A tohle se zamlčelo! Urážky bělochů. Pedagog a expert, který bojuje proti
cenzuře internetu, o českých novinářích, výsledku voleb či změně ČT

„Facebook své klienty potřebuje. Ale oni by se bez něj docela dobře
obejít mohli. Taháme za delší konec lana, tak toho zkusme využít,“
vybízí čtenáře ParlamentníchListů.cz vysokoškolský pedagog a IT expert
Pavel Cimbál. Ten se věnuje i otázce tendenčnosti veřejnoprávních
českých médií, například ČT. „Dostala se ke mně dokonce informace, že
se tento aktivismus začíná některým lidem z vedení příčit, ale
dotyční zaměstnanci dál tvrdošíjně jedou ve starých kolejích,“
uvádí s tím, že veřejnoprávní média nutně potřebujeme, nicméně „TOP
09 si může zaplatit vlastní propagační kanály“.

Ještě jsme spolu od voleb nehovořili. Co říkáte na jejich výsledek a na
následné vyjednávání o budoucí vládě?

Ve volbách rozhodli občané. A tak je to potřeba brát. A akceptovat. Různá
nálepkování, okázalá vymezování a trucování, co teď některé strany
předvádějí, to je vlastně pohrdání získaným mandátem. Výroky o
ohrožení demokracie jsou pak neuvěřitelné zcela. Zejména pokud takto
plamenně duní strany, které se do Poslanecké sněmovny dostaly s odřenýma
ušima. Buď podpoří vládu sněmovna s nimi, nebo nová sněmovna bez nich.
Jen to ukazuje zoufalou odtrženost těchto domnělých „elit“ od politické
reality.

Jak si s volbami podle vás poradila média, o nichž jste se vyjadřoval
kriticky?

Mediální analýzy jsem moc nesledoval. Zajímal mne skutečný volební zisk a
to, jak s ním naloží vedení konkrétních stran. Politicky korektní nebo
ubrečeně moralizující povzdechy analytiků mi žádnou informaci nepřinesou.
A než se rozčilovat před obrazovkou ČT, mohu dělat něco užitečnějšího.
Škoda jen, že na činnost takto nepoužitelného média, dlouhodobě
neplnícího veřejnoprávní zadání, tedy svou zákonnou povinnost,
nedobrovolně přispíváme koncesionářskými poplatky. Jestli by se mělo
něco změnit, tak buď osazenstvo ČT, nebo způsob jejího financování.

Šéf SPD Tomio Okamura nejenže prohlašuje o ČT, že je jedno z nejvíc
dezinformačních médií v republice, ale vyzval ke změně statusu
veřejnoprávních České televize a Českého rozhlasu. Je pravdou, že
zejména ČT je kritizována za stranění některým politikům a špinění
jiných. Zemanova kancelář si na ni stěžuje často. Kritizován je i např.
výběr hostů do pořadů Václava Moravce. Oproti tomu zastánci ČT tvrdí,
že jakákoliv podobná změna by ohrozila naši demokracii. Jak hodnotit práci
ČT a ČRo? Je třeba přistupovat ke změnám?

Osobně mám za to, že většina přešlapů ČT a ČRo je dána
angažovaností konkrétních lidí. Každá cenzura má svůj hlavní pilíř v
autocenzuře loajálních novinářů a redaktorů. Dostala se ke mně dokonce
informace, že se tento aktivismus začíná některým lidem z vedení
příčit, ale dotyční zaměstnanci dál tvrdošíjně jedou ve starých
kolejích. Ale určitý posun jsem už také zaznamenal, tak jen doufám, že se
povede ten tristní stav napravit postupnou personální obměnou, a nebude
třeba měnit zákon. Veřejnoprávní média rozhodně potřebujeme. Ale měla
by skutečně plnit veřejnoprávní zadání. TOP 09 si může zaplatit
vlastní propagační kanály.

Zmínil jste, že je třeba čerpat informace z více pramenů, aby člověk
dostal relevantní obrázek o dění. Odkud čerpáte informace vy sám?

O okamžitých událostech ze sociálních sítí. Z Twitteru a občas z
Facebooku (kde se ale začíná uplatňovat sílící cenzura). Nebo z
britského bulvárního tisku, který má překvapivě docela přesné informace.
A většinou jako první. Jinak samozřejmě to, co píší česká média,
dohledávám až k původním zdrojům (a občas se nestačím divit, jak jde
událost prezentovat zcela překrouceně). Takže je vlastně používám jen
jako jakousi svodku nebo rozcestník. No ale k témuž pak mohu použít i
jakékoli jiné médium. I ta tolik špiněná „alternativní média“.
Třeba o chystané revizi Dublinského systému informoval jako první AENews,
tedy ten zlý, ruský, dezinformační Aeronet. První české masmédium se
ozvalo až s třítýdenním skluzem! Po několikeré urgenci samotnými
čtenáři! Tak kdo že tady neplní své novinářské poslání a neinformuje?
Nebo radši dezinformuje? Zase nás cenzura „chrání“ před používáním
vlastní hlavy?

