Question:
Tak kdo to vítal Číňany? Server zapátral

Za desítkami čínských vítačů, kteří v průběhu návštěvy prezidenta
ČLR Si Ťin-pchinga v Česku lemovali pražské ulice, zřejmě stojí
čínské velvyslanectví ve spolupráci s Česko-čínskou obchodní asociací.
Informoval o tom server Echo24.

Česko-čínská obchodní asociace si v pražské metropoli na své akce
zabrala řadu klíčových prostranství. Nejedná se však o komoru vzájemné
spolupráce exministra Jaroslava Tvrdíka, ale o neznámý spolek se sídlem v
pražské tržnici Sapa a s netransparentní organizační strukturou.

Čínská ambasáda pak měla dobrovolníky převážně z řad Číňanů
žijících v Česku proškolit a vybavit vlajkami.

„Při návštěvách svých vůdců v cizině ČLR často mobilizuje čínskou
komunitu v dané zemi, a někdy i v zemích okolních, se dvěma zjevnými cíli:
vytvořit dojem pozitivního přijetí a zabránit projevům negativním.
Zpravidla si přitom politickou cestou zajistí spolupráci místních úřadů,
zejména policie,“ řekl serveru sinolog Martin Hála.

Celý text je ZDE

Čína je posedlá bezpečností

„Čína věří v proaktivní, často až agresivní diplomacii, která se
nespokojí s tradičními postupy. Současně je doslova posedlá bezpečností,
zejména pokud jde o bezpečnost svých vůdců a zajištění hladkého
průběhu prestižních událostí. Na zajištění vnitřní bezpečnosti
vynakládá v rozpočtu větší sumu než na obranu. Vnitřní bezpečnost
přitom nekončí nutně na hranicích Číny,“ pokračoval sinolog.

Zmíněnou taktiku bylo podle Hály možné prvně vypozorovat ve větším
měřítku v roce 2008 těsně před zahájením letní olympiády v Pekingu
během štafety olympijské pochodně. Ta zamířila do více než dvou desítek
měst po celém světě a řada neziskových organizací akci využila k
upozornění na porušovaní lidských práv v Číně. „Čína vyslala na
zajištění pochodně tým 30 tajných policistů, kteří běželi po boku
čínských sportovců v jednotných modrých teplákách a ‚pacifikovali‘
protestující aktivisty,“ dodal.

Česko-čínská obchodní komora? Chyba v překladu

Zajistit prostranství na akce podporovatelů šéfa čínských komunistů
dorazila na pražský magistrát v polovině února podle serveru Aktuálně.cz
skupinka Číňanů společně s tlumočnicí. Jménem Česko-čínské
obchodní komory nahlásila úředníkům desítky shromáždění především
v centru Prahy odpovídající době, kdy měl do Česka čínský státník
přijet.

Zmíněná komora se však ale záhy od pořádaní akcí na „podporu delegace
z ČLR“ distancovala, stejně tak Smíšená česko-čínská komora
vzájemné spolupráce, jíž šéfuje exministr obrany Jaroslav Tvrdík a
která stojí za rozvěšením čínských vlajek a uvítacích billboardů na
trase z letiště na Pražský hrad.

Pražský magistrát v reakci na to jméno svolavatele akcí upravil na
Česko-čínskou obchodní asociaci s tím, že šlo o chybu při překladu.
Česko-čínská obchodní asociace, která je po aktualizaci nahlášená jako
svolavatel shromáždění, sídlí ve známé asijské tržnici Sapa v
pražské Libuši a přestože údajně vznikla už v roce 2009, její aktivity
jsou zahalené tajemstvím. Asociace nemá webové stránky a nelze dohledat
žádné kontakty. Na stejné adrese v areálu tržnice pak sídlí další
desítky firem.

Ambasáda vítače vybavila vlajkami i vuvuzelami

Podle Lidových novin by za organizací mohl stát osmačtyřicetiletý
čínský obchodník James Ruizhen Wu, na kterého je registrována internetová
doména asociace a který v Česku podniká od roku 1997.

Čínské velvyslanectví v Praze pak mělo členy uvítacího výboru
převážně z řad Číňanů žijících v Česku proškolit. Dobrovolníci se
měli učit, jakými pokřiky komunistického prezidenta vítat nebo to, jak se
postavit jeho případným odpůrcům. Ambasáda je pak vybavila také
čínskými vlajkami, transparenty nebo malými vuvuzelami.

Choices:
- ne
- ano


Question:
To je fiškus, ten Okamura. Dřív reportérům Nory Fridrichové nadával, teď
vymyslel nový trik. Stojí to za to

Mluvčí pražské policie Andrea Zoulová České televizi oznámila, že s
několika poslanci SPD Tomia Okamury policie zahájila úkony trestního
řízení ve věci možného spáchání zločinu proti lidskosti. Toho se
zákonodárci v čele s Tomiem Okamurou měli dopustit tím, že zpochybňovali
utrpení vězňů v táboře v Letech u Písku za druhé světové války.
Reportéři pořadu 168 hodin chtěli slyšet, co na to Okamura říká. A toto
následovalo...

Nora Fridrichová si v pořadu ČT 168 hodin chtěla znovu posvítit na Tomia
Okamuru a další poslance jeho hnutí Svoboda a přímá demokracie, které
policie prověřuje v souvislost s podezřením na spáchání trestného činu
proti lidskosti. Toho se mohli dopustit, když údajně popírali utrpení lidí
v táboře v Letech u Písku za druhé světové války.

„(Policisté) zahájili úkony trestního řízení pro podezření ze
spáchání trestného činu proti lidskosti,“ oznámila před kamerami
mluvčí pražské policie Andrea Zoulová.

Reportéři pořadu 168 hodin chtěli doplnit také Okamurovo stanovisko.
Snažili se ho získat i navzdory tomu, že se předseda SPD dlouhodobě
odmítal bavit s pořadem 168 hodin a označoval ho za „zkorumpovaný“ a „prolhaný“.
„Prosím vás, otázka zkorumpovaného pořadu a zmanipulovaného, prolhaného
pořadu... Už mě neobtěžujte. Pořad 168 hodin ať mě laskavě už
neobtěžuje,“ žádal Okamura Českou televizi ještě před dvěma měsíci.
Neměl prý problém s tím vyjadřovat se pro zpravodajství ČT, ale s nikým
z pořadu 168 mluvit nechtěl.

Jenže pak asi kdosi mávl kouzelným proutkem a Okamura změnil k pořadu 168
hodin přístup. Když byl tázán, zda by se mohl vyjádřit k zahájení
trestního řízení v kauze tábora v Letech u Písku, Okamura označil 168 za
„super pořad“, kterému milerád odpoví.

„Já bych vám rád podal zcela přesné informace, protože nemám žádné
informace o tom, že k něčemu takovému dochází, takže, prosím, pošlete
otázky písemně a my vám přesně odpovíme, vašemu super kvalitnímu
pořadu. Takže je pošlete a my vám samozřejmě odpovíme,“ přislíbil
Okamura.

Otázkou ovšem zůstává, zda se pořad 168 nějakého vyjádření opravdu
dočká.

Mluvčí SPD v SMS zprávě reportérům sdělila, že Okamurovo hnutí nemá
zájem s nimi komunikovat, protože 168 chce jen dehonestovat hnutí SPD.
Možná se časem změní i její přístup, stejně jako se změnil přístup
Okamury.

O tom, že se o něj zajímá policie, neví prý nic ani zákonodárce SPD
Radek Rozvoral, který na kameru doplnil, že v letech 1943 a 1944 zmíněný
tábor byl oplocen, ale předtím oplocen být nemusel. Když tato slova slyšel
advokát Stanislav Mečl, konstatoval, že mu to připadá jako klasická
obhajoba, ke které by sáhl jako advokát s klientem typu pana Rozvorala.

Poslanec Miloslav Rozner, který tábor v Letech označoval za „neexistující
pseudokoncentrák“ se k tématu úplně odmítl vyjádřit.

Experti zaměřující se na zkoumání extremistických projevů se ovšem
neshodují na tom, zda se Okamura, Rozvoral nebo Rozner opravdu dopustili
zločinu proti lidskosti. Nejblíže k tomu prý měl Rozner, ale ani u něj to
údajně není zcela jasný případ.

Choices:
- ne
- ano


Question:
The Telegraph: Merkelová přivedla evropskou ekonomiku ke katastrofě

Angela Merkelová, která se pokládala v politických kruzích za obratného
politika, ve skutečnosti neposílila evropskou ekonomiku, ale uvrhla ji do
chaosu, píše sloupkář The Telegraph Matthew Lynn.

Podle jeho slov, „katastrofální" volby do zemských sněmů několika zemí
SRN, které se konaly o minulém víkendu, se staly předzvěstí toho, že
kancléřka může brzy přijít o svůj úřad.

„Mnozí budou psát, jaká je to hrozná ztráta. Ve skutečnosti však
přivedla Merkelová ekonomiku ke katastrofě", píše Lynn. Pokládali ji za
velmi kvalifikovaného politika, avšak z hlediska sloupkáře The Telegraph, to
je „nesmysl".

Merkelová má na svědomí hrozivý pokles konkurenceschopnosti SRN. Merkelová
dovolila, aby se krize eurozóny vyvíjela nebezpečným směrem. Kromě toho,
dovolila, aby Velká Británie postupovala směrem oddělení od EU, a
vyprovokovala přitom takovou vlnu hromadné migrace, kterou Německo prostě
nezvládne ekonomicky, píše Lynn.

Podle slov sloupkáře se ukázal být peněžní systém eurozóny nejméně
výkonný ze všech, které kdy byly vytvořeny. Za jedno z možných řešení
pokládá Lynn návrat k národním měnám.

„Co udělala Merkelová? Nic. Odkládala řešení na příště a doufala,
že bude všechno v pořádku", podotýká autor.

Její migrační politiku pokládá Lynn za „strategickou chybu obrovského
rozsahu". V minulém roce přijalo Německo asi jeden milion uprchlíků. Pro
srovnání: Velká Británie přijala jich v uplynulých deseti letech asi 700
tisíc, a to velmi vážně ovlivnilo ekonomiku země.

Z hlediska Lynna bude Německo potřebovat dlouhá léta na to, aby
přeorientovalo ekonomiku na sféru služeb a zabezpečilo práci pro nové
migranty. „Má-li Merkelová pro to nějaký plán, nechce ho prozradit",
píše Matthew Lynn.

Merkelovou to ale skončilo, dodává Lynn.

„Je sice malá šance, že poté, co zmizí Merkelová z politické scény, se
objeví lídr, který bude mít dost odhodlání a prozíravosti k tomu, aby
vyřešil konečně některé problémy Evropy, a nevymýšlel něco, co
pomůže jen na krátkou dobu", uvažuje autor.

V každém případě, ať už bude jejím nástupcem kdokoli, bude sotva
horší než Merkelová, a není nic divného na tom, že voliči se od ní
odvracejí. Když odstoupí, stav evropské ekonomiky se značně zlepší,
uzavírá sloupkář.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Podezřelý z teroristického činu v Bruselu byl zadržen v Anderlechtu –
média

Jeden z hlavních podezřelých ze spáchání teroristického činu v Bruselu,
Najim Laachraoui byl ve středu zadržen v bruselském Anderlechtu, informuje
portál DH.be s odvoláním na nejmenovaný zdroj.

Podle zmíněného zdroje ovšem tuto informaci prokuratura prozatím
oficiálně nepotvrdila.

V úterý ráno došlo v hlavním městě Belgie k sérii teroristických
útoků. V 8.00 místního času otřásly dvě exploze mezinárodním
letištěm v Bruselu. Vláda země si myslí, že jednu z bomb mohl odpálit
sebevražedný atentátník. Třetí výbuch se odehrál ve vagónu metra ve
stanici Malbek. Odpovědnost za útok převzala teroristická skupina Islámský
stát (IS, v Rusku a řadě dalších zemí zakázaná).

Podle údajů z krizového centra zahynulo v důsledku teroristických činů,
spáchaných v úterý v Bruselu, jednatřicet lidí, dalších 250 bylo
zraněno. V souvislosti s teroristickými činy byl v Belgii vyhlášen čtvrtý,
nejvyšší stupeň teroristické hrozby.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Kolaboranti, uhodil Feri na všechny, kteří podpoří Vondráčka. Starosta
Rakušan vyprávěl, jak pohrdavě se ANO chová k jejich šesti poslancům

V nedělní Partii FTV Prima se setkali poslanec Dominik Feri (TOP 09) a
místopředseda hnutí Starostové a nezávislí Vít Rakušan. Před kamerami
vysvětlovali, proč se zrodil Demokratický blok pravicových demokratických
sil. „To, že se spojili mnohdy téměř nesmiřitelní nepřátelé, ukazuje,
že tentokrát opravdu o něco jde.“

„My jsme vůbec rádi, že se nějaká jednota demokratických sil podařila,“
poznamenal Rakušan ke zrodu Demokratického bloku. Nejde však o to, že by se
spojily poslanecké kluby těchto stran. O to demokratickému bloku vůbec nejde.
Pravicové demokratické strany jen chtěly vytvořit protiváhu šéfovi hnutí
ANO Andreji Babišovi a jeho plánované menšinové vládě, která bude podle
všeho vládnout bez důvěry.

„Ono je třeba si uvědomit, že hnutí ANO získalo necelých 30 procent a
stojí za ním asi jeden a půl milionů voličů. Byť počet mandátů
demokratického bloku není totožný, tak za těmi stranami, které tvoří
demokratický blok, stojí téměř totožný počet voličů,“ připomněl
Rakušan. Síla poslaneckého klubu Andreje Babiše vychází ze změny
volebního systému, na kterém se na přelomu tisíciletí shodly ODS a ČSSD,
když věřily, že navždy zůstanou dvěma nejsilnějšími stranami v zemi.
Dnes má ODS 11 procent a ČSSD sedm procent.

Dominik Feri rázně odmítl myšlenku, že by demokratický blok vymyslel a
vytvořil předseda TOP 09 Miroslav Kalousek. „To je naprostý nesmysl,
kterým se někteří politici snaží celou tuhle snahu onálepkovat a nějak
ji shodit. Pokud vím, tak hlavním iniciátorem byl předseda ODS Petr Fiala.
To, že by tam hrál nějakou roli Kalousek, je nesmysl,“ poznamenal mladý
poslanec TOP 09. „Když se pojí mnohdy nesmiřitelní nepřátelé, tak to
znamená, že tentokrát opravdu o něco jde,“ doplnil politik.

