Expertů, kteří se dívají na školství zvenku, už máme dost, říká
předsedkyně asociace ředitelů českých gymnázií

ROZHOVOR Práva a povinnosti pedagogů jsou na rozdíl od některých jiných
profesí ukotveny v zákoně. Zřízení pedagogické profesní komory tak, jak
navrhují některé z učitelských iniciativ, by tedy bylo zbytečné, říká
v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz předsedkyně Asociace ředitelů
gymnázií České republiky Renata Schejbalová. Čeští učitelé podle ní
potřebují nejenom vyšší finanční ohodnocení, ale i více praxe na
pedagogických fakultách. „Pedagogické iniciativy by měl vést učitel.
Expertů, kteří se na školství dívají zvenku a objevují se v televizi už
máme dost,“ říká dlouholetá ředitelka pražského Gymnázia Nad Štolou.

Máme po volbách a rezort školství zřejmě brzy dostane nového správce. Co
dobrého a špatného udělala pro školství poslední vláda pod taktovkou
sociálních demokratů, jakou známkou byste ji hodnotila a proč?

Jako předsedkyně Asociace ředitelů gymnázií si dovolím hodnotit jen
období za poslední dva roky. Tehdy jsem měla možnost nahlédnout pod
pokličku toho, jak to funguje na ministerstvu školství právě jako
předsedkyně asociace. Z předešlých let mám pak informace jen z doslechu. A
co se týče těch zmiňovaných dvou let, udělila bych nejspíš trojku.

Trojka, vyjádřeno slovy, znamená „dobře“, což může být trochu
zavádějící. Úplně špatné hodnocení to ale není…

Jsou tam samozřejmě pozitivní i negativní věci. V dobrém světle bych
například ohodnotila to, že se bývalá ministryně Valachová skutečně
snažila ve školství zvyšovat platy. Můžeme samozřejmě polemizovat o tom,
jestli se jí to povedlo a jestli navyšovala finanční odměny učitelům
dostatečně. Nicméně v obecné rovině Valachová zvedla ten problém jako
téma. V důsledku se pak za něj prala tak, aby ty peníze do školství
dostala. Na druhé straně jsou věci, které vidím negativně, a to
například pamlskovou vyhlášku nebo kariérní řád. K němu se ale asi
ještě dostaneme.

Od listopadu by měli učitelé dostat přidáno. Myslíte, že navýšení bude
stačit? Když se podíváte na dlouhodobější cíle exministryně Valachové,
jak mzdy učitelů konečně zplnohodnotit v poměru k ostatním
vysokoškolákům?

Ministerstvo školství a bývalá paní ministryně si daly za cíl, že do
roku 2020 docílí, aby učitelské platy dosahovaly 130 procent průměrné
mzdy v Česku. Když se ale podíváme na to, jak školství přidá učitelům
v listopadu, a sice, že dostanou navíc 15 procent, přičemž ostatní
státní zaměstnanci deset, tak se učitelé na tu cílovou částku do
stanoveného termínu nedostanou. To se dá snadno vypočítat. Jinými slovy 15procentní
navýšení je pořád příliš nízké.

NESPOKOJENÍ UČITELÉ SE ZAČÁTKEM ŠKOLNÍHO ROKU SEŠLI V BETLÉMSKÉ KAPLI:

Přilákají takto navýšené platy do škol nové učitele?

Na to je jednoduchá odpověď, samozřejmě, že ne. Nového učitele do školy
25 tisíc korun hrubého měsíčně nepřiláká. Pořád je to málo, a když
se podívá na to, že po dvou letech praxe dostane nějaké navýšení k platu
o pár set korun nahoru. Já zastávám názor, že aby mladí lidé do
školství vstupovali, tak je nutné navýšit platy učitelů skokově. Je tu
ale i druhá stránka celé věci a to je zkvalitnění výuky na pedagogických
školách.

V jakém smyslu?

V tom smyslu, že studenti na vysokých školách mají podle mého názoru
strašně málo praxe. Naše zkušenost je taková, že učitelé, když
nastoupí, umí celkem dobře svůj obor, ale neumí jednat s rodiči, s žáky,
mají třeba problém s kázní. A to je způsobeno tím, že mají málo praxe.
Takže více praxe studentů by podle nás bylo určitě přínosem. Styk se
školou a s praxí podle mě studentům na vysokých školách připravujících
učitele chybí. Přirovnala bych to k situaci, jako kdyby lékař přišel
rovnou na sál, měl ihned napoprvé rozříznout břicho a začít operovat.

