Question:
Nevím, kdo Topolánka vyslal do boje o Hrad. Chtěl bych věřit, že se
katapultoval sám. Nicméně pro Zemana je to skutečný soupeř, říká
profesor Jiří Hanuš

ROZHOVOR Přes veškeré své karamboly z minulosti má Mirek Topolánek velkou
šanci dostat se do druhého kola přímé prezidentské volby. Je o tom
přesvědčen profesor Jiří Hanuš, podle něhož vstupem bývalého předsedy
vlády do hry vznikla jiná situace, z níž možná i sebevědomý Miloš Zeman
znervózní. Nynější hlava státu se dle jeho soudu zapíše do dějin jako
obnovitel dobrých vztahů s Ruskem a Čínou, ale sám je toho mínění, že
tuto zemi s Putinem v čele je nutné si držet od těla, ačkoli se mu zdají
některé antiruské stereotypy přepjaté.

Jen co se do boje o Pražský hrad přihlásil Mirek Topolánek, začaly podle
sázkových kanceláří klesat šance dalších kandidátů. Bývalý předseda
vlády a ODS se zařadil na třetí místo a na čtvrté tak odsunul Michala
Horáčka. Má opravdu expremiér naději uspět? Co soudíte o něm jakožto
osobě, o jeho politické historii?

Ano, myslím, že Mirek Topolánek tuto šanci určitě má. Samozřejmě to
nebude mít lehké, Miloš Zeman je „těžká váhová kategorie“. Myslím,
že Mirek Topolánek má velkou šanci dostat se do druhého kola voleb, a to
přes všechny své karamboly z minulosti. Je to zkrátka na poslední chvíli
opravdový Zemanův soupeř.

Na druhou stranu, nemůže Topolánkova kandidatura pomoci Miloši Zemanovi tím,
že zastíní dlouhodobě se propadajícího Jiřího Drahoše, o kterém i „kavárna“
tvrdí, že je „želé 2“? Nebo je nutné se bát toho, kdo bývalého
předsedu vlády do boje o prezidentský úřad vyslal?

Z mé první odpovědi vyplývá, že považuji Topolánka za skutečného
politického kandidáta, nikoli pouze za zástěrku jiné postavy. Chce vyhrát,
to je zřejmé. Chce porazit všechny ostatní kandidáty, Zemana i Drahoše
především. Nevím, kdo ho do boje vyslal, znám pouze několik lidí, kteří
mu pomáhají v kampani. Chtěl bych prozatím věřit, že se do boje o Hrad
katapultoval především on sám. To nevylučuje, že se opírá o další
osoby, které se nebojí střetu jak se současným prezidentem, tak
především s Andrejem Babišem.

Jak hodnotíte poslední politické vystupování Miloše Zemana? Srší bonmoty,
dělá si legraci z novinářů i svého zdraví. Je v kondici vyhrát
prezidentské volby? A bylo by to dobře s ohledem na jeho způsob řešení
povolební situace?

Přes všechny nedostatky a handicapy je Miloš Zeman kandidát číslo jedna,
to se mi zdá nesporné. Ano, zdá se, že je ve svém živlu, ale dosud neměl
soupeře, kterého by bral vážně. Se vstupem Topolánka do hry vznikla jiná
situace, možná, že i sebevědomý Zeman znervózní. Volby může vyhrát,
dobře to ale není. To je ovšem můj osobní názor, nedokážu to vidět
objektivně. Není to zkrátka můj kandidát, je to populistický, chcete-li
pragmatický, socialista, v současné době podporovatel Andreje Babiše.
Myslím, že by nebylo dobré, aby byl podruhé zvolen.

Pojďme k nedávným parlamentním volbám. S přibývajícím časem se zdá,
že komunisté „vyměkli“ a začínají uvažovat o toleranci vlády Andreje
Babiše. Zásadově se tváří Tomio Okamura, nicméně hnutí ANO už na
některé jeho požadavky kývlo. V ČSSD dle informací z tisku též pomalu
zraje varianta spolupráce s Babišem. Senátor Pirátů Libor Michálek také
vybízí k podmíněné spolupráci s ANO. Petr Pithart říká, že „raději
ve vládě s Babišem než zcela mimo“. Jak to nakonec asi celé dopadne? Kdo
podlehne a za co? Bude hrát roli úvaha, že by Babiš mohl všechny ostatní
zbavit všeho vlivu na státní podniky a státní správu, tudíž oni „zmoudří“?

Pokud bych věděl, jak to celé dopadne, nebyl bych historikem, ale
prognostikem, v lepším případě prorokem. Takže pouze obecně: samozřejmě
že se situace nějak „vyvine“, existují politické subjekty, které
nakonec mohou Andreje Babiše podpořit. Uvidíme, jak vysoká bude jejich cena.
U některých stran bych to ale nepovažoval za zmoudření, ale „zblbnutí“.
Petr Pithart je jako obvykle milý, ale jako obvykle mimo. Vlastně ne, třeba
nakonec ve vládě skončí lidovci, ti to mají v genech.

Opět se hovoří o orientaci naší země „na Východ“ nebo „na Západ“.
Příznivci Evropské unie se děsí referenda, které by dle hnutí ANO nemělo
postihnout otázku setrvání v EU, ale nemusí to být konečný postoj.
Okamura či KSČM se tomu vůbec nebrání. A Okamurova SPD, jejíž většina
poslanců se pozitivně dívá na Putina, nejspíše obsadí funkci šéfa
bezpečnostního výboru Sněmovny. Jak se na obě záležitosti díváte?

Zatím se mi zdá, že volby dopadly tak, že nezískaly většinu ani silně
proevropské síly, ale ani silně antievropské – myslím samozřejmě EU,
nikoli Evropu jako politicko-kulturní fenomén. Samozřejmě další vývoj
bude hodně záležet na tom, zda si Andrej Babiš ujasní svou evropskou pozici.
Zatím je to jeho nejslabší místo, nepočítám-li jeho skandály. Osobně
jsem příznivcem setrvání v Evropské unii, ale současně zastáncem
tvrdého nátlaku na současný socialistický mainstream, nátlaku pokud možno
středoevropského. Nejsem si samozřejmě zcela jist, zda se reforma EU
podaří. V každém případě bych byl pro výjimku z přijetí eura, pokud to
jinak nepůjde, s pomocí výjimečného referenda. To ale vyžaduje rozumnou
vládu.

Právě Tomio Okamura nedávno vyzval ke změně statusu veřejnoprávních
České televize a Českého rozhlasu. Je pravdou, že zejména ČT je
kritizována za stranění některým politikům a špinění jiných. Často si
na ni stěžuje i prezidentská kancelář. Kritizován je kupříkladu i
výběr hostů do pořadů Václava Moravce. Oproti tomu zastánci ČT tvrdí,
že jakákoliv podobná změna by ohrozila naši demokracii. Jak hodnotit práci
veřejnoprávní televize a rozhlasu? Je třeba přistupovat ke změnám?

Považuji některé pořady České televize o Tomiu Okamurovi za potřebné,
jedná se přece o jednu z neproblematičtějších postav současné politické
scény. Obecně vzato, zdá se mi, že se situace médií v České republice za
poslední léta proměnila, a to špatným směrem. Ano, mohu kritizovat
některé produkty a celkovou situaci veřejnoprávních médií, na druhé
straně: co nám za chvíli zbude, pokud si všechna média koupí miliardáři,
vstoupí do politiky a začnou se odstřelovat navzájem? Abychom nakonec
ještě nebyli vděční za média typu České televize i Českého rozhlasu,
dokonce i za toho problematického Moravce! To je ovšem katastrofický
scénář, reformy by zasloužily i zmíněné instituce.

Prezident Miloš Zeman se chystá na návštěvu Ruské federace, spolu s ním
chce jet i rekordně velká delegace podnikatelů. I odpůrci Putina
přiznávají, že Rusku se ekonomicky daří, navzdory sankcím. Jak s odstupem
hodnotit to, jak naše politika, ale zejména Evropská unie jako celek
zareagovala na události na Ukrajině z roku 2014? A jak dál postupovat ve
vztazích s Ruskem, když už budeme mít novou vládu?

Ano, Miloš Zeman se zapíše do dějin jako obnovitel dobrých vztahů s Ruskem
a Čínou. Sám ani nezastírá, že je to i jeho osobní šálek kávy a že je
přítel obou prezidentů těchto zemí. Nebezpečná přitom je především
skutečnost, že má jakousi „vlastní“ zahraniční politiku, vedle
politiky vládní. Samozřejmě, obchodní vztahy s těmito zeměmi by se měly
rozvíjet, o tom není sporu, je ale přitom jasné, že se zde nedá úplně
oddělovat hospodářství a politika. Jakkoli se mi zdají přepjaté některé
„antiruské stereotypy“, domnívám se, že tuto zemi s Putinem v čele je
nutné si držet od těla, nikoli naopak. Ukrajinský případ je složitý,
existuje zde ruské využití a zneužití slabosti Západu, na druhé straně
západní chybné sebevědomí při současné slabosti, zkrátka chybné kroky.
Zapeklitá kauza! A co se týče nové vlády. Jednak nemůže být jiná
zahraničně-politická koncepce vlády a prezidenta; jednak naše zahraničně
politická orientace musí být prozápadní. A to říkám i u vědomí spousty
chyb západních zemí v posledních letech. Jiná varianta prostě zatím
neexistuje.

Pokud jde o odchod z Evropské unie, dle ekonomů bychom hned ztratili 400
tisíc pracovních míst, jiné odhady mluví o tom, že bychom zchudli o
třetinu. Exposlanec KDU-ČSL Ivan Gabal navíc tvrdí, že bychom museli vracet
miliardy evropských dotací, které jsme již využili. Zastánci „czexitu“
nicméně tvrdí, že bychom mohli zůstat na evropském trhu v rámci EFTA,
tedy Evropského sdružení volného obchodu, a to zcela automaticky. Jak se na
to celé dívat?

Už jsem víceméně odpověděl. Czexit považuji – prozatím – za oblast
vědeckofantastické žurnalistiky. Nejsme Velká Británie, ale Malé Česko.
Britský případ je ale zásadní i pro naše uvažování a pro naše úsilí
o reformu EU. Pokud se ale ve strukturách Evropské unie nic nezmění ani po
odchodu Velké Británie, pokud bude EU dále tlačit na pilu centralizace a
likvidace národních států, tak se dají očekávat společenské turbulence,
jejichž projevů se obávám. Patřím k lidem, kteří si myslí, že
současná politika Evropské unie zvyšuje riziko extremismu v jednotlivých
evropských zemích.

Západní svět je ohromen vlnou nařčení ze sexuálního obtěžování. Jde
zejména o umělecké a sportovní kruhy. Bylo odhaleno bolavé místo naší
civilizace, nebo jde o nafouklou věc?

Ne, je to spíše docela typické pro naši současnost. Je to módní vlna,
související s hledáním „obětí“ v minulosti, jakási deviace západní
společnosti, touha po sebedestrukci. Jednou jsou hlavními viníky katoličtí
kněží, jednou celá západní civilizace ve vztahu ke své koloniální
minulosti, jednou politici, jednou herci. Ta poslední kategorie nepostrádá i
komické rysy, tam bych skutečně tu reálnou situaci viděl tak padesát na
padesát… Obětí jsou tzv. menšiny a „slabší pohlaví“, někdy
etnické a národní skupiny. Je to veliké intelektuální téma, které si
přímo říká o zpracování. Toho by se musel ovšem ujmout nějaký dobrý
– konzervativní – autor! Škoda, že už nežije takový Raymond Aron, ten
by to dokázal.

Profesor Jiří Hanuš (1963) je historik, který působí v Historickém
ústavu FF MU a v brněnském CDK. Pravidelně přispívá do časopisu Kontexty
a je členem think-tanku Pravý břeh.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Velký přítel, nejkultovnější osobnost 20. století. I takové jsou
zahraniční reakce ke smrti Fidela Castra

Po smrti bývalého kubánského vůdce Fidela Castra začínají přicházet
první reakce světových státníků.

Podle francouzského prezidenta Francoise Hollandea Fidel Castro „zosobňoval
kubánskou revoluci ve všech nadějích, které vyvolala, i ve všech
zklamáních, která přinesla“.

První a poslední prezident Sovětského svazu Michail Gorbačov ocenil Castra
za to, že „posílil Kubu“ v období „tvrdé americké blokády“.
Přínos kubánského vůdce vyzdvihl také venezuelský prezident Maduro, jenž
vyzval všechny světové revolucionáře, aby „pokračovali v odkazu“ otce
kubánské revoluce.

Hlubokou lítost nad ztrátou přítele vyjádřil salvadorský prezident
Sánchez Cerén. Mexický prezident Enrique Peňa Nieto napsal na twitter, že
„Fidel Castro byl přítelem Mexika a podporoval bilaterální vztahy obou
zemí založené na respektu, dialogu a solidaritě“.