S myšlenkou na ustavení Demokratického bloku přišel volební lídr hnutí
STAN Jan Farský a předseda ODS Petr Fiala tuto myšlenku hodil na papír. Blok
se prý zrodil proto, aby hnutí ANO muselo přestat s tím očividným
pohrdáním vůči menším stranám, které ukazovalo doposud. „To pohrdání
vůči našim šesti poslancům a tomu nejmenšímu klubu, to bylo jednoznačné.
Když už je tady blok s takřka padesáti poslanci, no tak už se s námi
vyjednává. Je dobře, že už se jedná. Vítěz s 29 procenty nemá pocit,
že může ovládnout celou situaci,“ řekl Rakušan.

Pánové se shodli na tom, že je škoda, že se k nim nepřidali Piráti, ale
Piráti jasně odmítli myšlenku, že by nepodpořili Radka Vondráčka (ANO)
na post předsedy sněmovny. Podle Feriho ale hlas odevzdaný Vondráčkovi je
hlasem pro hrozící menšinovou vládu bez důvěry Andreje Babiše. Strany si
v tu chvíli podle Feriho musejí vybrat, zda stojí o menšinovou vládu bez
důvěry, nebo ne. Pokud budou hlasovat pro Vondráčka, stavějí se fakticky
na stranu hnutí ANO. „Já bych se nebál použít dokonce slovo kolaborace,“
uvedl Feri.

Podle Rakušana korunu všemu nasadil prezident Miloš Zeman, který rozšířil
pole působnosti Andreje Babiše tím, že už dopředu oznámil, že právě
Babišovi dá i druhý pokus na sestavení vlády, aniž disponuje většinou ve
sněmovně. „To dává Andreji Babišovi prostor k tomu, že on může
ukazovat demokratickým stranám ramena a říkat jim: já vás teď
nepotřebuji, já mám bianco šek,“ posteskl si

Pánové se však také shodli na tom, že se strany zkrátka nemohly sjednotit
už před volbami. Hnutí STAN se sice pokusilo o spojení s lidovci, ale
KDU-ČSL z tohoto svazku krátce před volbami vycouvala. S TOP 09 by prý
spolupracovat už před volbami asi nešlo. „Já jsem byl u těch ne úplně
příjemných vyjednávání, když se rozcházeli ne úplně v dobrém
Starostové s TOP 09,“ poznamenal Rakušan.

Feri poté pronesl pár slov k chystanému volebnímu sjezdu TOP 09, který by
měl proběhnout příští víkend. Kdo nahradí Miroslava Kalouska v čele
strany? Teď se zdá, že to bude europoslanec Jiří Pospíšil. „Zatím se
jeví jako kandidát, který má největší podporu, Jiří Pospíšil, jehož
nominovala pražská organizace TOP 09. Takže novým předsedou bude s
největší pravděpodobností on. K tomu je potřeba říct, že ať už tím
předsedou bude kdokoliv, bude mít před sebou složitý úkol, protože bude
muset postavit stranu na nohy v regionech,“ pravil Feri. Jasně však odmítl
myšlenku, že by na předsedu kandidoval on sám. Bude prý mít víc než dost
práce ve sněmovně. K poslaneckému mandátu prý přistupuje s pokorou. „Trošku
se i bojím a nevím, co na mě vyskočí. A to mám k tomu sbírat ještě
další funkce? Nepotřebuju,“ poznamenal Feri.

Politici pronesli pár slov také na adresu prezidentských kandidátů.
Pánové se shodli na tom, že by Zeman měl skončit ve funkci prezidenta. Feri
doplnil, že TOP 09 nestojí za jedním kandidátem. Rakušan se jasně postavil
za Jiřího Drahoše.

Oba muži ale odmítli myšlenku, že by pravice měla jmenovat jakéhosi
stínového prezidenta, který by pět let komentoval to, co dělal prezident
Miloš Zeman. „To je docela progresivní koncept, ale představa, že těch
pět let by vydržely drive a dynamika stínového prezidenta, je podle mého
názoru dost naivní,“ okomentoval nápad moderátora FTV Prima Hauptvogela.

Nakonec se hosté věnovali oslavám 17. listopadu 2017. Rakušan i Feri jasně
odmítli myšlenku analytika Petra Žantovského, který letošní výročí 17.
listopadu přirovnal k oslavám komunistického 1. máje. Podle Rakušana
nesmíme zapomínat ani na studenty, kteří v roce 1939 skončili v
nacistických koncentračních táborech. „Můj dědeček byl jedním z těch
studentů,“ prozradil Rakušan. Neměli bychom zapomínat na jejich odvahu,
ale také na odvahu studentů z roku 1989. Politici by jejich odvahu měli
připomínat. O to větší škoda je, že se prezident Miloš Zeman v tento
zásadní den zcela odmlčel.

Feri před kamerami také kritizoval občany, kteří dnes, v časech demokracie,
urážejí své spoluobčany za to, že volili Andreje Babiše nebo Tomia
Okamuru. „Myslím, že je nešťastné a že je špatně říkat voličům SPD
nebo Andreje Babiše, že to jsou hlupáci,“ zlobil se před kamerami Feri.

Než se rozloučili s diváky, prohlásili oba hosté, že by ve vládě ani
dnes, takřka třicet let po sametové revoluci, neměli sedět lidé, kteří
spolupracovali s komunistickou státní bezpečností. Kdysi se sami rozhodli,
že budou udávat své spoluobčany, byla to jejich volba a teď by za tuto
špatnou volbu měli platit.

Choices:
- ne
- ano


Question:
V Bílém domě prohlásili, že Obama neplánuje setkání s Erdoganem

Prezident USA Baracka Obamy nemá v plánu na nejbližší dobu setkání s
tureckým kolegou Tayyipem Erdoganem, prohlásil v pondělí agentuře RIA
Novosti vysoce postavený představitel Bílého domu.

„Pokud víme, prezident Erdogan přiletí do Washingtonu, aby se zúčastnil
summitu o jaderné bezpečnosti. Prezident Obama má naplánované jenom
setkání s hlavou ČLR Si Ťin-pchingem, a v současné době nemáme informaci
ohledně jiných setkání", řekl.

Summit o jaderné bezpečnosti se bude konat ve Washingtonu 31. března a 1.
dubna. Zúčastní se ho asi 50 delegací vedených převážně prezidenty a
šéfy vlád. Ankara dříve oznámila přípravy setkání Erdogana s Obamou.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Analytik Koller: Hybridní sametová revoluce aneb nomenklatura sobě

ROZBOUŘENÝ SVĚT MARTINA KOLLERA Za dva roky od "sametové revoluce" uplyne
třicet let a vyvstává otázka, zda má smysl se takovými tématy ještě
zabývat, protože život jde dál, říká bezpečnostní analytik Martin
Koller. Přesto pro ParlamentníListy.cz sepsal obsáhlé zamyšlení nad
podstatou a smyslem tehdejších událostí. Neboli- o co tehdy vlastně
skutečně šlo?

Historie je vždy poučná, neboť se opakuje a každý je potrestán takovými
politiky, které si zvolil, nebo jejichž volbu svojí neúčastí ve volbách
umožnil. O takzvané sametové toho pravděpodobně ještě mnoho nevíme, byť
oficiální propaganda se to všemi způsoby snaží zatajit. Už nesmyslné
spojení slov révolution velouté (sametová revoluce), které vymysleli a
první použili v listopadu 1989 francouzští žurnalisté je ukázkou podvodu
a pokrytectví. Revoluce nikdy v historii nebyla a ve své podstatě ani
nemůže být nenásilná. Revoluce znamená zásadní společenskou změnu,
především z hlediska držitelů moci, a zároveň obvykle i majetkovou změnu.
O událostech v listopadu 1989 proto můžeme mluvit jako o dobrovolném, ne-li
předem dohodnutém, předání moci. Revoluce nastala až následně.

To vše se odehrávalo v rámci boje o koryta mezi komunisty ve vedení KSČ, z
nichž někteří byli ochotni prodat nejen duši, ale celý národ. V té době
výrazně poklesla úroveň pracovníků StB stejně jako v SSSR tamní KGB,
takže se staly rejdištěm boje o moc a odborně nezvládaly plnění úkolů.
Z určitého hlediska se nelze vyhnout názoru, že část vedení KSČ bez
skrupulí prodala svoji zemi, členskou základnu i občany nepříteli, aby si
mohli žít jako kapitalisti. Do určité míry to potvrzuje fakt, že do
předání moci byla zapojena řada vysoce odborných specialistů, například
z Prognostického ústavu, kteří měli přístup k informacím ze zahraničí,
široký rozhled, analytické schopnosti a kontakty v zahraničí. A nakonec
nelze přehlédnout, že vedení KSČ i StB zůstalo prakticky bez jakéhokoli
postihu, zatímco teror se snesl na jejich podřízené.

Zároveň je třeba zdůraznit, že bez sametové revoluce, označované
rovněž jako něžná revoluce, bychom se nedostali do EU, nestali se kolonií
a nestáli jako členská země NATO na prahu čtvrté světové války (třetí,
známá jako studená, končila právě v době sametové revoluce porážkou
SSSR). Samozřejmě je otázka, jaký by byl vývoj bez takzvaného sametu.
Vláda nomenklaturních špiček komunistické strany v oficiálně
socialistické, nikoli komunistické, republice byla ochotná se reformovat
stejně jako současní korupčníci a byrokrati v Bruselu a Berlíně, kteří
se ohánějí bolševickými hesly a páchnou fašismem.

Celý vývoj v osmdesátých letech bychom mohli označit za vzorovou ukázku
takzvané hybridní války, v níž na základě manipulace s davem občanů
evropské části takzvané světové socialistické soustavy zvítězily
americké a západoevropské tajné služby. Tím se jim podařilo získat
kolonie místo těch ztracených v Asii a Africe a expanzí zajistit stabilitu
ekonomického vývoje. Vidíme zde prakticky všechny prvky hybridní války,
kterou podle propagandistů EU a NATO údajně vymyslel teprve nedávno ruský
generál Gerasimov. Přitom ji v praxi poprvé ve velkém stylu použil již
Goebbels proti Československu koncem třicátých let minulého století.

Tento vývoj je z hlediska globálního boje o moc logický, protože vojenský
střet, který by přešel do jaderného konfliktu, by nepřinesl vítězství
žádné straně. I v tomto případě bylo vítězství jedné strany dáno
chybami druhé. Sovětská strana však možnost hybridní války koncem
osmdesátých let evidentně podcenila, možná pod vlivem války v
Afghánistánu, možná díky neschopnosti, ne-li zradě vlastní politické
reprezentace. V současnosti je v plném proudu další fáze. Zde by si
všichni, kteří podléhají aktuální tupé a rasistické mediální
propagandě proti Rusku, která připomíná dobu třetí říše, měli
uvědomit, že se jedná o slovanskou zemi a rovněž většina obyvatel naší
země jsou více či méně původem Slované.

Dodnes není řádně, úplně a jednoznačně zpracována historie přelomu let
1989 a 1990 v tehdejším Československu a pravděpodobně o něco takového
není ani zájem. Zda a čí, případně koho všeho byl kdo agent, se místy
neoficiálně ví, ale obtížně prokazuje. Nicméně urychlená likvidace
složek StB mnoha politických osobností před i polistopadového vývoje
mluví za vše; stejně jako řada svědectví. Nástupkyně KGB pravděpodobně
dodnes řídí řadu svých českých a slovenských oveček, jejichž složky
si odvezla.

Celá akce vzbuzuje dojem dobře zrežírované komedie. Rozhodně se nemusíme
opájet iluzorními představami, že hlavními hráči byli pubertální
demonstranti a demokracie lačný národ. Musíme si počkat na zpřístupnění
archivů tajných služeb řady států. Existují jen popisy a vzpomínky,
většinou jednostranného propagandistického charakteru. Už chybí jen
nějaký stupidní film angažovaného režiséra za peníze z našich daní
produkovaný ČT. Opačné názory a informace se objevují prakticky jen na
internetu a jsou označovány za komunistické a promoskevské a všemožně
potlačovány v duchu mediální totality.

Zároveň existuje řada konspiračních teorií kolem Václava Havla a řady
dalších protagonistů a vlivů. S přibývajícím časem se výrazně mění
pohled na sametovou revoluci a její vůdce u mnohých našich občanů.
Ukázkovým příkladem je Kocáb, tvůrce, či spíše oficiální mediální
realizátor iniciativy Most, která umožnila zachování pozic a beztrestnost
komunistických špiček do budoucna výměnou za předání moci, státu,
členské základny a občanů. Tento vývoj náramně připomíná Jelcinovu
perestrojku organizovanou skupinou amerických mediálních expertů.

Nelze přehlédnout, že současná situace v EU a rovněž u nás se začíná
konci osmdesátých let výrazně podobat. Pocit rostoucí nesvobody a cizácké
totality, lži a propaganda v médiích, svět na pokraji války a značná
část obyvatel přežívajících od výplaty k výplatě bez jakékoli
perspektivy a při pohledu na arogantní a blahobytné panstvo. Zastavení
sociální mobility a zoufalá snaha nomenklatury, která se označuje za elitu,
udržet si pozice a kořist za každou cenu. Pro ně je lepší válka s Ruskem
než revoluce, byť sametová, nebo dokonce referendum o EU.

Proč to prasklo

Pomineme-li vnější faktory hybridní války, je třeba připomenout, že
protirežimní vývoj roku 1989 podpořila většina obyvatel
předlistopadového Československa. Anketa v květnu 1989 ukázala, že mezi
členy KSČ si 50 % myslí, že roku 1968 nešlo o pokus zlikvidovat socialismus,
podle 54 % nebylo toto období objektivně vyhodnoceno a podle 59 % nebyl vstup
vojsk Varšavské smlouvy nutný. Zároveň 91 % dotázaných vyjadřovalo
potřebu demokratizace, zatímco o rok dříve to bylo 89 %. Ve stejném období
požadovalo 91 % dotázaných přestavbu (z ruského perestrojka) ve všech
sférách společnosti, nikoli přechod ke kapitalismu.

Zároveň se však 50 % z nich domnívalo, že nebude dotažena do konce, a 71 %
odpovídalo, že se o přestavbě hodně mluví, ale vše zůstává při
starém. Tentýž, ne-li horší vývoj můžeme čekat v případě nějakých
reforem současné EU. V roce 1988 bylo ochotno vstoupit do KSČ 12 %
nestraníků, o rok později pouze 6 %, zatímco 72 % dotazovaných odmítalo
vstoupit do KSČ roku 1986, 54 % roku 1988 a 66 % roku 1990. V červnu 1989 se
pouze 28 % dotázaných domnívalo, že KSČ hájí zájmy všech lidí, 12 %,
že hájí zájmy dělnické třídy (!) a pouze 16 % že hájí zájmy svých
členů. V roce 1989 odpovědělo na dotaz, zda by znovu vstoupilo do KSČ
záporně 51 % členů a 25 % si nebylo jistých.

