Jiří Pospíšil lamentoval před studenty: Co provádějí odpůrci EU u nás,
to nemá obdoby. Pak chválil, jak informuje z Bruselu Bohumil Vostal

REPORTÁŽ Británie úpící pod Brexitem a neskonalý český euroskepticismus,
který v Unii nemá obdoby. Ministr Chovanec s flintou v ruce neuhájil
směrnici o držení zbraní. A čeští europoslanci by se měli na domácí
půdě více angažovat, i když je proti tomu ve stranách, topku nevyjímaje,
určitá mentální bariéra. Na akci studentské akademie mladých diplomatů v
Plzni promluvil Jiří Pospíšil.

Účast agilního europoslance a krajského zastupitele je na této akci
tradiční, nechyběl tu ani v minulém roce. Tentokrát pro desítky chlapců a
děvčat, vesměs vysokoškoláků, pohovořil v úvodu o tom, že i přes
určité potíže je EU unikátním projektem. Došlo též na obchodní vztahy
s Čínou a na nebezpečí Východu a možné přeceňování Visegrádské
čtyřky.

Jak zabránit válce – obchodovat spolu

„Když sleduji politické debaty, ne vždy si uvědomujeme, že jsme
součástí EU, což je mimořádný, historicky zcela ojedinělý projekt, 28
zemí, které se rozhodly, že spolu budou nejen spolupracovat, ale že část
svých. pravomocí a působností, třeba v oblasti spotřebitelského práva
či v oblasti jednotného trhu, přenesou na společné orgány do Bruselu,“
uvedl na začátku debaty europoslanec Pospíšil. „Základní myšlenka je,
že pokud 28 relativně malých států spolu spolupracuje, tak je to jak pro
jejich občany či firmy, které v těchto státech působí, výhodné. Snaha
otců zakladatelů EU – tehdy po druhé světové válce to byla úplně jiná
integrace. Evropské společenství uhlí a oceli, ta první forma integrace,
jejíž myšlenkou bylo zabránit případnému dalšímu válečnému konfliktu.
Tehdy se hledalo řešení, jak zabránit tomu, aby Německo a Francie, dvě,
řekněme, hlavní velmoci na kontinentální Evropě v budoucnu ještě někdy
válčily. A základní myšlenka říká, že pokud spolu lidé obchodují a
spolupracují, tak spolu neválčí,“ vysvětloval Pospíšil mladému
auditoriu.

Prostor pro vás i pro konkurenci

Dále host pokračoval slovy: „Jeden stát z EU odejde a bude 27 zemí a lze
předpokládat, že přistoupí asi další státy, především z Balkánu, v
horizontu deseti let… Jako mladá generace byste měli nejvíce vnímat
výhody, které vám integrovaná Evropa a svět přinášejí. Starší lidé
nemají takové možnosti využívat naplno všechny výhody, jež evropská
integrace přináší, ale vy máte obrovské možnosti, které moje generace, a
zvláště generace starších – mých rodičů a prarodičů, vůbec neměla.
Vy máte šanci žít nejen v Plzni, České republice, ale i žít a realizovat
se na území celé EU,“ hovořil plamenně europoslanec k několika
desítkám přítomných. „Vaším životním prostorem není pouze ČR jako
krásná, ale relativně malá země, ale životním prostorem je celý
evropský kontinent. Vašimi potenciálními konkurenty nejsou jen vaši
kolegové, kteří budou studovat nebo pracovat ve stejném oboru, ale jsou to
všichni mladí Evropané, kteří se rozhodnou jít podobnou cestou jako vy. Na
jedné straně tedy obrovské výhody, na druhé i ta větší konkurence,
která vás mást vést k co možná největším výkonům,“ uvedl dále
adept na vedení v TOP 09.

Brexit? Clo na české výrobky!