V minulém rozhovoru jste mi řekl, že o vystoupení z Evropské unie by měli
rozhodovat právě občané. Domníváte se, že jsme se referendu přiblížili,
když se do Sněmovny dostalo SPD, Piráti a podobně?

S Piráty, z titulu své profese, bych měl mít asi největší politickou
shodu. Ale není tomu tak. Politicky řadím Českou pirátskou stranu kamsi
mezi Zelené a TOP 09. Nicméně pokud hodlají podpořit zákon o referendu
nebo bojovat proti cenzuře informací, mají v tomto mou podporu. Vždy si ale
mimoděk vzpomenu na Ingrid Romancovou, která před pár lety kandidovala do
předsednictva Pirátů. Nyní na Facebooku drze prezentuje svůj „projekt“
Target, jehož jediným smyslem je šmírovat desetitisíce cizích profilů a
masově je nahlašovat provozovateli služby. Takto hrdě a otevřeně
neudávaly ani domovní důvěrnice z padesátých let. Takže mám k této
straně několik velkých personálních výhrad. Jejich anarchosocialistickým
„uprchlíci vítejte“ předsedou počínaje. Jeho angažmá na blokádě
Hradčanského náměstí, kde se v únorovém mrazu muselo přes deset tisíc
vlastenecky smýšlejících lidí kvůli pár pitomcům skoro hodinu tlačit
uzounkým průchodem, to je dost ostudná vizitka. Jak co do politické
neprozíravosti, tak obyčejné občanské neslušnosti.

Prezident Miloš Zeman bývá označován jako státník, který společnost
rozděluje, podporuje netoleranci a eskaluje strach. „Jestliže si v této
situaci zvolíme do čela státu politika, který nás bude rozdělovat nebo
bude vyvolávat strach, tak budeme žít ve strachu, část lidí v ponížení,
někdo bude utíkat,“ obává se Ivan Gabal. Co říci k těmto úvahám? Je
někdo mezi devíti kandidáty, u kterého bychom tyto obavy mít nemuseli? A
jsou opodstatněné?

Já mám opodstatněnou obavu z úplně jiných lidí. Konkrétně takový pan
Gabal. Jeho manželka Jana Hybášková působila jako velvyslankyně ČR v
Kuvajtu, velvyslankyně EU v Iráku, nyní v Namibii. Gabal je přitom doslova
prototypem okázalého proevropského proimigračního vítače. Jeho
žoviálně rozcapené „to zvlááádnem“ (příchod desetitisíců
muslimských migrantů) z jedné veřejné diskuse si budu pamatovat asi do
konce života. Přitom má informace o situaci v daných zemích „doma“, a
to doslova z první ruky. Nedávno se mi ale dostaly do pošty screenshoty z
Facebooku, kde se pan Gabal projevuje tak ostudným a vulgárním stylem, že se
vůbec nedivím, že ve volbách (ač byl středočeskou jedničkou KDU-ČSL)
dopadl tak, jak dopadl. Názorově zamrznul v 90. letech a stylem argumentace
někde na prvním stupni ZŠ. Já věřím občanům a jejich selskému rozumu.
Daní kandidáti nespadli z Marsu, každý z nich má už něco za sebou, a tak
by to rozhodování nemuselo být až tak těžké.

A na jakou stranu se kloníte v případě prezidenta Zemana a vztahů s Ruskem?
Podpořil největší podnikatelskou výpravou do Ruska české podnikatele,
nebo nahrává Východu, jak ho někteří kritizují?

Rusko je velký trh, a je pro nás jak odbytištěm, tak zdrojem surovin. Sankce
považuji za oboustranně škodlivé a nesmyslné. Pokud se Zeman tento „euroobamovský“
přešlap snaží nějak částečně vykompenzovat, je to jen další známka
toho, že jde o kompetentní osobu na svém místě. Která jedná v zájmu
rozvoje naší ekonomiky. Ona ta mediální slovní spojení jako „ohrožení
demokracie“, „ruská gubernie“, „do područí Ruska“ nebo „zavlékat
na Východ“, lze většinou vystopovat až k jejich původnímu autorovi. V
těchto případech k Miroslavu Kalouskovi.

Stalo se několik událostí zavánějících rasismem. Bývalý tajemník klubu
SPD Staník měl ve Sněmovně říci, že „Židi a buzeranti patří do plynu“.
V Praze byl zmlácen a ponížen černoch. A děti v Teplicích čelily
nenávistným výlevům za to, že na jejich školním fotu byly arabské a
romské tváře. Jde o projevy nemocné společnosti, za které mohou třeba ti,
co brojili proti imigraci?