Podle prohlášení indického premiéra Módího také Indie „oplakává
ztrátu velkého přítele“. Podle ministerského předsedy byl Castro jednou
z nejkultovnějších osobností 20. století. Ke kondolenci se připojil i
indický prezident Pranab Mukherdží.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Méně peněz na telefon a internet. Jsi nemocný? Máš nemocenskou. Návrhy
Pirátů pro členy Sněmovny

Předseda pirátských poslanců Jakub Michálek chystá návrh, který má
výrazně omezit zúčtovatelné i paušální náhrady. Zavedl by také
například pro poslance i senátory nemocenskou. Kromě hnutí ANO však jiní
poslanci z jeho nápadu příliš nadšeni nejsou.

„Uvažuji o tom, že bychom předložili návrh zákona, který se podívá na
poslanecké náhrady, které jsou neadekvátní. Také si myslím, že poslanci
by měli dostávat odměnu jen v návaznosti na dobu, kdy jsou v práci nebo kdy
jsou řádně omluveni,“ řekl Michálek.

Dále dodal, že pokud jsou poslanci nemocní, měli by brát nemocenskou. „Neměli
by mít lepší podmínky než ostatní občané České republiky, kteří
chodí do práce,“ zdůraznil Michálek.

Podobnou situaci před nedávnem řešil i předseda Senátu Milan Štěch.
Server Novinky.cz informoval, že se obracel na dlouho nemocného senátora
Františka Čubu (SPO) s žádostí, aby nastoupil na nemocenskou. Jenomže
Čuba se nakonec rozhodl, že se platu vzdá ve prospěch Nadace Synot.

V Parlamentu to funguje tak, že svou absenci stačí písemně sdělit. Nikdo
nezkoumá, zda je oprávněná, nebo není. Z toho důvodu byl v roce 2015
poněkud překvapivý případ tří poslanců z ČSSD, KDU-ČSL a KSČM,
kteří dobrovolně čerpali nemocenskou.

Michálek chce svůj návrh představit ještě do Vánoc a kromě toho chce
také řešit i kumulaci funkcí. „Nemělo by to být tak, že někteří
poslanci a senátoři nechodí do práce a v čase, kdy nepřijdou do Sněmovny
nebo Senátu, si vydělají peníze mimo a tímto způsobem to kumulují,“
rozhořčuje se Michálek, který nesouhlasí ani s tím, aby poslanci a
senátoři pobírali peníze za jinou státem placenou funkci, jako je
například radní, náměstek nebo hejtman.

Nepřiměřeně vysoká je podle šéfa pirátského klubu Michálka náhrada za
telefon a internet, která dosahuje až pěti tisíc korun měsíčně. Poslanci
útratu za datové a mobilní služby vykázují a podle spotřeby jim je
následně proplacena.

„Ministerstva si dojednají paušály na neomezené volání za stopadesát
korun měsíčně, tak to snad může mít i každý poslanec nebo asistent
poslance,“ řekl Michálek s tím, že takto to není úsporné. Víc financí
by prý dal pouze zákonodárcům, kteří by z titulu své funkce nebo kvůli
účasti v zahraniční delegaci byli v čilém styku s cizinou.

Piráti také navrhují, že snížit by se mohly i paušální náhrady za
dopravu. Ty jsou od 26 300 do 39 500 korun v návaznosti na vzdálenost, kterou
musí poslanec ze svého trvalého bydliště urazit do Sněmovny, kilometry
však poslanci prokazovat opět nemusejí.

„Ať to dají na stůl a my se k tomu postavíme čelem,“ vybídl Piráty
šéf klubu ANO Jaroslav Faltýnek.

Výhrady k napadům Pirátů ale má nový šéf ústavně-právního výboru
Marek Benda (ODS). „Jestli si opravdu Piráti myslí, že hlavním problémem
země, v situaci nástupu Babišova ANO do vlády s podporou SPD a komunistů,
jsou poslanecké náhrady, tak ať si s tím hrají,“ poznamenal.

Stejně se na věc dívá i Jan Farský (STAN). „Nevím, jestli je to to
zásadní pro ČR, co je potřeba řešit. Ale jestli to Piráti vyhodnotili tak,
že je to nejdůležitější, co přinesou, tak o tom budu s chutí debatovat,“
řekl s tím, že poslanec je volená funkce, to není standardní pracovní
poměr. Pro poslance nefunguje ani standardní pracovní doba nebo nemocenská.

Další velká diskuse by se měla strhnout při volbě místopředsedů ve
výborech. Podle představ hnutí ANO by ve výborech mělo být v sedmnácti
výborech devadesát místopředsedů. Jenže to se Pirátům nelíbí a
navrhnou srazit jejich počet o třetinu.

Piráti tím prý chtějí ušetřit přes pětadvacet milionů na
příplatcích za funkce. Piráti se také vyjádřili, že ve výborech do
dvaceti členů postačí tři místopředsedové, jen u větších by měli
být čtyři.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Írán zakázal používání amerických dolarů v obchodě

Teherán oznámil, že nákupy a objednávky u obchodníků, které jsou
založené na americké měně, nebudou moci procházet importní proceduru.

Podle místních médií je tato politika v souladu s politikou Centrální
Banky Íránu (CBI) a má sloužit k vyřešení změn v cenách na dolarovém
trhu.

Russia looks to dump US dollar in settlements with #Iran https://t.co/faTBl6NRka
pic.twitter.com/18RBANktIw — RT (@RT_com) 12 ф 2018 г

CBI vysvětlila, že tento krok nezpůsobí žádné vážné problémy pro
obchodníky, jelikož podíl dolarových obchodů v Íránu nebyl vysoký. To je
způsobeno tím, že částí embarga je to, že americké banky mají
zakázáno obchodovat s Íránem.

Teherán se dlouhodobě snaží přejít na nedolarový obchod. S několika
zeměmi již uzavřel dohody na obchodování v národních měnách.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Obama se dojatě loučil s Merkelovou. A tak Oskar Krejčí sepsal, co jejich
spojenectví ve světě napáchalo

Politolog Oskar Krejčí v rozhovoru pro První zprávy.cz zhodnotil poslední
cestu prezidenta USA Baracka Obamy do Evropy. Nedíval se ale ani tak na
proslovy státníku, jako spíš na to, co se skrývá za těmito proslovy.
Obama např. pochválil Řecko a Německo. Německo se přitom podfle Krejčího
znovu stává destabilizačním prvkem Evropy. Ale problém prý není v
samotných Spojených státech nebo Německu, ale v systému, na němž nejen
tyto státy stojí.

Končící prezident USA Barack Obama se přijel rozloučit s Evropou,
přičemž zavítal do kolébky demokracie - do Řecka. Tento stát mimo jiné
pochválil za to, žer vydává více než dvě procenta HDP na obranu, k
čemuž se zavázaly všechny členské státy NATO. Podle Krejčího je v tom
ovšem háček.

„Podívejte se na logiku vojenských výdajů Řecka. Kdo je v pojímání
Řecka bezpečnostním problémem? Rusko? Nebo snad Čína? Ne, spojenec Řecka
a USA v NATO – Turecko. Symbolem je rok 1974, kdy černí plukovníci,
fašisté vládnoucí v Řecku, iniciovali vojenský puč na Kypru, po kterém
Turecko okupovalo severní část ostrova. Co dělá problémy řeckému
rozpočtu? Nákupy zbraní u spojenců: v Německu, ve Francii, v USA. Vskutku
nádherný vzor pro Prahu a Bratislavu! Obdobně výmluvná jsou slova
prezidenta Obamy, jimiž vyjádřil „hrdost, že jsme s Angelou přátelé“.
No, kdo z nás své přátele odposlouchává? Slova státníků je třeba vždy
několikrát převrátit, než najdete jejich smysl. A někdy žádný smysl
nemají," varoval.

Celý rozhovor naleznete zde

Ve skutečnosti je to údajně tak, že se Německo stává destabilizačním
prvkem Evropy, jakým bylo už ve 20. století a to díky politice kancléřky
Angely Merkelové.

„Z Německa pod jejím vedením se opět stává rušivý prvek v
bezpečnostní architektuře Evropy: nesmyslná politika vůči unijním
státům ve finanční krizi, podpora převratu na Ukrajině, sebevražedná
migrační politika, chybný přístup k Londýnu v předvečer Brexitu,
rusofobní komplexy… V souhrnu lze říci, že Obama uklidňoval vybrané
Evropany. Přímo ikonické bylo setkání v Berlíně, který Washington
pokládá – právem – za převodovou páku své politiky v Evropě. Na
schůzku byli pozváni představitelé silnějších států „staré Evropy“,
mám-li použít dělení z Bushových časů, zatímco na představitele „nové
Evropy“ nezbyly židle. Servilitu mají ve Washingtonu rádi, ale podbízením
se nemůže nahradit chybějící mocenský potenciál.

Problém je prý v samotném kapitalismu

Krejčí jde však v popisu dění toho, co se děje ještě dál. Snažil se
poukázat na to, že Západ často hovoří o míru a lidských právech, jenže
kapitalismus, na kterém staví, má v sobě celou řadu rozporů, které
skrývají riziko války. Ve své nejčistší podobě prohlubuje rozdíly mezi
lidmi. Stačí se podívat na příklad Belgie. Pro celou řadu evropských
států byla tato země vzorem, protože ve 30. letech 19. století přijala
ústavu, do které začlenila i slavnou deklaraci o lidských právech. Jenže
pak se ukázalo, že lidé jsou si možná rovni, ale někteří jsou si
rovnější. O pár let později totiž belgický král zavítal do Konga, ze
kterého se stala kolonie.

„Vladař pak vedl civilizační misi, během které jeho panovnický rod
nesmírně zbohatl a tak trochu mimochodem přitom snížil počet obyvatel
Konga z 20 milionů na 8 milionů. Čísla jsou převzata z Britské
encyklopedie. Krutost belgických šiřitelů civilizace neznala mezí – a
liberální ústava stále platila," podotkl Krejčí. Na tomto příkladě se
snažil předestřít širší problém, který v kapitalismu vidí.

„Kapitalismus není to, co o něm říkají liberálové či konzervativci. Je
plný vnitřních rozporů především v podobě neférového rozdělení
příjmů a majetků. To ústí z jedné strany do volání po ještě větší
ameriko-centristické globalizaci, z druhé pak v politické a ekonomické
ochranářství. Nerovnováha však stále živelně narůstá. A s ní také
nebezpečí války. Liberálové i konzervativci na to reagují uznáním, či
dokonce podporou oligarchizace, byť slovně stále přísahají na demokracii.
Zatím nic nesvědčí o tom, že by začalo skutečné hledání sociální
stability založené na nové, spravedlivější rovnováze mezi svobodou a
rovností," uzavřel rozhovor.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Mítink proti Macronovi před Elysejským palácem

Příslušníci levicových stran a odborů protestují před sídlem
francouzského prezidenta Emmanuela Macrona v Paříži.

Vyjadřují znepokojení kvůli jeho sociální, hospodářské, ekologické a
migrační politice.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Finská média podezřívají Rusko ze skupování nemovitostí kvůli
následnému rozmístění vojáků

Získaná Ruskem nemovitost ve Finsku může být použita pro umístění
ruských vojáků, stejně jako k uzavření silnic, informuje televizní
společnost YLE s odvoláním na Bezpečnostní policii Finska.

Existuje riziko, že získaná nemovitost ve Finsku bude použita pro
rozmístění ruských vojáků, uvádí Bezpečnostní policie SUPO. Píše se
to v novinách Iltalehti.

Vydání blíže nespecifikuje, jaké oblasti a jaké objekty ruská strana
získala.

Jak tvrdí noviny, bezpečnostní policie upozorňuje Správní komisi
parlamentu, že může jít o takzvanou přípravu Ruska k vyvíjení tlaku v
krizové situaci.

Podle SUPO o tom svědčí transakce s nemovitostmi, které nemají žádnou
obchodní logiku. Jak televizní společnost s odkazem na SUPO uvádí, v praxi
cizí stát jako vlastník pozemku může uzavřít silnice nebo rozmisťovat
jednotky.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Chválit Čínu za pokrok v Tibetu je prý hloupost. Zelený Kudrnáč pro PL
připomněl, jak „zmodernizoval“ Německo Hitler

ROZHOVOR Stropnický je levicový. Bursík stranu nepoškodil. Byl profilovaná
osobnost. V Tibetu panuje disneylandizace. Tibetské vlajky budeme vyvěšovat.
Na lidská práva jsme citliví. Regulace hraní na internetu je třeba. Jsem
pro rozumnou prohibici, zákaz není řešení. Regulací hazardu lidé o práci
nepřijdou. Arzen v běloveské kyselce IDA je zásadní problém. Ve volbách
si troufáme na osm procent. To nám řekl Michal Kudrnáč, předseda krajské
organizace Strany zelených v Královéhradeckém kraji.

