Question:
Útoky na prezidenta? Začátek rozkladu. Profesor Pavlíček nemůže mlčet. A
zákon o ochraně hlavy státu...

ROZHOVOR Uznávaný ústavní právník profesor Václav Pavlíček je
přesvědčen, že státní symboly včetně prezidenta republiky je třeba
chránit i pod hrozbou trestní sankce. „Když jsme toužili, aby byla
republika svobodná, určitě jsme si nemysleli, že svoboda spočívá v tom,
že hlavu státu, kterou si zvolíme, dokonce v přímé volbě, hned budeme
urážet,“ prohlásil v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz renomovaný
právník.

Není 17. listopad v posledních letech více spojován s událostmi roku 1989
než s tragickým rokem 1939, který se stal i Mezinárodním dnem studentstva?
Je to proto, že jde o vzdálenější historii?

Myslím, že letos se hovořilo naopak o vzdálenější historii listopadu 1939
dokonce více než třeba před deseti lety. Oběti, které to stálo, jsou tak
významným mementem v historii, že v tom to patrně není. Přečetl jsem si v
médiích, že se ve vládě objevil názor, že je to svátek, který má svůj
původ v zahraničí. Nechce se mi věřit, že to skutečně někdo řekl,
protože je to neskutečná pitomost. Exilové vlády, které sídlily v
Londýně, se podílely na tom, aby se tento den stal mezinárodně uznaným
dnem na paměť československých hrdinů. A ta časová dimenze není zas tak
dlouhá. Od 28. října 1918 je čas ještě delší, ale oslavujeme ho jako
hlavní svátek České republiky.

Ale i oslava 17. listopadu 1989 je vlastně oslavou studentů, protože právě
jejich protestem proti totalitnímu režimu, který byl inspirován vzpomínkou
na hrdinství a oběť jejich předchůdců z roku 1939, začala sametová
revoluce, která vedla k pádu bývalého režimu. Není to důvod, proč tato
událost trochu zastínila Mezinárodní den studentstva?

To je podobné, jako když se v minulém režimu neuznával 28. říjen 1918,
ale uznával se místo toho Den znárodnění. Jestli někdo myslí, že je na
místě používat tuto logiku, dost by mi to vadilo.

První vzpomínková akce k výročí událostí 17. listopadu letos začala u
Hlávkovy koleje na Novém Městě v Praze pietní připomínkou na tragické
události roku 1939, kdy nacisté uzavřeli vysoké školy, zatkli a popravili
vedoucí představitele studentské organizace a internovali stovky studentů v
koncentračních táborech. Proč jste ve svém projevu zmínil podrobněji osud
jednoho z nich?

Uvědomil jsem si, že je potřeba tyto historické události naplnit lidskými
příběhy. Proto jsem tentokrát uvedl jeden příběh pana Svobody, ale
takových příběhů je mnoho. Léta mluvíme o vzpomínce na studenta Jana
Opletala a dělníka Sedláčka, ale příběhů lidí, kteří bojovali proti
nacismu, by bylo možné uvést celou řadu. Uvědomil jsem si při své
činnosti v nadaci Terezínská iniciativa, když se vydávala Terezínská
pamětní kniha se jmény všech, kteří prošli Terezínem, že kvůli tomu,
aby se nezapomnělo na konkrétní lidi, je potřeba je jmenovat a vzpomínat na
ně, protože jen čísla nikoho nezajímají. Pan Svoboda, kterého jsem
jmenoval, prošel složitým vývojem, v Londýně se zasnoubil, před svatbou
byl odvolán, ve válce byl sestřelen, zajat, ocitl se v koncentráku, kde se
vydával za Holanďana, protože jeho manželka byla holandské národnosti, a i
po Únoru měl řadu problémů. Tyto příběhy je potřeba znát. Jde o lidi,
kteří symbolizovali zavedení 17. listopadu 1939 jako Mezinárodního dne
studentstva, takže pokud by to vláda nepovažovala za relevantní, odráželo
by to její postoj k tomu, co slavit, co oceňovat a co nikoli.

Když považujete připomínku těchto událostí za tak důležitou, jak
vnímáte rozhodnutí prezidenta Miloše Zemana vůbec se letos nejen žádných
vzpomínkových akcí nezúčastnit a ani se k nim nevyjadřovat? Neměla by
hlava státu v tak významný státní svátek vystoupit, připomenout, v čem
je pro nás významný, když už se oslav nechce přímo účastnit?

Nevím proč, když se prezident nevyslovil ani k 28. září, přestože to byl
státní svátek. Jeho vyjadřování v minulých letech bylo napadáno, je tedy
těžké ho kritizovat za jakýkoli krok, pozitivní nebo negativní. Je to jeho
volba, jeho program. Na rozdíl od Václava Klause, který se akce před
Hlávkovou kolejí pravidelně účastnil, pokud nebyl nemocný, Miloš Zeman se
neúčastnil, vždycky se vyjadřoval spíš k roku 1989, takže nevím, proč
by se mne to mělo nějak dotknout. Je věcí každého politika, aby se
vyjádřil v konkrétní době ke konkrétní události.

Někteří prezidentovi kritici prohlásili, že neúčast Miloše Zemana,
který společnost rozděluje, přispěla naopak k tomu, že letošní oslavy
výročí 17. listopadu proběhly klidně a důstojně. Myslíte si také, že
česká společnost je stále rozdělena na dva tábory?

Nemám ten pocit. Když jsem měl další projev k výročí 17. listopadu 1939
večer v Karolinu, naopak jsem z úst akademických funkcionářů slyšel
výzvy k dialogu a toleranci, což se před třemi lety nekonalo. To vyostření
bylo mnohem větší než dnes. A není to způsobeno prezidentem, ale vysokými
školami, že rétorika je jiná. Já se nemohu smířit s tím, že nebylo
sděleno, jaké závěry byly učiněny z hmotných útoků na prezidenta
České republiky a na prezidenty Německa i dalších zemí, když se
účastnili manifestace na Albertově a museli se chránit deštníky před
útoky vajíčky. Policie a především pořadatelé mají zajistit řádnou
službu podle zásad shromažďovacího zákona, který tu je z poloviny 19.
století. Pořadatelská služba naprosto selhala bez jakýchkoli sankcí.

Nedávno byl jeden člověk za házení vajíček obviněn…

Ale to přece nedělal jeden člověk, i záběry z kamer ukazují, že to bylo
více lidí. Také to muselo být připravované. To je něco, co by se při
státních svátcích stávat nemělo.

Ale Miloš Zeman není první hlavou státu, na kterou lidé házeli vajíčka.
Prezident Václav Havel musel čelit podobnému útoku už před lety na
Slovensku.

Ano, Václavu Havlovi se to stalo taky. Takové útoky na prezidenta jsou
předzvěstí rozložení státu. Proto mi to vadí.

Myslíte si jako několik desítek poslanců, že je třeba opět prezidenta
chránit trestním zákoníkem? Co říkáte jejich návrhu, že by mělo hrozit
až roční vězení tomu, kdo bude veřejně hanobit prezidenta republiky?

Já jsem ten návrh nečetl. Jen obecně – není to relikt minulého režimu,
protože ochrana prezidenta byla už v trestním zákoně za první republiky.

Takže byste nebyl v principu proti?

Když jsem to nečetl, nemohu se vyjadřovat. Ale obecně nemohu souhlasit s
argumentací jednoho kolegy v televizi, že už je v trestním zákonu
zajištěna ochrana úředních osob a že se to vztahuje i na prezidenta. Mělo
by to být hierarchizované. Z toho, že je chráněný nějaký policajt pro
výkon své pravomoci, se asi nedá vyvodit, že se to vztahuje i na prezidenta.
Přece v právu vždycky platilo, že musí být ochrana hierarchizovaná podle
významu ve společnosti, takže to nemůžeme začít odzdola nahoru. Zejména
mi vadí ta neúcta ke státním symbolům.

Kdysi jsem psal o známém rozhodnutí Nejvyššího soudu Spojených států ve
věci pálení amerických vlajek na protest proti válce ve Vietnamu.
Stanoviska soudců Nejvyššího soudu jsou velmi poučná. Ani jedna strana
nikdy nepopírala, jaký význam pro státnost má státní symbol. Myslím, že
všichni ti, kteří to považují za irelevantní, by si tento rozsudek měli
přečíst. Ostatně kdysi před Listopadem vydávalo americké velvyslanectví
časopis Spektrum, kde byl průběh těchto jednotlivých rozhodnutí popsán,
myslím, že by nás to mělo také inspirovat. A jak jsem slyšel, návrh
poslanců má také tyto státní symboly chránit.

V některých zemích je hanobení státních symbolů trestné, u nás máme
jen zákon o užívání státních symbolů, podle kterého je poničení nebo
hanobení státního symbolu uvedeno jen jako přestupek s pokutou do 10 tisíc
korun. Hodně se v této souvislosti mluvilo o akci skupiny Ztohoven, jejíž
členové místo státní vlajky vyvěsili na Pražském hradě červené
trenýrky. Jak se na tento čin díváte?

Když někdo nahradí standartu prezidenta republiky trenýrkami, jde přece o
znevážení státního symbolu, i kdyby standartu pak nezničili.

Takže nesouhlasíte s názory, že házení vajec na prezidenta, nošení
šibenic na demonstracích, je prostě projevem názoru, že jde „jen“ o
výtržnictví, neslušné chování, které by nemělo být postihován
trestně?

I svoboda projevu je přece limitovaná, není bezbřehá. Nemůžeme hlásat
nacistické názory a hlásit se k nim. To není přece tak, že je svoboda
projevu neomezená. Máme-li svůj stát a chceme-li ho mít, musíme přece
respektovat to, co k symbolům státu patří. Jiné státy to důsledně
dělají. Takže takový anarchistický přístup nebo ten, který chce
zpochybnit všechny hodnoty, které se ke státu váží, by asi neměl být
konceptem, který byl měl hájit někdo, kdo považuje Ústavu a státnost za
hodnotu, která nás má chránit.

To znamená, že vy byste souhlasil v principu s tím, aby ochrana prezidenta
byla obsažena přímo v trestním zákoně pod nějakou trestní sankcí?

Myslím, že symboly státu by chráněny být měly a že by to mělo být i
trestně sankcionováno, kdyby to někdo porušil.

Neobáváte se, že by taková ochrana mohla být pak dál rozšiřována? Už
jsou přestupkovým zákonem chráněni úředníci, teď je návrh na ochranu
prezidenta trestním zákonem, příště by to mohli být členové vlády,
senátoři, poslanci. Nemohlo by to pak být zneužíváno i proti jakékoli
kritice?

To přece není problém kritiky. Je třeba rozlišovat problém kritiky a
problém urážek reprezentantů státu. Pamatuji si, jak to bylo za první
republiky, jakým způsobem byli postihováni ti, kteří útočili na
prezidenta Masaryka, včetně poslanců, když na něj útočili. To všechno
tehdy bylo předmětem trestního řízení. A nepochybuji, že tehdejší
Československá republika byla demokratickým státem. Ale zároveň si
uvědomovali, že tady existují hodnoty, které demokratický stát
symbolizují, a ty je potřeba chránit, aby se ten demokratický stát
nerozpadl. Ať tehdy byli postihováni komunisti nebo henleinovci či kdokoli,
tak ty sankce tady byly. A za urážky prezidenta byli sankcionováni i
odpovědní redaktoři novin. To bylo součástí právního řádu. Ale vývoj
se samozřejmě ubírá různými klikatými cestami.

Proč si myslíte, že právě nyní s tímto návrhem komunistický poslanec
přišel?

Protože se ty excesy vůči státním symbolům množí. Vždycky jsme byli
zvyklí, že máme nějaká pravidla, která platí. Státní hymně se vzdává
úcta tím, že se při jejím hraní stojí v pozoru. Se zájmem sleduji, že
lidé, kteří chtějí být světoví, jsou schopni používat amerických
symbolů, kladou si ruku na srdce, místo aby dbali na to, jaké jsou tady
tradice. To je vůbec nenapadne. Každý stát si přece vytváří vlastní
symboliku, ať už je to symbolika náboženská, církevní či jiná. A
trvalost takové symboliky tuto strukturu udržuje.

Nevyvolal tento návrh na zavedení paragrafu postihujícího hanobení
prezidenta republiky tak silnou kritiku opozice, řady právníků i politiků
třeba i proto, že v současné době stojí v čele státu Miloš Zeman,
který si sám nebere příliš servítky a občas urazí kdekoho, zesnulým
novinářem Ferdinandem Peroutkou počínaje, přes amerického velvyslance až
po novináře a občany, které přijdou někam na náměstí vyjádřit
nesouhlas s jeho počínáním?

Sama jste před chvílí vzpomněla případ Václava Havla. Myslíte tím, že
když tehdy na bratislavském náměstí zazněly výkřiky „Pryč s Havlem“,
„Dost bylo Havla“, že to provokovala osobnost Václava Havla? Proč si
myslíte, že je to spojeno jen s Milošem Zemanem, když se to stalo i Václavu
Havlovi?

Ale Václav Havel přece nikoho neurážel. Ani komunisty, ani své kritiky.

Já jsem argumentoval Václavem Havlem, protože na něj davy velmi
nevybíravým způsobem útočily, i když on sám k tomu žádnou příčinu
nezavdal, pokud nešlo o nějaké jeho návrhy na změny. Tehdy to bylo
způsobeno silami, které vedly k rozpadu státu. Proto z toho mám obavy.

Ale tehdy nikdo nenavrhoval vězení za urážku prezidenta. V té době byl
naopak paragraf postihující hanobení prezidenta republiky, který přetrval z
doby totality, zrušen.

Jistě. Dokonce z podnětu Václava Havla. Ale objevil se i útok na Václava
Klause. Vzpomeňte na ten výstřel z plynové pistole. To je přece
neuvěřitelné, to by se nemělo v demokratických státech stát. Takže máme
tři prezidenty a všichni tři, bez ohledu na to, že každý měl jiný
způsob vyjadřování a vystupování navenek, byli předmětem útoku. Ale na
to, že se nesmí střílet na prezidenta, není potřeba zvláštní zákon.

Ale všechny útoky, i verbální, jsou jevem, který je ve společnosti obecně
nebezpečný. Když jsme toužili, aby byla republika svobodná, určitě jsme
si nemysleli, že svoboda spočívá v tom, že hlavu státu, kterou si zvolíme,
dokonce v přímé volbě, hned budeme urážet. Nemohu se zbavit dojmu, že
jsou to stále reakce na neúspěch určitých skupin v minulých volbách a
přípravy nových voleb.

Ale jde především o to, jestli symboly státu a stát jako celek zasluhují
ochranu. Já si myslím, že ano.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Poslanec z ANO a úspěšný podnikatel: Vystoupit z EU? To bychom pak mohli
leda sbírat houby a okusovat kořínky!