Pro ilustraci, KSČ měla koncem roku 1989 celkem 1,7 milionu členů,
přičemž seznamy byly skartovány; Československá strana socialistická,
včetně současného ministra zahraničí Zaorálka 14 400 členů a
Československá strana lidová 46 900 členů, včetně pana Kalouska.
Slovenská strana slobody a Strana obrody byly komické organizace a měly
dohromady něco přes 2000 členů. V červnu 1989 uvádělo 52 % občanů, že
při budování socialismu převažovaly v politické oblasti chyby, 74 %
vidělo převahu nedostatků v ekonomické a 33 % v kulturní sféře. I
komunisté si musí přiznat, že tehdejší situace ve společnosti měla
daleko k ideálu.

Jednalo se o výsledek působení pěti základních faktorů. Především
okupace Československa v roce 1968 armádami Varšavské smlouvy a umístění
početného kontingentu sovětské armády na našem území. Ozbrojené
misionáře nikdo nevidí rád a tento názor zastávalo i nemálo členů KSČ,
především řadových. Politické čistky se podepsaly na rozvratu a
rozdělení společnosti. KSČ ztratila podporu většiny občanů, i když se
téměř všichni tvářili loajálně a chodili k volbám hlasovat pro vedoucí
úlohu strany.

Zadruhé nelze přehlédnout doslova zahnívání ve vedení komunistické
strany, které se nakonec zvrhlo v zastupování vlastních zájmů v
zastupitelské demokracii, jaké vidíme v současnosti na politické scéně
celé EU. Zatřetí výrazně přispěl mezinárodní vývoj, především
rozvrat v SSSR daný neschopností tamního vedení a porážkou ve válce v
Afghánistánu a v psychologické operaci známé jako hvězdné války, která
tvořila součást hybridní války. Komunistické strany satelitních zemí
ztratily svoji základní oporu. Gorbačov výslovně odmítl podpořit
československé i východoněmecké komunisty při potlačování demonstrací.

Důvodem byl především děsivý ekonomický krach jeho perestrojky a zoufalá
potřeba amerických financí k záchraně. V listopadu se připravoval na
jednání s americkým prezidentem Bushem, chtěl vypadat jako bojovník za
demokracii a lidská práva a klidně hodil spojence přes palubu. Začtvrté v
ČSSR silně zapůsobil dominový efekt předpokládaný Brzezinskim.
Vítězství antikomunistické opozice v Polsku, masový úprk východních
Němců do SRN přes Maďarsko, které otevřelo hranici s Rakouskem, a tisíce
„dederonů“ na západoněmeckém velvyslanectví v Praze, včetně
kapitulace vlády NDR a otevření hranic se SRN v říjnu 1989 podlomily pozici
KSČ a posílily opozici.

Nakonec nelze přehlédnout řadu hospodářských problémů v celé tehdejší
ideologizované a zbyrokratizované Radě vzájemné hospodářské pomoci
zaviněných opět neschopným vedením řízeným z Moskvy a zároveň
ekonomickou válkou s USA a EHS v rámci hybridní války.

Zároveň je nepochybné, že výše uvedená pětice faktorů by nemohla
působit bez zásadní materiální, politické a mediální podpory ze strany
zemí NATO a EHS, kterou dnes již nikdo nepopírá. Z geopolitického hlediska
se jednalo především o rozdrobení vojenského paktu Varšavské smlouvy.
Cílem bylo oslabení pozice SSSR/Ruska na základě německé pangermánské
ideologie o jeho vytlačení z Evropy do pozice na úroveň 17. století.
Následovat má rozdrobení Ruska na malé koloniální státy zahájené
rozbitím Sovětského svazu na přelomu osmdesátých a devadesátých let.
Tuto ideologii, kterou se nepodařilo uskutečnit v první ani druhé světové
válce převzala politická reprezentace USA a pokračuje prakticky dodnes.

Statistiky z osmdesátých let nevyznívají nijak radostně. Ve srovnání s
vyspělými státy západní Evropy a s tehdejšími USA jsme měli ve výrobě
a dopravě dvoj až čtyřnásobnou náročnost a náklady. Z hlediska podílu
na světových trzích pokleslo ČSSR v období 1965–1987 z 1,44 % na 0,94 %.
Vývoz představoval koncem osmdesátých let většinou suroviny a polotovary,
zatímco strojírenské produkce bylo jen 13 %. Stínová ekonomika,
převážně melouchářství (práce načerno, mnohdy v pracovní době a s
použitím nakradeného materiálu, samozřejmě nezdaněná) měla objem 30
miliard korun, což bylo víc než mzdy v celém strojírenství. (Ve stejném
období představovala stínová ekonomika 30 % ekonomiky Itálie.)

V období 1980–1985 se rozkradl stavební materiál v hodnotě kolem 20
miliard korun. Třetina materiálu na výstavbu rodinných domů pocházela z
takzvaně nezjistitelných zdrojů. Bylo to logické, protože se například
při stavbě dálnice hodnotil objem prostavěných investic v korunách, nikoli
v postavených kilometrech vozovky. V rámci bytové výstavby to bylo obdobné.
Stavební materiál mizel po nákladních autech a nepoužitý se zahrabával,
pokud se nerozkradl. Z vlastní zkušenosti mohu uvést, že se vydatně kradlo
i u armády. Vojenská kontrarozvědka, která nahrazovala (v rámci údajné
uvědomělé socialistické kázně) i neexistující vojenskou policii,
trávila mimo potlačování šikany, především honem na zloděje pohonných
hmot, stavebního a dalšího materiálu, potravin a zneužívání práce
vojáků k soukromým účelům víc času, než využila k potírání
špiónů a takzvaných kontrarevolucionářů. Mizela i munice a výbušniny a
nejednalo se o nějaké kontrarevolucionáře, ale členy strany.

V roce 1989 existovalo v ČSSR 30 000 milionářů, víc než před únorem 1948,
kromě úspěšných umělců a nepočetných sportovců a živnostníků
především z řad řezníků, zelinářů, taxikářů, hospodských,
veksláků, nákupčích a vedoucích obchodů s nedostatkovým zbožím. V tom
nejsou započítáni diplomaté a pracovníci zahraničního obchodu, kteří si
zřizovali v zahraničí ilegální konta. Místy docházelo k přímé
spolupráci státu s organizovaným zločinem, počínaje získáváním valut a
pašováním nedostatkových technologických součástek a konče spoluprací s
StB, která zajišťovala beztrestnost. Na zakrytí původu nezákonně
získaných peněz si šmelináři, sázkaři a veksláci kupovali výhry v
Sazce a Sportce.

Zájezdy do zahraničí v ceně mezi 40 000 a 55 000 korunami byly vyprodány za
den. Zprůměrované úspory byly kolem 14 000 na obyvatele. Na druhé straně
kolem 30 % obyvatel nemělo žádné úspory a mnozí důchodci, především
takzvaní starodůchodci doslova obtížně přežívali, takže od roku 1989 se
zase tolik nezměnilo. Platy se pohybovaly od zhruba 1600 korun uklízečky po
8000 u důlního kombajnéra. Ve vztahu k průměru byly zvýhodněny manuální
dělnické profese. Nevyučená dělnice s 25 lety praxe brala víc o 31 %,
řidič o 53 %, soustružník s desetiletou praxí o 30 %, zatímco učitel s
desetiletou praxí o 1 %, elektroinženýr o 29 %. Příjem mladých
manželství na osobu byl zhruba 10 % pod průměrem. Ženy měly při
srovnatelné práci až o 45 % nižší platy než muži. Nejhůře placená
byla sekretářka, která měla mít středoškolské vzdělání.

Počet vysokoškolsky vzdělaných obyvatel ve společnosti byl podstatně
nižší nejen ve srovnání s vyspělými kapitalistickými zeměmi, ale
dokonce i se SSSR. Vzdělání se nedostatečně zohledňovalo v platech a je
logické, že právě vzdělaní občané podpořili změny nastartované v
listopadu 1989. Rozvinutá byla rovněž korupce. Podle výzkumu z roku 1988
pouze 3 % dotázaných uvedlo, že nikdy nedalo úplatek. Nejvíce bylo
postiženo školství, zdravotnictví a služby. V rámci plánovaného
hospodářství se nepospíchalo s inovacemi průmyslového, především
spotřebního zboží, a dokonce se neplnily ani směrnice ÚV KSČ. Pro podniky
bylo výhodné udržovat zavedenou výrobu s rezervami výkonu, aby se mohly
překračovat plány a socialistické závazky.

Stačí připomenout do nekonečna protahovanou výrobu beznadějně
zastaralých automobilů Škoda 105 a 120, nebo nákladních Praga S5T. Obecně
lze konstatovat, že propad nastartovala normalizace po roce 1968, která naše
hospodářství podřídila ve větším rozsahu sovětským požadavkům, a
navíc emigrovalo do zahraničí nebo bylo v rámci politických čistek a
osobní pomsty odsunuto z vedoucích a odborných pozic velké množství
odborníků.

Ekonomické problémy očima generálního tajemníka Jakeše:

Do roku 1968 lze sledovat průměrný růst mezi 2 až 4 %, teprve poté nastal
pokles. Na druhé straně nelze přehlédnout poměrně dobrou sociální a
propopulační politiku od roku 1970, především masovou výstavbu levných
bytů s minimálními náklady, bezúročné novomanželské půjčky, prakticky
plnou zaměstnanost založenou na rozsáhlém exportu průmyslové produkce,
byť mnohdy nekvalitní, na ještě zaostalejší trhy ostatních
socialistických zemí. Zadluženost státu byla minimální, přičemž
existovala armáda s 217 000 vojáky (1988), tisíci tanků a stovkami bojových
letounů.

Dále je třeba připomenout zhruba čtvrtinovou kriminalitu (ČSSR měla 23 000
příslušníků VB, současných policistů je v ČR 42 000), menší spotřebu
alkoholu, menší počet sebevražd a minimální počet narkomanů ve
srovnání se současností. Porodnost sice pomalu klesala, ale ještě roku
1990 připadalo na jednu ženu 1,89 dítěte (roku 1960 to bylo 2,12),
přičemž migrace z rychle se rozvíjejícího Slovenska byla již minimální
s výjimkou záplavy cikánů, odjinud byla téměř nulová. Rovněž obranný
a letecký průmysl produkoval řadu úspěšných výrobků, a to i z hlediska
exportu.

Stát věnoval obrovské částky do rozvoje školství všech stupňů a
produkoval velmi dobré a použitelné absolventy i z hlediska světového
srovnání. V současnosti vyhazuje miliardy na nepoužitelné vysokoškoláky
nevalné úrovně, přežívající a škodící v cizáckých neziskových
organizacích. Zdarma byly rovněž všemožné možnosti rozvoje sportovního a
kulturního nadání, speciální byl Svazarm, který připravoval obyvatele na
krizové situace a válku, počínaje odbornými znalostmi od řidičských
průkazů po elektrotechniku.

Zdravotní péče si místy zasloužila kritiku, nicméně ve srovnání se
státy EHS dosahovala téměř průměru, o zaostalých zemích typu Portugalska,
Španělska a Řecka nemluvě. Navíc byla zadarmo včetně léků, pokud
pomineme úplatky, které ostatně přežily v některých oborech dodnes. Na
situaci v roce 1989 lze proto pohlížet z různých úhlů, ale zpomalování
rozvoje v období od roku 1970, především z hlediska moderních technologií
a neochota vládnoucí nomenklatury přejít při realizaci reforem od slov k
činům je realitou.

Pomineme-li vnější vlivy, existují z hlediska důvodu občanů k odporu dva
důvody. Podle jedné skupiny odborníků to bylo prosté zaostávání z
hlediska životní úrovně ve srovnání se západoevropskými zeměmi a USA,
přičemž reality neznalí občané ČSSR přehlíželi negativa
kapitalistického systému, pro nějž jsou permanentní krize a vysoká
nezaměstnanost běžným jevem. Podle druhé teorie nezapříčinila vývoj
hmotná nouze, potlačování občanských práv a omezená demokracie (nicméně
ústava ČSSR umožňovala odvolání politika na rozdíl od současné), ale
normalizace, která zastavila sociální mobilitu a nastolila vládu stále
tupější a zpolitizovanější byrokracie. Došlo k vyvolání atmosféry
strachu a potlačení lidské aktivity, snahy o seberealizaci a individuality.

To se samozřejmě odrazilo i ve výrobě. Pár protekčních výjimek typu
Slušovic nemohlo situaci změnit. Společnost připomínala rudou armádu v
červnu 1941, kdy se každý velitel bál zavelet bez schválení shora, ale
všichni chodili na stranické schůze a jednotně hlasovali podle nařízení
politruka. Značná část občanů neviděla pozitivní perspektivu.

Pro zajímavost, podle ankety z června 1989 uvádělo jako příčinu
aktivizace opozice 65 % respondentů nespokojenost s vývojem, 58 % vliv vývoje
v okolních zemích a 38 % jako vliv propagandy ze západu. S požadavky opozice
souhlasilo pouze 16 % dotázaných a nesouhlasilo 26 %. Opět můžeme
konstatovat podobnost se současnou EU, včetně předpokladu nevalné
bojeschopnosti budované evropské armády.

Události kolem 17. listopadu vyšetřovaly dvě komise. Společná komise
Federálního shromáždění a České národní rady z 29. 11. Neměla
žádné pravomoci. Konstatovala, že je důvodné podezření, že zásah na
Národní třídě byl předem naplánován a řízen dvěma velitelskými
místy, která byla odlišně instruována, nebyl objasněn vliv KGB ani
činnost StB, ale zásah měl pravděpodobně vést k odstranění Jakešova
vedení KSČ (konkurenční skupinou komunistů). Dvacátého září 1990 byla
ustanovena Parlamentní komise vedená disidentem Rumlem. Výsledkem byla
zpráva, v níž se uvádělo, že studentskou akci neorganizovali disidenti a
zásah proti studentům nebyl plánován a nešlo o diskreditaci vedení KSČ.
Ubohost je téměř účelová.

Zůstává řada otázek. Proč se manifestanti nerozešli na Vyšehradě? Kdo
vyprovokoval pokračování do centra? Proč byl zásah policie v podstatě
chaotický a nakonec znemožnil demonstrantům se rozejít? Proč byl zásah
zbytečně brutální? Reagovala Veřejná bezpečnost na vývoj situace, nebo
konala podle předem připraveného plánu?

Pro připravenost akce mluví velké soustředění vozidel a další techniky.
Ani jedna zpráva nepřinesla nic důležitého a v podstatě nebyl nikdo
potrestán s výjimkou velitele akce a velitele pořádkové jednotky, kteří
dostali shodně po třech letech nepodmíněně. Stále zůstává otázkou,
proč 17. listopadu, a především v následujícím období nezasáhl
početný represivní aparát. Armáda měla problém s vojáky základní
služby, ale Veřejná bezpečnost se svým pohotovostním plukem a
pohraničníky sotva. Rovněž Lidové milice složené z členů KSČ měly
proč bojovat.

