Kariérističtí pitomci z komunistických řad, poukázal Josef Skála na
viníky Listopadu ´89. Lidé si mysleli, že budou dál žít "v poho", ale
šeredně se spletli

Zítra si Česká republika připomene výročí 17. listopadu. Bude to přesně
28 let od začátku sametové revoluce, která zapříčinila po 41 letech pád
komunismu. Například o tom, jestli byla revoluce připravovaná či
spontánní, diskutovali v pořadu „Názory bez cenzury“ na webu primazpravy.cz
a facebookovém profilu zpravodajství FTV Prima politolog Alexander Tomský,
publicista Petr Žantovský a místopředseda KSČM Josef Skála.

Jako každý rok i letos tento státní svátek bude doprovázet několik
demonstrací a shromáždění za svobodu a demokracii. Některé stanice metra
jsou z technických důvodů uzavřené. „Asi tady jde o pokus vytvořit pocit,
že se chystá něco takového jako 17. listopadu, že voláme po nějakém
novém 17. listopadu, a tedy k tomu připravujeme i celé to divadelní
angažmá,“ komentuje současné výluky metra publicista Petr Žantovský.

Všichni diskutující si ten den v myšlenkách připomněli. „Ten moment pro
mě byl okamžikem otevřením nadějí na to, že budu moci dělat věci,
které jsem předtím nemohl a které bych pravděpodobně nemohl dělat, i
kdyby ten režim zůstal takový, jaký byl,“ zamýšlí se nahlas Petr
Žantovský nad tím, jak on vnímá 17. listopad. Bere ho jako „nové
narození“. „Osobně ho slavím s velkou rozkoší a velkou láskou,“
emotivně dodává. Politolog Alexander Tomský vnímá 17. listopad daleko
vypjatěji. „Bylo to velice dramatické pro mě a znamenalo to úplný nový
start do života čili třetí život,“ říká.

Místopředseda KSČM 17. listopad považuje jako souběh dvou procesů. „První
byla narůstající nespokojenost mezi lidmi se spoustou věcí, které
nehodlám obhajovat, a inscenace, inscenace, která byla hodně dovedně
provedena,“ sdílí názor Josef Skála, místopředseda KSČM. Podle něj se
na aranžmá inscenace podíleli „kariérističtí pitomci z vlastních řad“.

Tím se otevřelo téma, zda sametová revoluce byla spontánní, nebo již
dříve připravená. „Proces byl postupný a dlouhodobý. Skutečně to
začalo v podstatě v roce 1979, 1980 v Polsku,“ domnívá se politolog
Tomský. „Prostě Češi k tomu přišli jako poslední za pět minut dvanáct,“
dodává horlivě. Podobně situaci vnímá i místopředseda KSČM.

Celý záznam diskuse zde.

Jinou optikou to vidí komentátor Žantovský, který byl na rozdíl od svých
kolegů podle svých slov vnějším pozorovatelem. „V roce 1988 velice málo
lidí tady tušilo, že se něco děje ve světě,“ obhajuje svůj postoj
Žantovský a připomíná, že více informací samozřejmě měli vysocí
funkcionáři, zpravodajské služby, vybraní disidenti a další. „To my
jsme ovšem nevěděli,“ hájí stanovisko lidí cinkajících klíči. Na to
reaguje politolog Tomský tím, že ovšem nelze vylučovat spontánní prvek.
Podle něj vysocí funkcionáři tušili, že se blíží konec, nicméně
demonstrace byly spontánní. „To nebylo hrané, když přišlo sto tisíc
lidí na Václavák,“ dodává důrazně.

Česká společnost není ve vnímání sametové revoluce jednotná. Lze
pozorovat názorovou roztříštěnost. Alexander Tomský se domnívá, že tato
rozpolcenost pramení z neuvěřitelného šoku z nové životní úrovně.
Motivátorem podle něj byl chtíč „žít jako na Západě“.

„Vezměte si, jak šokováni byli všichni lidé, kteří dostali možnost
cestovat, hlavně to byli důchodci,“ uvádí v pořadu Názory bez cenzury
politolog. Tomu přitakává i místopředseda KSČM, když říká: „Lidé
žili v pevném přesvědčení, že všechny sociální garance, ten život ‚v
poho‘ se už nikomu nedá vzít, že to takhle bude dál, a k. tomu přibude
to cestování a všechno, a to samozřejmě tak nebylo.“ Publicista
Žantovský vidí pak primární důvod v tom, že všichni začali budovat
kapitalismus s chutí a radostí a podle něj teď mnoho lidí je na tom
diametrálně jinak než na začátku. To podle Žantovského přispívá k
vlně deziluzí ve společnosti.
