Bolavé místo Ukrajiny: Přijel ředitel Černobylu, aby vyprávěl i vyslal
poselství

Chyba lidského faktoru, pracovníků ve velíně, nebo dokonce alkohol. To jsou
stále diskutovaná témata důvodu havárie jaderné elektrárny v Černobylu.
Podle jejího současného ředitele, který je již ve funkci od roku 2005,
Igora Ivanoviče Gramotkina, jde však o pochybení mnohem vážnější, a to
konstrukční. Vůbec poprvé se zúčastnil besedy s veřejností, a to na
Západočeské univerzitě v Plzni za přítomnosti několika set studentů,
pedagogů a pracovníků v oblasti energetiky a jaderného strojírenství. A
ParlamentníListy.cz byly jako jediné médium přitom.

„Dnes je Černobylská jaderná elektrárna obrovské staveniště pro
mezinárodní spolupráci. Pracují zde americké, německé, anglické a
francouzské společnosti. A samozřejmě i Škoda jaderné strojírenství,“
řekl na samotný úvod Gramotkin.

Odpovědnost především

„Rád bych vám popsal havárii černobylské jaderné elektrárny. Budu
hovořit také o tom, jak postupujeme v současnosti, jak likvidujeme následky
havárie. Chtěl bych to uvést ne tak, jak je to popsáno velmi často v
knihách, časopisech. Chci vám říci něco jiného, podívat se na historii
chyb a velkých činů lidí, kteří odstraňují její následky,“ uvedl
ředitel. „Zvláště důležité je to pro mladé lidi, kteří studují a v
budoucnosti se stanou inženýry a techniky, konstruktéry. Předpokládám, že
tu sedí budoucí vedoucí společností, které se budou podílet na práci
jaderných zařízení. Už dnes můžete chápat důsledky své chyby, které
se můžete eventuálně dopustit. Která může způsobit takové těžké
následky, na jejichž odstraňování se bude pracovat možná i sto let.
Doufám, že budete dobře studovat a nikdy nedopustíte, aby k takovým chybám
došlo,“ doplnil dále dvaapadesátiletý Gramotkin. Černobyl byla první
jadernou elektrárnou na Ukrajině, 11 kilometrů od hranic s Běloruskem.
Celkem v provozu jsou na Ukrajině čtyři jaderné elektrárny.

Jak sovětští špioni ukradli atom

„Dějiny reaktorů začínají v roce 1943 v USA. Když 50 000 osob začalo v
Kalifornské poušti budovat objekty včetně výroby reaktorů pro výrobu
plutonia pro vojenské účely. V roce 1944 byl spuštěn první reaktor a byly
vyrobeny prostředky pro jadernou atomovou bombu, která byla shozena na
Hirošimu. Už v roce 1946 se sovětské rozvědce podařilo tuto technologii
ukrást. To bylo jediné, co bylo velmi dobré v Sovětském svazu,“ pronesl
za hlasitého smíchu přítomných Gramotkin a dále pokračoval: „Tato
technologie byla ukradena Spojeným státům a v SSSR ihned začala výstavba
podobných reaktorů určených pro výrobu vojenského plutonia. V roce 1949
už bylo první plutonium pro vojenské účely. Tyto reaktory byly výhradně
používány pro armádu. Když byl vyroben první reaktor pro nevojenské
oblasti, bylo jasné, že jde o velmi efektivní získávání elektrické
energie. Uprostřed šedesátých let sovětští konstruktéři udělali velkou
chybu. Tento průmyslový reaktor modifikovali na energetický reaktor,
převedli jej do varného režimu a získávali páru a přiváděli ji na
turbíny. Koncem 60. let tedy bylo přijato rozhodnutí o výstavbě
Černobylské jaderné elektrárny.“