Bylo to dáno pouze naprostou neschopností politického vedení naučeného se
vázat na Moskvu, nebo se jednalo o komplot záměrně paralyzující
bezpečnostní složky? Faktem je, že mnozí vedoucí pracovníci StB pracují
v současnosti pro americkou vládu a podivuhodně vyrostli i někteří
předlistopadoví armádní důstojníci, přestože se jednalo o komunistické
nomenklaturní kádry na pozicích velitelů útvarů a samostatných jednotek.

Neoficiální informované zdroje mluví o tom, že na den 10. prosince 1989
byla připravována agresivní demonstrace před Hradem, kde měl být
vyprovokován ozbrojený zásah hradní stráže a střelba do demonstrantů.
Mělo se jednat o akci zahraničních tajných služeb. Nebo ve spolupráci s
nimi? Informaci nelze prokázat, nicméně nelze přehlédnout, že 17. listopad
disidenty stejně jako pravděpodobně i část StB, která některé z nich
řídila, doslova překvapil. Vše se událo mimo ně a Havel seděl ve vězení.
Sametová revoluce jim málem utekla.

Co byla a nebyla

Možno říci, že sametová revoluce vlastně nebyla vzpourou proti socialismu,
ale proti únavě a neperspektivnosti normalizace. Dokladem jsou opět
sociologické výzkumy a statistiky. V listopadu 1989 preferovalo reformu a
takzvanou třetí, střední cestu mezi socialismem a kapitalismem 47 %
dotázaných, 31 % chtělo zachovat stávající socialismus a pouze 3 % dávala
přednost kapitalismu. Většina lidí si představovala reformovaný
socialismus, jakousi třetí cestu, kterou se nakonec podařilo realizovat v
Číně a jejímž teoretikem byl československý ekonom Ota Šik a do určité
míry i prognostik Valtr Komárek, a pravděpodobně ji kdysi preferoval i
Miloš Zeman.

Mělo se jednat o stát s určitou úrovní kapitalismu, především z hlediska
malovýroby, zemědělství a živností, kde by však byl zachován silný
sociální systém a velké strategické státní podniky. Ostatně již hlavní
a nejznámější protirežimní uskupení, Charta 77, ve svých požadavcích
nepožadovalo demontáž režimu, pouze dodržování Helsinských dohod a
lidských práv, které československá oficiální politická reprezentace
uznávala.

Zuřivá represe vůči signatářům a mluvčím Charty byla dokladem až
nepochopitelné stupidity vedení normalizačního režimu, kde se chátrající
Husák snažil zalíbit ještě zchátralejšímu Brežněvovi. Zde je třeba
dodat, že počet členů opozičních skupin byl před listopadem 1989 malý. V
roce 1987 se jednalo o pět disidentských skupin, konkrétně Charta 77, VONS
– Výbor pro obranu nespravedlivě stíhaných, Československo-polská
Solidarita, Výbor pro ochranu maďarské menšiny a část Jazzové sekce.
Charta zorganizovala první nevelkou demonstraci 10. prosince 1987 na Den
lidských práv. Velké demonstrace následovaly až 25. března, 28. října a
10. prosince 1988, kdy se začali zapojovat občané.

Opravdu protirežimní a politické podoby nabyl Palachův týden v lednu 1989 a
ještě stále dost zastřenou formou proklamace Několik vět, která
požadovala změnu ústavy. Proklamaci podepsalo 40 000 občanů a režim proti
ní vyrobil podpisovou akci na všemožných pracovištích, která notně
připomínala antichartu. Nicméně v roce 1989 bylo opozičních skupin
několik desítek, vydávaly ilegální tiskoviny, a přesto měly dohromady
kolem 500 členů a 5000 aktivních sympatizantů. Všechny skupiny byly
prošpikovány agenty StB, tudíž plně pod kontrolou režimu. V žádném
případě se nejednalo o masové a protirežimní hnutí. Rozhodně neplatí,
že co Čech to antikomunistický odbojář. Nejhlasitější bojovníci se
objevili až v roce 1990, někteří i později, když už nic neriskovali.

A takto události roku 1989 dnes na školách vysvětluje Člověk v tísni:

Nelze zapomenout na podíl studentů z hlediska sametové revoluce. Nejedná se
ani tak o zásah policie 17. listopadu, kde si mnozí mládežníci odnesli
jelita od obušků a současná historiografie z toho dělá vražedný masakr,
téměř jako tehdejší propaganda s údajně mrtvým agentem Zifčákem, alias
studentem Šmídem. Zároveň lze připomenout, že ani studenti nepožadovali
demontáž režimu. Většina z nich ostatně pocházela z partajních rodin.

Tehdejší Socialistický svaz mládeže byl z určitých hledisek rovněž
vyčpělou organizací řízenou čtyřicetiletými profesionálními svazáky s
umaštěnými přerostlými vlasy, ale kupodivu již rok před listopadem
organizoval v klubech studentská diskuzní fóra zaměřená na názory a
návrhy mládeže k zlepšení situace ve společnosti. Disidenti si jen
přidali slovo občanské, ale fóra tu byla dávno před jejich schůzemi ve
Špalíčku a Auroře.

V té době zuřil ve vedení KSČ mocenský boj, který vyhráli konfrontačně
ladění stalinisté typu Jakeše a Bilaka. Předseda vlády Adamec, který se
snažil vést dialog s opozicí a v létě 1989 připravoval reformy, včetně
odstranění článku o vedení země komunistickou stranou z ústavy, měl
minimální podporu. Ještě v prosinci 1989 se vedení Občanského fóra
zdráhalo (nebo se tak tvářilo) vstoupit do oficiální politiky a prosazovat
změnu politického režimu, přičemž předpokládalo vládu, kde většinu
křesel měli držet členové KSČ a menšinu členové Čs. strany lidové a
Čs. strany socialistické.

Důkazem je dopis Václava Havla za OF a Milana Kňažka za VPN (Veřejnost
proti násilí) premiéru Adamcovi s návrhy na pozice ministrů do nové vlády:
...„dále Vám doporučujeme náměstka ředitele prognostického ústavu
ČSAV ing. Vladimíra Dlouhého, CSc.,. člena KSČ, do funkce místopředsedy
federální vlády, orientovaného na ekonomickou sféru a její budoucnost…“
Dále jmenují Jiřího Dienstbiera, bývalého člena KSČ, politologa prof.
PhDr Miroslava Kusého CSc., ing. Václava Klause jako znalce finanční
problematiky a kováře Petra Millera, pravděpodobně jako reprezentanta
dělnické třídy. Dienstbier ostatně již na konferenci OF 27. listopadu v
den generální stávky tlumočil vzkaz Václava Havla, že Fórum není
antikomunistickou organizací…

Teprve následující den začaly první kroky k předání moci. Na setkání
reprezentace OF (Havel, Hanzel, Čarnogurský, Jičínský, Miller, Klaus, Malý,
Mejstřík, Klíma a Kriesová) s reprezentanty KSČ (Adamec, Čalfa, Kučera,
Krejčí, Pavel) bylo předneseno několik ultimativních požadavků. Dne 1.
prosince byla dohodnuta rekonstrukce vlády a 2. prosince odzbrojeny Lidové
milice (sklady spravované sekretariáty KSČ předány armádě). V
následujících dnech došlo k dohodě o kandidatuře Václava Havla na
prezidenta. Podle průzkumu veřejného mínění 30 000 obyvatel měl podporu
11 % obyvatel Dubček, 3 % Císař, Havel pouze 1 %, stejně jako Adamec,
přičemž zbytek dotazovaných byl nerozhodný. (Vedení OF před volbou
prezidenta donutilo populárního Dubčeka a Císaře odvolat kandidaturu a v
několika dnech zajistilo Havlovi stejně masivní mediální podporu jako
ruští oligarchové Jelcinovi).

Sedmého prosince podal Adamec demisi, na svoje místo doporučil Slováka a
člena KSČ Čálfu, kterého rozhodně nechtěli reprezentanti VPN (preferovali
Valtra Komárka), čímž byl ze hry o úřad premiéra vyřazen Dubček.
Téhož dne se Havel dohodl s ministrem obrany Vackem, že armáda nebude
zasahovat do politiky. Následujícího dne krizový štáb OF rozhodl opustit
Havlovu strategii předsunutých hlídek ve vládě a přejít na strategii
obsazení klíčových vládních pozic.

Desátého prosince designovaní ministři složili na Hradě do rukou
komunistického normalizačního prezidenta Husáka prohlášení: „Slibuji na
svou čest a svědomí, že budu věren Československé socialistické
republice a věci socialismu“ a potvrdili to vlastnoručním podpisem. Ze
sněmovny odešla část komunistických poslanců (16) a byla nahrazena 25
nevolenými poslanci za OF. Předsedou Sněmovny národů se stal komunista
Jozef Stank a Federálního shromáždění Dubček.

V podstatě lze konstatovat, že teprve po 10. prosinci 1989 byla zahájena
opravdová revoluce převzetí moci a majetku. Do té doby probíhalo vše v
souladu s ústavou. Během následujících dvou let vznikla první
polistopadová politická strana – ODS po rozdělení OF; po ní řada
dalších; nastal propad průmyslové i zemědělské výroby, devalvace koruny,
která zlikvidovala polovinu vkladů v bankách, pokles reálných platů a
raketový růst platů poslanců a ministrů, odsun Havla z reálné politiky do
pozice loutky, lustrační zákon, kupónová privatizace, omluva sudetským
Němcům a nakonec rozdělení republiky a v neposlední řadě členy OF od
prvopočátku propagovaná spolupráce s NATO. Vedoucí pozice oficiálních
hrdinů zaujali příslušníci OF a jejich rodin, mnohdy bývalí komunisté z
padesátých let a nomenklaturní kádry z let osmdesátých, kteří dodnes
tvoří základ pražské „havlérky“ posluhující cizáckým zájmům (a
vedení ČT). Ale to už je jiná kapitola československých dějin.

Choices:
- ne
- ano


Question:
V Praze zneuctili pomník maršála Koněva

Neznámí vandalové zneuctili ve čtvrtek pomník maršála Sovětského svazu
Ivana Koněva v Praze, oznámila novinářům mluvčí městské policie Andrea
Zoulová.

Na čtyřech stranách podstavce napsali neznámí vandalové data: 1956, 1961,
1968 a 2017. V roce 1956 potlačila sovětská vojska pod velením maršála
Koněva povstání v Maďarsku, v roce 1961 v době Berlínské krize velel
Koněv Skupině sovětských vojsk v Německu. V roce 1968 SSSR a další
čtyři socialistické země poslaly vojska do Československa a zastavily
politickou liberalizaci, která dostala název Pražské jaro.

Představitel orgánů moci obvodu Praha 6, na jehož území se pomník
nachází, Ondřej Šrámek prohlásil, že nedovolené nápisy budou z pomníku
odstraněny.

Představitelé obvodní administrativy v poslední době nejednou říkali o
nutnosti opravit nápis na pomníku. Podle jejich názoru mají být v něm
uvedeny nejen zásluhy Koněva v osvobození Prahy od sil Wehrmachtu, ale také
to, že právě jeho vojska potlačila maďarské povstání v roce 1956.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Ti, co mají plnou pusu demokracie, ji ve skutečnosti nenávidí. První dáma
ODS podpořila Lucii Bílou, pronásledovanou fanoušky Radka Bangy

Nad děním kolem udělování letošních cen Český slavík se na svém
facebookovém profilu zamýšlí pražská politička ODS Alexandra Udženija.

Nejprve upozorňuje, že aktéry současné kauzy, pana Bangu ani skupinu Ortel,
nezná. „Neznám ani jejich tvorbu a upřímně ani poznat netoužím,“
předesílá Udženija.

Svěřila se ale s tím, že ji šokovala reakce některých lidí na Lucii
Bílou. „Tolik sprostoty a nenávisti vůči člověku, který pouze vyslovil
svůj názor, navíc vůči ženě (a to často ze strany mužů), jsem už
hodně dlouho neviděla,“ posteskla si.

Podle Udženije je už skoro smutným pravidlem, „že lidé, kteří mají
plnou pusu demokracie a svobody, ji ve skutečnosti z duše nenávidí“. „Pro
skupinu Ortel hlasovalo mnoho lidí. Každý má právo s jejich volbou
nesouhlasit a třeba se na protest zvednout a ze sálu odejít,“ píše
Udženija s tím, že každý má také právo o takovém odchodu říci, že mu
vzhledem ke slavnostnímu večeru přijde nepatřičný. „A ani jeden by za to
rozhodně neměl čelit nenávistným reakcím,“ podotýká politička.

Samotné Lucii Bílé pak vzkázala: „Lucie, vy jste v životě svým talentem,
svojí prací a pílí něco dokázala a lidem a Česku něco dala. Nenechte se
znechutit lidmi, kteří vám nesahají ani po kolena. Urážky od nich Vás
vlastně nemohou ani urazit, protože je to pouze projev jejich frustrace a
nespokojenosti, za kterou si můžou sami.“

Celý text příspěvku Alexandry Udženije na jejím facebookovém profilu:

Agresivita těch, co mají plnou pusu svobody a demokracie je zarážející!

Nemyslím si, že by mělo být úkolem politika řešit věci jako je anketa
Slavík. Koneckonců ani aktéry současné kauzy, pana Bangu a skupinu Ortel
neznám. Neznám ani jejich tvorbu a upřímně ani poznat netoužím.

Ale u jedné věci bych se ráda zastavila. Reakce některých lidí na Lucii
Bílou mne doslova šokovala. Tolik sprostoty a nenávisti vůči člověku,
který pouze vyslovil svůj názor, navíc vůči ženě (a to často ze strany
mužů) jsem už hodně dlouho neviděla.

Je už skoro smutným pravidlem, že lidé co mají plnou pusu demokracie a
svobody ji ve skutečnosti z duše nenávidí. Pro skupinu Ortel hlasovalo mnoho
lidí. Každý má právo s jejich volbou nesouhlasit a třeba se na protest
zvednout a ze sálu odejít.

Ale každý má také právo o takovém odchodu říci, že mu vzhledem ke
slavnostnímu večeru přijde nepatřičný. A ani jeden by za to rozhodně
neměl čelit nenávistným reakcím.