ROZHOVOR „Jaký by mělo smysl získat do vlády schopné, čestné a
pracovité lidi, kdyby ti potom stejně nic nemohli prosadit a zabývali by se
jen nějakými procesními věcmi namísto toho, aby řešili zásadní
systémové záležitosti,“ konstatoval nový poslanec a majitel velmi
úspěšné mezinárodní firmy Brano Group a.s. s 2,5 tisíci zaměstnanci
Pavel Juříček (ANO) k ustavení menšinové vlády bez patřičné podpory.

Povolební jednání se rychle rozběhla a nyní sestavuje vládu Andrej Babiš
snad už ve třetím kole s lídry ostatních stran, výsledek je ale zatím
nejistý. ODS ho tvrdě odmítla, Piráti také, KDU-ČSL spíše nechce, ČSSD
se bojí, TOP 09 a STAN se zásadně od šéfa hnutí ANO distancují... Do
vlády se naopak těší Tomio Okamura, komunisté by zřejmě kývli na tichou
podporu v opozici. Nyní Babiš mluví o menšinové vládě doplněné o
experty. Pozorovatelé hádají, že by ho Miloš Zeman mohl nechat vládnout i
bez důvěry. Jaké řešení při sestavování vlády si přejete vy sám?

Pokud se nepodaří sestavit smysluplnou koalici anebo získat důvěryhodnou
podporu od některých stran v nově vzniklé Poslanecké sněmovně, tak nás
čekají jen opakované volby. Je špatně, že strany, se kterými se dost
prolínáme v programech, nechtějí vzít na sebe odpovědnost. Pokud by
menšinová vláda ANO nezískala patřičnou podporu, bylo by to o ničem.
Jaký by mělo smysl získat do vlády schopné, čestné a pracovité lidi,
kdyby ti potom stejně nic nemohli prosadit a zabývali by se jen nějakými
procesními věcmi namísto toho, aby řešili zásadní systémové
záležitosti. Jenom takový služební zákon se musí rychle změnit, protože
ten zablokoval řadu dalších opatření. Například Bohuslav Sobotka přijal
na Úřad vlády v poslední době 400 lidí, takže teď má téměř 700
zaměstnanců. S takovou byrokracií se přece musí něco udělat…

Ať bude Babiš vládnout s kýmkoliv, na co by se měl v naší společnosti v
prvé řadě zaměřit? Ve své knize vizí toho napsal spoustu. Chce zlepšit
infrastrukturu, zavádět výrobu s vyšší přidanou hodnotou, optimalizovat
státní finance, podpořit učňovské a technické školství, bojovat s
korupcí, podporovat malé firmy... A spoustu dalších praktických věcí.
Které konkrétní kroky byste navrhoval vy?

No, říct to ve zkratce je dost obtížné, protože ten bordel, omlouvám se
za to slovo, který je na některých úřadech, je nekonečný. Jen na
Ministerstvu průmyslu a obchodu jsme navrhli asi takových 16 základních
změn, kterým by MPO mělo projít pro svou lepší funkci. Teď sepisuji
podobný materiál i pro Ministerstvo dopravy. Abychom dospěli k nějakým
řešením, musí se změnit služební zákon, zákon o kompetencích, zákon o
liniových stavbách, atd. V mnoha patrech různých odvětví se musí změnit
základní systém, více podpořit aplikovaný vývoj, vzdělanost v určitém
směru, vrátit důležitost oborům učňovského a technického školství, a
tak bych mohl dál a dál pokračovat.

Několik renomovaných českých ekonomů – I. Švihlíková, M. Šichtařová,
M. Zelený (expert vyučující i na univerzitách v USA a v Japonsku) –
tvrdí, že Česko se stalo jen montovnou západní Evropy, kdy produkuje
předevšín jen výrobky s nižší přidanou hodnotou, což se pak projevuje
na životní úrovni velké části naší společnosti. Kritizují i stav, kdy
zahraniční mateřské společnosti vyvádějí z naší republiky miliardy eur
na dividendách. Myslíte si to také, a co by se s tím dalo dělat?

Já především s těmi experty, které jste jmenoval, zásadně nesouhlasím.
Myslím si, že nemají konkrétní představu o současné situaci v našem
průmyslu, prostě vůbec ty poměry neznají. Vždyť v případě tak poloviny
našich firem nemůže být o primitivních montovnách vůbec řeč. Už se
více let používají velmi moderní strojní zařízení a různé vyspělé
technologie. Takovou rétoriku kdysi zavedl bývalý ministr Říman, ale to
jsou nesmysly, já jsem hrdý na český průmysl, co se nám v něm podařilo
od 90. let dokázat. A to není jen v našem Branu a.s., já znám stovky firem,
kde jsou na tom stejně nebo i lépe.

Co je ale pravdou, že neexistuje u nás dost firem, které s konečným
kvalitním produktem jdou přímo na světový trh a získávají tak od
zákazníků daleko vyšší zisky než při kooperacích (při částečné
spolupráci s jinými firmami při výrobě finálního produktu). Příčinu
toho ale musíme hledat v minulosti, v roce 1948, kdy jsme se odtrhli od
západního světa a tady doma jsme si pěkně zahnívali. I tak ale odmítám
názory, že jsme jen druhořadou montovnou Západu.

Ohledně vyvážení kapitálu z republiky začalo už Ministerstvo financí
něco dělat. Nejedná se jen o dividendy, se kterými toho stejně moc
neuděláte, nýbrž i o využívání různých patentů, odvádění poplatků,
třeba za využívání IT techologií, a tak dále. Není to záležitostí
několika měsíců, spíše více let. Je ale třeba si uvědomit, že se
jedná v mnohých případech i o standardní oběh financí v rámci
obchodování v Evropské unii, s čímž jsme přece už před více lety
souhlasili. Musí se však tomu dát rozumný rozměr.

V souvislosti s předchozí otázkou – jste také zastáncem dovozu
pracovních sil z Ukrajiny i z jiných, chudších evropských států, když u
nás chybějí především dělnické profese? Odborům se to hrubě nelíbí,
jelikož tu prý vznikne velká, údajně nekalá konkurence pro české
zaměstnance, kteří budou muset opět pracovat za velmi nízké mzdy. Co vy na
to?

To je naprostá lež, protože zahraničním zaměstnancům se většinou platí
stejně vysoké mzdy jako našim lidem. V určitých profesích máte dané
tarifní platy-třídy a pod ty se nejde, tak to alespoň chodí v solidních
firmách. Samozřejmě tím neříkám, že to někdo nemůže obcházet. Já
sám zaměstnávám 23 Ukrajinců, převážně vysokoškoláků, kteří mají
stejné platy jako čeští pracovníci. Jsem tedy pro transfer rozumného
počtu zahraničních zaměstnanců, protože ta nehybnost v českém průmyslu
podporovaná odbory, kdy nejsme schopni plnit rozšířené objednávky našich
zákazníků, určitě nevede k dalšímu rozvoji.

Vím, že na úřadech práce máme asi tak 300 tisíc čekatelů, jenže mezi
nimi jsou lidé dlouhodobě nezaměstnaní, kteří už ztratili pracovní
návyky a do práce se zrovna neženou, jelikož máme velmi měkký sociální
systém. Oni tak nemají potřebu pracovat, zůstanou raději na podpoře, a
také jsou tam evidováni uchazeči s velkými exekucemi, kteří raději vezmou
práci načerno. Máme až příliš měkký sociální polštář...

V médiích se opět objevily spekulace v souvislosti se sestavováním vlády,
že by vám mohl váš stranický šéf nabídnout post ministra průmyslu a
obchodu. Nakolik jsou tyto zvěsti pravdivé, a přijal byste tento post, jako
majitel velké, velmi úspěšné mezinárodní firmy?

Mně to ještě nikdo oficiálně nenabídl. Spíš cítím tlaky od kolegů, od
podnikatelů, dokonce mne vyzývali už i odboráři, ať to vezmu, ale
konkrétní nabídku od pana Babiše jsem ještě nedostal.

A jestli bych to vzal? Pokud se nevytvoří vláda v nějaké solidní koalici
nebo menšinová s tichou, ovšem smluvně deklarovanou podporou, tak by to
nemělo smysl, to by byl jepičí život a do toho by se mi určitě nechtělo.

Někteří politikové se zasazují o zavedení obecného referenda, a to
častokrát s úmyslem dosáhnout vypsání lidového hlasování i o setrvání
v EU. Je možné, že Tomio Okamura k tomu nakonec dotlačí Andreje Babiše?
Už teď proevropští aktivisté bijí na poplach, že je to začátek konce
našeho členství v EU. Souhlasil byste s podobným referendem? Jinak se zdá,
že euro Andrej Babiš nechce, stejně jako účast v tvrdém jádru EU.
Zastáváte stejný názor?

Pro referendum jsem, ale ne ohledně členství v Evropské unii. My jsme
otevřenou exportní ekonomikou, kdy jde 70 procent vývozu právě do zemí EU.
Proč bychom si měli stavět takové nové exportní bariéry? Při našem
vystoupení z Evropské unie bychom tady potom mohli tak sbírat houby a
okusovat kořínky.

Ta informace o tom, že Andrej Babiš nechce do tvrdého jádra EU, je,
domnívám se, poněkud zkreslená. Hnutí ANO tam chce, ale až potom, co by se
eurozóna revitalizovala a prošla by zásadní reformou. Česká republika
také nikdy neměla schopného a razantního premiéra, který by si v EU
vybudoval určitý respekt, a který by tlačil na nutné reformy. Jen v Bruselu
funguje obrovský makrocefalus 31 tisíc úředníků, kteří řeší
zakřivení banánů, velikosti vajec, ale neuhlídali jižní státy od
ekonomických problémů, ani nestanovili dříve jasná finanční pravidla,
jejichž dodržování by pak účinně kontrolovali. Takové Řecko vlastně
už zkrachovalo pětkrát a jede se dál. Právě proto ani česká veřejnost
Bruselu moc nevěří, a to by se mělo reformami změnit. Přece takové
ohromné týmy úředníků nemohou pružně reagovat na různé změny ve
světové politice nebo i v ekonomické oblasti!

Někteří politologové i komentátoři začínají nyní pochybovat, že
zatím upřednostňovaný Jiří Drahoš bude nakonec schopen Miloše Zemana
porazit v blížících se prezidentských volbách. Například sociolog Jan
Hartl upozorňuje, že současný prezident bude moci hrát roli moudrého
vladaře, který vyvádí zemi z krize během sestavování vlády, což mu u
veřejnosti opět přinese pozitivní body. Vyhraje tedy Miloš Zeman
prezidentské volby? A přejete mu to vy sám, anebo byste dal přednost jinému
kandidátovi?

Každý člověk má své silné a slabé stránky. Bystrost mozku pana Zemana,
který stále dokáže v politice vhodně taktizovat a vytvářet různé
strategie, je obdivuhodná. Na druhé straně se obávám, že jeho fyzická
schránka už další volební období nemusí vydržet. Koho budu já osobně
volit, to si nechávám pro sebe, to je moje „svaté“ právo.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Vrtulníky Ruska představí dvě koncepce rychlostního vrtulníku pro
Ministerstvo obrany RF

Holding Vrtulníky Ruska v roce 2018 představí ruskému ministerstvu obrany
dvě koncepce perspektivního rychlostního vrtulníku, ze kterých si úřad
vybere projekt pro další vývoj, oznámil novinářům generální ředitel
společnosti Andrej Boginskij na leteckém salonu Dubai Airshow 2017.

Zástupce generálního ředitele holdingu Andrej Šibitov dříve novinářům
oznámil, že v červnu 2016 by perspektivní ruský vrtulník měl uskutečnit
první let rychlostí 400-450 kilometrů za hodinu. V březnu 2017 Boginskij RIA
Novosti vysvětlil, že práce na tomto stroji se nachází ve fázi skici
technického projektu.

Dnes je maximální rychlost moderních vrtulníků, typu útočných Mi-28N
Noční lovec, omezena asi 300 km/h.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Média Česka, Polska a SRN zaujímají přední místa v počtu protiruských
článků

Nejvíce protiruských publikací v zahraničních médiích v roce 2015 bylo
evidováno v Česku, v Polsku a v SRN, řekl náčelník sektoru problémů
regionální bezpečnosti Ruského institutu strategických výzkumů (RISV)
Igor Nikolajčuk.

„První místa v tomto hodnocení zaujímají Česko, Polsko, Německo,
Ukrajina a USA", řekl, když uváděl v MIA Rossija Segodnia (Rusko dnes)
referát RISV Zahraniční média v roce 2015 — antiruský vektor".

Podle jeho slov se trojice vedoucích za posledních několik let nezměnila.

Náměstek ředitele RISV, vedoucí Střediska evropsko-atlantických a
obranných výzkumů Grigorij Tiščenko vyjádřil názor, že se Rusku daří
úspěšně odporovat informační kampani západních zemí.

„Informační válka získala nové formy a je možné s určitostí říci,
že se zostřila", řekl.

„Máme-li říci, že jsme vyhráli nebo nevyhráli, můžeme vzít jako
příklad právě Sýrii. Domnívám se, že jsme vyhráli, je to naše
vítězství", zdůraznil Tiščenko.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Kateřina Jacques pro PL: Lidem došla trpělivost se Zemanem. Ale víc mě
zklamal Sobotka, takový mladý a perspektivní politik

ROZHOVOR Bývalá poslankyně za Stranu zelených a občanská aktivistka
Kateřina Bursíková Jacques nechápe, jak je možné, že předseda vlády
Bohuslav Sobotka jeden měsíc ocení odkaz Václava Havla, zaváže se, že ho
bude naplňovat, a další měsíc se Číně omlouvá za to., že tady vítáme
jednu z nejvýznamnějších postav dnešního světa, mírotvorce oceněného
Nobelovou cenou míru. „To je pro mne něco nepochopitelného a vidím to jako
mnohem větší problém, než je prvoplánově vulgární, sprostý a na Putina
a Číňany napojený Miloš Zeman, jehož pravomoci jsou menší než
premiérovy,“ řekla v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz k událostem
posledních dní, které otřásly českou veřejností.

Řada politiků nepřišla na slavnostní večer ke státnímu svátku na
Pražský hrad na protest proti prezidentovu kšeftování s vyznamenáními, na
Staroměstském náměstí proběhla alternativní oslava 28. října, na které
se sešly tisíce lidí. Nebyla to nakonec důstojnější oslava státního
svátku vzniku Československa než kdykoli v minulých letech?