Od ledna má Strana zelených nového předsedu Matěje Stropnického. Ten se v
uplynulých letech profiloval výrazně levicově. Jak ho vnímá členská
základna? Ještě za Bursíka jste zvesela vládli s pravicí... Matěje
Stropnického nelze vnímat jinak než jako politika levicověji orientovaného.
Na druhou stranu zelení dlouhodobě pracují na tom, aby se politika trochu
vymanila z úzkého rozdělení na levici a pravici. My máme věcná témata a
chceme je věcně řešit. V něčem máme určitě blíž k levici, někde jsme
spíše centristé. Říkám ale, že zelení jsou ve středu. I z tohoto
pohledu je třeba názory nového předsedy vnímat. Zmínil jsem Martina
Bursíka. Když jste se dostali v roce 2006 do Poslanecké sněmovny, po pár
měsících jednobarevné vlády ODS jste s Bursíkem skočili do pravicové
vlády, jako by se nechumelilo. Jak moc poškodil Bursík zelené? Já bych
netvrdil, že stranu a její program poškodil. Samozřejmě je to vždycky
problém výrazně profilovaných osobností, které mají schopnost tvrdě
formulovat svůj názor a také ho prosazovat. Samozřejmě takoví lidé jsou
schopni spoustu voličů přitáhnout a spoustu zase odradit, tak to je.
Vždycky budou vzbuzovat kontroverze. Koneckonců Matěj Stropnický je také
člověk, který je schopen silně formulovat své teze a dostat se s nimi do
médií, a možná tím i trochu provokovat. Myslím, že i on bude vzbuzovat
kontroverze jako Bursík. Martin Bursík má teď svou pidistranu. Teď zrovna
se chce zviditelnit protestem ohledně partnerství Prahy s Pekingem.
Čínského prezidenta bude vítat plakátem s fotkou Václava Havla a
politického emigranta dalajlámy. Vy si pořád jako zelení myslíte, že
Tibet by měl být samostatný? Někteří zarputilci u nás stále vyvěšují
tibetské vlajky... No tak problematika Tibetu. Pokud vím, tak Tibet jako
samostatný nikdo neprosazuje. Jde spíš o větší míru autonomie a
respektování kulturních tradic a liberalizaci tamního režimu. Radikální
názor, že by měl být Tibet samostatný v dohledné době, nemáme. Jde nám
o to, aby byly zachovány zbytky tibetské kultury, aby tam nepokračovaly
disneylandizace a vyprazdňování té kultury. A přestalo to násilí, které
se tam dělo a děje, byť už ne tak vyhroceně jako v minulosti. Pokud vím,
ještě v padesátých letech panoval v Tibetu naprostý feudalismus. Za trest
se tam třeba nosily kamenné klobouky. I jiné libůstky tam připomínaly
středověkou torturu. Číňané tam prokazatelně přinesli civilizační
pokrok, jehož vrcholem není jen světoznámá železnice, ale prokazatelné
zlepšení podmínek života lidí... Já vím. Ale ten argument o přinášení
pokroku je scestý. Pokrok přinesl do Německa i Hitler. Ekonomicky ho postavil
na nohy, začal stavět dálnice, dal lidem dovolenou. Pokrok prostě není
argument. Nesouhlasím. Zmínil jsem vyvěšování tibetských vlajek. Má pro
nás smysl je vyvěšovat, jak jsme to viděli opět tento týden?

Já myslím, že to je tradice, která je docela zakořeněná. A budeme v tom
pokračovat. Koneckonců i náchodská radnice tibetskou vlajku vyvěšovala a
tuto tradici snad neopustí. Pan starosta Birke má ohledně Tibetu jistě jiný
názor, ale respektoval tuto tradici, kterou tady máme, a já si ho za to
vážím. Neboť i když nesouhlasí, respektuje. V propagaci Tibetu vidím
spíše pokračování havlovského přístupu. Jakou to ovšem má oporu v
naší kultuře? A navíc mi to připadá, že zelení se zabývají lidskými
právy velmi výběrově. Nezaznamenal jsem třeba, že by vás zajímala třeba
katastrofa v Dárfúru, na Timoru i jiných místech planety... Myslím, že se
snažíme věnovat většině situací, kde jsou lidská práva porušována.
Nemá smysl se bavit o Dárfúru, to byl velký problém a pořád trvá.
Tradice novodobé polistopadové politiky byla založena na tom, že jsme
citliví na lidská práva a jejich porušování ze strany totalitní moci. To
znamená, orientovali jsme se na režimy, kde se dlouhodobě lidská práva
porušovala, jako tomu bylo u nás v letech 1948–1989. Podpora Tibetu na tohle
navazuje, byť současná česká zahraniční politika od toho dnes trochu
upouští. Pojďme k regionálním problémům. Vy jste členem iniciativy
Občané proti hazardu. Daňovou novelou, která začala platit od počátku
letošního roku, jsou atakovány provozovny, kde se provozují tzv. technická
zařízení. Proč vám ale nevadí rozšiřování nelegálního hazardu
prostřednictvím třeba kvízomatů? Nemluvě o hraní na internetu… Určitě
i regulace hraní na internetu by měla přijít na pořad. Samozřejmě i
nějaké formy zásadnější regulace by byly na místě, nicméně já si
myslím, že dopady, které v tuto chvíli řešíme, jsou z větší části
způsobeny těmi fyzickými hernami. Naprostá většina lidí, kteří se z
hazardu léčí, kteří se kvůli tomu zadlužili nebo špatně skončili či
se dali na dráhu zločinu, se etabluje z hráčů, kteří chodili do těchto
heren. A seděli nad těmi blikajícími bednami třeba několik dní. Myslím,
že jsou na to i studie a ta čísla potvrzují, že je více závislých na
bednách než na internetu. Ale samozřejmě internet je také problém. Vaše
strana podporuje svobodného člověka. Vy i já jsme hazard nikdy nehráli. To
je přece rozhodnutí každého, ne? Zakázal byste hraní zcela? Ne. Vymýtit
do kořene to nejde a je iluzí, že nebudeme mít v České republice jedinou
hernu. Jsou lákadla lehčí a těžší. Bylo prokázáno, jaké společenské
náklady hraní přináší, a proto se to musí regulovat. Rizika prostě
překračují společenskou únosnost. Ale lidi to k tomu podobně jako k
alkoholu vždycky bude mámit, a proto je třeba mluvit o rozumné prohibici.
Zákaz není řešení. Ale okolo vidíme extrémy. Brno třeba zrušilo
všechny herny a je dnes plné kvízomatů. Namísto legálního podnikání
tady máme nelegály... Myslím, že problém s nelegálním podnikáním není
tak zásadní. Kvízomaty, pokud vím, jsou rušeny, pokutovány, a to dost
vysoce.

To s vámi nesouhlasím, vždyť ministr vnitra Chovanec zrovna tento týden
mluvil o tom, že nemají žádné páky, jak sankce vymáhat. To tvrdili o
videoloterijních terminálech taky velmi dlouho. Myslím, že je to alibismus
jako v předešlém případě. Od problému nelegálního podnikání tady
máme policii a orgány činné v trestním řízení. Je pravda, než se ten
poměr nabídky a poptávky zredukuje, tak to přináší určité problémy a s
tím se musíme vyrovnat. Ale nevím, proč by třeba v Náchodě muselo být
osm nebo jedenáct heren, když by stačilo jedno kasino u hranic. Každý si
tam dojede a nebude lákán na každém kroku. Asi zapomínáte, že v hernách
pracují tisíce lidí. Podle některých odhadů až šedesát tisíc. To jsou
řádní zaměstnanci a až polovina jich může přijít o práci. Co vy na to?
Místo těch heren přijde něco nového. O tom nepochybuji. Ze střednědobého
pohledu se bude zaměstnanost na těch místech zvyšovat. Totiž, v herně je
jedna obsluha, která tam vydává kafe zadarmo a lidi tam házejí ty peníze.
Když tam bude klasická restaurace, tak tam bude i více zaměstnanců. Stejně
je to s hypermarkety, skladišti a podobně. Argumentuje se tím, že to
přináší pracovní místa. Ale na tu plochu je těch míst málo a ještě
kdovíjak placených. Ale samozřejmě uznávám, že každá změna přináší
i problémy, a to pro konkrétní lidi. Ale znovu říkám, že pro širší
zaměstnanost to bude mít pozitivní vliv z dlouhodobého hlediska. S
vyhláškami měst a obcí ohledně zákazu hazardu jste na Královéhradecku
spokojen? Myslím, že je to srovnatelné s ostatními kraji. Někde k té
regulaci dochází, někde ne. U větších měst je to horší. Hradec
nereguluje, Trutnov nereguluje, Náchod nedostatečně. Ve Dvoře Králové je
to naopak dobré. Města, která neregulují, asi vědí proč. Peníze, které
jim jdou z hazardu, nejsou zanedbatelné… Ano, ale daly by se utratit jinak. A
navíc zejména velká města na tom nejsou rozpočtově špatně, takže výnos
z hazardu je oproti jeho společenským dopadům malý. Třeba Náchod z toho
má osm milionů a na investice vynakládá 150. Takže je to zanedbatelná
částka. Jste zastupitelem města Náchoda. V nedávné době se tam politická
situace rozbouřila ohledně obsahu arzenu ve vodě IDA, kterou tam lidé z
prameníku v Bělovsi houfně odebírali. O jaký problém jde z vašeho pohledu?
Jde o zásadní problém a vedení města selhalo. Bude to mít ještě
pokračování. Zaprvé nikdo nevěděl, že ten prameník je provozován bez
jakéhokoliv povolení. Když přijdu k nějakému veřejnému zdroji vody, tak
se automaticky předpokládá povolení, že není zdravotně závadný. A
zadruhé tam má být upozornění, že je tam nějaká zvýšená hodnota. A
naprosto zásadní věc je ta, že tam byl minimální odběr patnáct litrů na
osobu. Pokud to někdo v takovém množství skutečně konzumoval, tak si
myslím, že hrozí akutní otrava, nikoliv chronická. Je ale pravda, že
klinické studie na účinek arzenu teprve vznikají. Na základě obrovského
problému, který vznikl v Bangladéši, kde lidé konzumovali takovou vodu jako
pitnou po dobu osmi let. Ty koncentrace tam byly ale poloviční než v
Náchodě. Takže arzen je v podstatě obrovský zdravotní problém. Jaké
priority bude obsahovat váš program do krajských voleb? Problémů je celá
řada. Ale určitě velkým tématem jsou krajské nemocnice a zdravotnictví.
Třeba zrušený tendr na dostavbu náchodské nemocnice, který vedení kraje
nezvládlo a čeká to na nové vedení. V oblasti školství jde třeba o
velké slučování středních škol. Problémem kraje je i územní
plánování. Do krajských voleb jdete společně s Piráty. Tipnete si, jak na
podzim dopadnete? Realistický odhad je sedm až osm procent.

Choices:
- ne
- ano


Question:
V Itálii zatkli pár za násilí na dívce z Černobylu

Italský pár byl zatčen kvůli sexuálnímu útoku a podvodům vůči dívce z
Běloruska, která k nim přijela v rámci rehabilitačního programu pro lidi
postižené havárií v Černobylu, oznámilo policejní oddělení města Forli.

Dívka (nyní ve věku 22 let) od svých 10ti let trávila letní dovolenou u
páru v italském městě Forli. V roce 2014 se dostala do vážné nehody na
kole, která ji zanechala téměř úplně zdravotně postiženou. Podle
šetření se Italové, kteří v podstatě kontrolovali její život, se
rozhodli přivlastnit si pojistné, které měla dívka dostat. Celkem se do
kapsy podvodníků dostalo 2 120 000 eur.

Nyní jsou obviněni také ze sexuálního násilí, které měli svému hostu
způsobit, podvodu a oklamání postižené osoby.

Katastrofa na černobylské jaderné elektrárně nastala 26. dubna 1986, kdy
explodovala čtvrtá pohonná jednotka stanice. Celková plocha radiačního
znečištění v Bělorusku činila přibližně 46,5 tisíc čtverečních
kilometrů (23% z celkové plochy). Na Ukrajině bylo v 12 regionech
kontaminováno 50 tisíc kilometrů čtverečních. Navíc bylo radioaktivní
kontaminací postiženo 19 ruských regionů v rozloze téměř 60 tisíc
čtverečních kilometrů a dohromady bylo postiženo 2,6 milionu lidí.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Na Ukrajině prověří rozhlasovou stanici Šanson kvůli malému podílu
domácí produkce

Ukrajinská Národní rada pro televizní a rozhlasové vysílání vyhlásila
neplánovou prověrku televizní a rozhlasové společnosti Šanson po
monitoringu vysílání společnosti v Charkově, v jejímž průběhu bylo
zjištěno, že ve vysílání je podíl hudby ukrajinských interpretů
příliš nízký, informuje se na webu regulátora.

V Národní radě zdůraznili, že v červenci loňského roku bylo v průběhu
plánované prověrky Šansonu zjištěno, že podíl hudebních skladeb
ukrajinských autorů a interpretů je na úrovni 47 %, zatímco podle zákona
to musí být nejméně 50 %.

Podle údajů Národní rady zástupce společnosti Šanson ujistil, že v
současné době přesáhl podíl hudby ukrajinských interpretů v jejím
vysílání 55 %.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Raketa Sojuz s družicí Meteor-M odstartovala z kosmodromu Vostočnyj

Z kosmodromu Vostočnyj odstartovala raketa Sojuz-2.1b s hydrometeorologickou
družicí Meteor-M č.2-1, studentským přístrojem Baumanec-2 a 17
zahraničními nanodružicemi, oznámil zpravodaj RIA Novosti.

