Švédská církev oficiálně ruší nazývání Boha „Pán“ nebo „On“
tak, aby to bylo více inkluzivní

Švédská církev si odhlasovala přijetí nové kontroverzní příručky,
která nařizuje, aby maskulinní odkazy na Boha jako na „Něho“ nebo na „Pána“
byly zrušeny tak, aby byly „inkluzivnější“.

Přes značnou kritiku od různých organizací včetně Švédské královské
akademie tato církev stejně ve čtvrtek velkou většinou tu novou příručku
schválila.

Církevní příručka – která byla naposledy aktualizována v roce 1986 –
stanovuje, jak by se měly vést bohoslužby, křtiny, svatby a pohřby, a to i
co se týče jazykových formulací, liturgie, teologie a hudby, a je to tedy
stěžejní dokument pro veškeré církevní aktivity.

Podle místních médií mnozí kněží mají námitky proti směrnicím v
této nové příručce ohledně jazykových formulací, které byly přidány s
cílem učinit církev „více inkluzivní“. K tomu patří pokyny pro
duchovenstvo, aby o Bohu mluvilo gender-neutrálním způsobem, aniž by
používali „zbytečného“ zájmena „On“ nebo výrazů jako „Pán“.

O bohu by se mělo při některých kázáních podle směrnic v tomto manuálu
mluvit jako o „Matce“ úplně stejně jako o „Otci“, když se přitom
následující se dává jako příklad:

„Bože, tj. Svatá trojice, Otče i Matko, Synu – Sestro i Bratře, a Duchu
– Strážče života a Inspirátore, veď nás do hlubin svého bohatství,
moudrosti a znalostí.“

Sofia Camnerin, místopředsedkyně Švédské ekumenické církve, tyto „inkluzivní
formulace“ v církvi obhajovala tvrzením, že je jich zapotřebí, aby se
staly „základnou pro uvědomění různých typů diskriminace a nerovnosti v
naší společnosti.“

„Mluvení o Bohu jako o ‚Pánu‘ upevňuje genderovou hierarchii a
podřízenost žen v tom bílém Západňáckem feministické kontextu,“
argumentovala na svém blogu.

„Liberalizující teologové spolu s feministkami a post-koloniálními
teology odvedli kriticky důležitou práci při zjištění, jak legitimizace
těchto hierarchií vedla k násilí a podmaňování,“ řekla.

Ale kazatelka Helena Endlund, která církev kárala, že projevila „naprostou
neochotu vyslechnout si kritiku,“ vyjádřila z nových směrnic pro jazykové
formulace obavy.

„Je tu riziko, že nepostřehneme malé změny a pak se postupně v průběhu
času ocitneme tváří v tvář drastickým změnám, které bychom nikdy
neakceptovali, kdyby nám je předložili najednou,“ řekla loni Värden Idag.

„Je např. přeci nepravděpodobné, že bychom se za pět let modlili ‚Naše
Matko, která jsi na Nebesích…,‘ ne? Před pár lety to bylo sice
prohlašováno za nesmysl, ale podle návrhů církevní příručky to možné
je.“

Mikael Löwegren komisař pro církev v Små Ljungby po hlasování za přijetí
této nové příručky řekl, že toto rozhodnutí znamená, že Švédská
církev „přestala jako soudržná duchovní komunita existovat.“

„Společnost je pod pláštíkem ‚diverzity‘ rozbíjena do různých
skupin,“ řekl, když tvrdil, že existuje „tolika alternativ a volitelných
variant,“ včetně nového manuálu, který přinese to, že „už bude
těžké tvrdit od farnosti k farnosti, že to je ta samá církev.“

Löwergren důrazně poukazující na směrnice pro jazykové formulace
doporučující, aby Bůh byl prezentován gender-neutrálním způsobem
rovněž varoval, že tento nový manuál „Švédskou církev dále odvede z
cesty, kterou jdou hlavní církve, místo aby ji přivedl blíže k nim.“

„Křesťanství, ve své nejzákladnější doktríně, zastává
trojjediného Boha – Otce, Syna a Ducha svatého,“ poukázal s dodatkem, že
tato nová směrnice „odvrhla veškerý pokrok, kterého se podařilo
dosáhnout prostřednictvím hlubokého ekumenického dialogu, a přinesla
systém nového modloslužebnictví, který je jak proti-ekumenický, tak
proti-vědecký.“