Považuji za dobré, že se společnost aktivizuje, že lidé se z určité
letargie, pasivity a neschopnosti vnímat problémy dnešního světa nějakým
způsobem mobilizují a snaží se nejen tu situaci vnímat, ale nějakým
způsobem do ní i vstupovat. A to vítám, protože pro demokracii je dobře,
když je podrobována nějaké zkoušce i jindy než jen v době voleb.

A překvapilo vás, že lidé přišli právě teď v takovém množství na
Staroměstské náměstí?

Je to zajímavé, protože problém vlivu Putinova Ruska nebo Číny není
vůbec nový. Proto mne překvapilo, že bod zlomu nastal právě teď, myslela
jsem, že mohl přijít podstatně dříve. Je to nějaká souhra zvláštních
událostí, které paradoxně symbolicky spustila návštěva Jeho Svatosti
dalajlámy, a jsem ráda, že se to stalo v této souvislosti. Byť to vlastně
nemá úplně logiku, protože návštěva čínského prezidenta Si
Ťin-Pchinga byla mnohem závažnějším důkazem toho, v jakém stavu země je,
že je ohroženo naše ukotvení v evropském západním prostoru. Myslím, že
na jaře to bylo mnohem patrnější. Navíc je to věc ještě mnohem starší,
protože už před dvěma lety premiér Sobotka poprvé oznámil změnu
zahraniční politiky od té tradiční, kterou vykolíkoval kdysi Václav Havel,
pokračoval v ní ministr zahraničí Dienstbier a po něm to nějakým
způsobem respektovali všichni další ministři zahraničí. A nikdy nebylo
sporu o tom, že chceme do Evropy, jsme v Evropě, že chceme do NATO a jsme v
NATO, že jsme součástí západního civilizačního okruhu. A že jsme velmi
obezřetní vůči všem diktaturám, vůči totalitám a že působíme ve
světě jako morální arbitr díky osobě Václava Havla, který otázku
ochrany lidských práv staví do popředí. Myslím, že když Sobotka tuhle
změnu oznámil, že to byl moment na největší revoltu společnosti.

Ale tehdy se nic nestalo. Jen to prošumělo, pak následovala cesta ministra
Zaorálka do Číny, jeho velmi potupné klanění a velmi potupná
prohlášení. Jako lidé, kteří jsou sdruženi kolem protibetských
lidskoprávních organizací, jsme tím byli šokováni. Byli jsme frustrovaní
malým zájmem veřejnosti a malým zájmem médií. Takže teď asi uzrál čas,
návštěva Si Ťin-Pchinga byla zřejmě předehrou pro to, aby návštěva
dalajlámy mohla ve veřejnosti zažehnout jiskru pochopení vážnosti situace
a revolty vůči prezidentu Zemanovi jako symbolu a reprezentantovi toho
nebezpečného otáčení kormidla našeho zahraničněpolitického ukotvení.
Ale zároveň i naší vlastní definice sebe sama, co jsme za demokracii, co
jsme za společnost, jaké hodnoty vyznáváme, za čím chceme jít. Ale trochu
mne na tom mrzí, že se pozornost soustředí právě a jenom na osobu
prezidenta, že je to hodně personifikované a že je to trochu i
zavádějící. Jsem asi poslední, kdo by Zemana hájil, protože jsem byla
terčem jeho urážek a útoků od nepaměti jako reprezentantka ekologického
lidskoprávního proudu, kterým on pohrdá dlouhá léta.

Navíc jste žena, což v očích Miloše Zemana je také handicap.

Ano, navíc žena. Nikdy jsem nebyla příznivkyní jeho politiky, metody práce
a způsobu vystupování, ale zároveň mi připadá to soustředění pouze na
něj, jako nositele a ztělesnění největšího zla, zavádějící. Protože
si myslím, že v našem ústavním uspořádání nejsou pravomoci prezidenta
tak velké, spíš spoluvytváří atmosféru v zemi, ale rozhodovací pravomoci
jsou více na vládě. Jsem spíš zklamaná postojem premiéra Sobotky,
mladého, perspektivního a progresivního sociálního demokrata, aspoň tak
chce být vnímán, ale jeho kroky jsou v příkrém rozporu s touto deklarací.
A dopis čtyř ústavních činitelů to naplno potvrdil, on už se tím tomu
zpronevěřil. Ale fakticky svoji roli předvedl před dvěma roky, kdy to
nikoho moc nezaujalo.

Nebyla to tentokrát ta pověstná poslední kapka? Nepřipomíná vám to 17.
listopad 1989, který byl také poslední kapkou, kterou přetekl pohár
trpělivosti s tehdejším režimem? Při některých předchozích
demonstracích, například při Palachově týdnu, policejní moc vystoupila
možná brutálněji, ale v listopadu se to týkalo mladých lidí – studentů,
což veřejnost vnímala mnohem citlivěji. Tentokrát se nespravedlnost při
udělování státních vyznamenání týkala starého muže, oběti holocaustu,
což je vnímáno veřejností podobně negativně.

Asi ano. Máte pravdu, kdo se zabývá dějinami, asi potvrdí, že ty zlomové
okamžiky nemusí být v momentu, který by jím objektivně měl být, ale že
je to nějaká souhra okolností. A v dnešním mediálním světě a spíš
emocionálním než racionálním uvažování, spíš symbolickém než
faktickém, mají lidé jako tu černou značku na terči Miloše Zemana a jeho
chování, jeho klopýtnutí na panu Bradym, který se stal nahodilou figurkou
ve strašlivém příběhu. S vyznamenáními se kšeftuje dlouhá léta, to
není novinka dnešních dní.

Ale v minulosti bylo tohle kšeftování možná víc skryto, tentokrát vyplulo
na povrch, navíc ještě ve spojitosti s vydíráním a dalajlámou. A nešlo o
přidělení medaile, ale o nepřidělení již slíbeného vyznamenání. Není
to možná ještě horší, vzbudit ve starém muži planou naději, vytáhnout
osmaosmdesátiletého muže přes oceán a pak už se ani neozvat, neomluvit?

Myslím si, že když se někdo v minulosti podílel aktivně na kampani Miloše
Zemana, třeba nějaký umělec, a potom dostal nějaké státní vyznamenání,
je to do očí bijící kupčení s vyznamenáními, stejné jako když se
naopak řekne, teď to někomu nedám, protože jeho synovec se zachoval jinak,
než jsem chtěl. Já to tím neomlouvám, chci tím jen říci, že to je z
mého pohledu komplikovanější. Pravda je, že když jsme chystali uvítání
dalajlámy na Hradčanském náměstí, těžko jsme pro tento záměr hledali
podporu. Už samo o sobě je alarmující, proč nositel Nobelovy ceny a
blízký přítel našeho uznávaného prezidenta Václava Havla nemůže mít
veřejné a důstojné přivítání. To, že jsme šli přes odpor nejen
Správy Pražského hradu, ale i dalších míst, pro nás bylo obrovsky
těžké a frustrující. Ale obrovské hrdinství prokázal ředitel Národní
galerie, který aniž by tušil, že to ve společnosti vyvolá takovou reakci,
šel do docela riskantního podniku a poskytl nám prostor Národní galerie pro
uskutečnění záměru uvítat dalajlámu na Hradčanském náměstí. I když
věděl, že to může být vnímáno hodně negativně nejen ze strany Hradu,
ale i ze strany našich vládních představitelů. Ti ostatně druhý den po
přijetí dalajlámy u ministra kultury podepsali ten ostudný dopis.

Proč vás takové jednání našich vládních činitelů udivilo, když jste
viděla už před dvěma roky, jak se klaní před čínskými představiteli?

Mě to nepřekvapilo, ale spíš mě děsilo, že to v minulosti tak hladce
procházelo. Připomenu postavu náměstka ministra zahraničních věcí pana
Druláka, který sehrál jako hlavní ideolog velice negativní roli v posunu
České republiky směrem na východ a který byl za to odměněn tím, že byl
poslán na jedno z nejprestižnějších velvyslaneckých míst do Paříže,
aniž by splňoval alespoň kvalifikační předpoklad znalosti jazyka, což je
ostudné. A zase to prošlo. Lidi by přece měli jít do ulic dát najevo, že
si nepřejí, aby pan Drulák s takovými názory a nízkou kvalifikací dostal
tak prestižní trafiku a reprezentoval v Paříži Českou republiku. Bavíme
se o kšeftování s vyznamenáními a máme před sebou postavu pana Bradyho,
kterého si velmi vážím, ale on není jediný přeživší holocaustu,
podobnou úctu bychom měli prokazovat i dalším obětem.

Máte pravdu, například mnoha Židům, kteří se vrátili z koncentráku,
jsme často ani nevrátili majetek, který jim zabrali Němci.

Ano. Já to tedy panu Bradymu přeju, jeho vystoupení na Staroměstském
náměstí bylo opravdu dojemné. Ale když vidím, jak přebírá od Adriany
Krnáčové stejný klíč, který dala představitelům čínského
komunistického teroru, když vidím, jak premiér Sobotka jeden týden napíše
ten ostudný dopis a druhý týden vyznamenává pana Bradyho, přijde mi to
jako absolutní Absurdistán. A lidé se v tom nedokáží orientovat, protože
ty souvislosti třeba ani neznají a nemají mnohdy ani čas to sledovat. Takže
vznikají až dadaistické momenty, kdy na Facebooku kolují fotky, na nichž je
pražská primátorka, jak vyznamenává v Praze Si Ťin-Pchinga a dojednává s
ním Pandu, a o půl roku později, jak předává stejný klíč skutečnému
hrdinovi panu Bradymu. Od Adriany Krnáčové to je něco neuvěřitelně
trapného. A vy se ptáte: je to dobře, že dostal to ocenění, není to
výsměch od těch politiků, kteří sami sebe popírají? Co máme od
vrcholných politiků očekávat, když ne alespoň nějakou integritu, nějakou
čitelnost? To je problém, který vidím u Zaorálka, u Sobotky, u Krnáčové.
Že vlastně nevíme, s čím u nich můžeme počítat. Oni by přece měli
držet zemi v nějakých mantinelech, které se konsensuálně vygenerovaly tím,
že jsme se rozhodli vstoupit do Evropské unie a do NATO, přitom svévolně
začínají tyto parametry měnit, aniž by to jasně deklarovali třeba v
rámci volební kampaně. Najednou se to stane a jede to.

Proč jste vlastně přes všechny ty peripetie trvali na uvítání dalajlámy
na Hradčanském náměstí? Byl to truc namířený proti Miloši Zemanovi a
jeho úporným snahám utužit česko-čínské vztahy?

Pro nás to bylo důležité nejen po těch jarních událostech s návštěvou
Si Ťin-Pchinga, po těch nepřiměřených policejních manévrech,
přizpůsobování hlavního města čínské návštěvě a vytváření dojmu,
že Pražané Si Ťin-Pchinga nadšeně vítají, přitom tady byly autobusy
Číňanů, což bylo hodně obludné. Ale i proto, že se snažíme dlouhá
léta kontinuálně tibetskou otázku v našem prostředí zvedat a tím
naplňovat mimo jiné odkaz Václava Havla, který dalajlámu považoval za
svého přítele. A právě před dvaceti šesti roky ho poprvé v únoru 1990
pozval do tehdejšího Československa a tím prorazil pomyslný skleněný
strop, protože do té doby na nejvyšších státních úrovních odmítaný
dalajláma začínal dostávat pozvání a postupně za uplynulé čtvrtstoletí
byl v Elysejském paláci, Bílém domě, v Bundestagu, všude. A Václav Havel
tím Tibeťanům a dalajlámovi prokázal velkou službu, zrodilo se z toho
velké přátelství a česká společnost je mezi tibetským exilem vnímána
jako přátelská a jim nakloněná. Třeba každoroční akce Vlajka pro Tibet
je skutečně v celosvětovém měřítku fenomén. A když dnes dalajláma
přijíždí do naší země, kdy už Václav Havel nežije, a přestože se na
něj naši politici odvolávají a chtějí naplňovat jeho odkaz, najednou je
setkání s dalajlámou tak strašný problém, že kvůli tomu mají padat
hlavy, že se země otřásá v základech, že si nejvyšší představitelé
klekají a omlouvají Číňanům, co jsme si to dovolili. My jsme měli pocit,
že to je potřeba nejen kvůli tomu, ale abychom dalajlámovi osobně udělali
radost, že ho přivítáme symbolicky na stejném místě, kde s prezidentem
Havlem i kardinálem Tomáškem společně stáli na balkóně Arcibiskupského
paláce a zdravili tehdy malý dav lidí, kteří věděli, kdo dalajláma je a
přišli se s ním setkat. Chtěli jsme vytvořit analogii této situace.
Spolupráce s Arcibiskupským palácem za dané situace nebyla možná, chtěli
jsme tedy postavit alespoň pódium na Hradčanském náměstí.

Takže uspořádat tuhle akci v blízkosti Pražského hradu nebyla žádná
provokace, jak se někdo snažil namluvit?

V žádném případě ne. My jsme to takhle absolutně nevnímali. Ostatně
Hradčanské náměstí Miloši Zemanovi nepatří.

Ale přece jste věděli, že Pražský hrad je dnes zabarikádován, že
všichni návštěvníci kvůli obavám z teroristického útoku na sídlo
prezidenta musejí projít prohlídkami?

Považuji za absolutní přešlap, že je dneska Pražský hrad uzavřený, že
jsou tam bezpečnostní rámy. Jako kdybychom chtěli nebezpečí terorismu
odvrátit pouze od Pražského hradu, kde sedí prezident. To riziko je přece
kdekoli. Uzavření Hradu má podle mne velice negativní symboliku, protože to
si nedovolil ani Gustáv Husák. Jedním z porevolučních momentů svobodné
společnosti bylo to, že Václav Havel mimo jiné otevíral Pražský hrad,
otevíral zahrady Pražského hradu. I v tom je vidět symbolika, že jdeme
opačným směrem, že po dvaceti šesti letech je to tam, kde to bylo, a
ještě mnohem hůř. Takže Hrad je jako nedobytná pevnost, stojí tam dlouhé
nedůstojné fronty, ale Hradčanské náměstí patří všem lidem, a pokud
tam mohl mít pan Konvička svoje nenávistné proslovy, tak nevím, proč
bychom tam nemohli přivítat významného představitele dnešního světa a
přítele Čechů. A to jsme chtěli. Ale Správa Pražského hradu nám to
zamítla, našli jsme naštěstí útočiště u přítele Fajta na půdě
Národní galerie, čímž jsme Pražskému hradu vypálili rybník. A myslím,
že tohle veřejné a krásné přivítání hodně pozitivně ovlivnilo zbytek
návštěvy dalajlámy a možná přispělo k celé atmosféře, která pak
vyvrcholila oslavami 28. října. Myslím, že to všechno začalo na
Hradčanském náměstí, že návštěva dalajlámy vlila do lidí nějakou
naději a optimismus. A to je strašně důležité. I když se na akci na
Staroměstském náměstí mohu dívat z různých úhlů kriticky, třeba
kvůli programu nebo složení hostů, nepochybuji, že lidé, kteří tam
přišli a stáli tam v té zimě, včetně mého dospělého syna, šli hledat
pravdu a spravedlnost.