Vraťme se ke kariernímu řádu pro učitele, jehož návrh nakonec neprošel.
Vymezil se proti němu i senátor a dlouholetý ředitel Gymnázia Jana Kepplera
Jiří Růžička.

I naše Asociace ředitelů gymnázií se proti kariérnímu řádu vymezila.
Chtěla bych zdůraznit, že v obecné rovině s myšlenkou kariérního řádu
souhlasím. Ale tak, jak byl kariérní řád navržen, tak v podstatě žádnou
kariéru pro pedagogy nevytvářel. V podstatě v něm šlo pouze o určité
pracovní pozice, na které dosáhne jen zlomek učitelů. Řekla bych tedy, že
kariérní řád byl vlastně určen pouze pro část učitelského sboru.

Bylo v něm tak, jak byl navržen, něco dobrého?

Mně se například líbila ta nová pozice, kterou otevíral pro tzv.
uvádějící učitele, kteří uvádějí do praxe pedagogické nováčky. Já
vím o tom, že celá řada škol tyto uvádějící učitele již má. Má ale
problém je zaplatit. Školy buď nemají peníze, nebo berou částku z koše
finančích odměn, a v důsledku tak krátí platy těm ostatním. Takže tohle
bylo v kariérním řádu dobré. Jinak byl ale návrh šíleně byrokratický.
Moje představa kariérního řádu je taková, že by to měl být jednoduchý,
stručný a jasný dokument. Například tzv. standard učitele by měl být
dokument rozsahu řekněme jedné stránky. To, jak to ale bylo definováno v
tomto návrhu, bylo tak složité a rozsáhlé, že když by si to ten učitel
otevřel a začal číst, tak si myslím, že by ani nedočetl. Je nutné ten
řád zjednodušit a definovat jej tak, aby všichni učitelé měli šanci
nějak postupovat. A hlavně, když postoupí, tak aby to bylo o nějakou
výraznou částku, a ne o 3 tisíce korun měsíčně.

Co si myslíte o iniciativách učitelů zezdola? Právě ty se na svržení
kariérního řádu významně podílely.

I my jsme se na tom výrazně podíleli, psala jsem senátorům, poslancům, s
některými poslanci jsem se osobně setkala a vysvětlovala jim, v čem je
problém. Myslím, že i učitelská iniciativa, jak se říká zdola, napomohla
tomu, že kariérní řád nakonec neprošel. Samozřejmě tu skutečnost
ovlivnilo i to, že bylo jen pár měsíců před volbami. Proti těmto
iniciativám nic nemám. Jenže kromě Pedagogické komory, která se v boji
proti kariérnímu řádu hodně angažovala, se ještě vytvořila Učitelská
platforma. No a teď se tato dvě sdružení mezi sebou dohadují, snad i
hádají. Každopádně si myslím, že pokud to má být učitelská iniciativa,
tak by ji měl vést učitel, a nikoliv někdo, kdo neučí. Neměl by ji vést
někdo, kdo se na to školství dívá jakoby zvenku, protože takovýchto
expertů, kteří se například objevují v televizi, si myslím, že máme
dost.

Měli by učitelé mít svou profesní pedagogickou komoru, jako mají lékaři?
To navrhuje například iniciativa Pedagogická komora?

Jsem ráda, že jste zmínil ty lékaře, protože profesní komora lékařů a
profesní komora učitelů, tak to by bylo v případě realizace něco úplně
jiného. Lékaři oproti učitelům nemají kromě své profesní komory
legislativně ošetřena svoje práva a povinnosti. Učitelé mají svá práva
a povinnosti ošetřena ve školském zákonu a v zákonu o pedagogických
pracovnících. Tudíž podle mého názoru a rovněž i názoru řady mých
kolegů je takovéto ukotvení pedagogické komory coby profesní organizace
zbytečné. Nebráním se ale tomu, aby nějaká učitelská platforma, nějaký
zapsaný spolek, existovala. Taky si ale uvědomme, a teď neřeknu přesné
číslo, že učitelů máme více než 150 tisíc. A jestli se sdruží
nějakých 800 učitelů, tak nezbývá než se zamyslet, do jaké míry je
vypovídající, že zastupují jejich zájmy.

O víkendu byly volby. Ty dopadly, jak dopadly. Myslíte, že strany
přistupovaly k tématu školství v předvolební kampani dobře? Zaujalo vás
něco?

