na otázku, čím podle něho TOP 09 dělá České republice ostudu, reagoval
mluvčí Ovčáček následovně: „Jde například o podporu neonacistického
praporu Azov.“

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Automobilové hity, o kterých nikdo nikdy neslyšel

Lavida, Gol, Onix, Etios. Říkáte si, co to je? Všechno jsou to značky
skutečně existujících vozů. Jsou to automobily nejvyhledávanější mezi
zákazníky, kde mají odlišné preference než v Evropě. Sputnik představuje
nejpodivnější automobilové hity, které získaly neuvěřitelnou popularitu
v různých částech světa.

V bilanci Čínské asociace automobilek SAAM se za 10 měsíců roku 2017
nejoblíbenějším automobilem stal Volkswagen Lavida. Model je založen na
platformě VW Golf čtvrté generace, pod kapotou má Lavida benzinový 1,6litrový
atmosférický motor nebo 1,4litrový turbomotor.

Německý koncern pro čínský trh dokonce vymyslel celou sérii originálních
modelů: Santana, Lamando, Sagitar, Magotan a prémiový sedan Phideon v Říši
středu vychvaluje samotný George Clooney.

Druhým nejpopulárnějším modelem v Číně je produkt místní výroby —
Wuling Hongguang. Tento vůz je vyvinut společně s americkou korporací
General Motors a představuje kompaktní minivan se třemi řadami sedaček.

Jako i v mnoha jiných zemích po celém světě je v Brazílii
nejprodávanější model místní výroby — hatchback Chevrolet Onix. Tento
model lze potkat pouze v zemích Latinské Ameriky. Jeho hlavním rysem je motor,
který je schopný zpracovat bioetanol, což je směs E100 na základě benzinu
a líhu. Tento druh paliva využívá více než 50 % dopravních prostředků v
Brazílii, protože v zemi roste spousta cukrové třtiny, která je hlavním
zdrojem etanolu.

Chevrolet Onix se prodává i v Argentině, ale podle prodeje za 10 měsíců
2017 se hitem stal Volkswagen Gol. Písmeno f není v názvu omylem vynecháno a
s fotbalovými góly to také nemá nic společného. Gol je kompaktní
hatchback se 37letou historií, za toto období však existují pouze dvě
generace modelu.

Asociace tureckých automobilových dealerů O.D.D (Otomotiv Distribütörleri
Derneğ) shrnula prodej nových vozů za leden — říjen 2017 a první místo
přisoudila kompaktním vozům Fiat Egea. Tento italský model je poměrně
mladý, jeho prodej začal v květnu 2015, ale už v roce 2016 ho turečtí
řidiči lirou dostali mezi nejprodávanější automobily. Od té doby se vůz
nadále drží na špičce místního hodnocení.

Kei car je zvláštní kategorie malých aut, které jsou neuvěřitelně
populární v Japonsku. Obvykle jsou vozy takového typu drobné zvenku, ale
prostorné uvnitř. Jejich výrobci bojují o každý další krychlový
centimetr objemu salonu. Nejprodávanějším vozem v Japonsku je právě kei
car Honda N-Box.

N-Box je skutečně podobný krabici, kterou postavili na kola a do přední
části ji přidělali malý motůrek s objemem pouze 660 kubíků. Do
automobilu se vejdou pouze čtyři cestující, ale vůz je možné za doplatek
vybavit pohonem všech kol.

Hustě osídlená Indie zaujímá páté místo v oblasti prodeje nových
automobilů na světě. I zde vládnou malolitrážní modely. Indické
obyvatelstvo nehledá velikost salonu a upřednostňuje standardní kompaktní
hatchbacky. Za deset měsíců roku 2017 je nejpopulárnějším vozem Maruti
Alto.

Model je vytvořen společně se Suzuki na základě páté generace Suzuki Alto,
která se stále prodává. Přitom samotní Japonci u sebe vyrábí již osmou
generaci Alto. Klient v Indii je však skromný. Pro něho je cena mnohem
důležitější než technologie, bezpečnost a elektronika systémů, což i
potvrzuje indická statistika.

Speciálně pro rozvíjející se trhy asijsko-tichomořského regionu Toyota
vyvinula levný sedan Vios. Cena a vzhled nejnovější generace modelu
pokořily obyvatele jihovýchodní Asie, kteří z něj udělali hit.
Samozřejmě i nízká cena sehrála nezanedbatelnou roli.

Občané Malajsie upřednostňují domácí automobilový průmysl.
Nejprodávanějším automobilem v této zemi je v roce 2017 zatím Perodua Axia.
Kompaktní hatchback je domácím vývojem Malajsijců, ale platformu museli
přece jen převzít u dvojice Daihatsu Ayla a Toyota Agya.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Osm členských zemí EU podepsalo dopis proti Severnímu proudu 2

Osm členských zemí Evropské unie podepsalo dopis adresovaný předsedovi
Evropské komise Jean-Claude Junckerovi proti realizaci projektu plynovodu
Severní proud 2, oznámila agentura Reuters.

Dopis datovaný 7. březnem podepsali ministerští předsedové Česka,
Estonska, Maďarska, Lotyšska, Polska, Slovenska a Rumunska, a také prezident
Litvy, oznámila agentura.

Podle zdrojů Reuters podepsalo pozdější verzi dopisu také Chorvatsko.
Evropská komise obdržení dopisu nepotvrdila.