Říkala jste, že i premiér a ministr zahraničí se chovají nečitelně.
Máte na mysli to, že byť ještě nedávno se premiér Sobotka vyjádřil u
příležitosti oslav nedožitých 80. narozenin Václava Havla, že ctí jeho
odkaz, za měsíc kvůli přijetí dalajlámy ministrem kultury podepíše
servilní prohlášení, že tímto ojedinělým činem se nemění naše
vzájemné vztahy s Čínou?

Nechápu, jak je možné, že předseda vlády jeden měsíc ocení odkaz
Václava Havla, zaváže se, že ho bude naplňovat, a další měsíc si klekne
na kolena a prosí čínské komunisty, aby nás vzali na milost, a omlouvá se
za to, že tady vítáme jednu z nejvýznamnějších postav dnešního světa,
mírotvorce oceněného Nobelovou cenou míru. To je pro mne něco
nepochopitelného a vidím to jako mnohem větší problém, než je
prvoplánově vulgární, sprostý a na Putina a Číňany napojený Miloš
Zeman, jehož pravomoci jsou menší než premiérovy.

Jak jste vnímala vysvětlení jednoho ze signatářů dopisu Číně, předsedy
Poslanecké sněmovny Jana Hamáčka, že prohlášení mělo být utajené, že
nemělo být zveřejněno? Není to vlastně ještě horší?

Mně to přijde ještě ostudnější a ještě závažnější, protože tím
jsme se vlastně dozvěděli, že oni za našimi zády mění kurs země a
vyjednávají nějaké úzké strategické spojenectví s Čínou. Ale my máme
přece úzké a strategické spojení s Evropskou unií a NATO. Čili oni se
tím za našimi zády a bez jakéhokoliv mandátu, kromě toho, že jsou v
ústavních funkcích, rozhodli pro zásadní změnu, na kterou nemají
legitimitu a kterou považuji za vlastizrádnou. Čili to, že to dělali tajně,
mi nepřipadá polehčující, ale jako další argument, proč být zděšen.

Šéf dolní parlamentní komory Jan Hamáček se asi zalekl rozhořčené
reakce opozice i veřejnosti. Navíc on, stejně jako Bohuslav Sobotka,
podepsali v roce 2008 usnesení Poslanecké sněmovny na podporu Tibetu. Je to
pro vás další nepochopitelný obrat?

Když byla olympiáda v Pekingu, tak jsem s Honzou Hamáčkem, mým někdejším
spolužákem z vysoké školy, toto usnesení chystala. On patřil k
progresivnímu křídlu sociální demokracie.

Takže on tehdy usnesení Poslanecké sněmovny na podporu Tibetu nejen podepsal,
ale aktivně se na něm i podílel?

Ano, já jsem ho jako předsedu zahraničního výboru požádala o součinnost
při prosazování usnesení, že otázka lidských práv je pro nás
důležitá a že vnímáme problém Tibetu jako palčivý, a on se do toho
tehdy férově a racionálně zapojil. Hledal kompromisy, nějaké přemostění
mezi tím úplně dogmatickým křídlem sociální demokracie, které prakticky
nelze rozeznat od komunistické strany, a tím kvazi progresivním, o kterém
jsme doposud věřili, že tam existuje, a dnes vidíme, že tam není, že to
je chiméra. Bohuslav Sobotka není liberální progresivní sociální demokrat,
ale pružný politik, který reaguje ad hoc na situace prizmatem toho, že si
chce udržet funkci. A to je špatně, chybí tam vize a nějaký státnický
přesah. Myslím, že Bohuslav Sobotka zklamal a zradil řadu svých
sympatizantů a příznivců, kteří za něj třeba demonstrovali na
Hradčanském náměstí po „lánské schůzce“ několika zrádců. Myslím,
že lidé, kteří ho tehdy podpořili, musejí být dnes rozčarovaní, do koho
vkládali naděje. Touhle politikou ve vztahu k Číně, trvající už dva roky,
podle mne definitivně zklamal.

Nevyvrcholila celá ponižující situace ještě výsměšnou reakcí Číny na
prohlášení našich čtyř nejvyšších ústavních činitelů, že jejich
slova berou na vědomí, ale za nimi by měly následovat činy?

Myslím, že jejich reakce přesně vykresluje povahu toho režimu, že přesně
takhle funguje vztah s totalitním režimem. Vždyť přece okupace
Československa a sovětský diktát nad naším prostorem vypadal přesně
takhle. Neustále dokazujte, dokazujte, dokazujte, že nám sloužíte. A my
jsme se mohli přetrhnout, abychom to dokazovali. A čínský požadavek „dokažte
to“ je stejná filozofie, je to ukázka toho, kdo to pole vykolíkovává, kdo
komu diktuje. My jsme členský stát Evropské unie a někdo z Pekingu nám
tady bude diktovat, že budeme něco dokazovat a naplňovat nějaké tajné
dohody, o kterých nevíme, komu mají přinést prospěch. Protože podle
tvrdých dat o ekonomických parametrech dohody nevyplývá, že by to bylo
výhodné pro Českou republiku. Jsou to vzdušné zámky. I kdybychom
přistoupili na to, že nadřazujeme ekonomický zájem nějakému etickému,
což se mi samo o sobě příčí, ale budiž, má-li být debata racionální,
připusťme i toto, tak i tento argument se hroutí. Je to celé velký podvod.

Ale když za tím není ani ekonomický zájem České republiky, ale zřejmě
jen zájmy některých podnikatelských skupin, proč prezident a nejvyšší
představitelé sociální demokracie takhle komunistické Číně poklonkují?
Mohou za tím být sponzorské peníze na volební kampaň prezidenta i
sociální demokracie, která má nad sebou kuratelu obrovského dluhu kvůli
prohranému sporu za Lidový dům, jak naznačil komentátor Českého rozhlasu
Petr Nováček?

Myslím si, že je to hodně tvrdé obvinění, a zároveň se bojím, že
může být velmi blízké pravdě. A pokud by to tak bylo, je to na pád vlády
a na revoluci v zemi. Pokud bychom se dozvěděli, že peníze z totalitní
komunistické Číny tečou do jedné partaje, která v tuto chvíli udává
kurs země, a ona nás zaprodá proto, aby splatila své dluhy, je to
nejzávažnější malér, který si umíme představit. A zároveň zní docela
racionálně, protože jak si jinak představit, proč Hamáček a Sobotka lezou
po čtyřech kvůli nevinné návštěvě Jeho Svatosti dalajlámy? Jak si to
vysvětlit jinak, než že je za tím nějaké protiplnění? To, že to budou
dělat s přesvědčením a nadšením rudých pionýrů, bychom mohli čekat od
Vojtěcha Filipa a Grebeníčka. Vzhledem k tomu obratu, který Hamáček a
Sobotka udělali, jsem přesvědčena, že za tím musí být něco víc než
jen nadšení.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Tady je skutečný důvod, proč si indiáni nechávali narůst dlouhé vlasy

Když vidíte muže s dlouhými vlasy, jaké o něm máte mínění? Že je
hippiesákem nebo hipsterem?

Co kdybychom vám ale řekli, že dlouhé vlasy vytvářejí rozšířenou
nervovou soustavu? Konkrétně pokud máte dlouhé vlasy, můžete přistupovat
k mimosmyslovým zdrojům informacím.

To je důvod, proč si mnoho původních obyvatelů Ameriky udržovalo dlouhé
vlasy.

Během válek ve Vietnamu byly nasazeny do těchto bojů také speciální
jednotky, které měly za úkol hledat v indiánských rezervacích talentované
mladé muže a potenciální zvědy. Hledali muže, kteří měli silně
rozvinutou schopnost sledovat něco nebo někoho. Když to tito lidé zjistili,
bylo pro ně nepříjemné a málo motivující narukovat. Jakmile se však
stali rekruty, nedokázali nikoho sledovat nebo být schopnými zvědy. Proč?

Indiánští rekruti při narukování tvrdili, že jejich vlasy by jim neměli
stříhat. Říkali, že jejich absence by jim neumožňovala schopnost vnímat
nepřítele, tedy pokud o vlasy přijdou, přijdou také o tuto schopnost.
Vojenské vedení tomu samozřejmě nevěřilo a nevěnovalo žádnou pozornost,
a tak těmto mužům vlasy i přes jejich žádost ostříhali. Poté, co se
zdálo, že muži přicházeli o své vzácné schopnosti, si vojenské vedení
později vždy pečlivě rozmyslelo, zda bude potenciální vojáky stříhat.

Rozhodli se tyto muže testovat, jejich schopnosti a talent.

Nechali muže spát v lese. Poté k nim poslali ozbrojeného nepřítele.
Výsledky ukázaly, že muži disponující dlouhými vlasy včas zaznamenali
blížícího nepřítele, a proto se vzbudili ze spánku a jejich vnímání
nebezpečí v dostatečném předstihu jim zachránilo život.

Poté muže ostříhali a nechali je projít tímto testem znovu. Indiánští
rekruti neprošli testem. Není to žádným novým poznatkem, který by byl
nesmyslný. Vše to dává smysl.

Po milión let se savci vyvíjeli, až dospěli ke stádiu, kdy mají vlasy. A
najednou se stali posedlými snahou zbavit se jich. Ale mohly by být vlasy
něčím více, než jen nástrojem k udržení tepla nebo přilákání
potenciálního partnera? Každá naše část má určitý důvod a funkci.

Zdroj: higherperspectives.com

Choices:
- ne
- ano


Question:
Zeman se obrací na záda a ukazuje Číně podbřišek. Bakalův novinář
varuje

Komentátor Hospodářských novin Petr Honzejk se tentokrát opřel do
kladných vztahů prezidenta Miloše Zemana k Číně, která se vcelku potichu
dostává do celé České republiky. Začalo to nevinným přitakáváním,
končí však možnou změnou společnosti zevnitř.

Honzejk na začátku komentáře zmiňuje, kterak prezident Zeman říkal, jak
se jel do Číny učit stabilizovat společnost, což se podle něj dalo „hodnotit
jako v podstatě neškodný pokus vlísat se do přízně čínských komunistů“.

„Zemanova podlézavost jako česká konkurenční výhoda. O nic nejde, jak by
asi mohla čínská totalita reálně ohrozit náš společenský model,
utěšovali jsme se,“ píše Honzejk a dodává, že situace je však čím
dál horší.

Do České republiky totiž výrazně investuje firma CEFC, která je napojena
na čínskou rozvědku. Někdejší ministr obrany a nynější vedoucí
česko-čínských vztahů Jaroslav Tvrdík kritizuje odpůrce čínského
režimu. „Z čerstvé družební smlouvy Prahy s Pekingem odkapává servilita.“
A návštěva čínského prezidenta v Praze je událost takřka tisíciletí.
„Nic z toho nevyvolává zásadní reakce. Česká společnost zmalátněla a
začíná připomínat příslovečnou žábu v čínském mixéru. Rychlost
otáček roste.“

Celý text zde

Čína zkrátka prorůstá celou Českou republikou, ať již na poli
finančním, obchodním, či politickém. Honzejk to dokládá na semináři „Zkušenosti
pro řízení a rozvoj státu“, který povede Ču Ling-ťün, profesor
stranické školy ústředního výboru Komunistické strany Číny. Toho mimo
jiné uvedou Vojtěch Filip a Zdeněk Škromach.

Podle Honzejka má Česká republika udržovat s Čínou „korektní a
pragmatické vztahy“, stejně jako většina ostatních zemí. Nemá smysl se
ohánět „geopolitickým romantismem (dalajlámu nedáme, radši byznys
zbouráme)“, když stejně od Číny kupujeme velké množství zboží. Je
však třeba si zachovat vlastní hlavu. Místo toho se ale Zeman obrací na
záda a odhaluje Číně podbřišek.

A před tím právě Honzejk varuje. „Největší riziko plazení se před
Čínou je v tom, že může začít českou společnost měnit zevnitř. Do
háje se sebevědomím, vzhůru submisivito! Pokud je tohle náš směr, budeme
stabilizovaní, ani se nenadějeme.“

Choices:
- ne
- ano


Question:
Následující záběry v televizi neuvidíte. Hispánci vypískali Clintonovou
z pódia během minuty...

Včera jsem v televizi zaslechl českého experta, vysvětlujícího, jak si
Trump rozhněval Hispánce, kteří teď budou hromadně volit Clinťu.

Následující video ze 7. 11 z LA tomu moc neodpovídá, Latinos ji okamžitě
vypískali, stáhla se ani ne za minutu. Vypadá to, že to byli jen asi dva
řvouni, ale obdivuhodně účinní...

Kontextová reklama Sklik

Komentáře:

Choices:
- ne
- ano


Question:
V tureckém Diyarbakiru došlo k mohutnému výbuchu. FOTO, VIDEO

Ve městě Diyarbakiru na jihovýchodě Turecka zahřměl mohutný výbuch,
oznámila televize NTV.

K incidentu došlo dnes ráno u budovy bezpečnostní správy ve čtvrti Baglar.
Podle předběžné informace explodovalo zaminované auto. Média oznámila
jednoho mrtvého a 30 zraněných.

Dříve uskutečňovali podobné akce v Diyarbakiru členové Strany kurdských
pracujících (PKK), která je v Turecku zakázána.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Naštvaná Klára Samková se zase pohádala o islámu. A pak vydala
prohlášení k pražské kavárně o Havlovi, Halíkovi a dalajlámovi

Advokátka Klára Samková se na sociální síti Facebook pustila do polemiky s
jinou právničkou. Protože nešlo o nic menšího než o islám, který
Samková považuje za smrtelně nebezpečnou totalitní ideologii, nikoli jen o
náboženství, známá advokátka nešetřila ostrými slovy. Kolegyni
právničku dokonce obvinila, že o právu neví vůbec nic. Ale zdaleka nejen
to...

„Jsem naprostým odpůrcem všech válek a násilí v jakékoliv podobě.
Myslím ale, že Vaše veřejné výroky na téma islám jsou velmi
populistické, vycházející z neznalosti věci, nepravdivé a navíc
urážející část lidí, kteří vyznávají muslimské náboženství. Velmi
mne zaráží, že mezi Vaše specializace patří také lidská práva, mezi
která, pokud si dobře pamatuji, patří i právo náboženského vyznání.
Moc nerozumím, jaké zájmy hájíte a koho zastupujete ve Vašich výrocích
na téma islám,“ napsala Samkové kolegyně právnička.

