Autor knihy o lidskoprávních válkách: Rusko a Sýrie nejsou nepřátelé,
naopak

Spisovatel a univerzitní profesor Jean Bricmont se na zpravodajské stanici The
Real News Network vyjádřil k teroristickým útokům v Bruselu. Autor knihy
„Humanitární imperialismus: Prodej války skrze lidská práva“ si
nemyslí, že by měly něco společného se zatčením Salaha Abdeslama, a
tvrdí, že Rusko, Sýrie a Írán nejsou našimi nepřáteli, jen je třeba s
nimi začít jednat.

Bricmont tvrdí, že teroristické útoky v Bruselu byly zřejmě plánované
dlouho dopředu, nemá tak smysl předpokládat, že byly odplatou za zatčení
Salaha Abdeslama, který se podílel na loňských teroristických útocích v
Paříži. Zároveň podotkl, že Abdeslam vlastně dezertoval. Přisuzuje jim
však symbolickou hodnotu, jelikož se odehrály nedaleko institucí EU v jejím
samotném srdci.

Je podle něj nutné si propojit dostupné informace a uvědomit si, že
teroristé, kteří útočí v Evropě, jsou těmi samými lidmi, které Západ
podporoval a podporuje v Libyi a Sýrii. „Používali jsme tyhle lidi, aby
útočili na vlády, které se nám nelíbí, ale vůbec nic nám to nepřineslo.
Syrská vláda vyjádřila sympatie s lidmi v Bruselu. A byli to oni, kdo nám
opakoval, že pokud si budeme zahrávat s teroristy, vrátí se nám to.“

Západ se se syrskou vládou ale vůbec nebaví. „Byli ochotní například
poskytnout francouzské vládě jména francouzských teroristů v Sýrii a
francouzská vláda ten seznam odmítla, protože nechtěla kolaborovat se
syrskou vládou,“ řekl Bricmont a dodal, že se vytvořila zvláštní
aliance mezi lidskými právy a neokonzervativci, jejímž výsledkem je vedení
válek ve jménu dodržování lidských práv.

„Ale samozřejmě je to vysoce selektivní.“ Na jedné straně bráníme lid
Benghází v Libyii, kterou zničilo NATO, na straně druhé bráníme teroristy
v Sýrii, a například takový Jemen, se kterým válčí Saúdská Arábie, v
Evropě nikoho nezajímá.

Celý text zde.

„Pomáháme islamistům a bojujeme s nimi. Problém je v tom, že ti jedinými,
jež jsou doopravdy na naší straně v boji s těmito teroristy, jsou vlády
Sýrie, Íránu a Hizballáh. A samozřejmě, do určité míry, Rusko. Ale my s
nimi nechceme mluvit. To je prostě absurdní,“ podotkl Bricmont a dodal, že
výsledkem bude nevyhnutelná změna naší politiky, která je v současnosti
„naprosto sebevražedná“.

„Říkám, že vláda Sýrie, například, není naším nepřítelem. Vláda
Ruska není naším nepřítelem, vláda Íránu není naším nepřítelem. A
jaké rozepře mají s Izraelem, do toho nám nic není. Měli bychom si
uvědomit, že to islamisté jsou našimi nepřáteli,“ řekl Bricmont s tím,
že bychom neměli odmítat pomocnou ruku od těch, kdo proti nim bojují. „Navíc
nás lidská práva vůbec nezajímají, když bereme za spojence Katar a
Saúdskou Arábii. Tudíž problém tkví v umění rozlišit, kdo jsou naši
opravdoví přátelé a kdo naši opravdoví nepřátelé.“

Podotkl také, že migrační krize vede ke vzestupu krajně pravicových stran
napříč Evropou, to však nevidí jako problém a na základě Belgie
vysvětluje proč. Když totiž probíhala válka v Libyi, v Belgii se
uskutečnilo hlasování o tom, zda se jí zúčastnit, a výsledek byl ten, že
všechny politické subjekty chtěly do války. Od zelených až po
konzervativce. Je tedy vlastně jedno, jaká bude ve vedení politická strana,
protože v důležitých otázkách se od sebe vůbec neliší. K tomu se
oháníme mezinárodními smlouvami poté, co jsme je sami porušili vedením
válek ve jménu lidských práv.

Bricmont zkrátka tvrdí, že je načase zcela přehodnotit naši politiku a
velkou vinu za současný stav věcí dává levici, která je vždy pro to, aby
se ve jménu lidských práv vedly války. „Stala se velká chyba a musíme
všechno přehodnotit. A samozřejmě za to zaplatíme.“ Nejvíce za to však
zaplatí uprchlíci, migranti a lidé cizího původu. Na závěr už Bricmont
jen zdůraznil, že musíme více přemýšlet nad tím, co vlastně děláme.