Projekt Severní proud 2 předpokládá vybudování dvou větví plynovodu o
celkové kapacitě 55 miliard krychlových metrů plynu ročně od pobřeží
Ruska přes Baltské moře do Německa. Gazpromu bude patřit v tomto projektu
50 %, a BASF, E.ON, Engie, OMV a Shell — po 10 %.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Únosce A320 žádal pilota, aby letěl do Istanbulu, ten ale pro nedostatek
paliva odmítl

Únosce letadla letecké společnosti EgyptAir, které přistálo na letišti
Larnaca, žádá tlumočníka a poskytnutí politického azylu na Kypru,
informuje televizní stanice Sky News Arabia.

Podle údajů televizní stanice únosce původně žádal pilota, aby přistál
v Turecku, pilot ale odmítl s odvoláním na to, že v nádržích letadla
není dostatečné množství paliva.

Neznámý muž unesl v úterý letadlo letecké společnosti Egypt Air
konající let na vnitrostátní lince Alexandria- Káhira a vyhrožoval
veliteli letadla a cestujícím, že odpálí pás sebevražedného
atentátníka v případě, že nebudou splněny jeho požadavky.

V důsledku vyjednávání byli osvobozeni všichni cestující kromě sedmi
členů posádky a čtyř cizinců, oznámilo egyptské ministerstvo letectví.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Hejtmanem Ústeckého kraje se už podruhé stal Bubeníček (KSČM)

Hejtmanem Ústeckého kraje zůstává i pro další volební období Oldřich
Bubeníček (KSČM). Ve veřejné volbě dostal 28 z 55 hlasů. Koalici
uzavřeli v kraji komunisté s ČSSD a koalicí SPD-SPO. V zastupitelstvu mají
nadpoloviční většinu právě 28 mandátů.

Svého kandidáta na hejtmana postavilo i vítězné hnutí ANO, které
skončilo stejně jako ODS v opozici. O Petru Urbánkovi se ale nakonec
nehlasovalo, protože byl zvolen Bubeníček. Opozice se snažila prosadit
tajnou volbu, ale neuspěla.

Hnutí ANO získalo v krajských volbách 20 mandátů, KSČM 13, ČSSD deset,
ODS sedm a koalice SPD-SPO pět. Ústeckému kraji dosud vládla KSČM s ČSSD.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Imám z Austrálie si zamudroval na téma sexuálního obtěžování. Pak
vyzval k něčemu hodně kontroverznímu

Do celosvětové debaty o sexuálním obtěžování, kterou odstartovalo
obvinění amerického producenta Harvey Weinsteina, se osobitým způsobem
zapojil australský imám Sheikh Zainadine Johnson.

Johnson se pustil do svého hlubokomyslného filozofického monologu na
vlastním facebookovém profilu. „Muži by měli své sexuální choutky
držet pod kontrolou. To je jeden z argumentů proti nošení hidžábu. Já
samozřejmě souhlasím s tím, že by se muži měli kontrolovat. Nicméně
zkušenosti nám říkají, že toho často nejsou schopni. Proto je nošení
hidžábu pro ženy nezbytnost,“ konstatoval imám ve svém komentáři.

Stejnému tématu se potom Johnson věnoval při svém kázání v mešitě
jižně od Brisbane. „Nemám žádný problém se ženou, která nosí zlatý
náramek a vypadá krásně. Pokud tedy to vše má skryté pod svým hidžábem
nebo svoji krásu a šperky ukazuje jen doma svému manželovi. Ale veřejně
někde v ulicích? Tak to rozhodně ne,“ odmítl před svými ovečkami imám,
který před svým „prozřením“ působil jako baskytarista v rockové
kapele Brisbane Grinder.

Jak konstatuje britský deník Daily Mail, Johnson tak fakticky navazuje na
vyjádření bývalého velkého muftího Sheikha Taj el Din al-Hilaliho, který
v roce 2006 před několika sty svých příznivců poznamenal, že ženy bez
hidžábu představuji „nezakryté maso“. „Když odkryjete maso a dáte je
někam ven na ulici, do zahrady nebo parku, tak na něj přijdou kočky a
začnou je jíst. Čí je to chyba, samotných koček nebo odkrytého masa?“
položil si imám řečnickou otázku.

Hilaliho komentáře byly ve své době podrobeny ostré kritice tehdejšího
premiéra Johna Howarda i některých představitelů muslimské komunity. Jeho
následovník Johnson si rovněž libuje v osobitých kázáních. V jednom ze
svých posledních vystoupení v mešitě dále rozvedl své zamyšlení nad
náramky, které by měly z jeho pohled nosit ženy jen ukryté pod hidžábem
či je ukazovat jen doma svému manželovi.

„Pro muže jsou náramky haram, tedy zapovězené. A proč? Protože tím
napodobují ženy. Náramky, náhrdelníky, náušnice a další ozdoby jsou
výsadou žen, a nikoli mužů,“ kázal imám, který se ještě jako „nemuslim“
věnoval vedle hraní v rockové kapele také surfování. „Nedávno Johnson
vyzval muslimy, aby neslavili Vánoce, a v létě označoval za sexuální
obtěžování, když si muslim potřásá rukou se ženami,“ uzavírá Daily
Mail.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Marine Le Penová: Evropská unie vede studenou válku proti Rusku

Předsedkyně francouzské strany Národní Fronta Marine Le Penová
okomentovala situaci kolem otrávení bývalého ruského agenta Sergeje
Skripalа během rozhovoru pro pořad rozhlasové stanice Franceinfo.

„Myslím, že za tímto jednáním je něco víc — strategie vytváření
stěny mezi Evropou a Ruskem. Na základě svých zkušeností z působení v
evropském parlamentu, vím, že Evropská unie vede studenou válku proti Rusku,"
uvedla Marine Le Penová.