Podle vlastních slov ani neočekává odpověď. Jen chtěla vyjádřit svůj
názor. Jen ji prý mrzí, jak se Samková vyjadřuje. Právničce se zdá, že
Samková si bere islám do úst, aniž o něm mnoho ví.

Advokátka Samková přesto své kolegyni z oboru odpověděla. „Vážená
paní kolegyně, doktorko obojího práva! Především jsem fascinována já, s
jakou grácií posuzujete moje výroky o islámu a hodnotíte kvalitu mých
znalostí, když zcela evidentně Vy sama se nejenže neorientujete v
základních postulátech islámu (o čemž se račižte dovzdělat například
shlédnutím níže přiloženého videa), ale především s jakou grácií
odhalujete své fatální neznalosti českého právního řádu, tedy něčeho,
co by mělo být Vaším oborem,“ začala zostra.

Přidala video Billa Warnera – amerického autora, který sepsal dílo s
názvem „Právo šaría pro nemuslimy“. V této knize se snaží nemuslimům
popsat, co je čeká, pokud nad nimi muslimové získají převahu. Vychází
přitom z muslimských textů, které četl po desítky let. Věří, že
přečetl všechno podstatné.

Nikdy neurážím lidi, začala Samková

Následně právničce vyčetla, že se uchyluje k nic neříkající nálepce
populismu, aniž přesněji vysvětluje, v čem měla Samková lhát.
Skutečnost je prý taková, že Samková nikdy neuráží lidi a muslimy už
vůbec ne.

„Nikdy neurážím lidi a muslimy už vůbec ne. Považuji muslimy za oběti
nejtotalitárnější a nejzhoubnější ideologie, která se kdy na zeměkouli
objevila. Je o islám, který považuji za skutečného Velvyslance Satana a
islám za odporný nástroj, který utlačuje více než miliardu lidí, který
působí obrovské utrpění jim – zejména ženám – a stejně tak i
zvířatům. Tento svůj názor říkám kontinuálně, od první chvíle, kdy
jsem se vůbec k této problematice začala vyjadřovat. To, že jej neznáte a
jste schopna vypustit z úst očividnou lež, že urážím muslimy, je důkazem,
že moje skutečná stanoviska vůbec nečtete a víte o nich pouze to, na čem
se dohodnete se svými ‚lidskoprávními‘ přáteli u kavárenských stolků.
Pouze bych ještě dodala, že obvinění z ‚urážky islámu‘ je typickým
projevem islámské politiky vůči nevěřícím. Nejsem si tedy po tomto
Vašem prohlášení jista, zda náhodou po záminkou obhajoby lidských práv
nejenže neobhajujete islám, ale jestli sama nejste muslimkou, které jsou
postuláty ideologie (údajné víry) přednější než vlastní odbornost,“
nešetřila tvrdými slovy Samková.

Hájím zájmy našeho státu, zdůraznila právnička

A když už je řeč o lidských právech, Samková doplnila, že za odpadnutí
od islámu hrozí lidem smrt, což nemá se svobodou vyznání nic společného.
Kromě toho podotkla, že konečným cílem muslimů je ovládnutí
nevěřících, a to také nemá nic společného s lidskými právy. Tím, že
jim poskytneme svobodu, způsobíme vlastní konec, shrnula Samková. A tím se
dostala k poslednímu bodu – čí zájmy hájí? Podle vlastních slov zájmy
občanů České republiky.

„To je opravdu na pováženou, paní kolegyně, že nevíte, čí hájím
zájmy! Hájím zájmy osob, které spadají pod jurisdikci České republiky (tedy,
zcela paradoxně, i muslimů, kteří se na našem území zdržují). Moje
stanoviska totiž vyplývají z potřeby absolutní ochrany a nekompromisní
aplikace čl. 1 Listiny základních práv a svobod, což ostatně dělám od
té doby, co se listina stala součástí našeho právního řádu,“ podotkla
Samková.

Vy nevíte vůbec nic o právu, zakončila tvrdě své zúčtování Samková

Nakonec své kolegyni právničce sdělila, že není podstatné ani tak to,
kolik času věnovala Samková studiu islámu, ale spíše to, kolik času
věnovala studiu práva, o které se opírá náš stát.

„Jedním z pojmových znaků státu je, že je výlučným zákonodárcem na
svém území, přičemž veškeré právní normy jsou přijímány jen a pouze
způsobem, který je předem předepsán a který má všeobecnou platnost... Vy
se dožadujete toho, aby se stát vzdal své úlohy legislativního suveréna,
což ve svém důsledku nemůže vést k ničemu jinému než k rozpadu státu a
kompletnímu rozpadu právního řádu v daném státě! ... Takže znova: je
naprosto nepodstatné – a hlavně Vy nejste vůbec ta, kdo to může soudit
– zda toho vím či nevím dost o islámu. Podstatné bohužel je, že VY
NEVÍTE VŮBEC NIC O PRÁVU. Právní řád evidentně považujete za soubor
platného práva – a výsledkem je to, že Vy, stejně jako řada Vašich
přátel, kolegů a tzv. ochránců lidských práv kážete právní bludy,
které kdybyste řekli u jakékoliv zkoušky na právnické fakultě, tak byste
tu školu v životě neměli šanci dodělat,“ uzavřela své zúčtování
Samková.

O pár hodin později pak však zveřejnila prohlášení k pražské kavárně.
„Dovoluji si předem připodotknout všem svým kritikům, kteří mi
vyčítají, že neznám pana Halíka a tak všelijak podobně, že pana Halíka
znám ještě z doby, kdy pravděpodobně většina jeho dnešních
obdivovatelů ještě nebyla ani na světě. Vlastním jeho kompletní dílo (alespoň
z těch posledních cca 10ti let) a na rozdíl od mnohých jiných jsem jej
četla," zmínila Samková s tím, že četla i celé vydané dílo Václava
Havla i vše, co v. češtině vyšlo od dalajlámy. „Jsem věřící, jsem
starokatolického vyznání," dodala s žádostí o diskuzi k věci. „Nikoliv
k mé osobě, neb jinak riskujete, že si vás natřu na chleba," uzavřela.

Klára Samková doslova napsala:

Bill Warner u Drtinové. Co k tomu dodat? Asi tento příběh: Před několika
týdny mi poslala jedna advokátka e-mail, ve kterém uvedla mimo jiné toto: "Jsem
naprostým odpůrcem všech válek a násilí v jakékoliv podobě. Myslím ale,
že Vaše veřejné výroky na téma Islám jsou velmi populistické,
vycházející z neznalosti věci, nepravdivé a navíc urážející část
lidí, kteří vyznávají muslimské náboženství. Velmi mne zaráží, že
mezi Vaše specializace patří také lidská práva, mezi která, pokud si
dobře pamatuji, patří i právo náboženského vyznání. Moc nerozumím
jaké zájmy hájíte a koho zastupujete ve Vašich výrocích na téma Islám.
Nepředpokládám žádnou odpověď, ale jako člověk i advokát jsem se
musela alespoň takto vyjádřit. Soudě jen z malého, veřejně
prezentovaného zlomku Vašich výroků, si myslím, že jste studiu Islámu
nevěnovala ani minutu a mrzí mne, že advokát je schopen se takto vyjadřovat."
MYSLÍM, ŽE PRÁVĚ NYNÍ NADEŠEL ČAS PANÍ KOLEGYNI ODPOVĚDĚT: Vážená
paní kolegyně, doktorko obojího práva! Především jsem fascinována já, s
jakou grácií posuzujete moje výroky o islámu a hodnotíte kvalitu mých
znalostí, když zcela evidentně Vy sama se nejenže neorientujete v
základních postulátech islámu (o čemž se račižte dovzdělat na příklad
shlédnutím níže přiloženého videa), ale především s jakou grácií
odhalujete své fatální neznalosti českého právního řádu, tedy něčeho,
co by mělo být Vaším oborem. Zde vybírám jednotlivé Vaše postuláty,
vyjádřím se k nim a následně přidám své závěrečné stanovisko: 1) AD:
"Vaše výroky o Islámu jsou velmi populistické, vycházející z neznalosti
věci, jsou nepravdivé." ODPOVĚĎ: Nařčení z populismu je to
nejjednodušší, co lze provést. Vyhněte se mu, protože nemá žádnou
informační hodnotu. Předestřete mi - a prosím konkrétně - v čem říkám
něco "populistického", co není pravda, co je lež a co nevychází z islámu
a já tvrdím, že to z islámu vychází.... Ve Vašem nic takového obsaženo
nebylo. Místo právní argumentace jste se tedy snížila k ideologickým
tvrzením, což je příznačné. 2) AD "...a navíc urážející část lidí,
kteří vyznávají muslimské náboženství." ODPOVĚĎ: Nikdy neurážím
lidi a muslimy už vůbec ne. Považuji muslimy za oběti nejtotalitárnější
a nejzhoubnější ideologie, která se kdy na Zeměkouli objevila. Je o islám,
který považuji za skutečného Velvyslance Satana a Islám za odporný
nástroj, který utlačuje více než miliardu lidí, který působí obrovské
utrpění jim - zejména ženám - a stejně tak i zvířatům. Tento svůj
názor říkám kontinuálně, od první chvíle, kdy jsem se vůbec k této
problematice začala vyjadřovat. To, že jej neznáte a jste schopna vypustit z
úst očividnou lež, že urážím muslimy, je důkazem, že moje skutečná
stanoviska vůbec nečtete a víte o nich pouze to, na čem se dohodnete se
svými "lidskoprávními" přáteli u kavárenských stolků. Pouze bych ještě
dodala, že obvinění z "urážky islámu" je typickým projevem islámské
politiky vůči nevěřícím. Nejsem si tedy po tomto Vašem prohlášení
jista, zda náhodou po záminkou obhajoby lidských práv nejenže neobhajujete
islám, ale jestli sama nejste muslimkou, které jsou postuláty ideologie (údajné
víry) přednější než vlastní odbornost. 3) AD "....mezi Vaše specializace
patří také lidská práva, mezi která, pokud si dobře pamatuji, patří i
právo náboženského vyznání." ODPOVĚĎ: Zajisté, moje specializace jsou
lidská práva, mám z nich "velký. doktorát" (Ph.D.) a jsem stále ještě
jedním z nejúspěšnějších - ne-li nejúspěšnější, už ty statistiky
opravu nesleduji - českým advokátem při obhajobách u Evropského soudu pro
lidská práva, kde jsem dosáhla kladného rozhodnutí ESLP pro své klienty v
patnácti případech. Co se týká svobody vyznání, samozřejmě ji
respektuji, nicméně Vy jste zřejmě nedorazila za čl. 9 tzv. "Evropské
úmluvy", dle kterého "Každý má právo na svobodu myšlení, svědomí a
náboženského vyznání;. " V tomto článku sjte však nedospěla ani k
následující větě za středníkem, která zní :"toto právo zahrnuje
svobodu změnit své náboženské vyznání nebo přesvědčení..." Slyšela
jste někdy o tom, že za odpadnutí od islámu hrozí smrt, tedy, že islám
již sám o sobě je ideologií (dle vás náboženstvím), který v sobě
samém popírá ust. č. 9 Úmluvy? Jestli to nevíte, pak jste to Vy, kdo si
musí islám dostudovat... Dále s lítostí konstatuji, že totálně
ignorujete čl. 17 Úmluvy, který zní: "Nic v této Úmluvě nemůže být
vykládáno tak, jako by dávalo státu, skupině nebo jednotlivci jakékoli
právo vyvíjet činnost nebo se dopouštět činů zaměřených na zničení
jakéhokoli ze zde přiznaných práv a svobod nebo na omezování těchto
správ a svobod ve větším rozsahu, než to Úmluva stanoví". To, co
propagujete vy, je aplikování svobody náboženského vyznání pro to, aby
nositelé tohoto tzv. náboženského vyznání, správně ideologie, mohli ve
jménu svého vlastního práva omezovat všechna další ustanovení Úmluvy,
která garantují nám "bezvěrcům", tedy osobám nevyznávajícím islám,
svobody a práva dle Úmluvy. Jinými slovy, vy chcete nositele islámu obdařit
na základě jejich náboženského vyznání a námi (!!!) jím poskytnuté
garance realizace této svobody oprávnění nám naše práva a svobody vzít.
Kromě toho, že přesně takovéto jednání, jehož se Vy dožadujete, je
porušením jednoho ze základních principů, který se prolíná celou
Úmluvou a který je jedním z úhelných výkladových principů, na jehož
základě rozhoduje Evropský soud pro lidská práva,. totiž princip
PROPORCIONALITY. (Viz na př. Kmec - Kosař - Kratochvíl - Bobek: Evropská
úmluva o lidských právech, nakladatelství C.H.Beck, Praha 2012, str. 79 a
násl.) V nejobecnější rovině ESLP konstatoval, že "pro celou Úmluvu je
inherentní hledání spravedlivé rovnováhy mezi obecnými zájmy společnosti
a požadavky na ochranu základních práv jednotlivce". Vy ovšem celý tento
princip znevažujete a vychylujete do absolutního práva na realizaci
náboženské svobody, která má podle Vašeho výkladu absolutní povahu, bez
ohledu na důsledky aplikace této "svobody". 4) AD "Moc nerozumím jaké zájmy
hájíte a koho zastupujete ve Vašich výrocích na téma Islám." ODPOVĚĎ:
To je opravdu na pováženou, paní kolegyně, že nevíte, čí hájím zájmy!
Hájím zájmy osob, které spadají pod jurisdikci České republiky (tedy,
zcela paradoxně, i muslimů, kteří se na našem území zdržují.) Moje
stanoviska totiž vyplývají z potřeby absolutní ochrany a nekompromisní
aplikace čl. 1 Listiny základních práv a svobod, což ostatně dělám to od
té doby, co se Listina stala součástí našeho právního řádu. Pro Vaše
připomenutí zní takto: " Lidé jsou svobodní a rovní v důstojnosti i v
právech. Základní práva a svobody jsou nezadatelné, nezcizitelné,
nepromlčitelné a nezrušitelné". Vy svými požadavky na aplikaci tzv.
náboženské svobody vyznavačů islámu tento článek 1 Listiny přímo
ohrožujete. 5) AD "...myslím, že jste studiu Islámu nevěnovala ani minutu".
ODPOVĚĎ: Rozhodně se nehodlám přetahovat o tom, kolik minut/hodin/dní/let
jsem věnovala či nevěnovala studiu islámu. Mohu Vám však říci, že to
vůbec není podstatné. Podstatné je, kolik let/desetiletí jsem věnovala
studiu práva, a to zejména právní teorii a státovědě. Protože zcela
evidentně jste Vy tomuto údajně svému oboru nevěnovala ani takovou
pozornost, která by Vás opravňovala k úspěšnému složení zkoušky z
právní teorie a státovědy v prvním semestru studia, dovolím si Vám
připomenout jeden aspekt tohoto oboru, jehož obsah Vám unikl: Jedním z
pojmových znaků státu je, že je výlučným zákonodárcem na svém území,
přičemž veškeré právní normy jsou přijímány jen a pouze způsobem,
který je předem předepsán a který má všeobecnou platnost. Tedy v
demokratickém státu to znamená, že veškeré právní normy jsou
přijímány způsobem, předepsaným Ústavou (pro Vás zřejmě zcela nové
info: v ČR to je zák. č. 1/1993 Sb., Ústava, Hlava druhá, čl. 15 - 53 -
moc zákonodárná). Nyní se Vy dožadujete toho, aby některé osoby,
jmenovitě ty osoby, které o sobě prohlásí, že jsou muslimského vyznání,
si mohly přijímat svoje vlastní zákony a řídit se podle nich, i když jsou
v rozporu s všeobecně platným právním řádem a navíc nebyly předepsaným
způsobem ani přijaty. Jinými slovy, Vy se dožadujete toho, aby se stát
vzdal své úlohy legislativního suveréna, což ve svém důsledku nemůže
vést k ničemu jinému než k rozpadu státu a kompletnímu rozpadu právního
řádu v daném státě! (Tento princip totiž platí pro všechny země a pro
všechny právní řády euro-amerického konceptu, což je asi tak 70%
Zeměkoule, tedy všech kromě Severní Koreje a islámských států. K Vašemu
pravděpodobnému údivu dodávám, že do této kategorie právních řádů se
řadí i právo Ruska a většiny nástupnických zemí SSSR). Fakticky se také
dožadujete zavedení PERSONALITY PRÁVA, tedy toho, že každý si nese svůj
právní řád s sebou podle toho, odkud pochází. Jako všeobecný princip byl
v Evropě princip personality práva opuštěn v roce 212, kdy bylo římské
občanství ediktem "Constitutio Antoniniana" poskytnuto všem obyvatelům
římské říše. V současné době se personalita práva projevuje pouze
výjimečně jako kolizní norma, zejména v mezinárodním právu soukromém,
zejména právu rodinném. Jinak je personalita práva typická právě pro
právo šarí´a, které se nám tu muslimové snaží zavést. Takže znova: je
naprosto nepodstatné - a hlavně Vy nejste vůbec ta, kdo to může soudit -
zda toho vím či nevím dost o islámu. Podstatné bohužel je, že VY NEVÍTE
VŮBEC NIC O PRÁVU. Právní řád evidentně považujete za soubor platného
práva - a výsledkem je to, že Vy, stejně jako řada Vašich přátel,
kolegů a tzv. ochránců lidských práv kážete právní bludy, které
kdybyste řekli u jakékoliv zkoušky na právnické fakultě, tak byste tu
školu v životě neměli šanci dodělat. Pročež jediné doporučení, které
Vám mohu dát, je toto: Zapněte skartovačku a až bude v chodu, umístěte do
ní svůj diplom z Právnické fakulty, a to jakékoliv. Zcela určitě jste jej
totiž dostala omylem...