Vzhledem k neobjektivitě médií a jejich zoufalé snaze přišít našim
občanům nálepky rasistů a xenofobů bych tady byl s hodnocením události
opatrný. Daný výrok je ostudný, ale pochybuji, že by takto přesně zazněl.
Pokud ano, nechť soudí soudy, nikoliv sluníčková média. Mám v paměti
zcela vylhané případy pobodání „Syřana“ Isaaka Tamby Bekshokova (ve
skutečnosti Rusa) nebo „napadení“ muslimek v Šárce (ve skutečnosti
bránily v pohybu ženě, co je vyfotila). V případě „do krve zmláceného“
černocha jsem se například dozvěděl, že ono krvácející zranění,
kvůli kterému musel být „vyčištěn interiér vozu“, si pravděpodobně
způsobil sám. Pořezáním o rozbité sklíčko překrývající nouzové
tlačítko dveří, které mačkal. Snaha některých novinářů vykoupat
vlastní národ ve velké rasistické kauze, pro větší slávu
multikulturalistických světlých zítřků, je evidentní. Tudíž jsem zde
dosti skeptický. Rasistickým národem nejsme, nevadí nám Vietnamci, Japonci,
Eskymáci... ale vadí nám, když si někdo z naší země dělá dojnou krávu,
na úkor našich občanů nebo bezpečnosti. A také nám vadí, když se lže,
a je úplně jedno, jestli v zájmu světlých nebo tmavých zítřků.

K nesmyslně rozmazávanému případu rasistických poznámek vůči „multikulti“
třídě ZŠ Plynárenská bych se jen zeptal – reagovala média stejně
hystericky i v případě výroků Romů pod příspěvkem Ollopha Samorosta o
bití polštáře? Tam to byl doslovný rasismus s přímými výhrůžkami, a v
daleko větší intenzitě. O příspěvku média informovala vytrvale a
opakovaně, o diskusi přímo pod ním ani jednou. Novináři neumí číst
více než odstavec? A to už vůbec neřeším, že v případě té teplické
třídy vidím zásadní problém někde úplně jinde – na pozadí všech
těch vznešených řečí o integraci a multikultuře už evidentně vznikají
ghetta a segregované třídy i u nás. Kam se ty děti cizinců vlastně mají
integrovat, když budou ty české ve třídě v menšině? Vždyť je to jak
přes kopírák totéž, co probíhalo před desítkami let v Birminghamu nebo v
Malmö. Počátky vytváření paralelní společnosti. A to mi vadí daleko
více, než pitomá rasistická poznámka někde na Facebooku. Mainstreamovým
novinářům toto stále nedochází?

Do jaké míry tyto tendence ve společnosti posílily uplynulé volby? Jsou to
jednotlivosti, nebo už symptomy nemocné společnosti?

Asi nijak, lidé jsou vesměs stále stejní. Pokud je v této společnosti
něco nemocného, je to justiční systém a tendenčnost mediálního
mainstreamu, který ale jako potrefená husa kejhá první.

Už minule jsme se bavili o cenzuře sociálních sítí, kterou jste kritizoval.
Není tedy důvod přistoupit k nějaké regulaci sociálních sítí nebo
zpřísnit pravidla toho, co se smí a nesmí říkat v této zemi? V Německu
to sahá tak daleko, že za výroky na sociální síti může člověk přijít
o práci. Jak se zasadit o svobodu slova?

Nebát se psát a říkat to, co si myslím. Mluvit pravdu a nenechat se
zastrašit. Měřit všem stejným metrem. A ostře a rozhodně se postavit
proti komukoliv a čemukoliv, kdo by tohle chtěl omezovat. Zatím to máme
ještě ve svých rukou, tak je třeba začít co nejdřív. Třeba opuštěním
služeb, které cenzurují, a přechodem jinam. Facebook své klienty potřebuje.
Ale oni by se bez něj docela dobře obejít mohli. Taháme za delší konec
lana, tak toho zkusme využít.

Řekl jste mi: „Ale je omyl myslet si, že klíčem k zajištění
bezpečnosti jsou policie, armáda nebo tajné služby. Nikoliv, ty jen zpětně
hasí, co už hoří. Klíčem je takové prostředí ve společnosti, které
nepřeje radikalizaci. A nevytváří paralelní struktury muslimských komunit.
Naše prostředí takové, doufám, ještě stále je. Otázka je, jak dlouho
ještě, ty tlaky na změnu jsou dnes enormní.“ Domníváte se, že obliba
pravicových radikálnějších stran, jak to vidíme v různých volbách v
Evropě, nese toto nebezpečí?

Otázka je, zda jde vůbec o radikální pravici. Co je na názorech, že
zákony mají platit pro každého, že státní hranici nemohu ilegálně
překračovat, nebo že bezpečnost občanů země je prioritou, radikálně
pravicového? O kritice středověkého netolerantního
nábožensko-politického systému ani nemluvě. Touto diskuzs to mělo všechno
začít už před lety! Ale protože zde média zaspala, nebo spíš
katastrofálně selhala, derou se tato témata nyní do popředí jinudy.
Protože lidé cítí, že budou ovlivňovat jejich životy stále víc, a
přitom jim není nasloucháno...