Svá slova zveřejnila poté, kdy zdroj sdělil Sputniku, že celá řada
evropských zemí zvažuje vyhoštění ruských diplomatů nebo odvolání
svých velvyslanců z Moskvy.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Výplod chorých mozků, útok na svobodu. Novináři chtějí sledovat a
udávat lidi, kteří je budou kritizovat na internetu

Za výplod chorých mozků označuje mediální expert Jiří Mikeš nový
projekt Syndikátu novinářů, který má monitorovat diskusní fóra nebo
sociální sítě, zdali na nich někdo neuráží novináře. Pokud by autoři
příspěvků překročili hranici snesitelné kritiky, profesní sdružení
žurnalistů by na něj podalo trestní oznámení. Podle advokáta a experta na
mediální právo Aleše Rozehnala by měl boj proti nenávistným projevům na
internetu probíhat na jiné než právní úrovni. Zároveň varuje před tím,
že by restrikce původců nenávistných projevů mohla zvýšit jejich
radikalizaci a zahnat je do ghetta, což může vyústit v sociální otřesy.

Nevybíravým kritikům novinářů už zřejmě zvoní hrana. Syndikát
novinářů ČR se totiž rozhodl spustit projekt, který učiní přítrž tomu,
jak se mezi veřejností a hlavně na sociálních sítích šíří urážky
vůči novinářům. Útoky bude monitorovat tým, který má pro začátek
šest členů, ale počítá se se zapojením dalších lidí. Pro
vyhledávání nejrůznějších urážek budou členové Syndikátu využívat
on-line nástroj SocialWatch. Tento program podle nadefinovaných slov
prohledává diskusní fóra nebo sociální sítě. Když objeví podezřelé
příspěvky, které budou obsahovat například slovní spojení „mediální
žumpa Václava Moravce“, nebo výraz „presstituti“, tak je zobrazí na
počítačovém monitoru.

Následně do děje vstoupí aktivní šestice. „My pak uděláme screenshoty
a o celém incidentu vytvoříme záznam,“ uvedl předseda pražské buňky
Syndikátu novinářů Marek Zouzalík v nedělním pořadu Newsroom ČT24,
který sledovalo všehovšudy 78 tisíc diváků, takže tato informace se
dostala jen k málokomu. Veškerá data, která Syndikát novinářů získá,
roztřídí a předá je k posouzení právníkům. „Právní kancelář
udělá podklady k tomu, abychom viděli, kde končí hranice snesitelné
kritiky a kde už začíná trestný čin,“ dodal Marek Zouzalík. Na autory
příspěvků, kteří onu hranici snesitelné kritiky překročí, pak bude
Syndikát novinářů podávat trestní oznámení.

Výplod chorých mozků a útok na svobodu projevu

„Já si myslím, že to je výplod chorých mozků, protože to je útok na
svobodu projevu. Tak oni chtějí být nedotknutelní? Oni mohou říkat o
prezidentovi, že je rozpláclé lejno a podobně, ale jim nikdo nemůže říct,
že jsou neobjektivní žumpa? To je úplná blbost a Syndikát novinářů by
asi potřeboval změnit vedení, protože tohle je šílený nápad, který jde
opravdu proti svobodě projevu. Fakt chtějí udělat z novinářů
nedotknutelné? Ani to, že jsou novináři v některých zemích, třeba v
Mexiku a nedávno na Slovensku terčem útoků, k tomu neopravňuje. Stejně tak
jsou různým útokům podrobeni i právníci, bankéři i lidé v jiných
profesích. To je nesmysl všech nesmyslů. Navíc když čtu vyjádření
některých ‚novinářů‘, tak je mi z toho špatně,“ uvádí pro
ParlamentníListy.cz mediální odborník Jiří Mikeš.

Dlouholetý ředitel Asociace komunikačních agentur a lektor VŠE v Praze v
té souvislosti připomíná vyjadřování novinářů k hlavě státu. „Když
si vzpomenu na útoky novinářů, to je neuvěřitelné, co si dovolují vůči
prezidentovi, který byl zvolen téměř třemi miliony voličů. Ať si o něm
myslí cokoli, ale vyjadřovat by se měli slušně, a ne jako štamgasti v
hospodě čtvrté cenové. Ať se novináři sami kultivují a dodržují
nějaký etický kodex. Ne jako politici, od těch se to čekat nedá ani
náhodou. Ale ty zase nemusí lidé zvolit. Když je někdo úplně blbej, tak
mu příště nedají hlas. Podívejte se, jak jde dolů Kalousek. Takový
rétor, ale ta jeho nesmyslná vyjádření, když se spolčil s europoslancem
Štětinou, znamenají, že jdou s TOP 09 dlouhodobě do háje. Ale to je síla
demokracie. Ať se novináři nesnaží tu demokracii omezovat,“ nabádá
Jiří Mikeš.

Syndikát nechtěně spustí testování odborné způsobilosti novinářů

„Myslím, že jde o záslužný a revoluční příklad úsilí o
zviditelnění dosud nicotné novinářské organizace, jakou je Syndikát
novinářů ČR. Záslužný proto, že vedení Syndikátu se zřejmě snaží
získat nové členské příspěvky od potenciálních členů i za cenu jejich
dezinformování. Vzhledem k mnoha dezinformátorům v řadách novinářů
může dojít k praktickému naplnění zákona negace negace, což by mohlo
některé horlivce přimět ke vstupu do Syndikátu s vědomím, že budou
ignorovat etický kodex Syndikátu, jehož uplatňování v praxi nikdo
nekontroluje,“ říká pro ParlamentníListy.cz mediální analytik Radim
Hreha, bývalý ředitel Slovenské televize.