Lucie Bílá bych vzkázala: „Lucie, vy jste v životě svým talentem, svojí
prací a pílí něco dokázala a lidem a Česku něco dala. Nenechte se
znechutit lidmi, kteří vám nesahají ani po kolena. Urážky od nich Vás
vlastně nemohou ani urazit, protože je to pouze projev jejich frustrace a
nespokojenosti, za kterou si můžou sami.“

Choices:
- ne
- ano


Question:
Rogozin odhalil tajemství “speciálně vycvičených kocourů” v
továrnách na výrobu letadel

Vicepremiér Ruska Dmitrij Rogozin vtipně okomentoval objevení se kocoura v
továrně na výrobu letadel Sokol v Nižním Novgorodu.

V místních médiích se objevila informace o tom, že během porady,
věnované výrobě letadla Il-114, se po chodbách závodu procházel kocour.
Místní tisk nazval zvíře „chlupatým špionem".

„To není špion, ale náš spolubojovník. V každé letecké továrně u
nás pracují speciálně vycvičení kocouři, aby sem ani jedna americká myš
nepronikla", napsal Rogozin na své stránce na Facebooku.

Il-114 je dvoumotorové turbovrtulové letadlo, počet cestujících — 64,
optimální rychlost — 500 kilometrů za hodinu, délka letu s cestujícími
— 1400 kilometrů.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Dneska jsem konečně sehnal ministra průmyslu a mám velkou radost, zajásal
Babiš

Šéf hnutí ANO Andrej Babiš před kamerami České televize oznámil, že má
kandidáta na post ministra průmyslu. Jde prý o experta. Zprávu převzala
ČTK.

Předseda hnutí ANO Andrej Babiš sehnal kandidáta na ministra průmyslu do
své připravované menšinové vlády. Dnes to řekl novinářům. Je to
nestraník, jméno ale odmítl prozradit. Představitelé ANO dnes také jednali
s ODS o složení Sněmovny, hnutí trvá na tom, aby se předsedou stal jeho
kandidát Radek Vondráček.

„Dnes jsem konečně sehnal ministra průmyslu a mám velkou radost. Je to
expert," řekl Babiš. Jméno odmítl prozradit a řekl, že se k podrobnostem
nebude vyjadřovat.

Babiš se společně s dalšími představiteli ANO dnes setkal se zástupci ODS
k jednání o budoucí podobě Sněmovny. Novinářům poté zopakoval, že
trvá na tom, aby v čele Sněmovny byl Vondráček. Připomněl, že před
čtyřmi lety ODS neměla výhrady k tomu, aby Sněmovnu vedl Jan Hamáček z
ČSSD, která tehdy volby vyhrála. Babiš také řekl, že nerozumí návrhu
SPD na to, aby byl předseda Sněmovny převolen v případě, že by docházelo
k nestandardním krokům při sestavování vlády.

Předseda ANO také podotkl, že je právo ostatních stran sejít se bez ANO a
jednat o obsazení výborů. Návrh na takovou schůzku nadnesli Piráti,
kteří kritizují skutečnost, že by ANO mělo vést mandátový a imunitní
výbor. Ten by měl jednat o opětovném vydání Babiše a prvního
místopředsedy ANO Jaroslava Faltýnka k trestnímu stíhání kvůli
podezření z dotačního podvodu u farmy Čapí hnízdo.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Bude horko. V Praze chtějí protestovat příznivci i odpůrci Číny

Příznivci a odpůrci čínské politiky si rozdělili na předpokládanou dobu
příjezdu čínského prezidenta do Česka Prahu. Na pražském magistrátu si
na konec března zarezervovaly desítky veřejných prostranství, kde chtějí
dát najevo nelibost s čínským porušováním lidských práv, nebo naopak
podpořit čínskou delegaci. Vyplývá to ze seznamu ohlášených veřejných
shromáždění zveřejněných na stránkách pražského magistrátu.

Čínský prezident Si Ťin-pching by měl podle českého prezidenta Miloše
Zemana přiletět 28. března, termín ale ještě nebyl oficiálně potvrzen.
První návštěva čínského prezidenta v Česku bude jeho jedinou zastávkou
v Evropě. Z Prahy poté poletí do USA. Již dříve se bude konat před
čínským velvyslanectvím v Praze několik demonstrací, které mají
vyjádřit nesouhlas s porušováním lidských práv v Číně, s
pronásledováním členů hnutí Fa-lun-kung (Falun Gong) nebo s čínským
přístupem k Tibetu. Informuje o tom ČTK.

Tvrdíkova Česko-čínská obchodní komora si na poslední březnové dny
zamluvila po Praze desítky dalších míst

Od 26. do 29. března si ale prostor před čínskou ambasádou zarezervovala
Česko-čínská obchodní komora k „podpoře delegace“ z Čínské lidové
republiky. V čele Česko-čínské obchodní komory stojí Jaroslav Tvrdík,
který je spojen s pronikáním čínského kapitálu na český trh. Od 27. do
29. března ale chtějí na stejném místě protestovat i kritici čínského
režimu.

Tvrdíkova Česko-čínská obchodní komora si na poslední březnové dny
zamluvila po Praze desítky dalších míst. Vítání čínské delegace tak
může uspořádat před Úřadem vlády, na Hradčanském náměstí, před
Staroměstskou radnicí, před hotely Four Seasons nebo Intercontinental, ale i
před Národním divadlem, různými muzei nebo před vstupem na slávistický
fotbalový stadion.

Podobný postup zvolili i kritici Číny. I oni si zamluvili podobná místa
třeba před Pražským hradem, u hotelu Hilton nebo na vltavských
nábřežích.

Sbližování s Čínou začalo po příchodu Zemana na Hrad a po jmenování
nové české vlády Bohuslava Sobotky. Ohlášeny od té doby byly čínské
miliardové investice v Česku. Kritici ale poukazují na upozaďování otázky
lidských práv. Loni v srpnu, když se v Praze konalo dvoudenní
česko-čínské podnikatelské fórum, se u Pražského hradu sešli
příznivci i odpůrci čínského komunistického režimu, došlo i na menší
šarvátku.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Bouřlivá debata v rádiu: Sedláček mluvil stále dokola o ohrožení
demokracie, Plesl ho okamžitě krotil

„Demokracie zdržuje a dělá se to bez ní snáz, ale to je špatně.
Politika nemá být efektivní, kdyby byla efektivní, tak polovina lidí nemá
co jíst,“ zaznělo v úterní debatě Českého rozhlasu, která hledala
odpověď na tři otázky. Ohrožuje vítězství Andreje Babiše demokratický
režim? Mají tradiční strany šanci vyhrát příští volby? A je politický
marketing důležitější než politický program?

Ekonom Tomáš Sedláček zdůraznil nebezpečí vlastnění médií politiky.
Podle něj neztrácíme vítězstvím Andreje Babiše ve volbách demokracii,
ale jde o její ohrožení. Dále řekl, že média jsou součástí
vytváření politického prostředí. Novinář Jaroslav Plesl mu hned v úvodu
debaty odporoval. Odmítl tvrzení, že by Babiš vlastnil velkou část médií
v zemi, a řekl, že jejich tržní podíl je zhruba 25 procent. „Co se týká
Babišovy strany, křesla ve sněmovně mu nestačí, aby utvořil jednobarevnou
vládu. Tak jaké ohrožení demokracie?“ ptal se Plesl.

Šídlo: Bude se hrát o kvalitu demokracie

Politoložka Vladimíra Dvořáková se domnívá, že se od liberální
demokracie odkláníme už dlouho, a nejde jen o poslední volby. „Proč
Babiš vyhrál? Mohou za to tradiční strany a problém je hlubší tím, že
podceňovaly instituce, nenastavovaly kontrolní mechanismy. Pokud budeme dbát
na dodržování pravidel, ohrožení demokracie to není. Ale jestliže budeme
interpretovat ústavu pokaždé jinak podle toho, jak se to komu hodí, tak
takové ohrožení u nás funguje už dlouho.“ Komentátor ze Seznam Zprávy
Jindřich Šídlo prohlásil, že média se v osobních vztazích proměnila k
horšímu. „Základy demokracie to neohrozí, příště budeme mít volby
demokratičtější, ale to, o co se bude hrát, je kvalita demokracie. Andrej
Babiš nedokáže ani se spojenci změnit ústavu a máme Senát, který Andrej
Babiš neovládá, a přes něj to neproleze,“ uvedl Šídlo a označil
podobné mechanismy za pojistku demokracie. Současně dodal, že co se může
změnit a bude měřítkem kvality, je vztah k veřejnoprávním médiím, vztah
k nezávislosti policie a státního zastupitelství. Důležité podle něj
rovněž bude, jak se sněmovna vypořádá s druhým hlasováním o vydání
Andreje Babiše a Jaroslava Faltýnka ke stíhání.

Podle názoru Tomáše Sedláčka je demokracie ohrožena permanentně
posledních sto let, ať už komunismem, nacismem nebo jinými režimy. „Demokracie
je křehká a musíme hlídat kvalitu. Dnes je možné zakleknout na firmu bez
soudního procesu, otázka je, zda fungují instituce? Kdyby nebylo ANO stranou
jednoho muže, tak bude pokračovat současná vládní koalice ANO, ČSSD a
KDU-ČSL. Nikdy v historii se nestalo, že by po volbách mohla pokračovat
vládní koalice. Sestavili by vládu bez Andreje Babiše, jenže ANO rovná se
Andrej Babiš,“ sdělil Sedláček s tím, že 25 procent médií je blízko
už třicetiprocentní hranici na trhu, což je nebezpečné.

Záznam z debaty v Českém rozhlasu plus

Plesl: Asi je v pořádku, když politik koupí média

Proti tomu se opět ohradil Jaroslav Plesl a zpochybnil čísla, jaká
Sedláček používá. Plesl prohlásil, že je v pořádku, když si politik
koupí média: „Asi to v pořádku je, viděli jsme to v různých zemích,
Itálii, Americe, všude na světě. Pokud tržní podíl nepřesáhne kritickou
hranici, tak to demokracii neohrožuje.“ Na otázku moderátora, jaká hranice
je kritická, uvedl třicet procent, a i přes své původní protesty potvrdil
čísla řečená Sedláčkem.

Šídlo se k tématu nechal slyšet, že zdánlivě idylické doby, kdy česká
média vlastnili němečtí vydavatelé, kteří nevěděli, co v nich vychází,
je pryč. „Zničila je krize. Nemyslím, že pro demokracii je dobré, aby
média politik koupil. Mediální svět je takový, jaký jste popsal,
střetává mnoho zájmů ekonomických i politických a snaha je ovlivňovat je
permanentní.“ Upozornil, že pro novináře je takový střet neřešitelný,
protože není nic těžšího, než psát o majiteli. Je prý možné o něm
psát dobře, nebo špatně, ale obojí není správné, v zásadě to nelze,
takže kolegové z Mafry vzhledem k permanentní šíři střetu zájmu řeší
tento problém denně.

Dvořáková: Strany by se měly zaměřit na zájmy společnosti, ne na
vzájemný boj

Druhý blok debaty ve Studijní a vědecké knihovně v Hradci Králové se
týkal tradičních stran a zda dokážou vyhrát volby. Všichni hosté
jednoznačně odpověděli, že ano. Dvořáková řekla, že by se měly
zaměřit na zájmy společnosti, nikoliv vzájemný boj. Jaroslav Plesl
vysvětlil, že tradiční strany se vždy v nějakém cyklu vyčerpají. Strana
se nějak reprezentuje, na vrchol pyramidy se dostane na základě politiky,
kterou hlásá, pak se dostane do vlády a zapomene, co hlásala. „Voliči
jsou z toho v deziluzi a hlasují pro někoho jiného. To je normální
politický cyklus a myslím si, že v určité chvíli se strana jako v hokeji
posadí na střídačku, kde si odpočine, vymění se a pak se vrátí na led a
znovu bude v zápase hrát. To je běžný princip fungování demokracie.
Nechápu, proč se z toho dělá drama. Teď někdo vyhrál volby, za čtyři
roky vyhraje někdo jiný,“ tvrdil Plesl. Vyjádřil domněnku, že v
příštích volbách uvidíme obrozenou ČSSD, která nebude mít sedm, ale
čtrnáct procent, jako jsme to letos viděli u občanských demokratů.
Sociální demokracie prý půjde nahoru s jinými lidmi, silnějšími i
lepšími lídry a programem vycházejícím z nálady společnosti.

Andrej Babiš dobře přečetl náladu lidí

Plesl pokračoval s tím, že pokud chce někdo uspět v politice, musí vnímat
náladu společnosti, která není stabilní a proměňuje se. „Lidé chtějí
různé věci, když čtete náladu a sledujete směr, kterým se vyvíjí,
vyhrajete. Andrej Babiš a jeho lidé dobře přečetli náladu včetně toho,
že brojí proti tradičním stranám. Václav Havel také nesnášel politické
strany, chtěl se jich zbavovat, a to je populární někdy více, někdy méně.
Nyní je to více a Andrej Babiš s tím dokázal uspět. Nikdo neříká, že
za čtyři roky nebude situace opačná.“ Šéfredaktor Mladé fronty Dnes si
myslí, že lidé nechtějí vládu expertů, ale politiků, kteří
vyčerpaným expertům ukážou, jak se to má dělat. Znovu se tázal, proč se
z toho dělá takové drama.

Ekonom Sedláček podotkl, že nikdy v dějinách nerozhodovali lidé tolik jako
v tomto století a nikdy se jim vláda nesnažila vyhovět tak jako ta moderní.
Připomněl, že nejvíce milovaní vůdci jsou v totalitních režimech. Podle
jeho slov Češi hledají spasitele, který se vyznačuje tím, že neexistuje,
a když se vyznačuje jménem, už ho nechtějí. „ANO – Asociace
nespokojených občanů – je strana schopná vyhovět každému ve všem,“
řekl. Šídlo upozornil, že touha Čechů po přímé demokracii je
minimální. Máme v zákoně referendum, ale měli jsme jedno. Obecná
referenda občany navíc prý moc nezajímají, stačí se podívat na malou
účast.

Demokracie zdržuje a dělá se to bez ní snáz, ale to je špatně

Marketingová expertka Alžběta Králová řekla, že u sociálních demokratů
po změně volebního lídra lidé netušili, zda stranu vede Chovanec,
Zaorálek, nebo Sobotka, a zároveň měnila své strategie. Jaroslav Plesl
řekl, že střídání stran je normální, a pokud je politické uskupení
silné odspodu, tak musí mít nějaké samočistící mechanismy a na tom se
ukáže, jestli má vůli ve společnosti něco dělat a jít si za úspěchem.
„Musím říci, že v tradičních stranách, když se podívám na ODS a
ČSSD, vidím dost lidí, kteří mají vůli pro stranu pracovat a postavit ji
na nohy, takže věřím v jejich přežití.“

Na dotaz moderátora, zda není strana o jednom lídrovi efektivnější,
Tomáš Sedláček odpověděl, že ano: „Ano, Hitler byl také efektivní.
Když vládnete sám a schválíte letiště, začne se stavět za minutu.
Demokracie zdržuje a dělá se to bez ní snáz, ale to je špatně. Politika
nemá být efektivní, kdyby byla efektivní, tak polovina lidí nemá co jíst.
Dělat politiku jako byznys je to, co jsme nechtěli. Proč chceme jet politiku
jako byznys, kde je cílem porazit nepřítele a mít největší zisk? To je
karikatura politiky. To jsme před mnoha lety nechtěli,“ popsal Sedláček.

