„V listopadu 1989 byl Ondráček mladý a zpitomělý. Dnes proti němu
protestují znovu mladí a zpitomělí s vymytou hlavou.“ Rozhovor s
režisérem, který zvedne některé ze židlí

ROZHOVOR „Pamatuji se na Palachův týden v roce 1989, kdy tihle hoši s
dlouhými bílými pendreky honili lidi po Praze a v očích měli běsy. Jeden
takový nám vtrhl i do kamerárny Československé televize ve Vladislavově
ulici, kde jsme v temné komoře schovávali asi osm demonstrantů, kteří se k
nám ukryli před policajty. Jeden z těch policajtů úplně nepříčetný
vrazil do dveří a jako zdrogovaný hledal demonstranty. Kameraman Pavel Vondra
neztratil duchapřítomnost a začal na policistu řvát, jako řvávají
oficíři na vojně...“ sděluje své zážitky s předlistopadovou dobou v
souvislosti s „Ondráčkovým pendrekem“ režisér Václav Dvořák.
Nemyslí si ale, že by Ondráček v komisi pro kontrolu GIBS nemohl být. „Kdo
jiný by na ně měl dohlížet, než nezkorumpovaný profesionál, který má
přehled a nikdo ho neopije rohlíkem?“ táže se.

Českem zmítaly ohlasy na zvolení poslance Zdeňka Ondráčka předsedou
sněmovní komise pro kontrolu GIBS. Ten se ale v úterý postu vzdal. Vadí
vám Ondráčkova minulost? O čem svědčí jak Ondráčkovo zvolení, tak
veřejná kritika a demonstrace, které na něj reagovaly? Lze se ztotožnit s
výroky, že Ondráčkovo zvolení je pošpinění památky obětí totalitního
režimu? Padly totiž výroky, že: „Jmenovat chlapa, který mlátil
demonstranty a ani se za to nestydí, šéfem komise na kontrolu policistů –
to je výsměch celému listopadu 89, celé revoluci, kterou jsme tenkrát s
čistým srdcem dělali.“ Jde o přiměřené vyjádření? Pan Zdeněk
Ondráček ve svých devetenácti letech, v době své vojenské základní
služby, byl příslušníkem tzv. Pohotovostního pluku SNB, který rozháněl
demonstrace v Praze. Pamatuji se na Palachův týden v roce 1989, kdy tihle
hoši s dlouhými bílými pendreky honili lidi po Praze a v očích měli běsy.
Jeden takový nám vtrhl i do kamerárny Československé televize ve
Vladislavově ulici, kde jsme v temné komoře schovávali asi osm demonstrantů,
kteří se k nám uchýlili a ukryli před policajty. Jeden z těch policajtů
úplně uřícený a nepříčetný vrazil do dveří, které vedly přímo z
ulice, v ruce měl dlouhý bílý pendrek a bílou helmu na hlavě a jako
zdrogovaný hledal demonstranty. Zatímco jsme byli všichni zaražení, myslím,
že byl tehdy s námi i mladý asistentík a dnes velká hvězda
fotoreportáží Jan Šibík, kameraman Pavel Vondra neztratil duchapřítomnost
a začal na policistu řvát, jestli ví, kde je a co tu dělá. Řval jako
řvávají oficíři na vojně, a takto tomu policistovi nařídil, aby
okamžitě vypadl. Možná to tehdy byl právě mladý Zdeněk Ondráček
osobně. To řvaní na policistu zabralo, z nadrilovaného zvyku poslechl hlas
autority a zmizel. Za půl hodiny demonstranti uznali, že je vzduch čistý a
kamerárnu opustili a my se štábem odjeli točit něco do Otrokovic do
gumárny. To byl leden 89. V listopadu toho roku se příslušníci
Pohotovostního pluku veřejně omlouvali za ta pendreková extempore na
ohromné demonstraci Občanského fóra na Letné. Sklidili potlesk a volání
„Odpuštěno!“

Co si pamatuji, tehdy všichni, kteří začínali u Veřejné bezpečnosti,
museli projít výcvikem v Pohotovostním pluku. To bylo něco podobného jako
přijímač na vojně. O Ondráčkovi jsem slyšel, že poté působil v policii
jako takový ombudsman a že měl důvěru a přirozenou autoritu. Jako šéf
dohlížecího orgánu nad GIBS by byl Ondráček určitě velmi užitečný.
Nezapomeňme, kdo a proč GIBS založil a k čemu měli Langrovi „giboni“
sloužit. To, že v GIBSu není všechno v pořádku, cítím intuitivně a kdo
jiný by na ně měl dohlížet, než nezkorumpovaný profesionál, který má
přehled a nikdo ho neopije rohlíkem. Bohužel se tak nestane.