„A za revoluční to úsilí považuji proto, že Syndikát těmi trestními
oznámeními na autory příspěvků, kteří podle jeho právníků hranici
snesitelné kritiky příslušného žurnalisty překročí, nakonec usvědčí
řadu novinářů z nekompetentnosti a dezinformování veřejnosti. To ve
všech případech, kdy Policie ČR trestní oznámení odloží. Takové
testování odborné způsobilosti žurnalistů je nepochybně ve veřejném
zájmu, za které vedení Syndikátu zaslouží uznání i v případě, že
proklamovaný záměr neuvede do života. Lobby dezinformačních novinářů je
totiž i nadále mimořádně vlivná,“ upozorňuje Radim Hreha.

Internet je prostředí, které by mělo zvýšit míru občanských svobod

„Možnosti internetu přinesly novou kvalitu svobody slova. Snadnost
šíření informací v kyberprostoru je takovou změnou kvantity informací,
že ve svých důsledcích vedla ke změně jejích kvalit, a tudíž ke změně
chápání svobody slova. Bez fyzické či duševní námahy může kdokoli
oslovit velké množství lidí a zároveň přijímat jejich bezprostřední
reakce. Toto oslovení je navíc zcela nebo částečně anonymní a v
protikladu s publikací příspěvků v klasických médiích, které je vysoce
elitářské, i mimořádně plebejské. Internet tedy představuje výrazně
demokratizační mediální prostředí, které by mělo zvýšit míru
lidských práv a občanských svobod,“ vysvětluje pro ParlamentníListy.cz
expert na mediální právo Aleš Rozehnal.

„Na první pohled se zdá, že volný a všeobecný přístup k internetu
umožnil prosazování názorů co největšího množství lidí do
společenského vědomí, a zároveň že byla poprvé v dějinách poskytnuta
všem stejná možnost nejen přijímat, ale i šířit své názory, a. zapojit
se tak aktivně do života svobodné občanské společnosti,“ upozorňuje
advokát. „Tato demokratizace je ale provázená záplavou nenávistných
projevů, a to i vůči novinářům, které jsou publikovány zejména v
internetových diskusích vztahujících se k publikovanému materiálu, a to
zejména na zpravodajských a publicistických serverech. Tyto nenávistné
projevy jsou povětšinou takového rázu, že zasahují do osobnostních práv
jiných diskutujících či osob, o kterých hlavní materiál pojednává, nebo
jsou natolik neslušné a vulgární, že porušují pravidla občanského
soužití. Nezřídka jsou dokonce rasistické, xenofobní, hlásající
ideologii netolerance a pohrdání demokracií a právy jiných,“ zdůrazňuje
Aleš Rozehnal.

Boj proti nenávistným projevům na internetu by měl podle něj probíhat na
jiné než právní úrovni, a to zejména na úrovni vzdělávací a výchovné.
„Je totiž možné, že kriminalizace určitého projevu by pouze zakrývala
pravou podstatu problému, na který společnost neumí reagovat. Zároveň
může taková restrikce původců nenávistných projevů zvýšit jejich
radikalizaci a zahnat je do ghetta, což může vyústit v sociální otřesy,“
myslí si odborník na mediální právo. „Trestní represe neodstraní
rasismus, xenofobii, neslušnost nebo nenávist, neboť ty jsou v některých
lidech zakořeněny, a i tito lidé mají právo na svobodu projevu. Stát by
neměl upřednostňovat většinový názor a kriminalizovat názor menšin.
Syndikát novinářů by tedy měl spíše svoji snahu upřít na vzdělávání
veřejnosti než na podávání trestních oznámení,“ doporučuje advokát
Aleš Rozehnal.

Pro projekt, jejž Syndikát novinářů už rozjel, bude klíčový výběr
slov a slovních spojení, která budou do programu prohledávajícího
diskusní fóra a sociální sítě zadána. Mohlo by se mezi nimi objevit i
spojení „záchodový rváč“. Tak někteří diskutující titulují
šéfredaktora reportážní publicistiky České televize Marka Wollnera. Jde o
reakci na incident mezi ním a bývalým ředitelem České televize Jiřím
Balvínem, který na moderátora pořadu Reportéři ČT podal trestní
oznámení. Policie ho obvinila z výtržnictví a ublížení na zdraví a
navrhla státnímu zastupitelství, aby redaktora obžalovalo, čímž by mu
hrozilo až dvouleté vězení. Podle Obvodního státního zastupitelství pro
Prahu 4 se však Marek Wollner trestného činu nedopustil, takže případ
předalo Obvodnímu úřadu, aby zjistil, zda jeho jednání nelze posoudit jako
přestupek.

Urážkou by mohl být záchodový rváč či černá pasažérka

Pokud by tedy členové Syndikátu novinářů vyhodnotili, že spojení „záchodový
rváč“ je urážkou Marka Wollnera, nepochybně by ho zařadili mezi
nadefinovaná slova, po nichž bude zmíněný program v diskusních fórech
nebo na sociálních sítích pátrat. Moderátorka nedělního pořadu České
televize 168 hodin Nora Fridrichová by zase mohla úkorně vnímat spojení „černá
pasažérka“. Toto označení jí je občas přisouzeno jako připomínka toho,
že advokát Jan Brož v roce 2006 zveřejnil, že po ní byla šestkrát
soudně vymáhána pokuta za černou jízdu v celkové výši téměř 18.tisíc
korun. Moderátorka se bránila a skončilo to až u Nejvyššího správního
soudu. Ten však rozhodl, že advokát Jan Brož zveřejněním nechyboval,
protože šlo o informace, ke kterým by se dostal kdokoliv jiný, neboť šlo o
výsledky pravomocných soudních řízení.