Co se bude dít s vývozem českého zboží poté, co Británie vystoupí z EU?
Jaký to bude mít dopad na české firmy? A Pospíšil pokračoval: „Protože
třeba v oblasti automobilového průmyslu vyvážíme do Velké Británie
obrovské množství nejen celých aut, ale i komponentů, které se tam třeba
montují. Ve chvíli, kdy Británie vystoupí z EU a kdy se nedohodneme, což se
klidně může stát, na pokračování obchodních vztahů v té nadstandardní
podobě, jak to umožňuje vnitřní trh EU, tak se může stát, že třeba na
obchod s Velkou Británií budou uvalena cla, a to až do výše 16, 18 procent,
a v takovém případě se náš vývoz do Velké Británie výrazně zdraží,
a tím pádem budou české firmy vyvážet méně. Protože dražší české
zboží poškozené clem si v Británii koupí méně spotřebitelů. V
katastrofické verzi, kdyby Brexit dopadl tak, že se vztahy s Británií
naprosto naruší a obnoví se cla, tak to může poškodit i Českou republiku,“
varoval Jiří Pospíšil.

Čína rozhodně není vzorem, ani velkým partnerem

Podle europoslance je si třeba uvědomit, že permanentně debatovaný obchod s
Čínou je z hlediska českého obchodu druhotný, „… protože tvoří tři
až pět procent našeho vývozu. Je to tedy pouze zlomek, zatímco do EU
vyvážíme většinu našeho vývozu. Pokud jste malou zemí a vyrábíte
sofistikované výrobky, tak jich na tuzemském trhu prodáte strašně málo,
potřebujete mít vývoz. Ti, kdo kritizují EU a říkají – pojďme dělat
referendum, případně vystoupit z EU, nenabízejí této zemi žádné jiné
řešení, s kým by Česká republika měla spolupracovat, kdyby případně
vystoupila z EU, kam by své zboží do budoucna mohla vyvážet. A kdo by měl
být partnerem České republiky, když to nebudou země západní Evropy,
které vyznávají principy svobody, demokracie, lidských práv. To je z mého
pohledu možná ještě více důležité, než jsou ekonomické výhody. To je
ta hodnotová orientace.“ Měli bychom tedy spolupracovat se stejnými zeměmi,
které vyznávají podobné hodnoty. „Je dobré spolupracovat ze zeměmi, jako
jsou Rusko, Čína, ale jsou to země, které mají jiné hodnoty, nemají
takový vztah k demokracii a lidským právům, jako máme my. Tím pádem
bližší nám mají být ti, kteří vnímají svět jako my a vnímají
člověka podobně jako my, než ti, kteří na lidský život pohlížejí
úplně jinak. Viz třeba Čína se svým totalitním komunistickým režimem,“
připomenul problematiku lidských práv v zemi draka Pospíšil.

Užijme si demokracie a pozor na Východ!

„Na našem území nikdy tak dlouho svoboda a demokracie jako nyní nebyly,“
informoval dále Jiří Pospíšil. „Za první republiky zde byla pouhých
dvacet let a pak přichází nacismus, který první republiku zlikvidoval.
Období 28 let je tedy něco historicky mimořádného a my bychom měli dělat
všechno pro to, aby se svoboda a demokracie tady u nás udržely… To si
můžeme udržet jen tehdy, když budeme spolupracovat se zeměmi, které mají
podobné hodnoty. Které to vidí podobně jako my, a to jsou právě země v EU.“
Naše vystoupení z EU by podle Pospíšila nemělo pouze obrovské ekonomické
důsledky. „Nikdo přesně neví, jestli by zbylé země umožnily vyvážet
naše zboží k nim, ale hlavně se obávám, že by to oslabilo demokracii a
lidská práva. Tlaky z Východu, které tu jsou, by na našem území ještě
posílily.“

„Nadpisy typu EU nám zakázala pomazánkové máslo a domácí zabijačky a
jiné věci, z poloviny nejsou pravda a z poloviny mají nějaký racionální
důvod, který třeba v médiích nebyl nikdy ani vysvětlen,“ pustil se do
sdělovacích prostředků europoslanec.