PROHLÁŠENÍ KE SLUNKŮM/PRAŽSKÉ KAVÁRNĚ:

Dovoluji si předem připodotknout všem svým kritikům, kteří mi vyčítají,
že neznám pana Halíka a tak všelijak podobně, že 1) Pana Halíka znám
ještě z doby, kdy pravděpodobně většina jeho dnešních obdivovatelů
ještě nebyla ani na světě. Vlastním jeho kompletní dílo (alespoň z těch
posledních cca 10ti let) a na rozdíl od mnohých jiných jsem jej četla. 2)
Také jsem četla celé vydané dílo Václava Havla, které vlastním (včetně
"zelené krabičky.") a četla jsem všechny jeho životopisy a spoustu
dalších materiálů. 3) Pro jistotu ještě dodávám, že vlastním a mám
přečteno vše, co v češtině vyšlo od Dalailámy a též ledasco co vyšlo
v angličtině a rovněž i něco málo jiných info zdrojů o buddhismu. 4)
Jsem věřící, jsem starokatolického vyznání.

TAKŽE PROSÍM, ABYSTE DISKUTOVALI, POKUD CHCETE DISKUTOVAT K V Ě C I, nikoliv
k mé osobě, neb jinak riskujete, že si vás natřu na chleba. Děkuji, konec
hlášení.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Dusno v KSČM: Jiří Dolejš je buržoazní element a je ve Sněmovně, aby se
měl dobře, říká se prý

Po sněmovních volbách se čeká zemětřesení v celé řadě českých
politických stran. Z čela TOP 09 odejde Miroslav Kalousek, v sociální
demokracii se možná odehraje politický hurikán a křeslo se kymácí i pod
šéfem komunistů Vojtěchem Filipem. O politické bitvě mezi komunisty píše
časopis Týden. Musí si dnes komunisté říci, že „poslední bitva
vzplála“?

Těsně po volbách se začalo mluvit o tom, že šéf komunistů Vojtěch Filip
přijde o svou funkci. V čele KSČM stojí 12 let a ve volbách v roce 2017
dovedl stranu k volební katastrofě v podobě vůbec nejhoršího volebního
výsledku v historii strany. Komunisté nedosáhli ani na 8 procent.
Místopředseda ÚV KSČM pro ideologickou práci Josef Skála začal Filipa
kritizovat. Byl prý málo radikální a takhle to dopadlo. Komunisté proto
svolali mimořádný sjezd, v němž naplno vzplane boj mezi křídlem
konzervativního Josefa Skály a „pokrokově“ smýšlejícího Vojtěcha
Filipa.

„Řečeno slovníkem československého diktátora Klementa Gottwalda,
odehraje se střet mezi kovanými marxisty-leninisty a oportunisty,“ napsal
časopis.

Za „oportunisty“ by Skála a jeho podporovatelé pravděpodobně označili
samotného Vojtěcha Filipa a místopředsedu Jiřího Dolejše, který má za
to, že je především třeba modernizovat image strany. Přitvrzování v
ideologii není podle Dolejše správnou cestou. „Osobně nevidím hlavní
problém v programu, nepomůže ani intenzivnější ideologizování. Jako
první je třeba modernizovat image strany, těžko lít nové víno do starých
měchů. V situaci, kdy jsou lidé z politiků otráveni, je odpuzuje
přestárlost naší struktury a neustále brodění se minulostí,“
konstatoval Dolejš.

O slovo se však přihlásil i Skála, který Dolejše nešetřil. „Leze mezi
půlky těm, kteří dnes kádrují levici,“ vypálil místopředseda pro
ideologickou práci. „Teď zvoní hrana docela jiným starým strukturám.
Těm, které levicovou politiku vykastrovaly na rádoby technokratické tanečky,
jež nic nemění a ani to nemají v plánu. Tahle simulace je beznadějně po
sezóně,“ doplnil.

Křídlo Joserfa Skály považuje podle všeho Dolejše za exponenta buržoazie,
který sedí ve Sněmovně už pějnýchh pár let a jediné, o co mu jde, je
poklidný buržoazní životní styl.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Uznávaný geolog Ziegler mluví o imigrantech, kteří se chtějí mít v
Evropě jako „bohatí“ turisté. A má jasno: Žádné hodné řešení
neexistuje

CIVILIZACE A MY Jak dřívější generace vlastně mohly přežít? Ti starší
z nás ještě pamatují dětství s rozbitými koleny, lítáním po lese bez
mobilů a chleba s máslem nebo škvarky, a ne s tím, co „pomáhá vašemu
srdci“. Nyní budeme mít možná i geneticky upravené potraviny, ale
prospěje to lidstvu? V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz se biolog, geolog,
autor řady regionálních publikací docent Václav Ziegler zamýšlí nad
dalším vývojem světa a pro zelené nemá mnoho pochopení.

Jak vážně v současné době vypadá hrozba ještě většího zbídačení
třetího světa, zejména Afriky, v důsledku klimatických změn? El Niñ,
bouře, záplavy a zejména sucho. Geolog Václav Cílek často opakuje, že v
důsledku těchto procesů se můžeme „těšit“ na další migrační vlny
do Evropy. Má pravdu a existuje podle vás nějaké řešení?

Kolega Cílek má pravdu a vážně upozorňuje i na další kořeny problému
migrací, jako jsou přelidnění daných oblastí, rasová a náboženská
nesnášenlivost a zdůrazňování tzv. lidských práv bez lidských
povinností. Z toho povstávají místní konflikty, které přerůstají v
lokální a zatím oblastní války, jimiž se etnické skupiny, kmeny, národy
a státy snaží řešit své problémy na úkor jiných. To všechno vyvolává
migrace obyvatel. Nejen do Evropy, ale do všech klidnějších částí světa.
Jenže migranti s sebou nepřinášejí jen svou touhu po lepším,
přinášejí s sebou i to, proč utíkají z jedné části světa do druhé.
Jenže je migrace i jiná. Říkáme jí turistický a mediální průmysl. Ta
právě vyvolává touhu po stejném životě, jako mají ti „bohatí“
turisté, aniž si dotyční uvědomují, že za turistikou stojí mnohaletá
tvrdá práce těch „bohatých“ turistů, kteří ovšem nečekají, že
dostanou tamní služby zadarmo. Což si mnozí migranti do Evropy díky svému
vychování představují. Mohli bychom se vrátit i o pár století zpátky,
když svět začal být dělen mocnostmi na sféry jejich vlivu. Ano, mám na
mysli kolonialismus v tom špatném smyslu slova. Tehdy začala migrace a byla
rozbita lidská práva i lidské povinnosti. Ještě jednou chci zdůraznit, že
kolega Cílek má pravdu. Jenže v současné době je v naší, chce se mi
říci „v evropské“, společnosti hlasem volajícího na poušti. A to je
opravdu velká škoda! Pro nás všechny. A řešení? Žádné „hodné“
řešení neexistuje. Existuje jen tvrdá pravda a práce a do takového
řešení, jak se zdá, se nikomu nechce.

Geneticky modifikované potraviny, to je téma diskusí o chudobě a kvalitě
výživy. Jste pro jejich další rozvíjení? Souhlasíte s tvrzeními, že
nejen geneticky modifikované, ale i jiné potraviny pochybné kvality
začínají být problémem výživy chudší části obyvatelstva zejména v
USA?

Nevím, jak se vyživují lidé v USA. Vím jen, že když jsem USA před lety
navštívil, připadal jsem si tam často jako štíhlý muž. Ti, kdož mě
fyzicky znají, si dovedou docela dobře představit tu zemi tlouštíků. Filmy
americké provenience a televizní přenosy nejsou měřítkem. Vím jen, že
každý umělý zásah do genetiky jakéhokoliv organismu není dobrý. Znamená
porušení přírodních zákonů, proti nimž jsou zákony lidských
společností jen hračkou. Všimli jste si, jak se v posledních letech velmi
rychle množí zlomeniny u dětí a mladých lidí? Ne, není to tím, že by se
více sportovalo nebo více tužilo tělo. Chci říci, že jsme v dětství
měli pohybu mnohem více a nejen kvůli práci, kterou jsme doma vykonávali,
například počínaje prací na poli či zahradě či kolem údržby obydlí,
sekali jsme dřevo a skládali uhlí a brambory, chodili na brigády. atd. a
věnovali se hrám, kdy jsme lezli na stromy a padali z nich, padali z kol,
hráli hry, nad nimiž by dnešním rodičům vstávaly vlasy na hlavě, koupali
se v nevyhrazených místech a kalných vodách, hráli jsme si tedy z
dnešního hlediska v nevyhovujících podmínkách a brigádničili, abychom si
vydělali nějaký ten peníz. Jako děti, ano, jako děti! Ale měli jsme
ještě poctivou a mnohotvárnou stravu. Dobrý chléb i sádlo se škvarky,
máslo a mléko od krav – ne naředěnou bílou emulzi čehosi. Mouka byla z
pšenice a žita, ne z otrub a kukuřice, maso a uzeniny byly od řezníka,
kterému jsme mohli věřit, že tam nepřidává jakási „éčka“, rybí
moučku a vodu a jedlo se i tučné a brambory a zeleninu z polí, která se
tehdy ještě hnojila chlévskou mrvou. Chci říci, že strava byla skutečně
rozmanitá, zdravá a dobrá a i cenově přiměřená. A když někdo šidil,
tak zkrachoval. A i té stravy bylo přiměřeně. Ani moc, ani málo. A kosti
se opravdu tolik nelámaly. Čili, řekl bych, že výživa byla lepší než
dnes! I přes všechny rady všelijakých výživových odborníků.

Nezapomněli jsme podle vás na obyčejnou frázi „trvale udržitelný život“?

Trvale udržitelný život je fikce. Kdyby existoval, tak ještě dnes, řečeno
obrazně, lezeme po stromech. Všechno se vyvíjí. A ve vývoji jsou „zaklety“
progres i regres. Pokus o plánování ztroskotal, ale ne proto, že to byla
špatná myšlenka, ale proto, že jsme zapomněli do toho plánování
zakomponovat některé důležité věci. Jako ten chudák, který vynalezl
padák a spočítal si ho na svou osobu a vyskočil z balónu. Dopadlo to tak,
jak to dopadnout muselo, protože nepočítal s takovou banalitou, jako je
hmotnost samotného padáku. Život na naší planetě existuje zhruba čtyři
miliardy let a ještě nějakých pár miliard bude zřejmě trvat. Ovšem
jestli v něm bude náš druh, to nevíme a mělo by to být dobře, že to
nevíme. Měli bychom být mnohem a mnohem pokornější. Ale nejsme. Zřejmě
to máme vrozeno, a tak spějeme ke svému vymizení. Kdy to bude? Těžko
říci. I to by nás mělo činit pokornějšími. Nečiní, jsme pouze lidé.

Proč se podle vás opomíjí problém palmového oleje a požárů v Indonésii?
To už není téma ani pro naše zelené?

Já se nechci vyjadřovat ke Straně zelených. Na to nejsem odborníkem. Neboť
bych se pletl do politiky, a to opravdu nechci. Jen malý postřeh, pro naše
zelené je dnes alfou a omegou nenaplněná touha po moci. Jako pro všechny
méně úspěšné politiky. A nejen pro naše. Palmový olej a jeho
přidávání do potravin by spíše měla být témata pro hygieniky. Myslím,
že dobře vědí, jaké problémy to do budoucna přináší. Požáry ve
světě, a nejen v Indonésii, pokud nejsou vyvolány uměle, tedy lidmi, jsou
součástí některých ekosystémů a bývají podmínkou pro jejich
obnovování. Pokud je ovšem zakládají lidé, pokládal bych to za velmi
těžký trestný čin, který by neměl zůstat bez trestu.