„Je startovací kontakt" (povel na oddělení od startovacího komplexu),
oznámil hlasatel na startovací ploše.

Úkolem Meteoru-M č.2-1 je monitorování klimatu a předpověď počasí.
Údaje z družice pomohou zjistit teplotu na povrchu moří, rozložení teplot
a vlhkosti v atmosféře. Jeho vystoupení na výpočetní oběžnou dráhu
vysokou 825,5 km je naplánováno na 7.42 SEČ.

Pod předním aerodynamickým krytem se nachází také jedna družice LEO
Vantage (plnohodnotné seskupení těchto malých komunikačních přístrojů
má začít fungovat v roce 2021), jeden přístroj AISSat-3 —
sedmikilogramová norská družice pro monitorování moří, jedna družice
IDEA určení pro sledování mikroskopického kosmického odpadu, a
pětikilogramová družice SEAM pro výzkum magnetického a elektrického polí
magnetosféry Země v zájmu švédského Královského technologického ústavu.

Kromě toho bude na oběžnou dráhu vyneseno deset přístrojů pro sledování
mořských lodí LEMUR, dvě americké zemědělské družice na monitorování
vody a hospodářkou úpravu půdy Landmapper-BC, a experimentální německý
přístroj pro radioamatéry D-StarOne.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Byla nalezena nejstarší tetování postavy

Nejstarší tetování na těle člověka byla objevena na 5000 let starých
egyptských mumiích v Britském muzeu.

Teď se ukázalo, že taková vyobrazení se začala dělat o 1000 let dříve,
než se předpokládalo.

Tetování byla objevena na tělech muže a ženy, známých jako „Gabalinské
mumie". Podařilo se prozkoumat tmavé, těžce viditelné skvrny na ruce muže.
Technologie infračerveného záření ukázala, že se jedná o vyobrazení
dvou rohatých zvířat: divokého býka a hřivnatého kance, což je
příznačné pro předdynastickou dobu egyptského umění.

Abstraktnější motivy ve tvaru písmene S byly nalezeny na rameni a
předloktí ženy, která možná byla velice významným člověkem.

Vyobrazení se nacházejí pod kůží, pigmentem jsou pravděpodobně saze.
Tetování byla provedena jehlou z kostí nebo mědi. Možná symbolizují
postavení, odvahu nebo magická zakletí.

Dříve archeologové mysleli, že si jenom ženy začaly dělat tetování v
dávných dobách. Nový objev prokázal, že tetování si nechávali dělat
také muži.

Za nejstarší tetování ve světě byly považovány obrázky na ledovcovém
člověku Ötzi, které patří do stejného časového období jako nalezené
obrázky v Britském muzeu. Ale ta vyobrazení byla čistě geometrická, ne
figurální.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Manželka prezidenta Erdogana promluvila a svět oněměl. Vychválila jistou
instituci, typickou pro středověk

Ostrou kritiku od novinářů si vysloužila manželka tureckého prezidenta
Recepa Erdogana Emine za výrok, že „v harému byly ženy připravovány na
celý život“. Informoval o tom server Prvnizpravy.cz.

„Harém byla škola pro členy osmanské dynastie, kde se ženy připravovaly
na budoucí život,“ uvedla manželka Recepa Tayyipa Erdogana na oficiálním
setkání s novináři v Ankaře.

Celý text je ZDE

Slovo „harém“ je často používán na Západě jako synonymum pro „mnohoženství“.
Turecké slovo „harém“ má význam jako „místnosti manželky“ nebo „soukromí“.
Původně se tak nazývají obytné prostory, které jsou nepřístupné pro
nečleny rodiny.

Harém byl za dřívějších časů osmanských vládců v bohatých,
převážně městských obydlích. Žilo zde několik „pánových“
manželek nebo konkubín, dcery jeho žen a jiné ženské příbuzné, děti,
otroci a sluhové.

Ohledně vztahů EU a Turecka se v posledních dnech vyjádřili také
poslankyně ODS Jana Černochová a miliardář, developer a pražský
komunální politik Zbyněk Passer. „Tak Turek v Evropské unii bude
každopádně velkým obohacením nejenom pro náš vzdělávací systém......Už
se těším na nové evropské směrnice,” podotkla Černochová.

„Turecký prezident a jeho žena často hovoří o své příchylnosti k
tradicím islámu a Osmanské říše. Erdogan u příležitosti MDŽ prohlásil,
že ženy by měly být především matkami. Už v minulosti vyzval Turkyně,
aby měly alespoň tři děti,” upozornil Passer na zajímavý Erdoganův
výrok.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Dienstbier školil studenty: Muslimská pokrývka hlavy je jako babičkovský
šátek. Integrace v Británii se povedla. Vhodnější prezident než Zeman
bude úplně kdokoliv

REPORTÁŽ Anglie destabilizuje Evropskou unii a vytváří lavinový efekt.
Naštěstí Francie je „rozumná“. Imperiální Rusko je na kolenou,
příznivci zrušení sankcí nemohou mít slovo. Integrace muslimů probíhá v
Německu i v Británii až na výjimky dobře. Nikáb je vlastně takový
babičkovský šátek. Dosluhující ministr Jiří Dienstbier spustil na
besedě v Plzni se zhruba dvacítkou studentů Západočeské univerzity
skutečnou kanonádu, jejíž první část ParlamentníListy.cz již
publikovaly. Vysmál se svým soupeřům a oznámil, že tentokrát na
prezidenta kandidovat nebude.

První otázka od přítomné studentské omladiny se týkala Brexitu. „Přiznám
se, že mne to překvapilo, protože jsem předpokládal, že racionalita nad
zcela vylhanými argumenty v kampani přece jen převáží. Považuji to za
nešťastné jak pro Británii, tak pro Evropu jako celek. Představa, že dnes
i tak relativně velká země jako Británie může být více suverénní sama
než Evropské společenství, je naprostá iluze. Formálně suverenita tam
samozřejmě je, ale v globálním prostředí už žádná evropská země
není sama dost silná, aby dokázala prosazovat svoje zájmy efektivněji sama
než v rámci evropské integrace. Také je to samozřejmě destabilizující
faktor pro zbytek EU. Doufám, že to nespustí žádný dominový efekt, že
nikdo další pokračovat nebude. Myslím si, že se už začíná ukazovat, že
to je pro Británii velký problém. Lživé předpoklady, představa, že si
vyjednají jenom to, co je výhodné se zbývající EU, a to, co je
nepříjemné, nepohodlné, co přináší nějaké náklady, tak toho se zbaví,
je falešné,.“ rozohnil se hned z počátku ministr Dienstbier. „Všechny
další evropské země Britům docela jasně řekly, že přístup na
společný trh je hezká věc, že jej mohou mít, ale když budou dodržovat i
ty další základní smlouvy, včetně volného pohybu osob. Představa, že si
někdo nechá přístup na společný trh, ale odmítne ostatní věci, které s
tím souvisejí, je naprosto nepřijatelná.“

Brexit a migrace

Už teď je prý vidět, jaké dopady může mít Brexit na Británii, „…
kolik různých podnikatelských subjektů včetně bank, které jsou pro
britskou ekonomiku a také příjmy státní pokladny klíčové, zvažuje, že
by přesunuly sídlo z londýnské city do některého jiného členského
státu EU. Představa, že si vyjednají bilaterálně obchodní dohody... i
světové velmoci daly Britům jasně najevo, že pro ně už nejsou tak
zajímavým partnerem, jako když by zůstali součástí EU. To jsou
racionální ekonomické argumenty a pak samozřejmě jsou tam ještě jiné,
mnohem hlubší důvody pro evropskou integraci. Zejména pro zemi, jako je ČR.
Evropská integrace vznikla jako reakce na druhou světovou válku, kdy střet
národních států se ukázal jako zničující. A princip spolupráce,
potlačení ega zejména velkých národů v rámci pravidel a parametrů
spolupráce v EU se ukázal jako mnohem perspektivnější,“ rozpovídal se
Jiří Dienstbier.

Myslím, že návrat k nacionalismu a národním státům rozhodně není
zájmem České republiky. My jsme vždycky dokázali obstát jen v době, kdy
se takové síly příliš neprosazovaly. Je dobré, že si to vzhledem ke své
historické zkušenosti uvědomují Němci, kteří se vlastně bojí vlastní
síly, a proto tak trvají na pokračování integračních reforem.

„Může mít Brexit nějaký vliv na migraci?“ zněla další otázka. „Myslím,
že s programem to nesouviselo, alespoň s tou migrací, ze které je tady u
nás panika, ke které není žádný důvod. Boj proti přistěhovalcům se
netýkal přistěhovalců mimo EU. Tam byl boj proti příchozím z Polska,
Slovenska, ČR, Rumunska, Bulharska. Jim nevadili Pákistánci, ti přicházeli
z britského impéria, na ty jsou zvyklí. Odpor proti migraci byl z jiných
členských zemí EU. Mimochodem, rozumnější britští politici upozorňovali
na to, že migraci ze zemí mimo EU to nijak neomezí,“ odpověděl ministr a
pokračoval.

„Pokud se podíváte na příklady jiných zemí, které nejsou členy, ale
mají přístup na společný trh, tak třeba Norové – někdo mně říkal,
že platí sedmkrát víc do těch Norských fondů. Přispívají za to, že
mají přístup ke společným výhodám. Mají i některé dílčí výjimky,
pro zemědělství, kde odmítli některá pravidla týkající se společného
trhu v rámci ochrany lokálních produktů. Museli akceptovat volný pohyb osob.
Kdokoliv si tady z ČR usmyslí, může se odstěhovat do Norska, sehnat si tam
práci a začít tam normálně žít v rámci volného pohybu. To všechno
museli akceptovat, a přesto platí mnohem více. Proč by Britové měli mít
nějaké jiné benefity než ty další země, které nejsou v Unii a přístup
na trh mají,“ rozohnil se opět dosluhující ministr.

Britové destabilizují EU. A voliči Le Penové…

„Zvolení Donalda Trumpa americkým prezidentem a Brexit zamávaly moderními
dějinami. Mají vliv na celkové dění v EU a nedává to větší šanci
extrémnějším stranám třeba Marie Le Penové ve Francii?“ zněla otázka
jednoho ze studentů plzeňské Západočeské univerzity. Jiří Dienstbier
odpověděl: „Už jsem řekl, že Brexitem potenciálně destabilizují (Britové)
zbytek EU a že mohou být špatným příkladem. Už se dá docela dobře
argumentovat a poukazovat na nereálnost slibů, které zněly v kampani před
referendem o Brexitu. Zatím je předčasné hodnotit dopady zvolení Trumpa. I
tam už se ukazuje, že z poloviny věcí, které sliboval, začal couvat už za
tři dny po volbách.“ Přítomní studenti se uculovali. „Docela klíčové
je, jakým způsobem si postaví svoji administrativu. Jsou tam některé
uklidňující, ale pak také velmi zneklidňující signály. Zjevně se
chystá prosadit lidi z krajně konzervativní části republikánského spektra.
A pak jsou ve vzduchu potenciální nominace, které jsou kompromitující,
třeba Rowney jako ministr zahraničí.“

„A co Francie?“ byla další, tentokrát velmi stručná podotázka. „Ta
má velkou odolnost. V momentě, kdy hrozilo vítězství Národní fronty
kdekoliv – v prezidentské volbě, regionálních volbách, teď naposledy,
tak se spojili a nakonec ji porazili,“ uklidňoval přítomné, některé
opravdu poněkud zaražené či vystrašené Dienstbier. „I nyní je zjevné,
že socialisté ve Francii jsou docela zdecimovaní z hlediska veřejné podpory
a vypadá to, že z republikánských pravicových primárek vzejde kandidát,
který bude pravděpodobně hlava státu. I tam mají standardnější
politické řešení než to extremistické.

„Disponuje Velká Británie jadernými zbraněmi?“ zněla poněkud
překvapující otázka. „Samozřejmě ano,“ opáčil Dienstbier. „Tak se
jí teď Evropa musí bát…,“ vyděsil přítomné jeden ze studentů. „To
už bychom zašli hodně daleko.,“ zasmál se ministr. „Británie je
standardní demokracie, která v zásadě ctí stejné principy jako
většinový zbytek EU, protože to, co se děje v Polsku nebo Maďarsku, je
také docela zneklidňující.“

Okamurova SPD „na hraně“

„Mají u nás naději na úspěch populistické extremistické názory
týkající se EU, Brexitu, migrace – viz pan Okamura a jemu podobní?
Dotazoval se další účastník besedy. „Krajské volby to nepotvrdily,
protože obava z migrace byla ve společnosti poměrně silná. Díky dohodě s
Tureckem se trochu situace zklidnila, ale přesto z toho byly hrozby z hlediska
vlivu na volební výsledek a v zásadě s tím hrála celá řada subjektů a
jenom jeden, který relativně, ale hraničně uspěl, to byl Okamura s tou
svojí SPD,“ odpovídal za smíchu přítomných studentů Jiří Dienstbier.
„Podle průzkumů v podstatě dokázal mobilizovat úplně všechny možné
voliče. S jakoukoliv zvyšující se účastí by jeho výsledek klesal
pravděpodobně pod tu pětiprocentní hranici. Což neznamená, že si nemůže
vybudovat díky tomuto relativnímu úspěchu nějakou pozici ke sněmovním
volbám, ale zatím to nevypadá, že by to na čistém antimigračním
populismu dokázal. Kdybych se obával hodně podobné kampaně, jakou vedl
Trump v amerických prezidentských volbách, tak to jsou naše příští
prezidentské volby. Tam by to mohlo mít u voličů úspěch, ale naštěstí
nemáme prezidentský systém. Takže to neznamená nějaký totální zvrat.
Už dnes nás výkon některých ústavních činitelů hodně posouvá za hranu,
kam jsem si nemyslel, že bychom se mohli dostat,“ uvedl dále ministr.