Nechápu, proč po tolika letech je dospělému o třicet let staršímu
člověku vyčítán jeho mladický prohřešek? Tehdy byl mladý a zpitomělý
s vymytou hlavou, jako ten, co nám vtrhnul do kamerárny. A dnes proti němu
demonstrují opět mladí a znovu zpitomělí s vymytou hlavou. Každá generace
si asi musí projít vlastními chybami a z předchozích generací se nijak
nepoučí. Ohební kantoři a aktivistická média jim to prohlédnutí zatím
neumožňují.

Na Slovensku byl zavražděn investigativní novinář Ján Kuciak, který
pracoval pro zpravodajský portál Aktuality.sk. Zemřela i jeho partnerka. Oba
byli zastřeleni. Slovenská policie poté uvedla, že jejich smrt souvisí s
novinářskou prací Kuciaka. Novinář Ondřej Kundra na sociální síti
poznamenává, že takto to dopadá, když někdo v legraci hovoří o
zabíjení novinářů. „Chytnout za hlavu by se měli všichni ti, kteří
novinářům vyhrožují. V Česku k jejich likvidaci nabádá například
prezident Zeman, a není v tom rozhodně sám,“ psal na twitteru. Měl by
Miloš Zeman a další změnit přístup k novinářům?

Já osobně nesouhlasím s Kundrou, ten si jen ohřívá polívčičku české
kavárenské sedliny, která klidně hrubě útočí na prezidenta, fandí
exhibicionistům ze Ztohoven při vyvěšování rudých trenek a hanobení
symbolů republiky a myslí si, že novináři jsou beztrestní a že mohou
úplně všechno. Vždyť oba prezidenti – Klaus i Zeman – častovali
nevybíravými slovy novináře vždy, když prokazovali své diletantství,
hloupost, nevzdělanost a přihlouplý aktivismus.

Ale ještě k té slovenské vraždě: Podle informací, které hovoří o
situaci na místě činu, šlo pravděpodobně o vraždu amatérskou, spáchanou
osobou, kterou oba zavraždění dobře znali a které oba zavraždění
důvěřovali. Zatímco zavražděná Martina Kušnírová hovořila s vrahem v
přízemí, zavražděný Ján Kuciak si odskočil do sklepa, kde se zdržel.
Ona byla střelena zblízka do hlavy (poprava), on byl střelen do nohy a
následně do hrudi, což ukazuje na sekundární oběť. Na místě byla
nalezena rozsypaná nevystřílená munice. Policejní ředitel Gašpar začal
mluvit o nájemné vraždě související s prací zavražděného novináře.
Nemohl předpokládat, že se toho chytnou hysterici a manipulátoři. To
ostatní je už jen smutné divadlo opozice, která podobně jako v Čechách
není schopna vyhrát v demokratických volbách a tak zkouší „majdanit“.
Jenže tato vražda odstartovala na Slovensku vládní krizi. Vláda
slovenského premiéra Roberta Fica bude totiž v parlamentu čelit pokusu o
vyslovení nedůvěry. Návrh podává opozice, jak oznámil Igor Matovič z
hnutí Obyčejní lidé a nezávislé osobnosti (OĽaNO). Prezident Andrej Kiska
uvedl, že chce obměnu vlády anebo předčasné volby. To ale premiér Fico
odmítá. Jak toto může skončit? Na Slovensku probíhá pokus o změnu
výsledků voleb nedemokratickou cestou. Kiska chce dnes, asi inspirován
únorem 1948, změnit mocenské poměry na Slovensku mimo režim voleb. Ale Fico
i ministr vnitra Kaliňák jsou z nepoddajné matérie a Kiska neuspěje.
Dnešní slovenská vláda za některé své postoje, např. kvůli ilegálním
migrantům, které nechce na svém území, vadí mnohým politikům v Bruselu.
Dnešní Slovensko překáží v realizaci sociálního inženýrství, podobně
jako Poláci či Maďaři. Naopak Kiska se může pro Brusel a Washington
přetrhnout. Tak schválně, kdo to ustojí? Já sázím na Fica!