Nezatemnily nám poněkud blahobyt, mír a klid, konzum, mozek do té míry, že
už zapomínáme, že v přírodní říši platí zákon silnějšího a
přizpůsobivějšího? Tím narážím na uprchlíky, kteří se derou do
vysněné a „pohádkové“ Evropy o sto šest?

Pokud si dobře vzpomínám, ti uprchlíci sem byli pozváni. Nic proti tomu,
ale měly být také stanoveny podmínky, za jakých je přijmeme. A ty
stanoveny nebyly. Škoda, následky pozvání mohly dnes vypadat jinak. A
nalhávat si, že všechno je v pořádku, a chlácholit voliče „milosrdným
lhaním“, myslím si, rozhodně dobře není. Ani v přírodě neplatí zákon
silnějšího. Přizpůsobivějšího ano, ale vždycky přizpůsobivějšího
vnějším podmínkám. A ty podmínky byly v Evropě historicky dány, nelze je
měnit ze dne na den rozhodnutím politiků.

Jako civilizace jsme ale náchylní nejen k nakažlivým chorobám, ale také
třeba jen k dlouhodobému výpadku elektřiny. Co říkáte na katastrofické
fáze typu „Dnu poté“, kdy po mnohodenním výpadku proudu či jiné
katastrofě si silnější a bezohlední berou právo do svých rukou a
začíná holý boj o přežití?

Zatím jsem si nevšiml, že by v Evropě řádil třeba mor jako ve
středověku. Ano, je řada chorob, se kterými si dlouhodobě nevíme rady.
Nemyslím tím zrovna různé typy chřipek, jejichž následky jsou minimální.
Spíše mnohdy jde jen o zvýšené finanční prostředky některým firmám.
Jsou ovšem nemoci nebezpečné. Třeba AIDS, tuberkulóza a některé další.
Ty se ovšem rozšiřují hlavně nezodpovědností jednotlivých osob a právě
v těchto případech by na to zákony jednotlivých zemí měly pamatovat i
sankcemi a nepropagovat nevázaný přístup k životu. Jsou nemoci těžké, s
nimiž i současná medicína zápasí. Třeba rakovina. Pokrok v její léčbě
je velký, ale ještě bude trvat řadu let, než ji zvládneme. Možná že by
se do lékařského, a vůbec do výzkumu mělo dávat více peněz, než za ně
kupovat zbraně. Katastrofické vize typu „Den poté“ jsou záležitosti
hlavně filmové. Možná by se takové filmy točit neměly, aby nedávaly
špatný příklad. Ale lidé se rádi bojí. Myslím však, že dobře
postavené zákony, ne takové s mnohoznačnými výklady, by mohly pomoci.
Ostatně se domnívám, že hlad by mnohé spíše donutil obdělávat půdu a
chránit ji i sebe před těmi bezohlednými. Pár dobře ochráněných polí
by velmi ztenčilo řady bezohledných.

Německo je plné uprchlíků, Francie rovněž tak. Anglii to asi dlouho nebude
trvat. Co když se stane třeba nějaké velké kataklyzma – kam pak dáme ty
další utečence? Jsme vůbec na to ještě připraveni? Existuje podle vás
nějaký záložní plán B, nebo dokonce C či D?

Opakuji, že nejsem politik, takže nemohu vědět, zdali existují vůbec
nějaké záložní plány. A do hlavy politikům jeden nevidí. Je fakt, že
jejich nerozhodnost vyvolává různé konspirační teorie. Některým i já
mám pokušení věřit. Vždyť jak moc jsme podporovali různé změny
režimů, které byly v mnohých státech zaběhlé. My Evropané. Myslím, že
by se měly problémy řešit v místě. Potom by bylo utečenců mnohem méně.
A ne lhát sami sobě. K těm kataklyzmatům. Málo se dnes učí o přírodě a
o historii – myslím té skutečné historii, ne o jejím výkladu, který je
za každého režimu jiný! A vůbec málo se učí práci a úctě ke druhému.
Neslyšel jsem, že by se třeba v našich školách, a nejen našich, učilo o
lidských povinnostech. A přitom jeden z největších odkazů francouzské
revoluce zní: Není práv bez povinností a povinností bez práv. Na úkor
toho se dozvídáme spoustu zmatených informací, jejichž nejednotný výklad
podává obraz světa značně pokřivený. K naší škodě. Pokud by toho
nebylo, věděli bychom, že kataklyzma nepřijde najednou. Z hodiny na hodinu,
snad pouze lidská válka za použití jaderných zbraní, ale to už by potom
bylo všechno zbytečné. Přírodní kataklyzmata přicházejí sice z hlediska
života zemského tělesa „náhle“, ale vzhledem k člověčímu životu to
nějaké tisíce let trvá a za tu dobu se dá společným úsilím něco
vymyslet. A skutečně se může stát, že přijdeme o auta, vily, mrakodrapy a
lacinou zábavu, ale v rámci svého zachování budeme opět všichni
obdělávat půdu, budeme se ji snažit vyrvat zpod betonových desek, kterými
ji dnes „oblažujeme“.

Choices:
- ne
- ano


Question:
FOTO Klára Samková samou radostí vyvěsila americkou vlajku

Na české části sociálních sítí panuje při pohledu na průběžné
výsledky amerických voleb většinově ponurá až tragická nálada. Koho
stále více pravděpodobnější vítězství Donalda Trumpa naopak potěšilo,
je advokátka Klára Samková, která na oslavu vyvěsila americkou vlajku.

„Ani si nepamatuji, kdy jsem naposledy vyvěsila vlajku USA… asi v roce 1992,“
objasnila Samková na svém facebookovém profilu. Znovu si americký prapor
vyvěsila až nyní – na oslavu vítězství republikánského kandidáta
Donalda Trumpa v amerických prezidentských volbách.

Jak doložila fotografií, vlajka vlaje na balkóně jejího pražského bytu.
„Když pojedete po pražské magistrále, tak za Muzeem nad kolejištěm
nádraží...při cestě do Holešovic vpravo hleď...“ instruovala advokátka
uživatele Facebooku.

Z facebooku Kláry Samkové

Protože ještě nejsou sečtené všechny hlasy, šance Hillary Clintonové na
vítězství – alespoň teoreticky – stále žije. „Pokud by snad
nějakým způsobem došlo k zázračnému znovuvzkříšení Hillary Clinton,
tak tu vlajku spálím, protože to bude konec Spojených států anyway...“
myslí si Samková, která si v této souvislosti rýpla do České televize.
„P.S. Mají už chlapci v ČT spacáky?“ zakončila svůj komentář k
probíhajícím volbám amerického prezidenta.

Plné znění komentáře Kláry Samkové:

Ani si nepamatuji, kdy naposled jsem vyvěsila naposled vlajku USA... asi v roce
1992... až. teď... když pojedete po pražské magistrále, tak za Muzeem nad
kolejištěm nádraží...při cestě do Holešovic vpravo hleď... Pokud by
snad nějakým způsobem došlo k zázračnému znovuvzkříšení Hillary
Clinton, tak tu vlajku spálím, protože to bude konce Spojených států
anyway... P.S. Mají už chlapci v ČT spacáky?

Choices:
- ne
- ano


Question:
Kauza šátek: Jaromír Štětina podpořil Šabatovou a muslimskou studentku

K soudu, který se zabývá žalobou studentky, jíž škola zakázala nosit
hidžáb, se na svém facebookovém profilu vyjádřil europoslanec za TOP 09
Jaromír Štětina.

„Burka je popírání důstojnosti člověka, popření lidských práv ženy,
šátek na hlavě muslimské dívky je projevem kulturní sounáležitosti s
muslimským prostředím,“ domnívá se Štětina. Podle něj tak ředitelka
školy nemá pravdu. „Pravdu má tentokrát Šabatová,“ řekl na adresu
ombudsmanky Anny Šabatové, která se dívky zastala.

„Takováto drobná rozhodnutí, jako je toto rozhodnutí ředitelky školy,
když se slijou v jeden proud, se stávají vodou na mlýn islámských
extremistů,“ domnívá se europoslanec v následné diskuzi.

Dívka původem ze Somálska se u soudu po Střední zdravotní škole v
pražské Ruské ulici domáhá omluvy a symbolického finančního
zadostiučinění. O případu rozhoduje Obvodní soud pro Prahu 10.

Celý příspěvek Jaromíra Štětiny:

Burka je popírání důstojnosti člověka, popření lidských práv ženy,
šátek na hlavě muslimské dívky je projevem kulturní sounáležitosti s
muslimským prostředím. Šabatová ma tentokrat pravdu. Nikoliv ředitelka
školy.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Ruští letci se vrátili domů ze Sýrie: záběry z uvítání

První skupina letadel Su-34, jež se zúčastnila operace v Sýrii, přistála
v úterý na letecké základně u Voroněže.

Před přistáním letadla vykonala přehlídkový let nad letištěm v malé
výšce a pak rozřazení. Na ceremonii slavnostního uvítání letců přišel
do Voroněže vrchní velitel Vzdušných a kosmických sil Ruska,
generálplukovník Viktor Bondarev. Na letiště přišli také ženy, děti,
příbuzní a blízcí pilotů. Několik set lidí, včetně dětí různého
věku, vítalo letce s vlajkami, kyticemi a nafukovacími balónky.

V pondělí nařídil prezident Vladimir Putin zahájit od 15. března odsun
hlavní části skupiny Vzdušných a kosmických sil RF ze Sýrie.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Dělají bordel, neumí mluvit. Nejde s nimi pracovat. V Německu unikla zlá
pravda o migrantech

Matematik Marian Kechlibar prozrazuje, co se děje v jedné z policejních škol
v Německu, přesněji řečeno v Berlíně. Hlavní město Spolkové republiky
Německo vede levicová koalice, která chce do policejního sboru začlenit co
nejvíce azylantů. K čemu to vede? Raději se podívejte sami.

V německém deníku Die Welt vyšel článek o tom, co se děje v berlínské
policejní škole. Jsou to natolik šokující informace, že nějakou chvíli
zaznívaly spekulace, zda uznávaný německý deník Die Welt nešíří hoaxy
– lživé zprávy. Jenže zavedený německý deník si trvá na tom, že
píše jen pravdu. Má k dispozici nahrávku, na které jeden z policejních
vyučujících popisuje, jak se chovají azylanti, z nichž se mají postupem
času stát strážci zákona a pořádku. Policejní škola potvrdila pravost
nahrávky. Co na ní zájemci uslyší?

„Arabští a turečtí žáci ‚dělají kravál‘, nejsou ochotni
respektovat učitele, ignorují výuku. Jejich vyjadřovací schopnosti jsou tak
ubohé, že jim nelze rozumět, o schopnosti psát německy to platí dvojnásob.
Na pokárání či vyloučení z hodiny reagují rozbíjením věcí a
výhrůžkami. Zní to jako reportáž ze speciální školy pro mladistvé
kriminálníky, ale bohužel tito frekventanti mají být jednoho dne strážci
zákona, ne jeho narušitelé,“ shrnul obsah nahrávky Kechlibar na webu
Kechlibar.net s tím, že německy psaný článek je na serveru deníku
přístupný jen předplatitelům. Prý stojí za to si deník předplatit.

Článek Mariana Kechlibara naleznete zde

„Vytváříme druhořadou, zkorumpovanou policejní složku. Mám z nich
strach, kolegové taky, chodím do práce jen s největším sebezapřením a
zhnusením. Toto nejsou budoucí kolegové, ale nepřátelé. Máme nepřítele
ve vlastních řadách. Nikdy jsem ve třídě nezažíval takovou nenávist,“
popisuje situaci na nahrávce učitel z berlínské policejní školy.

Další problém je prý v tom, že se k policii přihlásili i příslušníci
menšin, kteří sice sami mají čisté trestní rejstříky, ale jejich
sourozenci, bratranci a další příbuzní už mají na triku nějaké to
zločinné jednání. A pokud by noví policisté měli stíhat údajné
zločince ze své komunity, ke komu by se takoví strážci zákona chovali
vstřícněji? K potenciálnímu kriminálníkovi, nebo k Německu a k jeho
zákonům? Mnozí vyučující se obávají, že by tito policisté nestavěli
zákon na první místo.

„Jeden ze studentů policejní akademie nedávno zastavil svoji německou
kolegyni a začal jí vytýkat, že se ve svém volném čase obléká ‚moc
západně‘,“ prozradil další vyučující.

O všech těchto problémech se prý ví už velmi dlouho, ale jaksi se
zametají pod koberec.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Německý politik sdělil, jak Berlín ukrajinskému velvyslanci ukázal, kde je
jeho místo

Stálé stížnosti ukrajinského velvyslance Andrije Melnika kvůli
návštěvě německé delegace na Krymu a Donbasu donutily Berlín, aby
diplomatu ukázali, kde je jeho místo. Prohlásil to předseda frakce strany
Levice (Die Linke) v regionu Osnabrück a vedoucí německého projektu Lidová
diplomacie Andreas Maurer. Video bylo zveřejněno na YouTube.

Německý politik, který předtím sám zavítal na Krym v sestavě delegace
poznamenal, že Melnik několikrát vyslovil ministru zahraničí SRN Sigmaru
Gabrielovi podobné názory a ukrajinský prezident Petro Porošenko požádal
kancléřku Angelu Merkelovou, aby německé poslance za tyto návštěvy
potrestala. Podle Maurera však ukrajinský prezident „zjevně zvolil
nesprávnou zemi".

„Je to prostě absurdní. Možná, že to funguje na Ukrajině

Politik sdělil, že před dvěma měsíci došla německým úřadům
trpělivost a Berlín vysvětlil Melnikovi, že Kyjev má právo na protesty
kvůli návštěvám Krymu. Nesmí však ukazovat německé vládě, co má
dělat.

Podle Maurera byl velvyslanec vyzván, aby „dělal svoji diplomatickou práci
a nezasahoval do vnitřních záležitostí Německa".

„Po tomto prohlášení se začal chovat umírněněji," zdůraznil politik.

Choices:
- ne
- ano


Question:
A to je to strašení, které vytváří podhoubí nacionalismu, vpálil v ČT
Matěj Stropnický do očí Chovancovi. A ten...

Hosty druhé části pořadu ČT24 Otázky Václava Moravce byli ministr vnitra
Milan Chovanec (ČSSD) a předseda Strany zelených Matěj Stropnický. Tématem
byl pravicový extremismus.

„Myslím si, že základem demokracie je říkat pravdu. Ukazovat jim reálný
stav. Nepochopil jsem, proč jim v Německu neříkali pravdu. Demokracie je o
tom, že lidé mají veřejnou kontrolu,“ podotkl k současné migrační
krizi a strachu ve společnosti Chovanec.