Více peněz na armádu

Na otázku, co říká Severoatlantické alianci, odpověděl ministr Dienstbier
následovně: „Máme na ní založenou naši vnější bezpečnost. Neumím si
teď představit reálnou alternativu. Byť jsem příznivcem toho, aby si EU
vybudovala vlastní bezpečnostní struktury včetně společné armády. To se
také mimo jiné objevilo v amerických prezidentských volbách, kdy Trump
řekl, že ostatní členové musejí převzít mnohem větší finanční
odpovědnost za vlastní obranu. Což není úplně tak originální Trumpův
postoj, to Američané dávají najevo dlouhodobě. Mají asi docela
oprávněně pocit, že na společnou obranu vynakládají i v poměru k jejich
ekonomické síle větší finanční prostředky. Takže nás čeká finanční
investice do bezpečnosti. Třeba v oblasti letectva je to úplně zjevné,
protože představa, že uděláme díru do světa s těmi našimi několika
Gripeny… To je dobré pro hlídání našeho vzdušného prostoru,
monitorování, kdo se tu pohybuje, ale při nějakém potenciálním vojenském
konfliktu je to samozřejmě úplně směšná síla.“ Kdyby se podle
Dienstbiera sdružila národní letectva v Evropě, šlo by v zásadě o docela
silné vojenské letectvo, které by měla Evropa k dispozici.

„Je pro nás reálné a žádoucí, aby byla u nás přijata nějaká
opatření proti dezinformačním webům, třeba ruským, jako Aeronet?“
zněla otázka z auditoria. „Že to je vážný problém, naznačují zprávy
našich zpravodajských služeb,“ odpověděl ministerský host. „Určitá
propaganda tu probíhá a velmi složitě se tomu čelí. Je otázka, zda je to
řešitelné legislativně. Vezměte si, jak složitě se debatovala regulace
internetu v oblasti hazardních her. Zásah do zpravodajství na internetu, to
už je doopravdy citelné.“ Dienstbier pak upozornil na problém s White Media,
„… který zveřejnil zjevně nezákonný obsah, ale je umístěn v
Kalifornii. České orgány těžko zasáhnou proti svobodě slova ve Spojených
státech. Neříkám, že stát v tom nemá být aktivní. Zajímavá mi přijde
iniciativa některých velkých internetových společností – Google,
Facebook, které ohlásily, že budou sledovat pravdivost informací, které se
přes ně sdílejí.“

Média bez skrupulí

V této souvislosti si pak Dienstbier postěžoval: „Když jsem se setkal se
zástupci Facebooku, kdy jsme diskutovali, jak čelit umísťování obsahu,
který šíří nenávist, už jsem byl zuřivě obviňován ze snahy cenzurovat
svobodu informací. To bychom museli po čínském způsobu cenzurovat internet
a kdo by byl ten, který by určoval, co tam smí či nesmí být. Je to
doopravdy velmi citlivá otázka. V minulosti byla určitá společenská dohoda,
že novináři a vydavatelé tištěných periodik respektovali určitá
pravidla. Dnes žádné etické principy při předávání informací neplatí.
Dnes můžete provozovat zpravodajský server někde z Karibiku nebo odkudkoliv
na světě.“

Neschopné, slabé Rusko v imperiální křeči

„Pobaltské státy se obávají Ruska. Co až se Donald Trump ujme svého
úřadu, jsou informace o kamarádíčkování Putina a Trumpa. Dá se
očekávat nějaká agrese ze strany Ruska?“ zněla otázka studenta ZČU.

To už je hodně šílená představa, že by měli Rusové zaútočit na
nějaký členský stát NATO. Protože pak je tam článek 5, závazek, že
napadený členský stát bude bráněn od všech členů Aliance. To by Rusové
riskovali. Něco takového mi připadá opravdu zatím jako šílená představa.
Probíhá to v jiné podobě. Testuje se to v jiných prostorech, například v
Sýrii, v podobě různých cvičení, letů, přesouvání raket do
Kaliningradské oblasti. To má podobu provokací a testování, jaká reakce na
to přijde z druhé strany. Ale že by tam měla být nějaká otevřená agrese,
tomu zatím odmítám věřit.“ Na druhou stranu je potřeba se podle
Dienstbiera připravovat na všechny varianty, a to souvisí s budováním
vlastních obranných kapacit. „Nezbývá bohužel, než znovu investovat do
vojenských schopností. Něco, co jsme si před čtvrt stoletím mysleli, že v
zásadě budeme moci vynechat, že ten svět bude jiný a konflikt se odstraní.
Až donedávna se to dařilo. Osobně si myslím, že vzepětí imperiální
ruské politiky je dáno tím, že jim docházejí síly. Že Putin na začátku
slíbil, že posílí ruskou ekonomiku, její schopnost produkovat něco jiného
než suroviny, aby nebyla závislá. Realita je jiná, jsou čím dál více
závislejší na surovinách, a to se mu vůbec nepovedlo. A tak obrací
pozornost národa k úmyslné velmocenské slávě, je to spíše neschopnost
nabídnout něco jiného. Je to i křeč Ruska, že jsou úplně jiní hráči,
jako je třeba Čína, ale nejen ona, co budou hrát mnohem větší roli, a to
i vojenskou. To neznamená, že v té křeči Rusové nemohou způsobit nějakou
naprostou šílenost. Ale doufám, že ne takhle velkou.“

Krym není Kosovo aneb není důvod pro rušení sankcí

„Nejhorší je představa, že by si kus státu uzurpoval jiný stát. To bylo
nepředstavitelné a pak došlo na Krym,“ burcoval student. „To je docela
zásadní,“ pochválil jej Dienstbier a pokračoval. „Protože anexe Krymu
je od druhé světové války nejfatálnější porušení mezinárodního
práva alespoň v tom našem prostoru. Ke Kosovu to přirovnávají nesmyslně,
protože na Krymu to došlo ještě dál – to nebylo jenom odtržení státu,
ale i anexe, i ozbrojenou silou, což je absolutně nepřijatelné. Pro nás
jako NATO, které má zájem na zachovávání určitých pravidel, to nelze
akceptovat. Samozřejmě razantní odpověď by byla vojenská, ovšem nikdo si
nepřál vojenský konflikt. Pak zbylo něco mezi, a to jsou nějaké sankce. Ty
alespoň dávají najevo, že to odmítáme. Z tohoto hlediska považuji za
obrovsky nebezpečné, pokud se tento postup relativizuje. Což činil do jisté
míry i Trump v předvolební kampani.“ Podle Dienstbiera je ale otázka,
jaká bude jeho reálná politika. Buď se obklopí standardními politiky, a
pak je zde jistá garance kontinuity. Stejně tak jsou prý nebezpečné
náznaky u nás, „… ať již u našeho prezidenta či některých politiků,
kteří chtějí obchodovat s Ruskem v různých smyslech toho slova. A proto
podporují ukončení režimu sankcí, k čemuž není žádný důvod. Protože
Rusko se chová stejně agresivně i na Ukrajině, protože tam je otevřená
agrese i na Donbasu. Protože Rusové tvrdí, že tam jejich vojáci jsou na
dovolené, že tam nejsou oficiálně, a to je směšné. To byli i mužíčci
na Krymu, od kterých se Rusové distancovali, a pak je Putin vyznamenával, jak
znamenitě tuto operaci provedli. Situace je tedy úplně jasná, a proto třeba
já docela silně reaguji na naší politické scéně na toho, kdo zpochybňuje
politiku vůči Rusku a sankcím.“

Ukrajina je naše!

„Ruská politika vůči Ukrajině je průnik do vlivu. To je náš prostor,
naše sféra. My tam budeme určovat, co se tam bude dít. My to nemůžeme
díky naší historické zkušenosti vůbec akceptovat, protože my jsme také v
té sféře vlivu Ruska. Proto je třeba držet zásadní postoj vůči
Ukrajině právě proto, aby to Rusové nezkoušeli dál. V momentě, kdy by
zaútočili na jakýkoliv stát EU a NATO, tak jej musíme začít bránit.
Kdybychom nezačali, můžeme dopadnout úplně stejně, takže kde je ta
hranice. Ruská imperiální politika má ambici obnovit svůj vliv v celém
prostoru, jako jej měly v minulosti. A tomu nemůžeme ustoupit. Proto je tu
symbolická reakce, že se tam posílají jednotky, posiluje se vojenská
přítomnost v pobaltských zemích. Což nejsou jednotky, které by byly
schopny čelit nějakému prvnímu útoku. To je symbolické vyjádření
spojenectví. Doufejme, že k tomu nedojde, protože to by bylo docela
zničující pro všechny,“ konstatoval Dienstbier.

Nikáb je vlastně babičkovský šátek

Další dotaz ve více než půldruhahodinové diskusi se týkal nošení burek,
nikábu, uznávání jiného náboženství. „Hranice se hledá poměrně
těžko,“ uvedl Dienstbier a pokračoval: „Co se týká zahalování, je
třeba, aby byla jasná identita osoby, která je zahalena, tedy kdo se pohybuje
ve veřejném prostoru. Na druhou stranu přehánět ty zákazy může mít
někdy i opačný efekt. Třeba spor ve Francii o těch speciálních plavkách,
zahalujících skoro celé tělo. Argument proti tomu zákazu byl, že pro ty
ženy, co získají emancipaci, je lepší je nechat chodit na pláž v
burkinách, než je nechat zavřené doma, kde nad nimi může mít muž, který
vyznává tyto principy, totální kontrolu. Dát jim možnost, aby šly do
veřejného prostoru, tak pomůže k integraci do společnosti. Když budou na
pláž chodit, tak uvidí, že je možnost volit mezi různými životními
přístupy. Když je všechny necháte zavřené doma v jejich prostředí,
které může být hodně konzervativní, nepochybně žádné integrace
nedosáhnete.“

„To byla součást i té debaty u naprosto šílené kauzy vršovické
zdravotnické školy v Praze,“ uvedl k hodně medializovanému případu
Dienstbier. „Celá podstata toho problému se ani nediskutovala, protože v
době, kdy to začalo, kancelář veřejného ochránce to nemohla ani sdělit,
protože to byla řešená kauza. Tam nejde o hygienu ve zdravotnickém
zařízení, kde by se nosil předepsaný oděv. Tam vůbec nešlo o nějakou
praxi. Ta žena chodila do školy v hidžru, což je šátek, který nezakrývá
tvář. Takový ten babičkovský šátek, který ještě pamatuji z dětství,
které nosily všechny vdané ženy na vesnici.“ Žena, která sem prý
přišla, byla tady bez rodiny. "Myslím, že měla dítě, ale bez jakýchkoliv
dalších rodinných vazeb. Byla bez formálního vzdělání a starala se o ni
jedna nezisková organizace. Když diskutovali, čím by se mohla živit, aby
zapadla do společnosti, tak odpovídalo to, aby pečovala o jiné lidi. Proto
pro ni vymysleli zdravotní školu.“ Podle Dienstbiera tím, že ředitelka
trvala na dodržení školního řádu, který zakazoval pokrývku hlavy,
dotyčná mladá žena nedokončila vzdělání, nebude pokračovat v profesní
dráze. „Ona tady nebyla v žádném uzavřeném islamistickém prostředí,
dva roky tu chodila a možná by ten hidžáb odložila sama. Ona prostě
přišla z prostředí, kde bylo společensky, ne nábožensky nemyslitelné,
aby vyšla do společnosti bez pokrývky hlavy. Kdyby normálně otevřeně tady
ve společnosti žila, tak by možná jej sama odložila, měla by nějakou
kvalifikaci, byla by ve zdravotnickém zařízení jako sestra, pečovala by o
nemocné lidi a byla by v normální situaci.“ Z druhé strany. může být
námitka, že i to zahalování nemusí být vždy dobrovolné, že nejde o
svobodné rozhodnutí. „Na to není jednoduchá odpověď, ale plošný,
striktní zákaz může někdy v tomto směru nadělat více škody,“ uzavřel
diskusi o „zdrávce“ Dienstbier.