Stejně tak je otázkou, jak by se vyhodnotilo označení „lhář“ či „žumpa“
v souvislosti s reakcí Rady Českého rozhlasu na to, jak se o ní píše v
médiích. Začátkem února vydala prohlášení, jehož úvod zněl takto: „Rada
Českého rozhlasu se ostře ohrazuje proti nepravdivým a manipulativním
tvrzením spolupracovníka Hospodářských novin a předsedy Syndikátu
novinářů Adama Černého, která 2. února 2018 zveřejnil ve svém článku
pod titulkem ‚Média veřejné služby pod tlakem‘. Autor bez uvedení
zdrojů svých informací a znalosti věci hrubě zkresluje a vytrhává z
kontextu postup Rady Českého rozhlasu v tématu reportáží redaktora Janka
Kroupy týkajících se hospodaření společnosti Agrofert na pozemcích s
nejasným vlastníkem.“

Nepravdivé a manipulativní tvrzení, nebo také lež či dezinformace

Adam Černý například uvádí, že „záležitost v prosinci probírala Rada
Českého rozhlasu − začala se jí zabývat, až když zasedání opustil
ředitel zpravodajství Jan Pokorný − a zadala si celkem tři analýzy: od
Institutu komunikačních studií a žurnalistiky, od společnosti Newton Media
a od novináře Karla Hvížďaly“. Přitom tuto „záležitost“ začala
Rada ČRo probírat už na svém listopadovém zasedání, analýzy si nezadala
Rada, ale generální ředitel Českého rozhlasu, a ředitel zpravodajství Jan
Pokorný byl celou dobu jednání přítomen. Zatímco Rada ČRo to kulantně
nazvala nepravdivým a manipulativním tvrzením, někdo přímočařejší by
mohl předsedu Syndikátu novinářů Adama Černého, který píše v Bakalově
dresu pro Hospodářské noviny, označit za lháře a dezinformátora. Ale
nebylo by to pak podle nového projektu Syndikátu novinářů posuzováno jako
urážka jeho předsedy, který se tak rád a často odvolává na jeho etický
kodex a ze všech sil bojuje proti dezinformacím?

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Martin Komárek: Když mě jako novináře uráželi Zeman nebo Paroubek, byl
jsem hrdý. Okamuru znám jako slušného a inteligentního člověka

ROZHOVOR „O tom, zda vražda novináře Jána Kuciaka souvisí s jeho prací,
budu spekulovat, až budeme mít reálnější poznatky. Dnes o tom nevíme
pranic,“ upozorňuje Martin Komárek. Sám byl jako novinář opakovaně
terčem útoků a vyhrožování od politiků i anonymů, ale připomíná, že
na urážky ze strany například Jiřího Paroubka nebo Miloše Zemana byl
hrdý. Vraždu novináře odsuzuje, ale zároveň by ze žurnalistů nedělal
posvátnou krávu. „Jako politici máme všechny možné hříchy, ale těch,
kteří by chtěli reálně použít kalašnikov místo voleb, je velice málo,“
vysvětlil Komárek.

Jako nebezpečné stádo jste popsal poslance ve Sněmovně a označil jste ji
za „sanitární dům přetvářky, zloby, nesplněných slibů“. Jak
vnímáte toto stádo při současném koaličním vyjednávání?

Sněmovna funguje pořád stejně. Místo, kde se uzavírají neskutečné
zákulisní kšefty, ostatně zvolení Ondráčka do čela výboru, který má
dozírat na GIBS, je toho důkazem.

Nevidíte tedy žádnou změnu?

Zcela jistě ne. Určitě to vyjednávání mají ještě těžší, protože je
ve Sněmovně moc malých stran a ty malé strany se všemožně snaží svůj
mrzký výsledek zhodnotit vyjednáváním, kecáním a cacnováním se.

Řekl jste mi, že „snaha o kriminalizaci Andreje Babiše je snahou o
záchranu sociální demokracie“. Jak je na tom nyní právě během
vyjednávání?

Sociální demokracie teď hraje zcela jednoduchou a průhlednou hru, kdy
trestně stíhaného člověka označují za problém. To neznamená, že je
nepřijatelný, tedy: my ten problém za něco vyměníme. Já už jsem kdesi
napsal do svých Komárkových novin, že takové vyjádření mi připomíná
něco jako: hele Honzo, strašně se mi nelíbí tvůj sestřih, ale už mi to
konečně udělej.

Za co podle vás ČSSD tento problém vymění?

Bude chtít maximalizovat mizerný volební výsledek, získat jedno, spíše
dvě silová ministerstva a bude handlovat až na hranici dosažitelného, což
se jí může nevyplatit, protože Babiš kromě toho, že je dobrý obchodník,
je i prudký a nenechá se vydírat.

A jaké šance má ČSSD nyní v čele s Janem Hamáčkem a Jiřím Zimolou?

Já Hamáčka znám a jako jednoho z mála sociálních demokratů jsem si ho
vážil a považoval za člověka, který drží slovo. Můžu se mýlit. Zimola
byl tátův kamarád, takže toho nehodnotím.

A co říkáte na možnou spolupráci s komunisty? Souhlasíte s kritiky, že
KSČM nemá v demokratickém státě ve vládě co dělat? Nebo Babišovi
prostě nezbývá nic jiného?