Šafr je mj. známý jako novinář nevalného rozumu a extremistických
názorů. Pomatenec. Touhu po spravedlivé společnosti, která je v české
společnosti hluboce zakořeněná už od středověku, obléká do
zločineckého roucha. On by určitě napsal, že i daně jsou krádež, kdyby
mu to páníček, co ho pase, poručil. Z jeho strany jde o hrubé překroucení
historie a českého ideového světa. Ta kreatura je schopna i o Masarykovi v
den jeho narozenin napsat, že byl vůdcem loupežníků. Reagovat na lidi
Šafrova typu nemá cenu, je to klesání na jejich úroveň, čvachtání v
bahně. Prezident Zeman v pořadu Týden s prezidentem opět kritizoval Českou
televizi. Do debaty o kvalitě vysílání se pustil i v souvislosti se
způsobem informování komentátorů České televize o zlaté jízdě Ester
Ledecké v super-G. Je přijatelné, že se takto prezident k veřejnoprávnímu
médiu vyjadřuje? Ano, je. Zeman je jedním z mála kritických hlasů, které
zaznívají i v prostoru českého mainstreamu. Rozbíjí informační monopol
Havlových sirotků. Česká televize si nezaslouží jen kritizovat, ta by
zasloužila především zásadní systémovou změnu. Mně stačí její
aktivistické zvaní na různé protizemanovské a protibabišovské akce a
demonstrace. Vždyť už jen tenhle aktivismus odporuje její vnitřní Chartě.
A to, že na obrazovce ČT stále straší Kalousek, je také příznačné.
Přátelé kultu Václava Havla nám před lety ukradli veřejnoprávní
televizi. To musíme napravit a myslím, že bude prubířským kamenem
vznikající vlády a nového složení Parlamentu, jestli s tím něco
kloudného udělají. Pohár trpělivosti už dávno přetekl. Kritika se
poslední dobou nevyhýbá ani Českému rozhlasu. Co podle vás způsobuje, že
nálada vůči veřejnoprávním médiím houstne? Opět tady použiju
přirovnání od Pavla Šafra, který v této souvislosti poznamenává, že „lůza
se třese na likvidaci České televize“. Hrozí likvidace veřejnoprávního
média a je namístě slovo lůza? Český rozhlas je na tom podobně jako
televize. Je třeba změna. Od toho jsou vysílací rady. Snad budou převoleny
a nastane zlepšení. O sociopatech Šafrova typu a podobně nemocných lidech
se nechci bavit. Generální ředitel TV Barrandov Jaromír Soukup ve svém
pořadu „Kauzy Jaromíra Soukupa“ zaútočil (již dvakrát) na
hospodaření veřejnoprávní České televize. V České televizi přitom na
Soukupovy výroky reagovali už během pořadu. Soukup třeba konstatoval, že
ČT provozuje pět kanálů, ale má tolik peněz, že by mohla provozovat
kanálů mnohem více. Veřejnoprávní televize se bránila tvrzením, že má
sice „jen“ pět kanálů, ale současně vyrábí dvakrát více pořadů
než všechny ostatní komerční televize dohromady. Soukup také tvrdil, že
zatímco bývalý generální ředitel ČT Jiří Janeček do Fondu televizních
poplatků odložil pro budoucí spotřebu 5,5 miliardy korun, tak nynější
vedení tyto peníze používá na vyrovnávání hospodaření ČT, které je
už několik roků po sobě nulové. To ale televize také vyvracela. „Za
Jiřího Janečka se zdvojnásobil televizní poplatek. Až do roku 2011 měl
také příjmy z reklamy. Přitom vysílal na méně kanálech a vyráběl o
téměř čtvrtinu méně pořadů,“ napsala ČT. Dá se v něčem se Soukupem
souhlasit? Hospodaření České televize nepodléhá žádné veřejné
kontrole, nemůže ji kontrolovat ani Nejvyšší kontrolní úřad a přitom
televizní poplatky jsou jen jinou formou povinných daní. I tohle je třeba
změnit. Soukup možná použil nepřesné argumenty, ale ani odpověď televize
není odpovídající. Je to jakýsi výčet statistiky, ale nic to neříká o
kvalitě pořadů. A ta je podle mne nízká, svou setrvale nízkou úrovní
ukazuje na nepotismus, který asi v některých redakcích vládne. Nejvíc mne
ale pobuřují výkony televizních spindoktorů typu Moravce, Fridrichové,
Wollnera, Kubala, potažmo Mrzeny, Šámala... ti si udělali z naší
veřejnoprávní televize svůj soukromý chlívek. Rýsuje se pravděpodobná
varianta vlády: hnutí ANO s ČSSD a s podporou KSČM. Strany diskutují
průniky svých programů – jedním z výsledků teď jsou církevní
restituce. Sněmovna totiž předlohu KSČM na zdanění peněžité náhrady
církevním restitucím v prvním čtení schválila, a to navzdory odporu ODS,
KDU-ČSL a TOP 09, kteří tvrdí, že by se danila náhrada za ukradený
majetek a že návrh je protiústavní. Co na to říkáte? Pokud vím, tak jste
zdanění restitucí v minulosti velmi podporoval... Já jsem především byl