Pár ghett, milion německých muslimů a povedená integrace v Británii

„Když lidi zaženete do kouta, do nějakého ghetta, tím vytváříte
nebezpečnou situaci. Integrace lidí z jiných kultur, z jiného náboženství,
je trochu jiná ve Francii, kde trošku mají problém s těmi ghetty. Jinak je
to v Německu. Přestože tam také registrují několik tisíc potenciálně
nebezpečných radikálů, ovšem při milionové populaci muslimů,
především Turků. Pokud někdo z vás byl dříve v německých velkoměstech,
ví, že je tam nábožensky společnost velmi pestrá.“ Podle Dienstbiera
nebylo nebezpečné jít po ulici v částech Berlína, kde je větší podíl
tureckých přistěhovalců. „Ten pocit jsem nikdy neměl a byl jsem v řadě
německých měst a nebezpečno mně to tam nikdy nepřišlo. Nebezpečí se
mnohem více zdůrazňuje u nás než v samotném Německu. Stejně tak když
jsem mluvil s britskými poslanci o situaci v některých britských městech,
tak když jsem jim popisoval, jak se o tom tady referuje, oni říkali, že je
to přehnané. Že v naprosté většině je tam integrace také povedená. To
neznamená, že tam nemají pár šílenců. Takže prostý zákaz nošení
šátků nemusí mít smysl a může tu situaci v některých případech i
zhoršit. To, co se má postihovat, jsou projevy netolerance, radikalismu,
hlásání násilí a je úplně jedno, kdo je hlásá. A to i v
trestněprávní rovině. Selektivně trestat toho, kdo chce tu nenávist
šířit, a ne nikomu předepsat, jaké oblečení bude nosit. Jak to zakážete?
Nidžáb ano, český šátek ne? Pokud si jej nějaká žena vezme, jak to
budete rozlišovat. Co je ještě projev nějaké víry nebo radikalismu nebo
jde o nějakou módní záležitost,“ odpověděl poměrně obsáhle
Dienstbier.

Následoval dotaz dívky – názor na Michala Horáčka coby prezidenta. „Někdo
jiný než Zeman!“ Jiří Dienstbier reagoval: „Mně připadá úplně
kdokoliv vhodnější, i Michal Horáček. Začátky jeho oficiální
kandidatury mi úplně přesvědčivé nepřišly. Ale neměl bych problém si
představit, že by byl prezidentem ČR. Umím si představit nějaké
zajímavější kandidáty, další lidi, které bych neměl problém
respektovat a nepoškozovali by ČR, neštěpili by českou společnost,
nešířili by nenávist, neuráželi by, aniž by se za to byli schopni omluvit
a nevypadali by jako šašci navenek v zahraničí,“ uvedl na účet
prezidenta Miloše Zemana Dienstbier.

„Vy už neplánujete kandidaturu?“ podotkla studentka. „Už moc neplánuji.
Když jsem kandidoval posledně, tak jsem měl větší podporu veřejnosti a v
sociální demokracii. Zkoušet to, to nemá moc cenu… Neříkám, že nikdy a
za žádnou cenu, ale pravděpodobně ta možnost už nepřijde, ta
nepřichází tak často, ale v tuto chvíli nepřijde téměř jistě,“ uvedl
posmutněný Dienstbier.

„Co budete dělat dál?“ ptala se studentka dosluhujícího ministra, který
je ve funkci již jen pár dní. „Já to mám velmi jednoduché, jsem senátor
a mám čtyři roky před sebou,“ odvětil vesele. „Takže já se přesunu
těch 300, 400 metrů do své senátorské kanceláře. To znamená, že pokud
si někteří mysleli, že se mne zbaví, tak opomenuli tento fakt. Pro mě je
senátorský mandát dostatečná politická platforma pro to, abych mohl
prosazovat věci, o kterých jsem přesvědčen, že jsou správné. Budu
využívat tohoto prostoru, který mi samozřejmě zůstává. Z toho mě ty
čtyři roky nikdo nemůže odvolat,“ uvedl s jiskrou v oku a potutelným
úsměvem.

Za hranou byli Masaryk, Havel a hlavně Klaus. Zeman? Extrém!

Poslední dotaz byl na přímou volbu prezidenta. „Obecně jsem pro prvky
přímé demokracie v systému. Nemyslím si, že máme změnit parlamentní
formu republiky a přejít na systém přímé demokracie. To rozhodně ne, ale
některé prvky ano. Je otázka, jestli hodnotit tu přímou volbu jenom podle
výsledku té první, zatím jediné, protože zneužívání funkce prezidenta,
to má u nás docela tradici,“ překvapil přítomné Dienstbier. „I ti,
kteří mají historicky respekt, tak skoro všichni demokratičtí prezidenti
se pokusili jít na hranu, když ne za hranu oficiálních pravomocí. I třeba
Tomáš Garrigue Masaryk používal mnohem vyššího vlivu na politickou scénu,
než vyplývalo z prezidentských pravomocí. Nepochybně i Václav Havel někdy
šel za hranu. Ale pořád to ještě bylo v nějaké míře, která byla
smysluplná. I Václav Klaus, nepřímo zvolený prezident, šel z mého
hlediska až tak za hranu, že jsem byl dokonce iniciátorem ústavní žaloby
na Václava Klause.“ To podle Jiřího Dienstbiera ukazuje, že i když je
prezident zvolen nepřímo, není garancí, že tyto hranice nepřekročí. „Nutně
není nikde psáno, že přímo volený prezident by měl mít větší
pravomoci. Já jsem dokonce tvrdil, že v rámci vyvážených systémů by je
měl mít nižší. Ne po prezidentské volbě, ale v době, kdy jsme v
parlamentu diskutovali novelu, která přímou volbu zaváděla. Vždy je to
nejenom o způsobu, ale o tom, jak ta osoba, která je do funkce zvolena,
respektuje určitá pravidla hry. Dnes je to extrém, ale Miloš Zeman by se
toho stejně, i kdyby byl zvolen nepřímo, možná ne tak úplně v první, ale
rozhodně ve druhém volebním období, pustil. Stejně jako Václav Klaus, kdy
omilostnil lidi z bysnysového prostředí, na které byl napojen,“ ukončil
svou „kanonádu“ na besedě pro studenty ZČU v Plzni senátor a
dosluhující ministr Jiří Dienstbier.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Ortel: Do debaty vstoupil Jan Kraus

Do zpěváka Tomáše Ortela, který si odnesl stříbrného slavíka v
kategorii zpěvák a jeho kapela rovněž stříbro, se obul moderátor Jan
Kraus v pořadu Frekvence 1. Podle jeho slov je Ortelův nacionalismus jen
zástěrka.

„Pokud chlapci voní nějak hystericky nacionálně, tak bych to s nimi
nechtěl probírat,“ nechal se slyšet Kraus. Přitom on sám Ortela prý
vůbec nesleduje. Původní text ZDE. „Já jsem si četl pouze text nějaké
jejich písničky a ten byl dost hnusný, tak mě přestali zajímat. Pochopil
jsem, že tam je silný nacionální prvek. To je nejen teď všude v Evropě,
to je vždycky před válkou,“ dodal Kraus. On sám by kapelu do svého
pořadu nepozval. Nacionalismus byl totiž podle něj vždy masakr.

Choices:
- ne
- ano


Question:
V USA vyloučili možnost výměny Savčenkové za Buta a Jarošenka

Washington neuvažuje o možnosti výměny ukrajinské vojačky Naděždy
Savčenkové odsouzené v Rusku za vraždu žurnalistů za občany Ruska Viktora
Buta a Konstantina Jarošenka, řekl RIA Novosti tiskový sekretář
velvyslanectví USA v Rusku William Stevens.

„Ne, o této možnosti neuvažujeme", řekl jako odpověď na prosbu
okomentovat informace o tom, že Moskva a Washington v daném okamžiku jednají
o možnosti výměny Savčenkové za Buta a Jarošenka.

Ruský soud odsoudil 22. března Naděždu Savčenkovou na 22 let v kolonii
běžného režimu za vraždu ruských žurnalistů na Donbasu a za nezákonné
překročení hranice.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Slonková, visí mi miliarda korun, udělej s tím něco. Poslanec SPD se
hurónsky vysmál objevům investigativních hvězd

Investigativní žurnalisté Seznam.cz Sabina Slonková a Jiří Kubík se v
uplynulých dnech zaměřili na předsedu hnutí SPD Tomia Okamuru a způsob,
jakým hospodaří s veřejnými prostředky, které jeho sněmovní hnutí
dostává. Zároveň se pustili do poslance SPD Lubomíra Volného, kterého
obvinili za to, že se na SPD pakuje v milionech, ten se jim ale pořádně
vysmál.

Novináři uvedli, že klíčovým důkazem proti Okamurovi byl „od lidí z
okolí SPD získaný protokol“, kde prý bývalý tajemník hnutí v Novém
Jičíně policistům popisoval, jak to v hnutí chodí. Hovořil prý i o
netransparentním účtu, ke kterému měl dispozici poslanec za stranu Svoboda
a přímá demokracie Lubomír Volný.

Kubík a Slonková se proto následně snažili telefonicky spojit s lidmi, jež
by mohli tvrzení bývalého tajemníka potvrdit. Jako první se dovolali jisté
paní Zemanové, která sdělila, že Volného účet byl spojen se stranickým
e-shopem, ve kterém si členové museli povinně nakupovat placky, šály a
další reklamní vybavení. Dokonce předala novinářům i informaci, že
když se poslance Volného zeptala, kdy SPD prosadí zrušení
koncesionářských poplatků pro důchodce, které měla v programu,
odpověděl jí: „To jsme tam dali jen tak, s tím se nic dělat nebude.“

Poté také Kubík ze zmiňovaného protokolu vyčetl, že uvedený účetní si
musel každé dva měsíce nakoupit ve stranickém e-shopu reklamní předměty
za tři tisíce korun, ty pak rozprodat a peníze v hotovosti odevzdat Lubomíru
Volnému. Slonková následně začala částky násobit třemi tisíci členů.
Oba se shodli na tom, že je to doslova „zlatá žíla“.

A jak na tato nařčení reagoval sám poslanec Lubomír Volný? Jednoznačně
výsměchem. „Prosím VŠECHNY členy SPD, kteří mi dluží 3 000 Kč za
každé dva měsíce v SPD, aby mi poslali peníze,“ napsal ironicky na svém
twitterovém účtu. „Někde mi na TAJNÉM ÚČTU visí zhruba MILIARDA KORUN,“
pokračoval a připojil několik smějících se smajlíků. „Slonková,
UDĚLEJ S TÍM NĚCO,“ napsal v samém závěru.

Ohledně financování Úsvitu navíc Kubík ve svém pořadu Výzva
konfrontoval přímo Okamuru. Ten mu dal výklad, že pučisté z Úsvitu na
něj vymysleli kauzu, kvůli které byl dokonale prošetřen policií, která
zjistila, že vše je v pořádku. „Já jsem se neobohatil ani o halíř,“
ujišťoval.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Údajně „neviditelná“ francouzská fregata s technologií stealth se
nedokázala skrýt před ruskými radary

Francouzská fregata La Fayette, postavená s použitím technologie stealth, se
nedokázala skrýt před radary Černomořské flotily: ty zahájily doprovod
lodi již cestou do Černého moře v průlivu Bospor, sdělil v pondělí RIA
Novosti zdroj z krymských vojenských struktur.

Uvádělo se dříve, že raketová „neviditelná fregata" francouzské
vojenské flotily třídy La Fayette vplula do vod Černého moře.

Zdroj agentury řekl, že nehledě na technologii stealth, obtížnou
zjistitelnost, registrují ruské radary lodě podobné třídy na vzdálenosti
stovek kilometrů.

„Široce reklamovaná technologie stealth selhala před ruským
radioelektronickým průmyslem. Fregata La Fayette se ještě v Bosporu „projevila"
na monitorech radiotechnických služeb Černomořské flotily," zdůraznil
zdroj.

Dodal, že se v danou chvíli pohybuje francouzská vojenská loď s ruským
radiolektronickým doprovodem, navíc ji sleduje „jedna ruská hlídková loď."

Zdroj RIA Novosti poznamenal, že francouzská fregata směřuje do východní
části Černého moře, zřejmě ke gruzínskému pobřeží. „Na Černém
moři nám La Fayette nikam neuteče. Budeme ji vidět až do zakotvení v
přístavu," řekl.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Mandát není vaše vlastnictví, vzkazuje Cyril Svoboda čtyřem nejvyšším
ústavním činitelům. Proč by se ministr nemohl setkat s nositelem Nobelovy
ceny míru?

ROZHOVOR Nikdo, nejen Čína, ale ani Rusko nebo Spojené státy, nemůže podle
bývalého ministra zahraničních věcí Cyrila Svobody ministrovi České
republiky říkat, za jakých okolností může někoho přijmout. „Zdá se mi
úplně neuvěřitelné, že na tohle mohl někdo přistoupit,“ prohlásil
Svoboda. V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz se pozastavil také nad tím, že
premiér podepsal spolu s dalšími ústavními činiteli potupné prohlášení
vůči cizí moci, a dal tím ruce pryč od ministra své vlády, nebo nad
naprosto nepochopitelným výrokem ministra zahraničních věcí Lubomíra
Zaorálka, který srovnal setkání dalajlámy se schůzkou s Henleinem.

Jak se jako bývalý ministr zahraničí díváte na situaci, která vyhrotila
vztahy kvůli přijetí dalajlámy ministrem kultury nejen na české politické
scéně, ale i ohledně česko-čínské spolupráce?