Možná si kritici vzpomenou, že François Mitterrand vzal ve Francii silné
komunisty do vlády, a tím je nadobro zničil. Já třicet let po revoluci, kdy
KSČM – kromě toho, že jde o stranu, se kterou absolutně v ničem
nesouhlasím – neprovedla nic, čím by ohrozila náš demokratický režim,
nevidím důvod, proč je z rituálních důvodů proskribovat.

Stále trváte na tom, že se do Sněmovny zatím vrátit nehodláte?

Vzhledem k tomu, že nejsou volby dalšího tři a půl roku, takže nebude
možnost, je to tak.

Jde mi spíše o to, zda se nějak změnil váš postoj od doby, co jste mi
řekl, jak rád jste, že se do Sněmovny po poslední návštěvě už
nemusíte vrátit.

Zatím ta radost trvá, ale neříkám, že mě politika už nikdy neosloví.
Já jsem komentátor a komentátor je člověk politický, když dělá svoji
práci poctivě, a na tom povolání politika je cosi fascinujícího a
přitažlivého.

Co je to?

Hlavně dvě věci. Jedna je, řekneme, rychlošípácká. Máte možnost nebo
alespoň iluzi možnosti měnit věci k lepšímu. Druhá věc je
přízemnější. Pořád se kolem vás něco děje a druzí lidé vám dávají
najevo, jak jste důležití, což ješitnost každého člověka příjemně
polechtá.

Na Slovensku byl zavražděn investigativní novinář Ján Kuciak se svojí
snoubenkou. To, že jejich zastřelení souvisí pravděpodobně s novinářskou
prací Kuciaka, tvrdí i policie. Novinář Ondřej Kundra na sociální síti
poznamenává, že takto to dopadá, když někdo v legraci hovoří o
zabíjení novinářů: „Chytnout za hlavu by se měli všichni ti, kteří
novinářům vyhrožují. V Česku k jejich likvidaci nabádá například
prezident Zeman, a není v tom rozhodně sám,“ psal na Twitteru. Měl by se
změnit přístup k novinářům? Kdo by se měl chytit za hlavu?

Předně, já o tom, že tato vražda souvisí s jeho prací novináře, budu
spekulovat, až budu mít o tom jakékoliv reálnější poznatky. Dnes o tom
nevíme pranic. Zdůrazňuji pranic. Jsou to plané spekulace, něco málo
vědí vyšetřující kriminalisté. Co se týče vyhrožování novinářů,
já sám jsem byl několikrát jeho objektem, ať už od činných politiků,
tak od neznámých pisatelů a anonymních dopisů a e-mailů. Vždy jsem si z
toho dělal legraci, což však neznamená, že to schvaluji. Nejde jen o
novináře, když někdo řekne: zlikvidujte doktory, zlikvidujte potápěče,
tak je to prostě blbost míněná žertem. Když někdo řekne: zlikvidujte
židy, je to už trestný čin.

Snižují útoky politiků postavení novinářů v očích veřejnosti? Může
to být dokonce jejich účelem?

Myslím, že přesně naopak. Byl jsem hrdý na to, když mě Paroubek, Zeman
uráželi, dokonce bych řekl, že se tím zvyšovala má důvěryhodnost.

Nicméně útoky přicházejí jak od prezidenta, tak od Andreje Babiše, Tomia
Okamury a dalších. Není to podle vás problém?

Je obecný problém, jak se politici na veřejnosti vyjadřují. Mnohdy je to
strašné, ale netýká se to pouze novinářů, ale i češtiny, dopouštějí
se sprostých slov, urážek menšin a tak dále a tak dále. Je to hrozné, ale
nedělal bych z novinářů posvátnou krávu. Tím neříkám, že jejich
vražda je omluvitelná.

K veřejnoprávním médiím se ještě dostaneme v dalších otázkách. Josef
Klíma k zastřelení slovenského novináře řekl, že diskutovali s kolegy,
proč se jim za celou dobu kariéry nic nestalo. Došli k závěru, že elity si
zvykly na to, že ať novináři objeví a zveřejní cokoliv, jim se stejně
nic nestane, takže proč by ztráceli čas a peníze likvidací. Je stav u nás
skutečně takový?

Je to bonmot a je docela dobrý. Je lepší než bonmot Zemanův o likvidaci
novinářů. Já sám jsem byl kolegou Sabiny Slonkové, když na ni plánoval
atentát vysoký úředník. Je to hrubá nadsázka a není tomu tak. Nás
politiky berou opravdu s velkou rezervou a vím, že máme všechny možné
hříchy, ale těch, kteří by chtěli reálně použít kalašnikov místo
voleb, je velice málo.

Přejete si personální změny v České televizi, nebo se domníváte, že by
šlo o ohrožení demokracie?

Já jsem byl předseda mediálního výboru čtyři roky a znám na rozdíl od
drtivé většiny těch, kdo se o televizi baví, zákony. Personální změny
jsou možné ze dvou důvodů. Jednak když se rozhodne generální ředitel,
který má absolutní moc, nebo při změně generálního ředitele, když ho
po písemném napomenutí odvolá Rada České televize. Není to otázka
přání, ale zákonného postupu.

Miloš Zeman vysvětlil, že ke změnám by mohlo dojít poté, co nebude
schváleno hospodaření televize…

Podle zákona pokud poslanci dvakrát neschválí výroční zprávu o
hospodaření televize, rada automaticky padá, bude zvolena nová a může
odvolat ředitele. To je zákonný postup v rukou poslanců, kteří tu možnost
mají. Já osobně jsem bohužel neúspěšně prosazoval německý model, kdy
jsem chtěl, aby jakákoliv moc nad veřejnoprávními médii byla vzata z rukou
politiků. Doufejme, že se podaří to do budoucna prosadit.