„Ten, kdo si nemyslí, že s milionem uprchlíků přijdou i teroristé či
zločinci, je naivní. Ale nechceme přispívat k fašizaci společnosti,“
dodal Chovanec.

„Zdaleka ne všichni členové vlády se vyjadřují tak, jak by měli.
Extrémem je prezident Zeman, ale nelíbí se nám ani vyjadřování ministra
financí Andreje Babiše (ANO) či ministra vnitra Chovance. Vláda by neměla
říkat, že hasí požár, ale měla by především hasit,“ nebral si
servítky Stropnický.

„Pokud se vedle nás někdo rozhodne pozvat obrovské množství lidí do
Evropy, tak ten soused má právo říct, že jej to například bude
obtěžovat,“ řekl Chovanec. „Nesnažím se lidi strašit, ale říkám to,
jak ty věci skutečně jsou. Na cestách je podle mého názoru několik
milionů lidí a my musíme umět rozlišit, kdo je uprchlík a kdo je
ekonomický migrant,“ doplnil.

Stropnický se následně vyjádřil i k tureckým požadavkům na summitu EU.
„Rozvolnění vízové politiky vůči Turkům by mi nečinilo problém. A ty
finanční prostředky? To, že si Turecko dnes vychutnává Evropskou unii, je
odplata za hru se zemí v uplynulých letech. Ty podmínky mně naopak
připadají docela nízké, z mé strany akceptovatelné,“ sdělil Stropnický.
Připadá mu však, že Evropská unie přehazuje zodpovědnost za migrační
krizi na nečlenský stát a zároveň si nevšímá problémů, které v
Turecku jsou.

„Rozvolnění vízové politiky v Turecku už téměř znamená bezvízový
styk, a na to bych nepřistoupil,“ pozastavil se Chovanec nad tím, že
Stropnický nedává důraz na lidskoprávní akcent. Ten se však domnívá,
že tím, že by se zahájily rozhovory o vstupu Turecka do EU, mohlo by dojít
i k rozhovorům nad lidskými právy. „Turecko o vstup do Evropské unie
stojí, takže nepochybně je připraveno zlepšit demokratické standardy,“
podotkl Stropnický.

Chovanec následně zkritizoval Řeky, kteří měli vybudovat detenční zóny.
„Nemůžeme ale do sebe v Evropě kopat. Nenechám urážet vlastní zemi,“
zareagoval na kritiku Řeků vůči Česku Chovanec. „Řecko od nás loni
dostalo deset milionů,“ podotkl. „No to jim pomohlo. Tím pomáháme
především sami sobě,“ oponoval Stropnický. Ten následně zkritizoval
Ministerstvo vnitra, že na našem území neřeší problémy s migrací. „Proč
pan ministr chodí a hrozí před migračním přílivem, když se pak nic
neděje?“ ptal se Stropnický. „Měli bychom být v té věci daleko
konstruktivnější a zaměřit se na programy u nás doma,“ dodal.

„Líbí se mi mládí pana kolegy. Já byl také mladý a byl jsem takto
zapálen,“ reagoval Chovanec s tím, že by se rád bavil o věcných
problémech. Dodal, že není přípustné, aby Česká republika jako
suvernénní stát si nechala diktovat, co má dělat, například od německé
kancléřky Angely Merkelové, nebojiných evropských politiků.„A to je to
strašení, které vytváří podhoubí nacionalismu,“ vpálil mu následně
Stropnický. Podle něj je potřeba tyto problémy hasit. „Děkuji, že jste
mě poučil. Až budete ministrem vy, což může být brzy, tak si to
realizujte, jak chcete,“ došlo k rozepři mezi obema mužům. Takto reagoval
Chovanec.

Otázka šibenic i „čisté rasy“

Následně se také hovořilo o nošení šibenic na demonstracích či o
provolávání hesel „Čistá rasa“, „Nic než národ“ při demonstraci
na Albertově. „Problém je v právním pořádku České republiky. Nošení
šibenic není v ČR trestné. Je potřeba se zamyslet, co s tím. Nevím,
jestli je nutné ale hned měnit zákony,“ podotkl Chovanec s tím, že se
odvolá proti vyhodnocení rozboru městské části Prahy 1 v této otázce.

„Samozřejmě, že šibenice na demonstrace nepatří,“ podotkl Stropnický
a vyjádřil se k pravicovému extremismu v Česku. „Postrádám aktivní
komunikaci ze strany vlády, která by se zaměřila na vyvracení mýtů v
této otázce,“ řekl. s tím, že mu chybí kampaň „proti strašení“.
„Pokud vláda nemá jasný plán, nestojí za regulovanou podobou migrace a
okopává spíše svým partnerům kotníky, tak přestože se to před volbami
neprojevuje, tak u těch uren se to projeví,“ poukázal na výsledky voleb na
Slovensku, kde se do Národní rady Slovenské republiky dostala extremistická
strana Mariana Kotleby.

Čapí hnízdo a Andrej Babiš

Posledním tématem byla kauza Čapího hnízda související s ministrem
financí a šéfem hnutí ANO Andrejem Babišem.

„Mimořádná schůze Poslanecké sněmovny – proč ne? Ale nic se nikdy na
těchto schůzích nevyřeší,“ zareagoval Chovanec. „Budu velice rád,
pokud mi to Andrej Babiš vysvětlí na vládě, koaličním partnerům,“
sdělil s tím, že ve filmu Matrix AB Babiš zmínil, že projekt vymyslel. „Pokud
jej skutečně vymyslel, tak ví jméno investora, kterému svůj nápad předal,“
podotkl.

„Pro schválení mimořádné schůze bych hlasoval. Působí trochu
schizofrenně, když nyní ČSSD poukazuje na střet zájmů, když se blíží
volby,“ rýpl si Stropnický. Střet zájmů se podle něj projevuje i jinde,
například na Ministerstvu zemědělství. „Pan Jurečka má velmi blízko k
hnutí ANO, i když je zatím lidovec,“ podotkl Stropnický s tím, že mu
přijde pokrytecké ze strany sociálních demokratů řešit střet zájmů,
když ten byl již v době vzniku koaličního vládnutí.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Veselovský uvítal vzbouřeného Okamurovce. Ten přišel s výkladem, jak
nový poslanec rozvrátil krajskou organizaci

Hostem pořadu Martina Veselovského v DVTV.cz byl bývalý člen SPD Petr
Sikora. Ten se mimo jiné zasazuje o odvolání šéfa Moravskoslezského kraje
Lubomíra Volného. Podle něj jde totiž Volný jen za penězi a rozvrátil
celý kraj.

„Sektou bych stranu nenazval. V Moravskoslezském kraji je však SPD
nedemokratické hnutí a vládne tam jeden člověk,“ popsal Sikora. „Dokud
nebyl v čele Lubomír Volný, vše probíhalo v kraji v naprostém pořádku.
Začalo to tím, že si začal kolem sebe stahovat lidi. Byl zvolen předsedou.
Už v době, kdy ještě nebyl předsedou, tak řekl na několika schůzích,
že je kariérista,“ zmínil Sikora.

Ten podepsal petici za Volného odvolání. „Sám Okamura říká, že chce
odvolatelnost politiků. Pokud toto splní, tak si jej budu vážit, jinak to
bude jako u jakéhokoliv jiného politika – budu si myslet, že lže,“ řekl
Sikora. Podle něj by totiž na Volného měl být tlak, aby se vzdal
poslaneckého mandátu.

Obdobné problémy jako v Moravskoslezském kraji jsou podle Sikory i v jiných
krajích. Podle jeho slov šlo straníkům jen o hlasy, aby se dostali do
Sněmovny. Volnému se to skutečně povedlo, stal se poslancem.

Již v kampani na sebe upozornil svým incidentem s Lubomírem Zaorálkem z
ČSSD. Při společné cestě lídrů kandidátek na debatu s veřejností se
dostali do slovní rozepře, při které ministr Zaorálek kandidáta vybízel,
ať s ním jde "do křáku" a že si to vyřídí po ostravsku.

Choices:
- ne
- ano


Question:
O Zemanovi promluvila nejen Vondráčková, ale i další zpěvačka. Podle not
kavárny nejela. Ani když mluvila o roce 68

Moderátorka Barbora Tachecí v Českém rozhlase zpovídala slavnou zpěvačku
Jitku Zelenkovou, která by se ráda odtrhla od sledování zpráv a politiky,
ale vydrželo jí to asi pět minut. Zdá se jí, že společnost je rozdělená
a rozdělovaná. Dáma má za to, že je rozdělovaná možná schválně, aby
se nemohly řešit jiné podstatné problémy.

Dne 28. října se známá zpěvačka dívala na předávání státních
vyznamenání. Dáma má za to, že by tato vyznamenání měli dostávat
lékaři a vědci, byť své kamarádce Heleně Vondráčkové vyznamenání
přála. Vyznamenání jiných osobností v ní však budilo rozporuplné pocity,
protože vyznamenávat lidi z popkultury nepovažuje za tak úplně v pořádku.

Celý rozhovor naleznete zde

„Já se nechci zamotat do politiky, nechci se zamotat do současného
prezidenta a tak dál. Ale přiznám, že s tím mám problém,“ dodala k
tématu.

Miloše Zemana prý považuje za chytrého politika, ale za politika se slabým
okolím, který dělá naschvály, a to Zelenkové dost překáží.

„Já mám dokonce takový podezření, jestli to není záměr, aby ta
společnost byla rozdělená a aby se neřešily jiný problémy. Já si myslím,
že prezident je velice chytrý muž, je vzdělaný, mluví spatra, ... ale
myslím si, že kolem sebe nemá dobré lidi a myslím si, že spoustu věcí
dělá naschvál. ... Jako kdyby dělal schválnosti, a to já nemám prostě
ráda,“ prohlásila.

Jistou naději na politické scéně teď vidí v Pirátech.

Z aktuální politické situace se ale v jednu chvíli přesunula k minulosti. V
roce 1968 pro ni byla takřka modlou zpěvačka Marta Kubišová, která ovšem
měla za normalizace zakázáno zpívat. Sama Zelenková se prý v roce 1968
nijak neangažovala. V té době jí bylo 18 let a zajímala se o celou řadu
jiných věcí. „Osobně by mě třeba nenapadlo emigrovat, možná to bylo
kvůli pěvecké dráze,“ podotkla dáma. Zelenková za normalizace zpívala o
lásce, což komunistům nepřekáželo.

Jednoho dne se ale ocitla pod tlakem. Podle svých vlastních slov byla tlačena
do společného projektu se zpěvačkou Ivetou Bartošovou, která již není
mezi námi, a Zelenková to odmítala. Potom se prosazovala o něco hůř.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Bašár Asad pronesl zásadní slova k Sýrii, Rusku i některým západním
zemím. A nejen to

Syrský prezident Bašár Asad poskytl exkluzivní rozhovor zpravodajské
agentuře Sputniknews.com, ve kterém označil ruské síly za „posílení
stability a bezpečnosti“ Sýrie. Na základě dlouholetých vztahů a
vzájemného porozumění si totiž země pomáhají.

„Ruské vojenské základny v Sýrii nejsou okupací, upevňují stabilitu a
bezpečnost,“ řekl v rozhovoru pro Sputnik syrský prezident Bašár Asad.
Základem vztahů mezi Ruskem a Sýrií je podle něj hlavně důvěra a
společné zásady a ruskou vojenskou přítomnost vnímá jako „posílení
přátelství a styků, je to posílení stability a bezpečnosti“.

Sýrie totiž podle jeho slov ruskou vojenskou přítomnost potřebuje, je
totiž nutné zabezpečit zemi vůči hrozbě terorismu, což je dlouhý proces,
který samy syrské jednotky nezvládnou. „Proces boje s terorismem není
ničím rychlým nebo pomíjivým. Terorismus se v tomto regionu šířil celá
desetiletí a bude trvat dlouho, než se ho podaří vymýtit,“ řekl Asad.

„To na jedné straně; a na druhé straně jsou tyhle (základny) spojeny
nejen s bojem proti terorismu, ale i s celkovou mezinárodní situací. K naší
velké lítosti Západ po celou studenou válku, ale i po ní, a dokonce ani
dnes svou politiku nezměnil: touží po hegemonii při přijímání
mezinárodních rozhodnutí a OSN bohužel nedokázala splnit svou roli
ochránce míru ve světě, a to dokonce ani nyní, aby znovu získala zpět
svůj pravý status,“ podotkl Asad s tím, že ruské základny v Sýrii jsou
„nezbytné pro mezinárodní rovnováhu ve světě“.

Zároveň zmínil, že jiné vojenské základny na území Sýrie nechce. Uvedl
také, že na současných mírových jednáních se zatím nic opravdového
nedomluvilo, pouze se stanovily zásady, kterých se jejich účastníci budou
držet, i to je však velmi důležité a podstatné.

Jedno z diskutovaných řešení, kterým by měla být federalizace Sýrie,
však označil za rámcově nemožné z mnoha důvodů. Geografických,
sociologických a mnohých dalších, dodal však, že pokud si to bude lid
přát, bude s tím vláda souhlasit.

Obnova Sýrie, ve které válka napáchala škody za odhadem 200 miliard dolarů,
bude však na pořadu dne až po uzavření mírových jednání. A v tom Sýrie
spoléhá na Rusko, Čínu a Írán, a to i za předpokladu, že se na ní bude
chtít podílet i Západ. Jeho první volbou však nebude. „Domnívám se ale,
že mnohé země, které byly proti Sýrii, mám v první řadě na mysli
západní země, se pokusí poslat své společnosti, aby se zapojily do tohoto
procesu. My v Sýrii ale nepochybujeme o tom, že se v první řadě obrátíme
na spřátelené země,“ řekl Asad s tím, že stejný názor bude mít
většina veřejnosti.

„Terorismus, to je ten skutečný problém. Musíme proti němu bojovat na
mezinárodní úrovni, protože terorismus se netýká jen Sýrie. Terorismus
existuje i v Iráku. A bezprostředně je podporován Tureckem. Bezprostředně
ho podporuje vládnoucí královská rodina Saúdské Arábie a kromě toho i
část evropských států, hlavně Francie a Velká Británie,“ řekl Asad s
tím, že zbylé země jen nečinně přihlížejí.

Vyjádřil se také, že k migraci ze Sýrie přispívají i ekonomické sankce
Západu a jejich zrušení by možná vedlo ke snížení migračního toku. „Příčina
emigrace – to není pouze terorismus a bezpečnostní situace. Je to i
blokáda, sankce zavedené proti Sýrii. Mnoho lidí opustilo bezpečné oblasti,
v kterých není terorismus, kvůli životní úrovni,“ řekl Asad s tím, že
si nemohli pořídit ani základní věci k přežití.

Choices:
- ne
- ano