Já věřím panu Bradymu a ministru Hermanovi, sdělil PL profesor Jan Pirk

ROZHOVOR Uznávaný chirurg profesor Jan Pirk sice prožil státní svátek 28.
října v Japonsku, kde byl s delegací přijat japonským císařem a
císařovnou, ale na spory kolem přijetí dalajlámy a vyznamenání pana
Bradyho si udělal jednoznačný názor. V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz
prohlásil, že rozhodnutí prezidenta Miloše Zemana neudělit státní
vyznamenání oběti holocaustu a bojovníkovi za demokracii Jiřímu Bradymu
nepovažuje za moudré státnické rozhodnutí.

Sledoval jste situaci, která se vyvinula po přijetí dalajlámy na
ministerstvu kultury, pokračovala sporem kolem nevyznamenání oběti
holocaustu pana Jiřího Bradyho, neúčastí politiků na slavnostním večeru
ke státnímu svátku 28. října a shromážděním na Staroměstském
náměstí?

Já bych řekl, že to je mnoho povyku pro nic. Podle mne přijetí dalajlámy
ministrem kultury nemá žádný dopad na naši ekonomiku a hospodaření,
protože velké podniky a celá ekonomika fungují bez ohledu na konání
politiků. Možná se tím jen někteří politici snaží získat nějaké body.

Jak jste prožil státní svátek 28. října vy osobně?

Musím říci, že jsem 28. října byl na služební cestě v Japonsku, kde
jsem zažil krásné okamžiky, protože naši delegaci přijal japonský
císař a japonská císařovna. A měli jsme možnost si s nimi popovídat.
Takže vyznamenávání na Pražském hradě jsem viděl jen přes internet. Ale
to, že pan Brady byl vyškrtnut ze seznamu vyznamenaných, osobně nepovažuji
za moudré státnické rozhodnutí.

Stejně smýšlí i řada politiků, kteří se snažili napravit ostudu, proto
panu Bradymu předali jiná ocenění, ať už například předseda vlády,
Poslanecká sněmovna nebo olomoucká univerzita. Ale pohoršení vyvolalo i
prohlášení čtyř nejvyšších ústavních činitelů, kteří chtěli
ujistit čínské představitele, že přijetí dalajlámy ministrem a dalšími
politiky neznamená změnu v česko-čínských vztazích. Někteří kritici to
označili za servilitu vůči totalitní velmoci. Jak jste to vnímal?

Myslím, že to bylo zbytečné, že se strachujeme zbytečně. Škodovka
určitě nepřestane vyvážet svoje auta do Číny, protože byznys na tohle
nehledí. O tom jsem přesvědčen. Ale myslím, že celá naše republika je
jako jedno průměrné čínské město, my nejsme v porovnání s Čínou
vlastně nic. Je to přeceňování významu, že to, co tady uděláme, se
odrazí na vzájemných vztazích. Samozřejmě je dobré obchodovat s každým,
ale nemyslím, že obchod bude na něco takového zásadně reagovat. Spíš mě
překvapuje, že se nikdo nepozastavil nad tím, že to může rozladit Izrael.
Kvůli tomu, že se někdo sešel s dalajlámou, píší politici prohlášení,
ale že to mohlo oprávněně rozzlobit Izrael, nikoho nenapadne.

Odlétáte na služební cestu do Izraele. Očekáváte, že tam na toto téma
třeba přijde řeč?

Myslím, že ne. Jedeme na zdravotnickou misi, myslím, že o tomhle mluvit
nebude. Máme domluvených několik schůzek na oddělení srdeční chirurgie,
na oddělení srdečního selhání. Nemyslím, že by svět nějak moc
zajímalo, kdo dostane v Česku státní vyznamenání.

Jak se jako lékař díváte na utužování vztahů s Čínou, která veřejně
přiznává, že využívá k transplantacím orgány od takzvaných vězňů
svědomí? Tedy osob zadržovaných za své přesvědčení, například
stoupenců Fa-lun-kung, Tibeťanů, Ujgurů a křesťanů? Díky tomu Čína
jako jediná země dokáže zajišťovat orgány v rekordním čase a množství.