Je marketing důležitější než volební program?

Třetím tématem debaty byla otázka, zda je marketing důležitější než
politický program. Podle Alžběty Králové by neměl být, ale ukazuje se,
že tomu tak je. Vysvětlila rozdíl mezi prodejem jogurtu a politikou. „V
politice hrajete i s lídrem, pokud není charismatický, nemá co říci,
nebudete ho volit. Pokud vám jogurt chutná, koupíte si ho.“ Sedláček
vyjádřil názor, že pokud se lže, podvádí a nedodržují pravidla jen pro
vítězství ve volbách, protože někdo nemá program, jen chce být u moci,
tak ano.

Naopak Šídlo a Plesl shodně odpověděli, že marketing důležitější
není. Moderátora rovněž zajímalo, zda právě média nepřispívají k tomu,
že forma je důležitější než obsah. „Pokud nemáte obsah, žádná forma
už to nezachrání. Představil jsem si, jak si Bohuslav Sobotka sundává sako,
a rozesmálo mne to. Pokud nemáte člověka, který si to sako může sundat a
ženy v publiku řeknou wow, tak toho chci za premiéra, tak to nebude fungovat
a je jedno, zda to budete vysílat v padesáti pěti televizích na tisících
kanálech,“ odvětil Plesl. S tím souhlasil i Šídlo: „Jestliže nemáte
co prodávat, sebelepší forma to nezajistí.“

Plesl: Síla marketingu se přeceňuje a média nedokážou všechno

Jaroslav Plesl se také nechal slyšet, že není příznivcem tvrzení, že
média dokážou všechno. Síla a vliv marketingu jsou podle něj přeceněné
a jako příklad uvedl právě ČSSD. „Luboš Zaorálek měl k dispozici
dobrý tým, jako měl Babiš. To, co předváděl, byla fantastická práce a
problém neúspěchu byl politický. Sobotka dělal nečitelnou politiku a pak
katastrofální rozhodnutí,“ čímž Plesl myslel rozdělení vedení strany
mezi tři muže. Jestliže prý chtěli zvrátit cestu, po které se vydali do
7,3 procent, měli na Sobotkovo místo posadit Zaorálka a nechat ho ujmout se
vedení strany.

Tomáš Sedláček ještě upozornil na protiklad, který Babiš vyřkl hned po
volbách. Prohlásil totiž, že není produktem marketingu, jak bývá často
označován, a ihned poté poděkoval svému marketérovi a „guru“
sociálních sítí Márovi. „Nejsem produktem marketingu. Díky Máro. Takže
je produktem Máry,“ dodal Sedláček. Plesl nakonec podotkl, že význam
marketingu přeceňují hlavně sami politici.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Druhý vědec potvrzuje verdikt o „mimozemšťanech“ z hrobu v Nazca

O údajných ostatcích mumifikovaných těl, které byly nalezeny v Peru v
Nazca, se začalo říkat, že to byli mimozemšťané.

Avšak po určité analýze byli prohlášeni za lidi. Nyní je ale analyzoval
druhý vědec a ukázalo se, že to zas tak běžné lidské bytosti nebyly.

Ta těla měla několik abnormalit naznačujících, že to lidé nejsou

Nyní vědci tvrdí, že ta těla nepatří běžným lidským bytostem

Mumifikovaná těla byla pokryta prachem, který je unikátní

Tato zjištění a závěry Dr. Beniteze byly prezentovány v dokumentech,
které prezentoval Steve Meera, a ty naznačují, že ty ostatky nalezené v
Peru nejsou lidské. Řekl, že je kriticky důležité, aby se lidé, co to
zkoumají, vypořádali s možností, že jde o nález organické bytosti,
která je sice hodně podobná bytosti lidské, ale zároveň to není bytost
stejná. Uzavřel to s tím, že teď je nutno přijmout další kroky ve
snahách dobrat se, co je to za těla a odkud opravdu pochází.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Tři exministři dopravy se kvůli soutěži o mýto nemilosrdně pustili do
Ťoka

Soutěž o firmu, která se bude v Česku starat o mýto po roce 2019, už asi
skoro nikoho nezajímá. Tendr je špatně vypsaný, protestuje proti němu
kdekdo, včetně posledních třech ministrů dopravy. Připravuje se vyhození
stávajícího plně funkčního mýtného systému v ceně několika miliard do
šrotu.

Největším obhájcem je současný ministr Daniel Ťok (ANO), který sice s
podmínkami tendru, který prosadila vládní ČSSD, nesouhlasí, ale bránit ho
bude až do smrti, anebo až do složení vlády ANO a ČSSD? Čeká se na ÚOHS,
který by měl probíhající výběrové řízení zrušit. To je maximum
informací, které se již dostaly na veřejnost a které, jak již bylo
řečeno, stejně nikoho moc nezajímají. Vyhozené miliardy se tak prostě
stávají asi běžnou součástí dneška. A to navzdory tomu, že současná
vláda premiéra Babiše si na veřejnosti získala kladné body právě tvrdou
kritikou, jak nehospodárně se politici chovají.

Výběrové mýtné řízení a konkrétně plánované rozšíření
zpoplatněných komunikací kritizují Svaz průmyslu a dopravy, Hospodářská
komora, Česmad Bohemia, Asociace krajů, odbory a zhruba 400 starostů
dotčených obcí. Podle nich jde o nekoncepční krok, který zatíží drobné
podnikatele a povede k objíždění zpoplatněných úseků.

Předseda Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže Petr Rafaj nedávno
zamítl rozklad ministerstva dopravy na zrušení předběžného opatření,
kterým antimonopolní úřad zakázal resortu podepsat smlouvu s případným
vítězem tendru na systém vybírání mýtného. ÚOHS v současnosti
pokračuje v zahájených řízeních, která jsou už tři. Posledním, kdo
podal na ÚOHS stížnost, je společnost Kapsch. Firma si mimo jiné
stěžovala, že podmínky tendru nahrávají satelitní technologii.

Mýtné v Česku vybírá elektronicky od roku 2007 prostřednictvím systému
mikrovlnných mýtných bran firma Kapsch. Nyní tvoří zpoplatněnou síť
více než 1400 kilometrů dálnic a silnic první třídy. Za deset let se na
mýtném vybralo 77,5 miliardy korun.

V jednoznačné shodě se do tendru a ministra Ťoka pustila i předchozí
trojice ministrů dopravy. V nedělních otázkách Václava Moravce například
Antonín Prachař. Působil za ANO v čele ministerstva dopravy od ledna do
listopadu 2014 ve vládě Bohuslava Sobotky.

V debatě například vůbec nerozuměl velké spokojenosti ministra Ťoka,
když se radoval, že už při otvírání obálek s nabídkami zájemců o
české mýto se ukázalo, že mýto lze vybírat levněji. „Já nevím,
jestli takovýto tendr je důležitý k tomu, abychom zjistili reálnou cenu, ta
se dá zjistit jinak. No a teď říkají Kapschi: Vy slevte. Jako z byznysu -
proč bych to dělal? Mám nějaký dodatek, mám nějakou smlouvu, a proč bych
to teď měl dělat? To jste nevěděli na samém začátku, jaké podmínky
budou? Patrně nevěděli, když jsme to zadávali v sobotu a podepisovali v
neděli, že jo?“ prohlásil exministr Prachař v debatě, které se
mimochodem ministr Ťok odmítl zúčastnit.

Prachař se také pozastavil nad současnou možností vyhodit stávající
tendr do šrotu. „My tady máme majetek státu v hodnotě více než 7 miliard.
Primárně bychom měli samozřejmě využívat majetek státu. I Nejvyšší
kontrolní úřad říká, že v zadání tendru tak, jak je dneska, s
rozšířením o 900 kilometrů, není zajištěné primárně využívání
majetku státu. To znamená, že tendr nereaguje ani na zjištění
Nejvyššího kontrolního úřadu, je tedy opravdu v pořádku?“ ptal se v
České televizi Antonín Prachař.

V kritice současného tendru na mýto pokračoval i v souvislosti se současnou
plně funkční technologií na výběr mýta i případným nevybíráním
mýta na nově zpoplatněných silnicích. „Je otázka, jestli tendr musí
být v takovém rozsahu, což kritizují samozřejmě profesní sdružení,
Hospodářská komora, ČESMAD Bohemia. Dokonce psaly i dopis premiérovi v roce
2016, aby učinil opatření, aby ten rozsah kilometrů nebyl takový. Pan
ministr Ťok nyní také říká, že zavede nulové mýto. Toto se nemusí
líbit kontrolnímu úřadu, protože my postavíme technologii za náklady, ale
nebudeme na ní nic vybírat. To je prostě úplně mimo. Takže rozsah nového
tendru by se měl spíš specifikovat na úplné zavedení evropské služby
elektronického mýta, nediskriminační otevření celého našeho systému pro
různé poskytovatele, které splní podmínky nařízení 750 a v tom okamžiku
potřebujeme už jenom organizaci, která to bude se státem spravovat,“
nebral si servítky Antonín Prachař.

Podobně kritický byl také druhý diskutující v nedělní debatě Václava
Moravce Petr Moos, rovněž bývalý ministr dopravy a bývalý děkan Fakulty
dopravní ČVUT. Ministrem byl v první polovině roku 1998 v prozatímní
vládě Josefa Tošovského. „Exministr dopravy Prachař má pravdu. Jak by to
bylo jednoduché, kdybychom měli skutečně členění, které Evropská komise
doporučuje. To jest výběrčího, poskytovatele mýtných dat, uživatele
silniční sítě a ještě by tady bylo jedno těleso, a to by byl regulátor
celého toho procesu a všechno by krásně fungovalo. Nevím, proč tak
nešťastně vláda své rozhodnutí o tom, jak se mýtný systém má tendrovat,
vydala. Pan ministr Ťok je ve velmi svízelné situaci. Protože na jedné
straně tady existují jednak směrnice evropská z roku 2004 a jednak
rozhodnutí Evropské unie z roku 2009, číslo 750, které ukládá, jak by ten
mýtný systém, respektive, jak by výběrčí mýta a poskytovatel mýtných
dat měli vypadat. Ale vláda se usnesla a panu ministrovi uložila, že má
udělat tendr na provozovatele mýta. Čili nikoliv na výběrčího mýta či
poskytovatele mýtných dat. Prostě úplně mimo formu, kterou směrnice
Evropské unie stanovují. A prosím, tady vysloveně se jedná o obor, kde si
nemůžeme dělat, co chceme. Protože doprava je panevropská, nebo prostě
globální a jestliže my budeme mít tady jiný mýtný systém, než mají
kdekoliv jinde, tak budeme pro výsměch. No takhle to bohužel je,“ podpořil
v debatě Prachaře Petr Moos. Oba dva se také shodli na tom, že lepší by
bylo zřejmě výběrové řízení zrušit a vypsat nové.

A do třetice se kriticky k tendru vyjadřuje také exministr dopravy Zdeněk
Žák, bývalý náměstek ministra dopravy a bývalý generální inspektor
Českých drah (později Drážní inspekce). Od července 2013 do ledna 2014
byl ministrem dopravy ve vládě Jiřího Rusnoka. Ten již před nedávnem
prohlásil, že o účelnosti současného výběrového řízení na provoz
mýta má velké pochybnosti. A že po určení vítěze se stát zbaví
vlastního funkčního zařízení, které navíc v posledních letech inovoval
za několik set milionů. „Ťokovo vyjádření, že se mikrovlnný systém
nějak možná využije, je více k smíchu než k zamyšlení. Jen v Česku se
může stát, že politici tak dlouho lobbují za komerční firmy v pozadí,
až se spustí výběrové řízení, které povede k vyhození již jednou
daňovými poplatníky zaplaceného mýtného systému. Jistě, dokážu
pochopit averzi Ťoka a dalších politiků ke stávajícímu provozovateli
Kapsch, který si v minulosti uměl tvrdě obhájit vlastní zájmy. Ale
nemůžeme přece s vaničkou vylívat i dítě. Ve snaze zkomplikovat
Rakušanům obhajobu provozu mýta pro další desetiletku provedli politici
takovou zhůvěřilost s neekonomickým rozšiřováním mýta a celým tendrem,
že lze očekávat smršť trestních oznámení. Ťok už veřejně přiznává,
že 900 kilometrů jedniček je v zadání tendru z politických důvodů a
nemá to ani ekonomický, ani regulatorní smysl. Kdyby se soutěžil nový
provozovatel pro stávající státní mýto, mohla by veřejnost jednoduše
porovnat, o kolik levněji by to konkurenční firmy nabídly. Ťokův tendr ale
přinese úplně nový systém, výstavbu a implementaci, další zvýšené
provozní náklady,“ kritizuje výběrové řízení exministr dopravy Zdeněk
Žák.

Trojice exministrů dopravy mají na zadané výběrové řízení podobně
kritický názor. Bylo vypsáno špatně již od samého začátku. Jak i sám
Ťok přiznává některé podmínky, byly do tendru vepsány z politických
důvodů. Dnes už zřejmě sám neví, jak z celé šlamastiky vybruslit.
Dogmaticky trvá na svém, možná z politických důvodů. Možná i proto jeho
„životnost“ je daleko vyšší než u trojice předchozích ministrů
dopravy, kteří současné výběrové řízení tvrdě kritizují.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Bude to těžké, připustil Fico nad výsledky voleb

Vítězem slovenských parlamentních voleb je opět strana Směr-SD v čele s
Robertem Ficem. Její pozice však není rozhodně tak silná, jako tomu bylo
před čtyřmi lety. I přesto se Fico pokusí sestavit novou vládu. Uvedla to
ČTK.

Fico na setkání před novináři uvedl, že vytvořit novou vládu nebude
snadné a asi to potrvá i déle. Spolupráci s nikým současný premiér
nevyloučil.

„Vzniká nám povinnost jako straně, která tyto volby vyhrála, pokusit se
sestavit smysluplnou a stabilní vládu. Nebude to lehké, ale určitě je
třeba udělat vše pro to, aby nebyla ani pravděpodobnost předčasných
parlamentních voleb, ani žádné jiné experimenty, které by narušovaly
představu o parlamentním demokratickém systému,“ uvedl Fico.