proti tomu cokoliv církvi dávat. Minimálně od doby císaře Josefa II. ten
„církevní“ majetek nebyl její, ale byl veřejný, církev ho jen
spravovala a užívala, a to pod dohledem státu. Kdo říká něco jiného,
vědomě lže. Já osobně bych zavedl na ten dar církvím sektorovou daň ve
výši 100 procent, ale myslím, že Sněmovna bude k církvi vstřícnější.
Kancléřka Angela Merkelová nedávno účastníkům neformálního summitu EU
připomněla, že některé státy z rozpočtu EU čerpají víc, než do něj
přispívají, aby podpořily svůj hospodářský rozvoj. Přitom nechtějí
uprchlíky. EU ale budou kvůli brexitu chybět peníze a kancléřka tak
přichází s návrhem, že by mělo být nové přerozdělování finančních
příspěvků jednotlivým státům EU podmíněno přijetím uprchlíků,
kterému se zejména Polsko, Maďarsko, Slovensko a Česká republika stále
brání. Jak na to reagovat? Na vydírání paní kancléřky se nedá reagovat
jinak, než tvrdě odmítnout a zkusí-li to znovu jinak, opět tvrdě
odmítnout. Její sociální inženýrství je zločin páchaný na národech
Evropy, především na jejím vlastním německém národu. My se k tomu
zločinu přece nemůžeme přidávat, nemůžeme ho páchat sami na sobě! A
když zarazí dotace, no tak co? Jak říkal Palacký: Byli jsme před dotacemi,
budeme i po nich. Hlavně neustoupit, nedat se! A jak jinak nás chtějí
trestat? Vyloučit z EU? Hahaha. : V Itálii zvítězily strany, které
neskrývají odpor proti Evropské unii a proti migraci do Evropy. Otřese se
„Brusel“? Bude nutné zcela přehodnotit nejen politiku migrace, nebo bude
EU dále stabilní? Třeba i proto, že Merkelová bude v Německu dále
pokračovat. Budou „antisystémové“, „populistické“ a „extremistické“
strany v Evropě posilovat, nebo slábnout? „Antisystémová“ znamená, že
jde o stranu, která nechce pokračovat v dosud převládajícím společenském
marasmu, „populistický“ je každý politik, který myslí na své voliče,
na lidi a ne na bruselské či washingtonské drbání za ouškem. „Extremista“
je každý, kdo se dnešní evropské věrchušce a jejím idiociím postaví.
Kéž by i u nás tyhle směry posílily. Byla by to jen zdravá a potřebná
změna. Politické strany se dohadují o tom, jak má vypadat obecné referendum
v praxi. V souvislosti s tím se také debatuje, zda by měli Češi rozhodovat
i o případném vystoupení ČR z EU. „Pokud Česko podlehne blouznivcům
prosazujícím czexit, bude to ekonomická a civilizační katastrofa,“
říká k tomu komentátor Petr Honzejk. Prezident Hospodářské komory
Vladimír Dlouhý předpokládá po czexitu krach firem, propouštění, a to
možná i na desetiletí. Už samotný začátek debaty na toto téma podle
viceprezidenta Svazu průmyslu a dopravy Radka Špicara vyděsil japonské
investory, kterým musel údajně vysvětlovat aktuální politickou situaci.
Nebylo by lepší tuto debatu raději zastavit? Je pravda, že v případě
našeho odchodu z EU se evropští papaláši, alespoň jak je zatím sleduji,
budou určitě mstít. Takže chceme-li czexit, musíme ho dobře promyslet a
dobře připravit. Budeme mít proti sobě nebezpečného, bezohledného a
mstivého protivníka a navíc pátou kolonu uvnitř. Budeme muset připravit
celý vějíř navazujících zákonů, který by případným firmám, které
budou chtít od nás utéct a vyházet lidi na ulici, onen odchod pěkně
osladil a lidem zaručil pokračování v práci. V tu chvíli musíme mít
silný stát, s kterým žádný nadnárodní koncern nemůže orat, a to je
opak liberalismu. Nezapomeňme, že na světě jsou velké nenasycené trhy, na
které jsme díky svému členství v EU tak trochu zapomněli. O tom, jak
odejít z EU, napsal docela zajímavou knížku bývalý europoslanec Mach.
Jestli chtějí sociální experimentátoři typu Merkelové pokračovat ve své
politice a ve vydírání, pak rychle z EU! : Jste režisérem a vím, že vás
zajímají fakta o dění ve světě. Připravujete v tomto smyslu nějaký
zajímavý dokument? Můžete přiblížit, oč jde? Po „Uloupeném Kosovu“
jsem začal natáčet dokument o událostech okolo bosenské Srebrenice. Je to
další z vylhaných mýtů, které do nás propaganda NATO a EU horem dolem
pravidelně cpe. Bohužel jsem musel pro nedostatek prostředků projekt na
nějakou dobu přerušit. Ale zdá se, že se ledy hnuly a tak mi držte palce,
abych sehnal dost peněz na dokončení filmu. Myslím, že je potřeba lidem
ukázat, co se ve skutečnosti tehdy na území Bosny dělo. Vždyť to byly
roky, kdy se do Evropy vrátil džihád.