Největší havárie v dějinách lidstva

Předpokládala se výstavba ohromného staveniště, energetického uzlu. Měly
být čtyři jaderné reaktory a v další etapě ještě další, které by
měly mít výkon 1,5krát větší. První reaktor byl zprovozněn 26. 9. 1977,
druhý 21. 12. 1978, třetí 3. 12. 1981 a čtvrtý 21. 12. 1982. „Uvedené
reaktory měly zásadní problémy bezpečnostního charakteru,“ konstatoval
ředitel Černobylu Gramotkin. „Dokonce už tehdy byl zpracován program na
zvyšování bezpečnosti. Ale jako vždy finanční prostředky na tento
program nestačily. V tomto důsledku se udála 26. dubna 1986 v 1 hodinu 23
minut 40 sekund havárie, kdy došlo ke zničení aktivní zóny reaktoru, byly
zničeny konstrukce celého čtvrtého bloku a došlo k největší
mimoprojektové havárii v historii lidstva. Bohužel v té době Sovětský
svaz nedokázal udělat správné závěry. Dokonce ani stát nemohl přiznat,
že v důsledku konstrukčních pochybení došlo k nehodě, a sovětská vláda
neměla nic lepšího, než z chyby havárie obvinit personál, který v té
době byl v Černobylu,“ vysvětloval. Popsal také, že zaměstnanci byli
obviněni z toho, že v důsledku jejich nesprávného jednání došlo k
havárii, a teprve po deseti letech, v roce 1996, bylo provedeno mezinárodní
hodnocení události a připravena zpráva, ve které bylo uvedeno. , že šlo o
vážná konstrukční pochybení reaktoru. „Tehdy, v roce 1986, stála celá
země před úkolem uzavřít zničenou konstrukci a tento úkol byl úspěšně
řešen. 30. 11. 1986 byl čtvrtý energoblok, kde došlo k nehodě, uzavřen.“
Za těch 206 dní zde pracovalo na 50 000 stavebních dělníků. Začaly
rozsáhlé práce, které měly za úkol zjistit, jaký je stav uvnitř
energobloku, sledování stavebních konstrukcí a také paliva, které zůstalo
uvnitř. Zůstalo zde kolem 200 tun paliva, které změnilo svoji formu a stav.

Pomohla G7, pomohli jsme i my

„V roce 1986 byla na všech energoblocích uskutečněna rozsáhlá
modernizace, peníze se nakonec na to našly. Tato opatření byla následně
provedena na všech reaktorech, které byly na území SSSR. Nicméně úroveň
bezpečnosti nebyla dostatečná, neodpovídaly mezinárodním standardům, a
proto bylo rozhodnuto o ukončení provozu všech reaktorů černobylské
jaderné elektrárny před dobou jejich původního ‚dožití‘. Od 15. 12.
2000 probíhá vyřazování elektrárny z provozu a přeměna objektu ‚Krytu‘
do ekologicky bezpečného systému. Uprostřed 90. let země G7 prohlásily,
že vytvoří Černobylský fond, kterého se následně zúčastnilo 28 zemí
včetně České republiky, za což vám velmi děkujeme,“ ocenil naši zemi
Gramotkin. „Tyto práce zahrnovaly několik etap. Protože byl původní Kryt
(u nás více známý jako tzv. sarkofág) realizován z velmi jednoduchých
technických řešení, které by v případě zemětřesení o síle 6 a více
stupňů způsobily jeho destrukci, bylo potřeba stabilizovat tento objekt a
následně postavit nový, bezpečný ‚Kryt‘. Práce byly realizovány v
letech 2005 až 2008 a druhá etapa, která spočívá ve výstavbě nového ‚Krytu‘,
započala v roce 2007. Nyní jsme v závěru této etapy.“

Nebezpečí přetrvává

A postupná demontáž? V současnosti zatím nikde na světě podle ředitele
Černobylu neexistuje technické řešení, co dělat s grafitem, který je
vysoce radioaktivní, ještě může být velmi horký a zároveň může i
hořet a v souvislosti s tím uvolňovat do atmosféry cesium a stroncium. „.Proto
v podstatě všude, kde jsou umístěny vojenské i civilní reaktory, které
ukončily svoji činnost, a to se týká Velké Británie, USA, Francie nebo na
Ukrajině, jsou většinou zakonzervovány na dobu 50 let a teprve po takto
dlouhé konzervaci, kdy se radioaktivita snižuje přirozeným způsobem, je
možné přistoupit k bezprostřední demontáži samotného reaktoru. Co se
týká vybavení primárního okruhu, je uloženo v hermeticky uzavřených
boxech. Nemůžeme dojít v brzké době k ekologicky přijatelnému stavu,
protože poločas rozpadu plutonia je 25 000 let.“ Nyní podle ukrajinského
ředitele probíhá demontáž turbíny, strojovny, už je demontován první
energoblok a byla zahájena demontáž druhého energobloku. V tomto roce dojde
pak na demontáž třetího energobloku. „Ihned po vyřazení jaderného
reaktoru je třeba zajistit v objektu tepelný režim, to znamená, že je
třeba budovat kotelnu či tepelný zdroj. Nezbytný je komplex na zpracování
tekutých odpadů, dále komplex, kde budou vyráběny kovové sudy a kontejnery,
a také komplex, kde bude uloženo vyhořelé jaderné palivo v suchém stavu.“
To se konkrétně v Černobylu týká prý až 22 000 vyhořelých kazet.
Veškeré tyto objekty již byly vybudovány, jsou buď v provozu, nebo těsně
před zprovozněním. V loňském roce jsme provedli rozsáhlé práce, které
ještě nikdo nikdy nedělal. Jde o chladicí nádrž, která je pod kontrolou
MAE. Tato nádrž má zhruba 22 kilometrů čtverečních, ve které se
nacházelo velké množství radioaktivního odpadu, jež se tam dostalo
bezprostředně po havárii prostřednictvím atmosférických srážek. Nyní
je provoz nádrže ukončen a sledujeme její bezpečnost. Hladina nádrže je o
sedm metrů vyšší než hladina okolní řeky Pripjati. Nejsložitějšími
objekty jsou samozřejmě zničený čtvrtý blok a objekt „Kryt“. Další
rekonstrukční práce spočívaly v demontáži starého ventilačního komínu.
Představte si, že jde o 150 metrů vysoký komín, který stál mezi třetím
a čtvrtým energoblokem. Představte si, že by například došlo k poruše
jeřábu a jakýkoliv fragment by upadl do čtvrtého energobloku. To by nám
společnost už vůbec neprominula. Naštěstí nedošlo k žádné nehodě,“
konstatoval evidentně spokojený ředitel.