Naše média chybějí v Bruselu

Dotaz mladého muže pak otevřel diskusi: „Z čeho podle vás pramení
český euroskeptismus?“

„Já musím být zdrženlivý, protože jako právník vím, že když to tady
nahráváte, tak všechno může být použito proti mně,“ uvedl Jiří
Pospíšil při pohledu na kameru, kterou organizátoři akce zaznamenávali
celý průběh setkání. „Tím pádem budu odpovídat velmi distingovaně,“
uzemnil některé, kteří by snad očekávali nějaká plamenná prohlášení.
„Těch důvodů je celá řada. Mají na tom nemalý vliv politici, protože
málo vysvětlují občanům složité věci v EU. V poslední době je
jednodušší EU kritizovat a stavět si na tom volební kampaň. Volby ukázaly,
že být protievropský je jednodušší než pracně vysvětlovat, co EU
přináší a v čem je pozitivní. První důvod je pozice české politické
elity, počínaje prezidenty a konče třeba panem Okamurou,“ pokračoval
Pospíšil za úsměvu přítomných. Na neinformovanosti mají podíl i
novináři. Když se podíváte, kolik německých novinářů je v Bruselu a
kolik novinářů tam sleduje politické dění a kolik je tam českých
novinářů, tak je to nebetyčný rozdíl. Typněte si, kolik je
akreditovaných českých novinářů v Bruselu…“

„Tři…,“ zaznělo z auditoria. „To jste optimista, protože to je
víceméně jeden. Je tam jeden akreditovaný za Českou televizi, pak se tam
střídají novináři z Českého rozhlasu. Pan Vostál tam svou práci dělá
velmi dobře, ale jeden člověk to nemůže zachránit. Pak tam máte desítky
novinářů třeba z Německa a jiných zemí, a ve chvíli, kdy tam ten
novinář není, kdy systematicky nesleduje dění, kdy nejste připraveni,
nevytváříte si kontakty, sám si nesbíráte informace, ale přebíráte je z
různých tiskových zpráv nebo tiskové agentury, tak o tom nemůžete nikdy
opravdu vážně psát. Čeští vydavatelé nepovažují evropská témata za
tak důležitá a neposílají tam svoje novináře a ty informace, které tady
máme, jsou zploštělé nebo trochu zkreslené anebo víceméně neposkytují
nám ten plastický pohled o EU,“ vmetl do tváře domácím médiím Jiří
Pospíšil.

Nejeuroskeptičtější ze skeptických jsou Češi

Další důvod jsou podle něj problémy, která EU má… „To, že kvóty
uprchlíků nefungují, vedlo k tomu, že to výrazně poškodilo obraz EU v
očích veřejnosti. To není chyba lidí, kteří jsou pak kritičtí k EU, ale
té samotné instituce, jakou formou k tomuto problému přistoupila. Problém,
který u nás máme, má více příčin a výsledkem je pak, že více než
polovina obyvatel je euroskeptických. Já to těm lidem nevytýkám, já je
chápu, že žijí v zemi, kde nikdo pořádně neobhajuje EU, nikdo
nevysvětluje, že v dnešním globálním světě, kde jsou desítky
občanských konfliktů, máme to štěstí, že jsme členy tohoto elitního
klubu, kde se velmi dobře žije. Otázku telekomunikací a celé řady věcí,
které zlehčují život občanů, toto nikdo nepublikuje. Evropská unie ty
drobné věci neumí pořádně prezentovat,“ posteskl si Pospíšil do
vlastních bruselských řad.

Mentální bariéra (zdá se) je i v topce…

Další dotaz zněl: „Pomohlo by větší zapojení českých politiků,
kteří jsou v evropském parlamentu, do domácí politiky, aby to zlepšilo
politickou kulturu – tak jako vy se angažujete?“ Pochválil aktivitu
europoslance na „domácím bojišti“ mladík.

„Když se podíváte, že tam máme 21 europoslanců, tak většina lidí je
vůbec nezná. Europoslanec nemusí pět dní v týdnu sedět v Bruselu, je tam
dva dny a ať ty tři politicky pracuje ve své zemi. Třeba bude přednášet,
jako já jsem nyní mezi vámi. Říkám, že úředník má sedět pět dní v
Bruselu a makat a politik si má rozdělit činnost mezi prací doma, osvětovou,
vysvětlovací a mezi prací v Bruselu. Pokud tedy uvažuji o kandidatuře do
čela jedné z českých politických stran, tak narážím na jakoby mentální
bariéru,“ posteskl si směrem k „topce“ Pospíšil. „Vysvětluji, že
na Západě je to něco běžného. Vůdce slovenské opozice sedí v
europarlamentu, chorvatský premiér byl europoslanec, vedl svoji stranu a
vyhrál národní volby,“ vypočítával host diskuse. „Je tady mentální
bariéra, že jsme tady my, pak jsou hranice a pak je Brusel. V Čechách je
obvyklé, když předseda strany má současně další veřejnou funkci typu
poslanec, ministr, premiér, tak proč by nemohl být europoslanec. Nikoho
nepřekvapí, když si vezmeme případ pana Sobotky, že je předsedou strany a
současně premiérem. To je samozřejmé. Pokud je člověk spojen s nějakou
proevropskou stranou, tak myslím, že jeho pozici předsedy strany může
posílit, že vykonává evropskou agendu a politiku v Bruselu, aby politici
nebyli pouze tam a potom na volby tady, ale aby byli mosty a propojovali,“
uvedl svoji vizi Pospíšil.

