Petr Lachnit: Referendum! Referendum?

„Jsem zastáncem referenda. Jsem přesvědčen, že lidé mají právo přímo
rozhodovat ve věcech, které se jich zásadně dotýkají. Není to jenom tzv.
posílení přímé demokracie. Je to základní lidské právo v demokratické
společnosti. Jeho realizace ovšem není tak jednoduchá, jak se na první
pohled zdá," začíná svoji dnešní úvahu JUDr. Petr Lachnit, zastupitel MČ
Praha 5, a pokračuje....

Model nepřímé demokracie, spočívající na volbě zástupců v parlamentu
nebo samosprávě, nevznikl ze snahy omezit účast lidu na rozhodování. Jenom
na rozdíl od tradiční řecké polis nebo islandského Althingu žije dnes
příliš mnoho lidí, než aby se mohli všichni shromáždit na náměstí a
odhlasovat svůj názor.

Je snadné vykřikovat ve volební kampani, že „chceme referendum ve všem
kromě trestu smrti“. Takto jednoduché heslo lze prosazovat jenom díky
přesvědčení samotných hlasatelů, že ho prosadit nelze.

Je zřejmé, že autoři hesla nemají na mysli skutečně hlasování o všem.
V tom bych viděl první problém. Díky sociálním sítím dnes není problém
shromáždit dostatečný počet podpisů pod téměř každý
sebebláznivější nápad. Pokud by se toto stalo módou (a já se obávám,
že takovému efektu nelze zabránit), pak příslušným institucím těžko
zbude čas na jinou práci, než vypisování a vyhodnocování referend. Nechci
mluvit o finančních nákladech – míru demokracie nelze přepočítávat na
peníze.

Musí se tedy stanovit nějaký klíč. V tom vidím velkou nesnáz – kdo ten
klíč stanoví a podle jakých kritérií?

Druhý daleko závažnější problém vidím v odpovědnosti naší
společnosti. Referendum vyžaduje obrovskou občanskou odpovědnost. Jinak mohu
referendem zrušit třeba vyplácení důchodů nebo zrušit politické strany
či církve. Není to tak absurdní, jak se vám to může na první pohled
zdát. Obávám se, že nejenom pro tato rozhodnutí, ale pro celou řadu
podobně tragických, by se dala zajistit celkem pohodlná většina. Nechci
mentorsky kárat před nebezpečím populismu, ale jeho laciná hesla
získávají v současné době stále větší podporu.

Proto tvrdím, že podmínkou konání referenda je občanská odpovědnost.
Máme takovou odpovědnost a politickou a občanskou kulturu?

Je tedy nezbytné vymezit okruh otázek, které lze řešit referendem. V
žádném případě to nemohou být osobní práva, práva menšin a základní
lidská práva vůbec. Je vyloučené omezit referendem práva věřících. Ale
je legitimní rozhodovat referendem například o církevních restitucích –
protože to jsou peníze nás všech a s vlastní svobodou vyznání nebo
praktikováním víry mají málo společného. Ale nelze přece referendem
uzavřít kostely, přestože drtivá většina lidí do nich nechodí. Dnes už
bohužel ani jako do kulturních památek, což ovšem souvisí s celkovým
úpadkem kultury. Možná stojí za zmínku, že církev za vstup do některých
kostelů vybírá vstupné (např. do Svatého Mikuláše na Malé straně),
čím sama tvoří překážku věřícím v naplňování jejich víry.
Účelová argumentace je skutečně pro katolickou církev zcela typická.
Církev odmítá jednat o změně restitučních nároků, protože zákon je
posvátný. Zvláštní je, že zákony, kterými naopak o majetek přišly, pro
ně posvátné nejsou. Tím samozřejmě nemyslím pouze zákony z období
socialistické éry. Drtivá část zákonů o pozemkové reformě, která tak
výrazně zasáhla církevní nemovitý majetek, totiž byla přijata a
postupně realizována v době tzv. první republiky.

Pokusil jsem se nastínit jen několik problémů, které se vážně dotýkají
jinak oprávněného požadavku na zavedení referenda do běžné politické
praxe. Znovu bych rád připomněl, že rozhodně nejsem odpůrcem referenda.
Jenom považují za nešťastnou takovou politiku, která byť vedená dobrými
úmysly, není schopná předvídat následky svých opatření a zabránit
negativním důsledkům nedomyšlených hesel a tím je s konečnou platností
pohřbít.

Mírou demokracie není prosazení práva většiny. Mírou demokracie ve
vyspělých zemích je ochrana práv menšiny. Jednotlivec bezpochyby takovou
menšinou je. Pokud bude zbaven některých svých práv, bude mu celkem
lhostejné, zda to bude díky působení přímé nebo nepřímé demokracie.

Pokud chceme brát vážně návrh na rozhodování referendem, pojďme
diskutovat, jak ho naplnit, abychom nenadělali víc škody než užitku.