Samozřejmě, že nám záleží na dobrých vztazích a na rozvoji
hospodářských a obchodních vztahů s Čínskou lidovou republikou. Máme
podepsanou dohodu o strategickém partnerství s Čínou. Také náš zájem. To
nikdo nezpochybňuje a musíme potvrzovat jednotu kontinentální Číny, to
znamená uznávat integritu Číny. V tom nevidím problém, to je v pořádku.
Na druhé straně tím, že někdo přijme dalajlámu, a je mi úplně jedno,
jestli soukromě nebo ne, nemůže ohrozit vztahy, které jsou pevně zakotveny.
Protože podle mne je Čína v rozkvětu proto, že už není ideologická, že
je mnohem pragmatičtější. Kdyby Čína nerozvíjela hospodářské a
obchodní vztahy se zeměmi, kde byl přijat dalajláma – byl přijat princem
Charlesem ve Velké Británii, prezidentem Obamou ve Spojených státech, i
jinde –, tak by neobchodovala vlastně s nikým. Otázka tedy je, jak dobře
jsou založeny naše vztahy s Čínou. A právě setkání dalajlámy s
ministrem kultury je testem toho, jak pevné jsou.

Takže vlastně souhlasíte s ministrem kultury Danielem Hermanem, že pokud
česko-čínské vztahy naruší jeho setkání s dalajlámou, pak takové
vztahy stojí na hliněných nohou?

Ano. Dokonce si myslím, že cituje mě. Protože já jsem jako první řekl v
televizi, že buď jsou tyto vztahy na hliněných nohách, nebo na pevných
nohách. A stojí-li na pevných nohách, nemůže je setkání s dalajlámou
vychýlit. Podle mne není rozhodující, jestli to přijetí proběhne v
kavárně, nebo na úřadu, protože ministr je ministrem, i když spí.
Prezident republiky jmenuje člověka ministrem a pověřuje ho řízením
ministerstva kultury. Když spíte, neřídíte ministerstvo, ale ta první
část jmenování ministrem znamená, že jste ministrem dvacet čtyři hodin
denně. To znamená, že neexistuje soukromé setkání ministra, které by
nemělo politický dopad.

Postupoval byste stejně jako současný ministr zahraničních věcí Lubomír
Zaorálek, kdybyste byl ministrem a zjistil byste, že přes váš nesouhlas
přijal ministr kultury dalajlámu, což může způsobit diplomatický problém
s Čínou?

Podle mne ta situace měla jednoduché řešení. Poté, co ministr kultury
přijal dalajlámu, měl si sednout s ministrem zahraničí a udělat společné
prohlášení, že se nezpochybňuje jednota Číny a že nám záleží na
česko-čínských vztazích. Tečka. O setkání s dalajlámou se vůbec
nebavit. Říci, že tohle je naše politika. Já bych nikdy nepřistoupil ani
vůči jiným partnerům na debatu, aby mi někdo jiný zvenku, i kdyby to bylo
Rusko, Polsko, Slovensko, to je jedno, říkal, jaký typ setkání ministra s
někým může být. To je otázka hrdosti, že mi nemůže ani nikdo v
Maďarsku, ani v Rakousku, ani ve Spojených státech, ani v Číně, říkat
– můžeš přijmout někoho jen takovým či onakým způsobem. A jestli to
někde pan Zaorálek slíbil, tak sliboval něco, co slibovat neměl. Já to
nevím, jestli to tak je, já u toho nejsem.

Nevypadá to, že ministr zahraničí reagoval až na tlak z čínské strany?
Protože ředitel zahraničního odboru prezidentské kanceláře Hynek
Kmoníček přiznal, že čínská velvyslankyně byla po setkání ministra
Hermana s dalajlámou u něj na Pražském hradě a hned potom spatřilo světlo
světa to kritizované servilní prohlášení čtyř nejvyšších českých
ústavních činitelů směrem k Číně.

Co je nepřijatelné, řekl bych potupné, na prohlášení, že vůči cizí
moci, je jedno, že je to Čínská lidová republika, dává předseda vlády
ruku pryč od svého ministra. Když předseda vlády podepíše text, ve
kterém říká, že pokud člen vlády něco dělá, je to jeho soukromá
záležitost, navenek tím dává ruku od svého ministra. To se mi zdá
neuvěřitelné. Stejně tak je neuvěřitelné, že prezident republiky,
premiér, předseda Poslanecké sněmovny a předseda Senátu dávají ruku od
člena vlády. Buď je to tak vážné, a pak ho premiér má odvolat. Pokud ne,
má za ním stát. Jak nás čtou naši partneři v cizině? Říkají, co to je
za vládu, co to je za spolek, je vidět, že nedrží pohromadě, když
předseda vlády nestojí za svým ministrem. Teď nejde o postoj vůči Číně.
Jde o ten fakt, že předseda vlády nemůže vůči cizí moci, je jedno,
jestli je to Maďarsko, Slovensko nebo Republika Togo, říkat, že ministr jeho
vlády jedná jako soukromá osoba a dávat od něj ruce pryč. Nemůže.

Nedal tak stejně ruku pryč předseda Senátu od svých kolegů v Senátu,
když se také distancoval od setkání s dalajlámou, jehož se účastnila
řada senátorů?

Samozřejmě. A předseda Senátu a předseda Poslanecké sněmovny neměli v
ruce žádné usnesení a mluvili jménem někoho, aniž by měli jejich
pověření. To je zajímavé, že předsedové obou komor Parlamentu podepsali
nějaké prohlášení a nezeptali se ani zahraničního výboru, ani
místopředsedů Poslanecké sněmovny. Možná se ptali, ale já o tom alespoň
nevím. A jako hlavy těchto orgánů podepsali prohlášení. To prohlášení
má tolik vad. Jediný, kdo si to mohl troufnout, je prezident republiky,
protože ten není nikomu odpovědný, ten si může prohlásit, co chce. Ale
všichni ostatní nesou odpovědnost vůči orgánům, v jejichž čele jsou. A
neptali se nikoho.

Považujete tedy za pochopitelné, že senátoři se chtějí touto
záležitostí zabývat? Dokonce padl i návrh na odvolání šéfa Senátu
Milana Štěcha.

Ať si senátoři řeší, co chtějí. Kdybych byl já senátorem, tak se
předně zeptám: Pane předsedo Senátu, kdo vám dal oprávnění podepsat
toto prohlášení?

A kdyby říkal, že to podepsal jako soukromá osoba, tak byste mu odpověděl,
že je stejně jako v případě ministra kultury předsedou Senátu dvacet
čtyři hodin?

Jako nemůže ministr kultury přijmout někoho jako soukromá osoba, nemůže
pan Štěch podepsat něco jako soukromá osoba. On to podepsal jako předseda
Senátu, pan Hamáček to podepsal jako předseda Poslanecké sněmovny. Oni
nepodepisují nájemní smlouvu v bytě, kde bydlí. To je jiný typ právního
jednání.

Jak jste vnímal vysvětlení, že prohlášení nemělo být zveřejněné?
Není to naopak ještě horší?

Samozřejmě. To vypadá jako spiklenecké, když to mělo být utajeno. To
usvědčuje autory, že si byli vědomi, že to není v pořádku. Jde o to, že
každý nese odpovědnost vůči orgánu, v jehož je čele, nemůže se
vyjadřovat, jak chce. Princip je v tom, že lid je zdrojem moci tím, že volí
své orgány, a všichni jím zvolení ty funkce mají svěřeny. Ani panu
Štěchovi, ani panu Hamáčkovi ty funkce nepatří. Oni je mají jen svěřeny
a musí s ním nakládat jako se svěřenou mocí, tedy podle pravidel. Nemůže
s tím někdo nakládat, jako se svým vlastnictvím. Jeho vlastnictví je
třeba jeho dům, jeho oblek nebo pero, ale ne jeho mandát.

Připadá vám vůbec adekvátní, že čtyři nejvyšší ústavní činitelé
napsali takové prohlášení vůči jiné zemi při takové příležitosti?
Vzpomínáte si na nějakou situaci, kdy v minulosti reagovali všichni
nejvyšší ústavní činitelé jako jeden muž?

Já si na to nevzpomínám. Podle mne to prostě měli řešit jinak. Určitě
by přišla nóta z Čínské lidové republiky a pak by měli ministr kultury a
ministr zahraničí společně potvrdit, že se na uznání svrchovanosti Číny
nic nemění, strategické partnerství se nemění a dál se tím nezabývat.
Protože nikdo, a to se netýká jen Číny, ale ani Rakousko, Německo a
další země, prostě nikdo nemůže ministrovi České republiky říkat, za
jakých okolností může přijímat toho kterého nositele Nobelovy ceny míru.
Zdá se mi úplně neuvěřitelné, že na tohle mohl někdo přistoupit. To
není nic proti Číně, to je obecný princip. Když je někdo nositelem
Nobelovy ceny míru, nešíří žádnou nenávist, proč by se s ním ministr
nesetkal?

Ministr zahraničních věcí Lubomír Zaorálek přirovnal schůzku s
dalajlámou k setkání s Henleinem. Argumentoval tím, že by Čechům také
vadilo, kdyby se za první republiky někdo v době, kdy tu byla zákonná
vláda, scházel s předákem sudetských Němců Konradem Henleinem. Po kritice
se omluvil. Co takovému srovnání říkáte?

To je nepřijatelné, Henlein byl zločinec, napáchal strašlivé zlo v
Československu, rozbíjel soudržnost státu, destruoval československou
demokracii, posluhoval nacistům. Zkrátka tady vůbec nepadá v úvahu
jakékoli přirovnání. Nositel Nobelovy ceny míru dalajláma je náboženský
myslitel a vůdce, který hlásá usmíření mezi lidmi, nemůže být v
žádném případě srovnáván s Henleinem.

Není důkazem, že se k nám Čína chová velmocensky a nadřazeně, i to, jak
reagovala na prohlášení čtyř českých ústavních činitelů? Že za slovy
by měly následovat činy? A hned nás „potrestala“ tím, že zrušila
návštěvu českého ministra zemědělství Mariana Jurečky v Číně s tím,
že si jejich ministři na něj nenajdou čas?

Ano, dozvěděli jsme se, že čínská strana zrušila návštěvu na úrovni
ministra. A on tam pošle náměstka. Podle mne se neměla konat žádná
návštěva. Ministr měl do Číny oznámit, že jistě najdeme jiný vhodný
termín. Když tady navíc vidím všechny tyto lidi na pódiích, jak mluví o
hrdosti, o tom, že nám nikdo nebude diktovat, že jsme suverénní stát, a
hle, když nám druhá strana, teď je to Čína, příště někdo jiný,
řekne, my vás nepřijmeme na ministerské úrovni, tak tam přece nepošleme
náměstka. Buď platí, že jsme si rovni a budeme jednat jako rovný s rovným,
schůzka ministra s ministrem, nebo ne, a pak žádná schůzka nebude, to je
otázka naší hrdosti. To je opravdu vážné.

Jak si vysvětlujete, proč se k Číně chováme tak servilně a nedůstojně?
Vždyť zatím nejsou naše ekonomické vztahy pro Českou republiku nijak
zvlášť výhodné. Pro nás je stále zásadním partnerem – v ekonomice,
zahraničním obchodu, exportu, investicích – především Evropská unie a
její členské státy.

To já nevím, proč se chováme tímto způsobem. Chápu, že zájmem České
republiky je rozvíjet obchodní a ekonomické vztahy s Čínou. Důležité je,
aby byly podepsány řádné smlouvy, aby se na jejich základě rozvíjely
hospodářské vztahy, přicházely investice, uvidíme v budoucnu, jak to bude.
Mám dokonce dojem, že někteří mají skepsi a obavu, že z těch smluv moc
nebude. A to, co se teď děje, je, že se hledá viník. Aby se po pěti letech
řeklo, nic z toho není, ale to je kvůli dalajlámovi. Doufám, že to se
nestane.

Nějaké spekulace o důvodech této servility už se objevily. Třeba
renomovaný komentátor Českého rozhlasu Petr Nováček prohlásil, že podle
jeho zdrojů z politiky za tím mohou být sponzorské peníze z Číny nejen na
prezidentskou kampaň, ale i na volební kampaň sociální demokracie, které
hrozí dluhy za prohranou při v kauze Lidového domu. Zdají se vám
pravděpodobné?

To jsou spekulace mimo hlavní problém. Ten hlavní problém vidím v tom, že
chci, aby moje země byla hrdá, že rozvíjí vztahy mezi zeměmi, které se
respektují a je to vztah rovného s rovným. Na tom mi záleží. Já jsem byl
přijat v Bílém domě dvakrát prezidentem Bushem. Jednou tam byl Václav
Havel, jednou premiér Vladimír Špidla. Setkal jsem se s řadou prezidentů,
premiérů, korunovaných hlav, s papežem, a vždycky bylo jasné, že se
setkáváme s respektem, že ministr nebo hlava státu České republiky je
přijímán na stejné úrovni jako ostatní. Také bychom viděli jako potupu,
kdyby byla dojednána schůzka s papežem a pak by mi bylo oznámeno, že se
setkám s nějakým kardinálem, protože papež na mě nemá čas. Také bychom
se zlobili.