Je to úplně jiná kultura, v naší západní civilizaci je takové jednání
kriminální čin. Tady je to naprosto nepřípustné.

Zajímavá byla i reakce Číny na prohlášení čtyř nejvyšších českých
ústavních činitelů v tom smyslu, že za slovy by měly následovat činy.
Není to typický postoj totalitní velmoci k malé zemi? Ale jsme přece
součástí Evropské unie, NATO, neměli bychom vystupovat sebevědoměji než
v minulosti, když jsme byli v područí tehdejšího Sovětského svazu?

To máte naprostou pravdu. To určitě ano. Ale já vlastně ani nevím, jestli
Čína nějak reagovala na přijetí dalajlámy.

Reagovala na to čínská velvyslankyně, po přijetí dalajlámy ministrem
kultury navštívila Pražský hrad, kde se setkala s ředitelem zahraničního
odboru kanceláře prezidenta Hynkem Kmoníčkem. A poté vydali prezident,
premiér a předsedové obou komor Parlamentu společné prohlášení, ve
kterém se mluvilo o respektu k „územní celistvosti Čínské lidové
republiky, jejíž je Tibet součástí“.

Myslím, že to, že velvyslankyně na Hradě byla, patří ke koloritu
diplomatických služeb a že jsme na to neměli takhle přehnaně reagovat. Ani
vlastně nevím, jestli ústavní činitelé napsali prohlášení jako
soukromé osoby, nebo jako vedení státu. Pokud to napsali jako představitelé
vedení státu, měly by to schválit obě komory Parlamentu. Přece tu máme
dvoukomorový parlament, který by k tomu měl sloužit. Oni osočují ministra
Hermana, že přijal dalajlámu bez souhlasu vlády, přitom sami také
podepsali něco, s čím třeba Parlament nesouhlasí. Je to stejné.

Říkal jste, že z mezinárodního pohledu nestojí vůbec za pozornost, že
český ministr kultury, který má v gesci i církve a náboženské
společnosti, přijal nejvyššího představitele jedné z náboženských
společností – dalajlámu. Měl by kvůli tomu odejít z funkce, jak ho
vyzýval Pražský hrad?

Berme to tak, že asi někdo chce být ministrem kultury.

A připadá vám to adekvátní k tomu údajnému prohřešku, tedy že přijal
dalajlámu přes nesouhlas prezidenta i ministra zahraničí Lubomíra Zaorálka?

Samozřejmě, že ne. Vždyť žijeme v demokracii, nežijeme v diktatuře.
Pořád si u nás lidi nezvykli na to, že když má někdo jiný názor než on,
není to jeho nepřítel. V demokracii to tak prostě je, někdo má takový
názor, někdo onaký. Od toho je to demokracie.

Takže máte pocit, že ani po více než šestadvaceti letech od pádu totality
jsme se nenaučili žít v demokracii?

Vůbec ne, vůbec jsme si na demokracii nezvykli. Přežívají v nás pořád
rysy agresivity, totality. Je to vidět všude, na silnicích, na chování
lidí navzájem.

Není to i tím, že takový přístup ke kritikům, k lidem s odlišným
názorem má právě i prezident České republiky? Ukazuje se, že důvodem,
proč pan Jiří Brady nedostal slíbené vyznamenání, byl jakýsi akt pomsty
za to, že jeho synovec přes nesouhlas hlavy státu přijal dalajlámu. Není
to nedůstojné prezidenta republiky?

Už jsem řekl, že to nepovažuji za moudré státnické rozhodnutí.

Pražský hrad ovšem do poslední chvíle popíral, že pan Brady byl
dodatečně ze seznamu vyznamenaných vyškrtnut, že mu vůbec někdo z Hradu
volal. Nemohlo to být přece jen jinak?

Pan Jiří Brady v rozhovoru pro Českou televizi popisoval, kdo mu volal, co mu
říkal, co má udělat, koho si může na Pražský hrad přivést, že o
vyznamenání nemá mluvit. Vzhledem k jeho celoživotním morálním postojům
bych spíš pochyboval o té druhé straně.

Takže věříte v tomto případě panu Bradymu a ministru kultury Danielu
Hermanovi, a ne Pražskému hradu a prezidentovi?

Ano.