Podle průběžných výsledků získal Ficův Směr-SD 29 procent. Podle
odhadů by měl získat asi 45 křesel. Doposud jich ve stopadesátičlenném
parlamentu měl 83. Do Národní rady SR se dále mělo dostat asi sedm
dalších stran a hnutí. Na druhém místě se navzdory očekáváním
umístila SaS pravicového ekonoma Richarda Sulíka. Naopak zklamáním jsou
volby pro favorizované hnutí Síť. Mimo mnoha dalších uspěl i pravicový
radikál Marian Kotleba, jehož uskupení Ľudová strana Naše Slovensko
proniklo do parlamentu.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Kariérističtí pitomci z komunistických řad, poukázal Josef Skála na
viníky Listopadu ´89. Lidé si mysleli, že budou dál žít "v poho", ale
šeredně se spletli

Zítra si Česká republika připomene výročí 17. listopadu. Bude to přesně
28 let od začátku sametové revoluce, která zapříčinila po 41 letech pád
komunismu. Například o tom, jestli byla revoluce připravovaná či
spontánní, diskutovali v pořadu „Názory bez cenzury“ na webu primazpravy.cz
a facebookovém profilu zpravodajství FTV Prima politolog Alexander Tomský,
publicista Petr Žantovský a místopředseda KSČM Josef Skála.

Jako každý rok i letos tento státní svátek bude doprovázet několik
demonstrací a shromáždění za svobodu a demokracii. Některé stanice metra
jsou z technických důvodů uzavřené. „Asi tady jde o pokus vytvořit pocit,
že se chystá něco takového jako 17. listopadu, že voláme po nějakém
novém 17. listopadu, a tedy k tomu připravujeme i celé to divadelní
angažmá,“ komentuje současné výluky metra publicista Petr Žantovský.

Všichni diskutující si ten den v myšlenkách připomněli. „Ten moment pro
mě byl okamžikem otevřením nadějí na to, že budu moci dělat věci,
které jsem předtím nemohl a které bych pravděpodobně nemohl dělat, i
kdyby ten režim zůstal takový, jaký byl,“ zamýšlí se nahlas Petr
Žantovský nad tím, jak on vnímá 17. listopad. Bere ho jako „nové
narození“. „Osobně ho slavím s velkou rozkoší a velkou láskou,“
emotivně dodává. Politolog Alexander Tomský vnímá 17. listopad daleko
vypjatěji. „Bylo to velice dramatické pro mě a znamenalo to úplný nový
start do života čili třetí život,“ říká.

Místopředseda KSČM 17. listopad považuje jako souběh dvou procesů. „První
byla narůstající nespokojenost mezi lidmi se spoustou věcí, které
nehodlám obhajovat, a inscenace, inscenace, která byla hodně dovedně
provedena,“ sdílí názor Josef Skála, místopředseda KSČM. Podle něj se
na aranžmá inscenace podíleli „kariérističtí pitomci z vlastních řad“.

Tím se otevřelo téma, zda sametová revoluce byla spontánní, nebo již
dříve připravená. „Proces byl postupný a dlouhodobý. Skutečně to
začalo v podstatě v roce 1979, 1980 v Polsku,“ domnívá se politolog
Tomský. „Prostě Češi k tomu přišli jako poslední za pět minut dvanáct,“
dodává horlivě. Podobně situaci vnímá i místopředseda KSČM.

Celý záznam diskuse zde.

Jinou optikou to vidí komentátor Žantovský, který byl na rozdíl od svých
kolegů podle svých slov vnějším pozorovatelem. „V roce 1988 velice málo
lidí tady tušilo, že se něco děje ve světě,“ obhajuje svůj postoj
Žantovský a připomíná, že více informací samozřejmě měli vysocí
funkcionáři, zpravodajské služby, vybraní disidenti a další. „To my
jsme ovšem nevěděli,“ hájí stanovisko lidí cinkajících klíči. Na to
reaguje politolog Tomský tím, že ovšem nelze vylučovat spontánní prvek.
Podle něj vysocí funkcionáři tušili, že se blíží konec, nicméně
demonstrace byly spontánní. „To nebylo hrané, když přišlo sto tisíc
lidí na Václavák,“ dodává důrazně.

Česká společnost není ve vnímání sametové revoluce jednotná. Lze
pozorovat názorovou roztříštěnost. Alexander Tomský se domnívá, že tato
rozpolcenost pramení z neuvěřitelného šoku z nové životní úrovně.
Motivátorem podle něj byl chtíč „žít jako na Západě“.

„Vezměte si, jak šokováni byli všichni lidé, kteří dostali možnost
cestovat, hlavně to byli důchodci,“ uvádí v pořadu Názory bez cenzury
politolog. Tomu přitakává i místopředseda KSČM, když říká: „Lidé
žili v pevném přesvědčení, že všechny sociální garance, ten život ‚v
poho‘ se už nikomu nedá vzít, že to takhle bude dál, a k. tomu přibude
to cestování a všechno, a to samozřejmě tak nebylo.“ Publicista
Žantovský vidí pak primární důvod v tom, že všichni začali budovat
kapitalismus s chutí a radostí a podle něj teď mnoho lidí je na tom
diametrálně jinak než na začátku. To podle Žantovského přispívá k
vlně deziluzí ve společnosti.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Romský aktivista Holomek: Zemana volí ti, co si nedokáží analyzovat situaci.
Ať udělá co nejvíc chyb, aspoň lidi uvidí, co je zač. Táhne nás do
Ruska, díky bohu za EU

ROZHOVOR Uměle vyvolávané a hlavně virtuální nebezpečí migrace u nás
paradoxně pomohlo Romům. I to si myslí romský aktivista Karel Holomek a
předseda nevládní organizace Společenství Romů na Moravě. Zároveň také
upozorňuje, že rozpad EU by mohl být velké neštěstí. Přál by si, aby
Miloš Zeman udělal „ještě víc ,kalašnikovů‘ a chyb, jako je kauza
Peroutka, aby bylo jasné, jaký je“.

Kam se podle vás posunula problematika migrace s tím, že loni do Evropy
přišly skoro dva miliony lidí?

V České republice se nezměnilo skoro nic, když čtu ta směšná čísla o
nějakém stu migrantů, není to nic. Musím ale přiznat, že se změnil můj
pohled na vnímání lidských práv. I já, který jsem byl vždy
bezvýhradným zastáncem lidských práv, jsem musel některé věci
přehodnotit z hlediska limitů, které zde v případě tak velké migrace jsou.
Je-li ohrožena bezpečnost země, je třeba činit určitá opatření, ne ale
taková, která by popřela principy, na nichž stojí například Evropská
unie. Musím také říct, že velmi oceňuji postoj české vlády a premiéra
Sobotky, a to i přes výhrady, které k němu mám. Ten postoj se nevymyká
principu solidarity s EU, a přitom bere v úvahu limity a hranice, které musí
i Česká republika respektovat, aby bezpečnost a fungování státu byly
zajištěny. Liší se tím od postoje maďarské vlády nebo Polska, je podle
mne dobře, že se Česká republika z tohoto přístupu vymyká, a je to i v
Evropě pozitivně hodnoceno. Oceňuji také, že v tomto směru vláda a
zejména premiér Sobotka, z něhož se „z povinnosti“ stal statečný
člověk, obratnou politikou dostali prezidenta Zemana do role člověka, který
musí jezdit na jakési spanilé jízdy po krajích českých, protože v
zahraničí ho kromě Ruska a Číny nikde neberou vážně.

Největší tíhu migrace nese Německo, Angela Merkelová ale ztrácí podporu
voličů. Myslíte, že svou politiku dlouhodobě dokáže obhájit?

Je faktem, že AfD, považovaná za nacionalistickou stranu, uspěla, ale
zdaleka to není tak, že kancléřka Merkelová prohrála, jak to interpretuje
například Václav Klaus. Rád bych se ho zeptal, co říká na to, že šéfka
AfD prohlašuje, že na hranicích Německa se budou migranti střílet. CDU
ztratila, ale pořád platí, že hraje v německé politice hlavní roli.
Klause považuji za člověka, který má sice brilantní mozek, ale někdy je
naprosto vedle jak ta jedle. Merkelová vůbec neprohrála, lze mluvit o
neúspěchu CDU, ale ne o neúspěchu Angely Merkelové, která je dlouhodobě
úspěšná, ještě úspěšnější, než byl Helmut Kohl. Evropská unie je v
problémech, ale já jako občan České republiky jsem rád, že jsme jejím
členem. Stačí si všimnout, co EU dělá, třeba i pro řešení problematiky
Romů. Všude kolem je zřetelně vidět, čím EU prospěla ČR, městům a
podobně. A takové řeči, že si od Unie nenecháme diktovat nebo že je to
stejná organizace jako RVHP nebo Varšavská smlouva, nemůže přece žádný
soudný člověk brát vážně. Je v zájmu i všech těch, kteří na
Evropskou unii nadávají, udržet se v ní, protože je to jediná perspektiva
vývoje. Když se EU rozpadne, spadneme pod vliv Ruska, jak to prosazuje pan
Zeman. Tomu se ale musím jen smát, je to ovšem smích plný hořkosti.

Obliba prezidenta Miloše Zemana u nás roste. Myslíte, že mu může vydržet
do prezidentských voleb a že bude opět zvolen?

Zeman prostě si už teď dělá volební kampaň a hraje na to, že polovina
národa je na jeho straně. Je to ale polovina těch, kteří si nedokážou
analyzovat situaci a stanovit pořadí hodnot, které musejí platit pro lidské
jednání. Je s podivem, že jsou ještě lidé, jež na jeho rétoriku slyší.
Přeji si, aby Zeman udělal ještě více chyb, ještě víc „kalašnikovů“
a chyb, jako je kauza Peroutka, aby bylo jasné, jaký je. Snad se lidem
otevřou oči. Prezident Zeman je největším bezpečnostním rizikem tohoto
státu, on i lidé z jeho okolí – Mynář nebo Nejedlý – to je naprostý
skandál.

Má nějakou šanci případný Zemanův protikandidát?

Doufám, že neprozradím nic tajného, ale asi před třemi týdny proběhla v
Brně schůzka, kterou svolal režisér Rychlík s tím, že je třeba se
poradit, koho postavit proti Zemanovi, aby to byl důstojný soupeř. Byly tam
osobnosti z intelektuálního prostředí i spousta mladých lidí a doufám,
že se to povede. Navíc zde ve střední Evropě máme příklad prezidentů
Kisky nebo Dudy, kteří původně byli neznámí, a přesto uspěli.
Důležité je, aby mladí lidé šli k volbám a věděli, co je v zájmu
tohoto státu. A je také nutné volit, byť se skřípěním zubů, sociální
demokraciii při parlamentních volbách v roce 2017, které budou tři měsíce
před prezidentskými volbami. Pokud by vyhrál Babiš, tedy strana ANO, je
jisté, že by prezident jmenoval premiérem Babiše a Babiš bez okolků by ze
Zemana učinil kandidáta strany ANO pro prezidentské volby. Není žádné
tajemství o existenci tandemu Babiš – Zeman. V případě vítězství
sociální demokracie lze jen stěží přepokládat, že by sociální
demokracie podporovala volbu člověka, který ji permanentně nenávidí a
škodí jí. Napříč politickým spektrem současnosti nevidím žádnou
stranu, která by Zemana podporovala, kromě ANO, a to ještě s výhradami.
Bohužel rozhodovat budou lidé, kteří nevidí, jaká nebezpečí současný
prezident představuje, a hodnotí jeho přibližování se průměru či snad
podprůměru českého občana a voliče. Tomu primitivní rétorika Zemana
lahodí.

Nejistota zasáhla i Evropskou unii, chystá se britské referendum, sílí
euroskepticismus. Jak to vnímáte?

Určitě by bylo velké neštěstí, kdyby Británie z EU odešla, pokud sleduji
názory premiéra Camerona, i on si to uvědomuje. Členství je pro Británii
přínosem a větší část jejích občanů je pro zachování členství v
Unii. Británie je důležitou součástí EU, nemyslím sice, že by její
odchod znamenal naprostý konec Unie, ale velmi špatné by to bylo. Je zcela
jasné, že by toho využilo Rusko, čím více bude Evropská unie
rozklížená, tím více bude růst Putin. Jak sám řekl, považuje za
největší neštěstí rozpad Sovětského svazu, a to jasně svědčí o tom,
že usiluje o obnovení velmocenského postavení své země. A proto je nutné,
aby proti němu stála silná, tvrdá a bezpečná hranice, a tou jsou jedině
USA, NATO i Evropská unie. Je to jediná možnost, jak udržet Putina v
rozumných mezích.

Jak vidíte budoucnost Sýrie a tamních konfliktů poté, co bylo uzavřeno
příměří a ruské letecké síly se stahují? Má šanci nějaké
kompromisní řešení vedoucí k míru? A jak to může ovlivnit migrační
krizi?

Už to, že se začíná řešit problém na místě, je dobrý signál.
Základem řešení migrační krize je nyní dohoda s Tureckem, byť za cenu
určitého vydírání. Turci musejí zabránit nekontrolovatelnému přílivu
migrantů. Putin sice stahuje své letecké síly, ale není to proto, že by
dosáhl cíle likvidace Islámského státu, ale hodí se mu to do jeho
momentální koncepce. Uvidíme, co přinese jednání EU s Tureckem, pokud se
dohodnou, bude to sice stát velké peníze, mohlo by to přinést řešení
migrační krize.

Prezident Zeman pro letošek předpověděl, že se migrační vlna přežene i
přes nás. Má podle vás pravdu?

To je nesmysl, žádná uprchlická vlna v Česku ani na Slovensku nebude, budou
to možná větší počty uprchlíků, které budeme přijímat, jak je to
nastaveno podle evropských dohod, ale i kdyby to bylo nějakých pět tisíc
lidí, nejsou to žádné nebezpečné počty. To, co říká Zeman, je jen
nahánění strachu a populistické shánění přízně. Jiná věc je, jak se
potom budou ti lidé integrovat. Takové programy musí zabezpečit stát.
Tvrdím ale, že žádná nebezpečná vlna se přes nás nepřevalí. Ostatně
migranti o Česko neprojevují příliš zájmu. Chtěl bych ještě upozornit
na jeden aspekt migrace – podívejte se, co se stalo s Romy a pohledem na ně.
To uměle vyvolávané a hlavně virtuální nebezpečí migrace u nás jim
paradoxně pomohlo, protože z vědomí většiny občanů vytěsnilo jejich
nesnášenlivost k Romům. Středem zájmu je někdo jiný, a to musím
přičíst k dobru Miloši Zemanovi. Nebezpečí, kterým nesmyslně straší,
pomohlo Romům. Najednou je klid, problém jako by přestal existovat.