Zajímavé bylo, jak chvilku před volbami začaly všechny strany slibovat, že
učitelům zvýší platy. To je za mne opravdu úžasné a musím říct, že
opravdu doufám, že tomu tak bude. Zajímavé je, že někteří vládní
představitelé se jakoby po čtyřech letech probrali a začali říkat, jak ty
platy jsou mizerné, a to nejen ve školství – konec levné práce. Pravda
tedy je, že učitelům se trochu ty platy zvýšily.

Obávám se ale, že stejně jako obvykle i letos resort školství dostane ta
nejmenší strana hypotetické vládní koalice. Školství a kultura na někoho
obvykle jednoduše jenom zbyde. Já jsem nezažila, že by se o školství ty
strany draly.

Pro politiky je to asi „zbytkové“ zboží. Školství nepatří mezi tzv.
„silová“ ministerstva.

Ano, přitom ale školství je ohromně důležité z dlouhodobé perspektivy.
Učitelé v podstatě připravují žáky na to, co budou dělat třeba za
pětadvacet let. Jestli nechceme zůstat pomyslnou montovnou Evropy, tak opravdu
potřebujeme vzdělané lidi, kteří budou například dobří ve vědě.

Zmínila jste montovnu Evropy. Co říkáte na názory, které zaznívají v
médiích, že by mělo být preferováno technické vzdělávání? Nechtěl
bych jmenovat, ale zaznívají hlasy lidí z průmyslu, že mají nedostatek
pracovních sil do výroby.

Ano, jednou si stěžují, že mají nedostatek soustružníků, podruhé na
něco jiného. Dle mého názoru to souvisí s tím, co jsem už říkala.
Těmto hlasům tak trochu protiřečí informace z poslední výroční zprávy
OECD, která jasně uvedla, že v Česku máme jeden z nejmenších podílů
všeobecného vzdělání vůbec. Tak přece ty, řekněme, osvícené země
vědí, že všeobecně vzdělaný člověk, a nemyslím teď jenom
gymnaziálně, je lépe uplatnitelný na trhu práce, lépe rekvalifikovatelný,
jelikož má širší obzor vzdělání, a pro společnost je i přínosnější.
To, co naznačují zástupci průmyslu se svými stížnostmi a například i s
názorem na to, že by humanitní vzdělání mělo být zpoplatněno, není asi
ta správná cesta.

Podle statistik OECD jsme na tom s odměnami učitelů poměrně k ostatním
vysokoškolákům z tzv. vyspělých zemí úplně nejhůře. Co to o nás jako
o Češích vypovídá?

Není to ani tak o nás jako Češích, ale o politicích. Ti by si měli
uvědomit, že potřebujeme vzdělané lidi. A investice do školství se
objeví až za deset patnáct pětadvacet let. A politici investují
především do toho, co se objeví před volbami, a to je krátkodobé.

Může v tom být i záměr? Vzdělaný člověk rovná se kriticky uvažující
volič. Nechtějí politici kriticky uvažující voliče?

To jsme vždy řešili v době komunismu, že nechtějí vzdělané lidi a tak
dále. Já bych teda nerada, abychom se dostávali zpět přes třicet let a aby
politici nepodporovali vzdělání, abychom byli hloupí a skákali jim na to,
co politici říkají.

Lídr nové nejsilnější strany v Parlamentu Andrej Babiš před týdnem na
konferenci o budoucnosti českého průmyslu v návaznosti na kvalitní
technické školství na půdě ČVUT uvedl, že by se střední odborné školy
(průmyslovky, zemědělky) mohly přesunout pod ministerstvo průmyslu, že by
bylo ministerstvo jejich zřizovatelem. Co si o tomto myslíte?

Rozhodně si nemyslím, že by se mělo školství nějak porcovat. Školství
jako celek by mělo zůstat zastřešeno ministerstvem školství. Pak by se
mohlo mluvit i o tom, že zdravotní školy budou spadat pod ministerstvo
zdravotnictví, zemědělské pod zemědělství...

Babiš před zástupci akademické sféry a průmyslu rovněž vyzdvihoval
význam praxe i takzvaných firemních učňáků, tedy případů, kdy vlastní
školu zřizuje přímo daná firma.

Co se týče „firemních“ škol, proč ne? Konečně duální vzdělávání,
spojení školy a praxe. Mám pocit, že už to i někde funguje – ve Škoda
Auto? Ale nejsem si jistá, nejsem odborník na učňovské školství.