Mladík doplnil slovy „… kdyby se ti europoslanci více u nás zapojili, tak
by kultivovali politickou kulturu.“ Pospíšil jej pochválil: „Já to
vidím podobně.“

Euroskepticismus má kořeny v komunismu

„Bariéry mezi Bruselem a člověkem. Lidé mají pocit, že nejsou
součástí politického života.“ To byl další dotaz z pléna. Český
národ je nejvíce euroskeptický. Většina lidí v Německu nebo Francii podle
Jiřího Pospíšila věří ve výhodnost členství v EU. „Je to problém
nově přistoupivších zemí, které byly zasaženy komunistickou diktaturou. A
tam je silnější než na Západě. A u nás je ještě silnější než v
ostatních zemích Visegrádu. V Nizozemsku vyhrály strany, které měly
proevropskou rétoriku. V Německu vyhrála Angela Merkelová, i když ztratila,
ve Francii prezident Macron, který je proevropský. V těchto zemích je
určitá vrstva, která je euroskeptická, existují tam relativně výrazné
euroskeptické strany, viz třeba AfD v Německu, ale naštěstí nedosahují
tak významných výsledků, že by mohly zasahovat do vytváření vlád. Tyto
strany mívají 10 a 15 procent.“

Visegrád se z debatního kroužku změnil v mocenský nástroj. K jeho škodě

Dotaz mladé dívky zněl následovně: „Je pro ČR dobré zůstat ve V4, nebo
se od ní raději distancovat?!

„S V4 je nutné, abychom s nimi spolupracovali, protože jsou to naši sousedi.
Nemám rád takové komentáře, že je to toxická struktura, od které je se
zapotřebí distancovat. Na druhou stranu není vhodné ji přeceňovat. Není
nutné, aby ke každému problému EU se dělalo společné stanovisko. Když
budeme mít jiný názor, není třeba od něj ustupovat jenom proto, že ty
tři další země mají na tu věc jiný pohled než my. Je řada věcí, že
naše zájmy od jejich jsou v něčem rozdílné. Nedělal bych z ní vyšší
instituci, aby na Radě EU přijeli čtyři ministři a měli svoje stanovisko.
V4 funguje v zásadě jako debatní klub. Až v rámci migrační krize se z ní
stal jakýsi mocenský nástroj, který by například hájil společný postup
proti kvótám, posteskl si Pospíšil. „Naši politici musejí primárně
hájit naše zájmy v Bruselu. Naši ministři tam dostatečně nehájí naše
zájmy.“

Chovanec s flintou nic nezachrání

„Voliči by měli chtít, aby tam byli aktivní. Ne úplně se tak děje.
Uvedu příklad. Když se podíváte na směrnici o držení zbraní, tak když
se projednává, jednají o ní ministři vnitra členských států. Ve chvíli,
kdy český ministr vnitra tomu nevěnuje dostatečnou pozornost, kdy nebyl
přítomen na všech jednáních, dostatečně neloboval za svůj pohled na
směrnici a ta pak prošla v jiné podobě, než je v zájmu ČR, tak nestačí,
aby natočil video na iDNES s flintou v ruce, jak je zlý Brusel,“ rýpl si do
ministra Milana Chovance. „Chyba je, že on nevěnoval pozornost v těch
fázích, kdy se vyjednává. A voliči by se měli ptát – co si dělal pro
to, aby ta směrnice byla jiná, než nyní vypadá. Ta videa už situaci nijak
nezmění. Mám tedy pocit, že by český ministr měl více pracovat v Bruselu
než v Česku prezentovat, jak je ten Brusel hrozný, jak přijal něco, co je v
rozporu s českými zájmy. Každá země v Bruselu hájí svoje zájmy. A
záleží na tom, jak jsou jejich politici šikovní a pracovití, jak dokážou
zájmy toho konkrétního státu obhájit. Když jsme někde přehlasováni, tak
se ptejme, jestli čeští politici udělali maximum pro to, aby získali
většinu. Někdy to nejde, někdy musíte prohrát, ale je otázka, jestli
prohrajete, že jste pro to neudělal maximum. Ze strany českých politiků se
to trochu podceňuje,“ vysvětloval Pospíšil.