Čím to je, že se zvedá taková vlna kritiky vůči veřejnoprávním
médiím?

Je kvalifikovaná domněnka, že ve společnosti celkově klesá důvěra k
médiím, ať jsou jakákoliv. Lidé se více pohybují na internetu a
sociálních sítích a nechtějí, aby jim někdo předkládal prefabrikované
názory. Řekl bych, že kritika na hlavu České televize je tolik
medializována, protože redaktoři někdy reagují jako urážlivé staré
panny, a když se někdo zmíní jen lehce o tom, že jejich fěrtoch není
podle poslední módy, začnou řvát jako podsvinčata.

Když jste zmínil, že lidé se více pohybují na internetu a vyhledávají si
informace, jsme hloupí na to, abychom některá rozhodnutí vzali do vlastních
rukou prostřednictvím referend?

Já jsem byl skutečně čtyři roky ve Sněmovně a musel bych českým lidem
pohrdat až do morku kostí, kdybych si nemyslel, že rozhodují
kvalifikovaněji než Sněmovna. Zcela jistě máme mít referendum o
důležitých věcech. Jsem dokonce i pro referendum o případném vystoupení
z Evropské unie, v tom jsem na jedné lodi se Zemanem a ve volném čase a za
vlastní peníze bych objížděl republiku a argumentoval, abychom
nevystupovali. Ale na referendum máme právo a musí být vyhlášeno za
vážných reálných podmínek. Musejí být potřeba statisíce podpisů,
není možné ho vyžadovat na přání nějakého uřvaného politika a jistě
víte, koho mám na mysli.

Tomia Okamuru. Když už jste na něj narazil, jak hodnotíte jeho politiku a
způsob, jakým ji prosazuje?

Já znám Okamuru jako slušného a inteligentního člověka, který je ovšem
nesmírně schopný obchodník a narazil na díru na politickém trhu, což jsou
lidé, kteří mají strach z přistěhovalců, islámu, lidé, kteří jsou
frustrovaní a mají oprávněnou nedůvěru k politice našeho státu. Ti mu
dali tolik hlasů a on dělá maximum, aby jejich názory prosazoval, což je
legitimní.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Martin Komárek vysvětlil, proč je „Babišovo hnízdo“ něco úplně
jiného než Grossův byt

Že by měl Andrej Babiš odstoupit? To nepřichází v úvahu. Poslanec Martin
Komárek (ANO 2011) ostře smetl veškeré výtky vůči vicepremiérovi jako
„nenávistné útoky politických oponentů a spekulace médií“, jež jen
amatérsky opakují informace, ovšem nepřinesla žádná nová fakta. Zatím
jde totiž pouze o podezření. „Samozřejmě kdyby se Andrej Babiš naštval
a odešel, tak bych ho lidsky chápal, ale politicky by to podle mého názoru
byla chyba.“ A posměch předsedy TOP 09? „Kalousek nenávidí Babiše,
nenávidí ANO,“ zhodnotil Komárek.

Dnes se sejde koalice, aby se dohodla na společném postupu na mimořádné
schůzi sněmovny, svolané kvůli kauze kolem farmy Čapí hnízdo. Část
opozice Babiše viní z toho, že se při stavbě farmy dopustil dotačního
podvodu. Myslíte si, že se vicepremiérovi podaří objasnit situaci tak, že
už se bod týkající se kauzy Čapí hnízdo ani nedostane na program
mimořádné schůze?

Může se stát, že nebude program schválen. Opozice, která schůzi svolala,
nemá dost hlasů, takže by se k ní musela přidat i část koalice. Žádný
velký rozdíl v tom ale není, protože jak známo, řečníci s přednostními
právy mohou vystoupit kdykoli, takže ještě před schválením programu si
opozice řekne přesně to, co chce říct.

Může situaci nějak změnit to, že se sejde vicepremiér Andrej Babiš s
prezidentem Milošem Zemanem?

Ne, protože prezident nemá žádný vliv na chod sněmovny.

Přesto prezident nepřímo podpořil Andreje Babiše, když zmínil, že se
nebude věcí zabývat. Naopak opozice trvá na vysvětlení. Například
místopředsedkyni TOP 09 Heleně Langšádlové by se líbilo velmi rázné
řešení. O tom svědčí i její vyjádření pro ParlamentníListy.cz, že
„každý politik v celé Evropě by kvůli Čapímu hnízdu odstoupil“. Co
na to říkáte?

Každý politik v Evropě by zvažoval odstoupení, kdyby nezávislá komise či
policie došly k závěru, že v případě Čapího hnízda byly v rozporu se
zákonem použity dotace, nebo dokonce že šlo o dotační podvod. To by
samozřejmě na jeho pověsti zanechalo nesmazatelný šrám. Pokud jde o pouhé
podezření, spekulace tisku a nenávistné útoky politických oponentů,
žádné odstoupení nepřichází v úvahu.

Místopředsedkyně ODS Alexandra Udženija zmínila, že „nechce se mi
věřit, že by pan Babiš o tom nevěděl. Hned od počátku se totiž de facto
vzdal jedné ze svých firem, která přešla na anonymní majitele a po
úspěšně provedené dotační transakci se do jeho holdingu vrátila.
Potvrzují to i jeho slova, že Čapí hnízdo je „nejlepší nápad, který
kdy vymyslel.“ Co vy na to?

Do obchodů pana Babiše nevidím. Nejsem byznysmen.