Choices:
- ne
- ano


Question:
TOP 09? Politický Titanik. Jiřího Pospíšila si Pražané nezaslouží.
Přečtěte si ostrý komentář

Petr Holec v textu pro server INFO.cz zhodnotil situaci v TOP 09, kterou teď
vede Jiří Pospíšil. To je podle Holce zoufalec týdne, protože je jako
předseda strany takřka neviditelný a jako europoslanec a občan ze
západních Čech by se zřejmě rád stal primátorem Prahy, což si prý
Pražané nezaslouží.

„Tak tohle chce fakt totální bezostyšnost. Anebo spíš zoufalství. Není
to tak dlouho, co hnutí STAN opustilo TOP 09, protože prostě pochopilo, že
lepit se dál na politický Titanic Miroslava Kalouska je sebevražda. Načež
se zkusilo přilepit na lidovce, po nich to zkoušelo s miliardářem Daliborem
Dědkem a teď… Teď se STAN vrací domů k TOP 09. Bludný kruh – či
spíš veletoč – se uzavírá,“ zahájil svůj komentář Petr Holec.

Do jisté míry prý rozumí tomu, co se dnes mezi TOP 09 a STAN děje. Obě
strany prolezly do Parlamentu s odřenýma ušima a jejich zoufalství je prý
spojuje. Otázkou je, zda jim spojení sil nějak pomůže, když se vezme v
potaz, že ve volebních průzkumech se obě strany pohybují pod 5 procenty.
Pravda, zatím spojily své síly jen pro komunální volby v Praze, ale podle
Holce to není moc dobrá zpráva.

Komentátor připomněl, jak za TOP 09 kandidoval na primátora Zdeněk Tůma,
který se po vyhraných volbách z politiky stáhl a raději se věnoval byznysu.
A po Tůmovi přišel Tomáš Hudeček z Olomouce, který se podle Holce v Praze
hádal skoro z každým. A teď se zdá, že chce být primátorem Jiří
Pospíšil, předseda TOP 09 a europoslanec.

„Ano, právě kvůli nejzručnějšímu politickému manipulátorovi lidé
kdysi dokonce demonstrovali, když ho expremiér Petr Nečas odvolal z vlády.
To je ale minulost. Coby šéf strany Pospíšil dokáže být až obdivuhodně
neviditelný, a to i když ho v TV sledujete v přímém přenosu. I kvůli
němu se mi začíná stýskat po tiskovkách s Kalouskem, jenž si za čtvrt
století ve vysoké politice vypěstoval slušný herecký talent a umění
velkého patosu,“ doplnil Holec.

Hnutí STAN prý už prokázalo, že toho v Praze mnoho nesvede a kdyby se k
tomuto dvojlístku přidali třeba ještě Zelení, tak by se zrodila politická
síla, kterou si podle Holce Pražané nezaslouží.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Buď půjdete poslušně s EU, nebo zaúpíte pod knutou Ruska. Vědec rozebral,
proč je tento argument nesmyslný

Vědecký pracovník Tomáš Vaněk se na webu Neviditelný pes vyjádřil ke
dle něj falešnému dilematu „Evropská unie, nebo Rusko“.

„Kdo kritizuje EU či uvažuje o tom, zda a nakolik je naše členství pro
nás výhodné, je agentem Kremlu a chce naši zemi opět posunout do sféry
vlivu Ruska,“ uvedl to, co často slýchá, Vaněk. Podle něj právě toto je
klasickým příkladem „falešného dilematu“, které je odborně
definováno jako „jeden z argumentačních klamů, který vyvolává dojem,
že existují pouze dvě, tři, čtyři možnosti tam, kde je jich ve
skutečnosti více“.

„Nejde jen o to, že sama argumentace, že kritika EU je něco špatného,
nás vrací do dob reálného socialismu, kdy byla povolena jen kritika
amerického imperialismu a ti, kdo si dovolili kritizovat ‚tábor míru a
socialismu‘, byli nálepkováni jako ‚samozvanci a zaprodanci‘, ale
především o to, že je nesprávná i věcně,“ dodal. Jak se domnívá,
jako členové nějakého spolku máme právo kritizovat to, co se v něm děje,
a v případě, že nejsme spokojeni a nejsme schopni to změnit, můžeme
spolek i opustit. V rámci své kritiky Evropské unie uvádí mimo jiné to,
že je nutno si uvědomit, že pokud jde o vnější bezpečnost státu,
nepředstavuje EU žádné bezpečnostní záruky. „Každý je svědkem toho,
že není schopna uhájit své hranice ani proti neozbrojeným migrantům. Tuto
záruku poskytuje jen NATO svým členům bez ohledu na to, zda jsou členy EU
nebo ne,“ píše Vaněk. Poslední vývoj navíc dle jeho názoru ukazuje, že
velké státy, především Německo, se necítí být vázány jakýmikoliv
dohodami uvnitř EU, bezohledně prosazují svoji vlastní politiku a těm,
kteří nechtějí „držet hubu a krok“, bezostyšně vyhrožují. Původní
text ZDE „Pokud jde o Rusko, za jehož agenta budu nepochybně na základě
tohoto textu označen, jeho imperiální politika je dlouho známá, neměnná,
a tudíž zcela nepřekvapivá. Stejně tak není překvapivé, že využívá
všech možností pro zvýšení svého vlivu i u nás. S tím je třeba
počítat a podle toho je třeba se chovat. Ale to je zcela v rukou naší
vlády a našich občanů. Proti případné vojenské intervenci nás chrání
NATO, s případným růstem vlivu politického si musíme poradit sami. Zde
nám opět nepomůže ani EU. Ostatně rád bych připomněl, že Německo se
dokázalo s Ruskem vždy dohodnout proti zájmům jiných států, a to nejen v
minulosti (pakt Molotov-Ribbentrop), ale i v současnosti (ropovod Nordstream),
kdy se v celé věci angažoval osobně i německý kancléř,“ podotkl k
Ruské federaci Vaněk. Důležité je dle jeho názoru především to, že
černobílá volba „EU, nebo Rusko“ je zcela matoucí. „Ano, můžeme se
pokusit o reformu EU a osobně bych takové řešení preferoval. Má to ovšem
‚háček‘. Při jakémkoliv pokusu o jiný názor nám nejen není
nasloucháno, ale je nám především v souvislosti s migrací vyhrožováno. A
to nejen Česku, ale celé V4,“ uzavřel s tím, že jednou z možností je
tak neposlušnost či vzít opět vládu do svých rukou. : Psali jsme: : : : :
Herec Hrušínský vyzývá veřejnost: Chystáte se na podzim volit estébáky
a kolaboranty s Ruskem? Podívejte se na tyto fotky! : : : : Chlácholivé
tvrzení, že s většinou muslimů není problém, teď neobstojí. Buchert
sepsal desatero : : : : Komentátor Petráček: Pokud odejde Merkelová, postoj
Berlína k migraci a kvótám se změní k lepšímu? Čerta k lepšímu,
ukazuje Schulz : : : : Žádám, ať EU začne fungovat! Michal Hašek se
pěkně naštval: Včera Barcelona, dnes Finsko, zítra...

Choices:
- ne
- ano


Question:
Trump má za to, že pouze USA „bojují za Ukrajinu“

USA jsou jedinou zemí, která reálně bojuje za Ukrajinu, prohlásil americký
miliardář Donald Trump, který je uchazečem o post prezidenta za
Republikánskou stranu.

Podle jeho slov, „bojujeme za Ukrajinu." „Ale nikdo jiný za Ukrajinu
nebojuje. Kromě jí samotné, samozřejmě," míní Trump. Je přesvědčen,
že „je to nečestné a nelogické."

Choices:
- ne
- ano


Question:
Sněmovní zemědělský i kontrolní výbor povede hnutí ANO

Předsedou sněmovního zemědělského výboru bude i v tomto volebním období
první místopředseda hnutí ANO a předseda poslaneckého klubu hnutí
Jaroslav Faltýnek. Také v čele sněmovního kontrolního výboru stane
reprezentant ANO, Roman Kubíček, napsala ČTK.

Do funkcí je dnes zvolili členové výborů. Kontrolní výbor tak poprvé od
jeho vzniku v roce 2006 povede někdo jiný než představitel KSČM.

Faltýnek v zemědělském výboru obdržel 16 hlasů od 17 přítomných
poslanců. Kubíček, který byl v předchozím období členem kontrolního
výboru, získal 13 z 15 hlasů.

Faltýnek po volbě uvedl, že nechce řešit problémy politicky. Chce řídit
výbor ve prospěch zemědělců, nerozlišovat malé a velké, zastavit propad
zemědělské produkce a podpořit ji. Chtěl by například podpořit tuzemský
chov prasat a nedovážet vepřové.

Také Kubíček v kontrolním výboru po svém zvolení uvedl, že výbor vždy
pracoval na nepolitickém principu. „Slibuji, že budu měřit každému
stejným metrem,“ řekl. Činnost kontrolního výboru Sněmovny není podle
něj totožná s činností kontrolních výborů obcí.

Kubíček nevidí problém v tom, že je reprezentantem vítězného hnutí. „Protože
my jsme v uplynulém období opravdu pracovali na základě dohody všech
politických stran. Zde se nepolitikařilo,“ dodal.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Terorista Abdeslam je venku z nemocnice. Bojí se vydání do Francie

V pátek policie zadržela atentátníka z Paříže Salaha Abdeslama. Při
společném zákroku belgických a francouzských sil byl terorista postřelen a
skončil v nemocnici. Dnes z ní však byl propuštěn a Francie se připravuje
na velký soudní proces. Advokát Abdeslama však varuje, že bude proti
vydání do Francie rázně protestovat. Informuje o tom ČTK.

„S belgickou justicí spolupracuje,“ sdělil médiím Abdeslamův právní
zástupce Sven Mary. „Už vám dopředu mohu říci, že odmítneme vydání
do Francie,“ doplnil. K akci došlo v Bruselu, takže moc nad zadrženým
mají belgické úřady, které teoreticky nemusejí francouzské žádosti
vyhovět. To by se však Francouzům ani trochu nelíbilo.

„Salah Abdeslam se musí zodpovídat za své činy před francouzskou justicí,“
upozornil francouzský ministr vnitra Bernard Cazeneuve. Dopadení
nebezpečného teroristy a několika dalších extremistických kolegů pomohlo
zvýšit bezpečnost v Evropě. Teď ho čeká výslech a důkladné
vyšetřování, na které budou pravděpodobně Francouzi s Belgičany
spolupracovat. Na Abdeslama existuje evropský zatykač, což by proceduru
předání z Belgie do Francie mělo usnadnit.

Zatčena byla i rodina, která Abdeslama v Bruselu ukrývala.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Obama: ukáže čas, dokáže-li Trump a Brexit uklidnit hněv voličů

Až čas ukáže, zdali vítěz prezidentských voleb v USA Donald Trump a
Brexit dokážou uklidnit hněv voličů, prohlásil prezident Barack Obama.

„Čas ukáže, dokáží-li navržené recepty — ať už se jedná o Brexit
či o volby v USA — uspokojit nakonec ty lidi, kteří cítili strach, hněv a
byli znepokojeni," řekl prezident USA v odpovědi na otázku, zdali vidí
paralely mezi volbou Donalda Trumpa na post prezidenta USA a referendem ve
Velké Británii, kde voliči hlasovali proti setrvání země v EU. Obama
vystupoval na tiskové konferenci v Aténách s řeckým premiérem Alexisem
Tsiprasem. Tiskovou konferenci vysílali americké kanály.

Zvolení Trumpa často srovnávali s referendem o Brexitu, jelikož oba
výsledky se ukázaly být neočekávané pro sociology a politiky.

Obama zůstává hlavou státu do 20. ledna, kdy do funkce nastoupí zvolený
prezident USA Donald Trump.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Média: Turecko zakazuje vrtulníku ministryně obrany SRN přistát na ostrově
Lesbos

Turecká vláda pokračuje v provokativních akcích – teď například
nepovoluje přistání vrtulníku německé ministryně obrany с ve městě
Mytiléna na ostrově Lesbos, informuje řecká televizní stanice Skai.

Ministryně plánovala odletět na Lesbos 6. března. Podle programu má
ministryně po návštěvě města Mytiléna zamířit ve vrtulníku NATO na
německou loď Bonn, která je zapojena do mise aliance v Egejském moři a
jejímž cílem je omezit příliv migrantů.

Na začátku února se něco podobného odehrálo i s řeckým premiérem
Alexisem Tsiprasem, který hodlal navštívit Írán. Ankara zakázala přelet
letadla řeckého premiéra přes svůj vzdušný prostor, jestliže bude
doplňovat palivo na ostrově Rhodosu. Atény tehdy změnily letový rozvrh —
po doplnění paliva na Rhodosu pokračovalo letadlo v cestě do Íránu přes
Egypt.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Zdravotní sestra navrhla, aby byli bílí chlapci hozeni vlkům, a přišla o
práci

Pracovnici zdravotního střediska ve státě Indiana propustili kvůli „protichůdným
návrhům na sociálních sítích“, uvádí IndyStar.

Zástupci zdravotního střediska slíbili, že provedou interní
vyšetřování, a informovali o propuštění zdravotní sestry od pondělí 27.
listopadu.

Koncem října dva Afroameričané z Oklahomy se oblékli jako bílí lidé a
vyfotili se s předvolebním plakátem Trumpa, což vyvolalo diskuzi na
Facebooku, jestli je to možné považovat za projev rasismu. Názory byly
různé, někteří uživatelé uvedli, že kdyby něco podobného udělali
bílí lidé, byli by prohlášeni za rasisty.

Choices:
- ne
- ano


Question:
Teroristé? Turecko zadrželo dva Čechy

Dva Češi, kteří údajně bojovali za milice YPG v Sýrii, byli zadrženi v
Turecku. V provincii Sirnak se snažili překročit na jihovýchodě země
hranici se Sýrií.

Turci Markétu Všelichovou a Miroslava Farkaše zadrželi podle serveru Daily
Sabah při své první operaci proti zahraničním bojovníkům YPG.
Čtyřiadvacetiletá Všelichová je studentkou České zemědělské univerzity
v Praze, v Sýrii byla v posledních letech několikrát. Farkas je podle
serveru Echo24.cz členem cizinecké legie. Oba se svou pomocí kurdským
milicím nijak netajili.

Zadržený Čech, který vystupoval pod krycím jménem Serxwebun Botan, je
údajně odstřelovačem, žena, Zelane Botan, se v řadách kurdských jednotek,
které v severní Sýrii bojují proti organizaci Islámský stát (IS),
podílela na logistice a zdravotní péči. Koordinovala prý také cesty
dalších „dobrovolníků-teroristů“ z Evropy do Sýrie, tvrdí citovaný
turecký zdroj.

Choices:
- ne
- ano