Brexit vytváří chaos a Británie nemá čas řešit vnitřní problémy

„Co když budoucí dopady Brexitu budou pozitivní?“ zeptala se další
dívka. „Na to není odpověď. I názory odborníků na to, co přinese, či
nepřinese, se velmi rozcházejí. Od jednoho krajního názoru, který říká,
že Brexit bude znamenat obrovský propad pro britskou ekonomiku, odchod
bankovního sektoru z Británie, pokles strojírenství, automobilového
průmyslu, až po variantu, která říká, že bude znamenat obrovské nové
šance, posílení obchodu se třetími zeměmi. My nevíme, co bude výsledek
Brexitu. Jaké se domluví vztahy mezi 27 zeměmi EU a Velkou Británií.
Jediné, co je vidět, je, že přináší obrovskou ekonomickou nejistotu.
Víme, že Brexit přináší určitý chaos, má negativní dopad na britskou
ekonomiku.“ Místo aby řešila problémy svých občanů, řeší podle
Pospíšila Brexit. „Dnes ani nevíte, zda Evropané, kteří přišli do
Velké Británie v rámci volného obchodu, budou muset odejít, to jsou
všechno nejasné věci. Ukazuje se, že Británie přešlapuje na místě a v
horizontu pěti až deseti let se ukáže, jaké ekonomické dopady to bude mít.
Když Česká republika vystoupí z EU, tak nemá alternativní trhy. Pro nás
by ten dopad byl mnohem větší.“

„Naznačujete, že podmínky pro Británii by byly tvrdší. Když tam bude
ekonomický pokles, neoslabí to ten euroskeptismus?“ doplnil další mladík.
Europoslanec jej pochválil: „Uvažujete politicky správně. Politici v
Bruselu vám řeknou, proč bychom Británii ustupovali, protože ona pak ten
Brexit přežije bez problémů a povede k tomu i jiné země k vystoupení z EU
a vybírat si z výhod, které přináší členství. Vybírat si takzvaně po
francouzsku a la carte, tak to je konec EU. Vše má své výhody i nevýhody.
Členství nemůže být jen výhodné. Takto život nefunguje. Ani v
manželství, ani v politice. Možná by bylo výhodnější, kdyby Brexit byl
tvrdý a kdyby se EU rozešla úplně a kdyby se ukázalo, že poškodil
Británii. Filozofie tvrdého Brexitu ale v Británii prohrála,“ připomněl
Jiří Pospíšil.

„Zatímco Británie je velmoc a EU se s ní musí nějak domluvit, tak kdyby
vystoupila z EU země naší velikosti, tak EU by se s ní nemusela bavit,“
varoval přítomné. „K tomu, abychom dohodli nové vztahy, musejí být vždy
dva. A proč by to EU dělala. V Bruselu je mnoho lidí, kteří se s Británií
domlouvají se skřípajícími zuby. Raději by ji nechali být, ať se v tom
vykoupe, aby se ukázalo, že je to špatné. Ale ono by to poškodilo i naše
firmy a byznys na kontinentu. Takovýto kompromis nečekejte u země naší
velikosti.“

Evropský kontinent se svojí svobodou a demokracií se stává podle
europoslance Pospíšila čím dál více jedinečný. „Na Východě máme
Rusko, jehož zájmy v ČR stále narůstají. Podívejte výroční zprávy BIS,
tam je to jednoznačně napsáno. Pokud chceme být svobodnou zemí, a ne
nějakým depandantem ruské říše, tak být součástí EU a NATO je
nezbytnost,“ konstatoval k mladému auditoriu na závěr debaty Jiří
Pospíšil.