Práce jako na … elektrárně

„Pod novou ochrannou konstrukcí se bude moci vyjímat palivo z energobloku a
demontovat nestabilní konstrukce, které se nacházejí uvnitř. Práce
úspěšně pokračují. Nejsložitější je, že nikdy nikdo takový objekt
nebudoval. Tento objekt má být využíván v průběhu následujících sto
let a musí být zajištěna antikorozní ochrana objektu na sto let bez
možnosti, aby se obnovoval antikorozní nátěr. Protože nikde na světě
ještě taková ochrana nebyla vymyšlena, maximálně na 25 let následujícím
obnovením antikorozní úpravy na 50 let, se nám povedlo najít technické
řešení na ty inkriminované roky. V tomto roce bude tato ochrana nasunuta na
tento blok a v následujícím roce zahájíme přípravu k jejímu
zprovoznění. V příštím roce tedy přikročíme k vyjmutí paliva ze
čtvrtého energobloku, a protože bude mezinárodní soutěž, vyzývám vás k
účasti,“ pobídl přítomné Gramotkin.

„Nedopusťte proto přehmaty, kterých se dopustili naši kolegové v minulém
století a jejichž následky musíme nyní stále likvidovat,“ apeloval dále.
„Jsem velkým patriotem jaderné energetiky, protože není jenom ekonomicky
výhodná, ale je to i velké sociální zadání, vzdělávání pro naše
studenty. Jsou to současné technologie a lidé musejí projít touto cestou.
Měla by se zvětšovat bezpečnost jaderných objektů. Teď vyřazujeme z
provozu reaktory první generace. Na kterých byly z dnešního pohledu velké
nedostatky z hlediska bezpečnosti. Lidstvo to samozřejmě bere v úvahu. Nové
pokolení už s tím počítá a respektuje ty nové požadavky. Vezměte si
první letadla, ačkoliv velmi padala, lidé nezatratili leteckou dopravu, ale
naučili se. Musíme pracovat tak, aby se takové incidenty více neopakovaly. A
takové zadání je samozřejmě mnohem širší, než je pouhý provoz jaderné
elektrárny. Prosím vás ale o jedno, učte se dobře a nedělejte chyby.“

Na dotaz, proč se v objektu nestaví nová elektrárna, odpověděl Gramotkin
následovně: „Prakticky jsme ztratili technologii, ale vy můžete. Škodovka
to na rozdíl od nás ještě umí. Ostatně už probíhají jednání s
možností vaší účasti.“ Pro ParlamentníListy.cz pak ředitel na otázku,
zda se stavba „nepere“ s turistickým ruchem, protože Černobyl je
poměrně známým a vyhledávaným místem zájezdů, ředitel odpověděl: „Máme
zájem na tom, aby lidé ze států, které přispěly, mohli vidět, jak se
realizují projekty, a proto se organizují tyto návštěvy. Není v tom
problém, pokud jsou dodržena všechna bezpečnostní pravidla.“ A peníze?
Vzhledem k současné situaci na Ukrajině? „Bohužel jsme velmi omezeni v
našich prostředcích. Umožní nám to udržovat v bezpečném stavu celý
areál, ale neumožní efektivně využívat třeba nové technologie,“ uvedl
na závěr pro PL Igor Ivanovič Gramotkin. Elektrárna je podle něj
spravována ministerstvem pro ekologii.