Čím to je, že se ta situace mění, že už nemáme stejný respekt jako v
letech, o kterých mluvíte? Čí je to vina?

To je naše vina. To nemá s Čínou nic společného. Myslím, že v Čínské
lidové republice pečlivě monitorují charakter každého člověka, který
tady vystupuje. I náš rozhovor bude pečlivě monitorován a bude pečlivě
přenesen do Čínské lidové republiky. A já si myslím, že větší respekt
i u Čínské lidové republiky budou mít ti, kteří říkají – ano, my
chceme dobré vztahy s Čínou a budeme jednat jako rovný s rovným, než ten,
který říká, že to chce za každou cenu a přijme jakékoli podmínky.
Čínská strana pak může říci – na tebe není spolehnutí, na tebe někdo
zatlačí a ty couvneš.

Nebo nás začnou tlačit ke zdi sami a stupňovat svoje požadavky, když vidí,
jak jsme slabí…

Jasně. Řeknou si, že když v Česku zvýší tlak, všichni se hned hroutí,
vydávají nějaká prohlášení nebo posílají náměstky, že tam není
žádná politická síla, protože nevydrží žádný tlak. Takový tlak se
musí vydržet.

Může tyhle chyby, které vedou k nadřazenému chování ze strany Číny,
současná vládní garnitura ještě nějak napravit, abychom se nestali vazaly
vůči této mocnosti?

Otázka je, proč se vůbec ta debata kolem toho, že ministr někoho přijal,
vůbec vedla. Za chvíli nám zavolá někdo ze Slovenska, třeba pan prezident
Kiska, že když přijmeme poslance Kotlebu, nebude se s námi bavit? Nemyslím
si, že je zrovna úplně nejvhodnější přijímat pana Kotlebu, ale když ho
ministr přijme, tak ho přijme. Teď samozřejmě fabuluji, ale tím chci
říci, že nám nemůže ani hlava státu říci, že náš ministr nemá
přijmout někoho, kdo je poslancem ve Slovenské republice. Jiná věc je,
jestli to setkání mělo být nebo ne. Ale princip je tento.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Inspekce: Ředitel školy Na Třebešíně věděl o šikaně od října

Vedení Střední průmyslové školy Na Třebešíně v Praze při řešení
šikany učitelky selhalo a porušilo školský zákon, zjistila Česká
školní inspekce. Tehdejší ředitel František Bártl o problémech
prokazatelně věděl od října, uvedl na dnešní tiskové konferenci
ústřední školní inspektor Tomáš Zatloukal. Kdyby ředitele pražský
magistrát jako zřizovatel neodvolal už dříve, inspekce by to navrhla nyní.

Pětapadesátiletou učitelku na střední průmyslové škole v Praze 10
zřejmě delší dobu šikanovala trojice studentů. V lednu za to byli
potrestáni podmínečným vyloučením a trojkou z chování. Učitelka krátce
poté zemřela. Vedení školy trvá na tom, že šikana nebyla příčinou
učitelčina úmrtí. Magistrát přesto odvolal ředitele školy a vypsal
konkurz na nové vedení. Škola navíc požádala o zahájení správního
řízení, které by mohlo vést k vyloučení studentů.

Školní inspektoři na tuto školu přišli bezprostředně po zveřejnění
případu v polovině února. Sbírali informace z různých zdrojů ve škole a
konzultovali je s odborníky na šikanu. Zmiňovaná učitelka přišla na
školu loni v únoru. Když inspekce navštívila školu v květnu, výuka
angličtiny pod jejím vedením byla bezproblémová, uvedl Zatloukal.

Situace se podle svědectví změnila na začátku aktuálního školního roku.
"Pravděpodobně také z důvodu zhoršení zdravotního stavu nastaly problémy
s organizací výuky a nekázní žáků," uvedl ústřední školní inspektor.
Například žákovský parlament nebo třídní učitelka dané třídy na to
vedení školy záhy upozorňovaly. Ředitel od poloviny října do ledna o
problémech prokazatelně věděl, uvedl Zatloukal. "V důsledku neřešení
situace vyústila až k napadení," doplnil.

Cílené útoky a zesměšňování podle inspekční zprávy zveřejněné na
webu České školní inspekce začaly v listopadu. Vzhledem k tomu, že
vedeníškoly situaci neřešilo, se nadále zintenzivňovaly. Lednové
předání videonahrávek vedení školy bylo podle inspektorů motivováno
přesvědčením žáků, že ředitel alespoň na základě jednoznačných
faktů konečně zjedná nápravu v nevyhovující výuce angličtiny a bude
řešit chování tří žáků, které začalo být pro spolužáky zásadně
nevhodné a nepřijatelné.

Když se jednalo o postihu pro agresory, školní metodik prevence a výchovná
poradkyně navrhovali vyloučení a podání trestního oznámení na policii.
Ředitel a jeho zástupkyně se přikláněli k podmínečnému vyloučení a
trojce z chování, což byl nakonec postih, který trojici studentů 18. ledna
udělila pedagogická rada.

Inspekce kritizovala také to, že bezprostředně po těchto událostech nikdo
se žáky dané třídy nehovořil o závažnosti situace. Až po dvou týdnech
se ve třídě uskutečnil sekundární preventivní program. Když učitelka 2.
února zemřela, až do zahájení policejního vyšetřování o závažném
problému šikany se žáky opět nikdo nemluvil. O učitelčině úmrtí se
žáci dozvěděli, když zjišťovali důvod vyvěšení černé vlajky na
budově školy.

Za problematickou považuje inspekce rovněž práci školního metodika
prevence, školní psycholožky a výchovné poradkyně. Nespolupracovali,
nedostatečně spolu komunikovali a v jejich kompetencích zůstávala prázdná
místa, která neměl na starosti nikdo.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Hollane, odstup. Na brněnské radnici bylo veselo

Hostem Dvaceti minut Radiožurnálu byl dnes náměstek primátora města Brno
Matěj Hollan (Žít Brno). Hovořil mimo jiné o svém odvolávání, které
opětovně „ustál“. Mimo jiné je kritizován za své vystupování a
vyjadřování.

„V komunální politice je výraz zdržel se nebo hlasoval proti absolutně
totožné. Nutné je mít absolutní většinu,“ sdělil Hollan v úvodu k
hlasování, kdy přestál opět hlasování o nedůvěře.

Lidé, kteří na poslední zastupitelstvo dorazili s transparenty „Hollane,
odstup“ vnímá jen jako divadlo Libora Šťástky z ODS. Koaličních krizí
si podle jeho slov v Brně užili dost, nyní je nutné se věnovat voličům a
veřejnosti.

„Nevím, co do budoucna nastane, co přijde za situace. Těžko se to nyní
modeluje,“ zmínil k tomu, zda v budoucnu zmírní svou prezentaci. „Nevím,
v čem by moje prezentace na sociálních sítích byla závadná,“ dodal.

Hollan se následně vyjádřil i ke svému resortu, kdy de facto neuznává
kritiku kvůli chybějícímu vzdělání. Vysokou školu podle svých slov má,
i když z oboru muzikologie, navíc se dopravě věnoval už dříve, z pohledu
občanských iniciativ. Řekl své i k referendu o brněnském nádraží,
které nebylo pro nízkou účast platné.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Revoluce sunnitských muslimů, kterou nevidíme. Tak nám o ní obeznámený
velvyslanec Kmoníček napsal

Velvyslanec v USA Hynek Kmoníček se rozepsal ve svém komentáři pro MF Dnes
o sunnitské revoluci, jež podle jeho slov začala. „Pro nás, lidi ze
Západu, je skoro neviditelná. Přichází krůček po krůčku,“ uvedl.

„Až budeme po letech hodnotit rok 2017 na Blízkém východě, zůstanou nám
v historických knihách asi jenom dvě věci. Fotografie Donalda Trumpa na jeho
první zahraniční cestě, jak tancuje se šavlí a pouštními šejky dabku v
Saúdské Arábii. Druhá historická poznámka bude o dalším nárůstu sporů
mezi Araby a Íránem. Obojí přitom spojuje jev dlouhodobý, který se ovšem
v Evropě snažíme ignorovat. Sto let po revoluci bolševické a třicet osm
let po revoluci šíitské začala také revoluce sunnitská,“ řekl úvodem
Kmoníček.

Podle jeho slov přichází pomalu a je jakoby vynucena nástupem Íránu,
jemuž se daří relativně nerušeně organizovat a vyvážet šíity po celé
oblasti. „Výsledkem je pocit ohrožení a dokonce i jakéhosi postupného
obkličování sunnitských zemí rostoucími arabskými šíitskými enklávami.
Chapadla perské chobotnice rozšířila dokonalou paniku ve vládnoucích
kruzích sunnitských držav. Najednou se sunnité sami cítí jako Izraelci –
s nepřáteli všude okolo a tak trochu i doma,“ dodává Kmoníček.

Sunnitská revoluce je podle něj několikaletým procesem, kdy kolébkou mělo
být tolik vzývané a současně zatracované arabské jaro, jež však nebylo
víc než chaotickou předmluvou.

„Hnacím motorem změn se nestala údajně po demokracii toužící ‚arabská
ulice‘ či ‚mládí‘ žijící na sociálních sítích. Kořeny Íránem
vyprovokované revoluce nenese ani jakási probouzející se občanská
společnost. Sunnitská revoluce nakonec přišla shora, v principu ne nepodobna
oné bolševické,“ sdělil Kmoníček, že hlavními aktéry sunnitské
revoluce jsou Muhammad a Muhammad ze Spojených arabských emirátů a ze
Saúdské Arábie.

„V normálních státech žijí převážně jeho občané, kteří pracují a
daňovými odvody si platí služby svého státu. Ve státech dua Muhammadů
pracují hlavně cizinci, kteří se ani nemohou stát občanem. Občan je
privilegovanou menšinou svého vlastního státu, spíše jakýsi akcionář
společnosti s ručením omezeným zvané stát,“ zmínil Kmoníček.

Zdůraznil, že i proto je třeba zaručit růst HDP takového státu a tím i
stále více peněz k rozdělování a dovážet tak stále více pracovní
síly. A je nutné také podporovat současný nárůst domácí populace
občanů. „Zatímco v Česku je průměrnému obyvateli skoro 42 let, v
Saúdské Arábii už je to dnes pouze 30 roků,“ řekl Kmoníček s tím, že
tato spirála byla léta finančně udržována ropnými příjmy, které ale
jednoho dne skončí.

„Oba státy tedy hodlají ukončit svoji závislost na ropě, modernizovat
ekonomiku a tím změnit i svoji vlastní společenskou strukturu. Pokud vám to
začíná připomínat konec pozdního středověku a nástup raného
kapitalismu s jeho ekonomikou vynucenými občanskými svobodami, není to
náhodné,“ dodal Kmoníček se slovy, že jen to zaručí záchranu monarchie
a umožní nutné změny společenského systému..

„Arabským světem obchází strašidlo, strašidlo Íránu a jeho šíitské
teokratické koncepce státu, která oproti všem předpokladům od roku 1979
spíše uspěla. A vyděsilo nám to arabské sunnity natolik, až to z
některých princů v oblasti udělalo možná nedobrovolné, ale osvícenecké
revolucionáře,“ uzavřel.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Jak budete reagovat, když se starší muž ožení s dívkou, která je
mladší 15ti let? Podívejte se na reakce nic netušících obyvatel New Yorku

Toto video přenáší pozornost a povědomí na problém, který ovlivňuje
život asi 13 miliónů dívek po celém světě, které jsou vdávány před 18.
rokem života.

Experiment spočíval v tom, že se viditelně velmi mladá slečna s viditelně
starším mužem vydala do ulic ve svatebních věcech, aby je fotograf vyfotil.
Jak reagovali ostatní kolemjdoucí? Byla jim tato situace něčím
nepříjemná? Zajímali se o slečnu? Chtěli ji pomoci?

Ano! Dokonce to málem skončilo rvačkou, kdyby nezasáhla ochranka štábu,
který celý tento experiment filmoval.

Podívejte se na video:

Zdroj: collective-evolution.com

Choices:
- ne
- ano


Question:
Zacharovová vyčetla skupině prezidenta Obamy, že chtějí „naposledy
uškodit“

Moskva doufá, že nová kancelář Bílého domu bude více cenit vztahy s
Ruskem, než odcházející skupina, řekla na briefingu oficiální mluvčí
ruského MZV Maria Zacharovová.

Nazvala Obamovu kancelář „ničitelem, prostě terminátorem"
rusko-amerických vztahů.

Během prezidentování Obamy se vztahy mezi Moskvou a Washingtonem značně
zhoršily: USA přijaly tzv. Zákon Magnitského, zavedly proti Rusku sankce
kvůli událostem na Ukrajině a stále rozšiřovaly sankční seznam, chtěly
zavést další sankce v souvislosti se situací v Sýrii.

Zvolený prezident USA Donald Trump během předvolební kampaně nejednou
říkal, že by bylo dobré, kdyby se USA a Rusko usmířily, a řekl, že
počítá s „velmi, velmi dobrými vztahy s Putinem a s Ruskem".

Choices:
- ne
- ano