Dnes se v médiích vyjádřil i premiér Bohuslav Sobotka: „Je logické
žádat vysvětlení v této věci, která je hodně spletitá.“ Vicepremiér
Babiš by podle něj měl dát veřejnosti k dispozici veškeré informace o
případu. Zároveň ale premiér varoval před tím, aby se politici měnili ve
vyšetřovatele, státní zástupce nebo soudce. Zdůraznil také, že věc
vyšetřuje policie i evropské orgány. Jak hodnotíte postoje premiéra v
této kauze?

Pan premiér se chová korektně a zároveň politicky. Má dva zásadní cíle:
zachovat koalici a uspět v krajských a parlamentních volbách. Z toho
vyplývá, že si musí s ANO udržovat přiměřeně slušný vztah a pak že
ho musí oslabit. Obě tyto strategie sleduje velice zkušeně.

Ještě se vraťme k opozici. V podstatě nejtvrdší vyjádření zaznívají
od předsedy TOP 09 Miroslava Kalouska. Na Primě při debatě s
místopředsedou ANO Jaroslavem Faltýnkem uvedl: „Bohužel to je reputační
problém nejenom pro českou vládu doma, ale je to reputační problém pro ČR
v celé Evropě.“ Podle Kalouska nemůže sněmovna „dělat pštrosí
politiku k Čapímu hnízdu“ a není možné, aby ke kauze nezaujala
stanovisko. Co si o tom myslíte?

Kalousek je zcela konzistentní. Nenávidí Babiše, nenávidí ANO. Cítí
příležitost, jak oslabit osobně Babiše i stranu, a využívá ji s
kalouskovskou razancí. Naprosto ho chápu, protože je to jasná opoziční
strategie. Musím ale dodat, že Kalousek by měl pravdu, pokud by se cokoli z
toho prokázalo. Kdyby vyšlo najevo, že se Andrej Babiš skutečně dopustil
dotačního podvodu, šlo by samozřejmě o problém pro Českou republiku, byť
ne kolosální. Jenže zatím jde o pouhé podezření, které Andrej Babiš
jednoznačně popírá, takže žádný problém neexistuje. Znovu opakuji. Mohl
by vzniknout, pokud by se podezření prokázalo.

Pan vicepremiér říká, že jde o mediální kampaň, která má poškodit
jeho osobu i celé hnutí. Jak si aktuální stav mediální scény v této
věci vysvětlujete vy?

Jde o klasickou mediální vlnu. Mají atraktivní téma, které se týká v
současné době nejzajímavější osobnosti v České republice, které
samozřejmě přitahuje diváky, čtenáře a velmi dobře prodává články
redaktorů. Jestliže převládají negativní komentáře, i to chápu,
protože Andrej Babiš mezi komentátory nikdy nebyl zvlášť oblíben.
Samozřejmě s tím, co se publikuje, nesouhlasím. Média pracují s presumpcí
viny, a ještě amatérsky. Novináři neobjevili žádná nová fakta.
Neustále upozorňují na rozpory ve vyjádření Andreje Babiše, ale žádné
nové skutečnosti o tom, jak to s Čapím hnízdem bylo a nebylo kromě
nějakých časových os, jsem nikde neviděl, neslyšel a ani nečetl. Média
kauzu živí, ale nevnesla do ní nic nového. Srovnávám to se situací, kdy
Mladá fronta Dnes psala o problému Stanislava Grosse s bytem. Tehdy dokázala,
že peníze nemohl mít, a Stanislav Gross musel reagovat na fakta. Bohužel
dnes v médiích vidím jen už notoricka známé informace.

Podle slov místopředsedy Faltýnka na Primě musel vicepremiér odložit
dovolenou s dětmi. Myslím, že tu informaci sděloval i pan vicepremiér v
některém médiu… Kauza evidentně narušuje vicepremiérovi soukromý život.
Neobáváte se toho, že by z politiky odešel i z osobních důvodů?

Já jako politik dělám svou práci, takže nějaké obavy nejsou na místě.
Samozřejmě kdyby se Andrej Babiš naštval a odešel, tak bych ho lidsky
chápal, ale politicky by to podle mého názoru byla chyba.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní


Question:
Spratek na houbách. Kalousek si mezi tepáním Babiše našel čas i na
Jiřího Ovčáčka a také to bylo veselé

Na sociální síti Twitter se do sebe zhurta pustili předseda TOP 09 Miroslav
Kalousek a mluvčí prezidenta Zemana Jiří Ovčáček. Ten při této
příležitosti zmínil i „antizemanovskou sektu“, od které se mu v
podstatě dostalo vyznamenání.

Hradní mluvčí veřejnost upozornil, že ve čtvrtek 24. března proběhne v
zahradách Hradu cvičné odpálení jednadvaceti dělostřeleckých salv. Stane
se tak mezi sedmou a osmou hodinou ranní. Na toto oznámení zostra zareagoval
exministr financí Kalousek: „21 salv? To si pamatuji naposledy v roce 1969
při MS v hokeji ČSSR – SSSR, 4 : 3. To byl ten spratek (mluvčí) ještě na
houbách.“

Ovčáček si to ovšem nenechal líbit a přešel do protiútoku. „Chtěl
bych tímto převelice poděkovat Miroslavu Kalouskovi, který mne nazval
spratkem. Od šéfa antizemanovské sekty je to vyznamenání,“ napsal na
sociální síti Facebook.

Neopomněl zmínit ani politologa Jiřího Pehe. Ten na Twitteru v duchu
Kalouskových slov poznamenal, že „spratkovo vyšinuté chování naznačuje,
že byl nejspíš na lysohlávkách“. I tomuto muži Ovčáček vřele
poděkoval.

Choices:
- neutrální
- negativní
- pozitivní