Hrozí Majdan! Pozor, už jedou. Vážné slovo k Česku i Slovensku

Ekonomka Hana Lipovská patří k těm, kteří se neváhají vyjádřit i k
tématům, která s ekonomií tak úplně nesouvisí. Její nejnovější
příspěvek se týká zasahování EU do záležitostí členských států,
které začíná mít povahu srovnatelnou s povoláváním sovětských poradců
v padesátých letech.

V nedávné minulosti na sebe ekonomka Lipovská upozornila ostrým rozhovorem
odhalujícím zlé záměry autorů dopisu papeži Františkovi, žalujícího
na kardinála Dominika Duku. A nebo z pozice ekonoma rozebrala vývody
politologa Jiřího Pehe, prokazujícího méněcennost českého národa a
těšícího se na společenskou změnu spočívající ve vymření dnešních
obyvatel země.

Nyní reagovala na události po vraždě slovenského novináře Jána Kuciaka.
K textu ji přiměl článek na německém webu WirtschaftsWoche, nadepsaný
vše vypovídajícím titulkem: Po vraždě žurnalisty vysílá EU na Slovensko
delegaci. Článek upřesňuje, že se jedná o osmičlennou delegaci
Evropského parlamentu. Mimo jiné článek zdůrazňuje, že Evropskou unii o
pomoc požádal šéfredaktor Kuciakova webu aktuality.sk, který vyzval EU, aby
„chránila demokratické instituce na Slovensku“ a „podrobně sledovala
tamní dění“. Reakce na sebe tedy nenechala dlouho čekat a poradci z
Bruselu už jedou.

CELÝ ČLÁNEK V NĚMČINĚ ZDE.

A právě to ekonomku Lipovskou začíná děsit.

„Připomíná to návštěvy sovětských poradců před 70 lety. Sebevětší
problémy si musí každá země řešit sama. Bez jakéhokoli druhu
vměšování cizích mocností,“ píše ekonomka.

Netýká se to podle ní jenom Slovenska, ale taky nás. Měli bychom si prý
přiznat, že žijeme v době, kdy Evropská unie hledá jakoukoliv
příležitost k umravnění zemí Visegrádské skupiny. Zločin „nedostatečné
demokratické konvergence“ je dnes v očích Bruselu zločinem hrdelním, ať
si pod tímto termínem představíme cokoliv. A o to je to horší –
záminkou k intervenci totiž může být cokoliv.

Touto optikou je dnes podle Lipovské třeba pohlížet na jakékoliv
demonstrace a další projevy, i když nám jejich důvody, nebo lidé, kteří
je svolávají, mohou být sympatičtí a můžeme s nimi souhlasit. „Situace
je příliš vážná na to, abychom mohli špásovat. Fakt nechci, aby nás
zase jednou chránily sbratřené tanky takzvaně před námi samotnými,“
píše.

Ona sama si myslí, že u nás je mnoho důvodů k protestům. A jak dodává,
nevolila ANO a nechtěla Babiše za premiéra (ale respektuje, že se jako
jednoznačný vítěz voleb předsedou vlády stal), nevolila KSČM a nominace
Zdeňka Ondráčka do čela komise kontrolující GIBS se jí nelíbila.

Jenže, bohužel, je dnes velké riziko, že se tyto upřímně míněné
protesty zvrhnou v obdobu ukrajinského Majdanu, ve kterém vstoupí do hry
úplně jiné síly a úplně jiné zájmy. „Každá taková akce zbytečně
přitahuje pozornost Bruselu k naší zemi. Až nám na vrata zabuší delegáti
z EP, bude už pozdě,“ uzavírá ekonomka.
