Obyčejný občan to nevydržel a podal trestní oznámení na šéfa českých
muslimů Muhammada Abbase

Policie ČR Velkomoravská 1051/16, 695 01 Hodonín V Hodoníně, dne 20. února
2016

Věc: Oznámení o skutečnostech nasvědčujících tomu, že byl spáchán
trestný čin podle § 356 b, § 260 odst. 1, § 364, Ve smyslu § 356 b, § 260
odst. 1, § 364. , zákona č. 141/1961 Sb., o trestním řízení (trestní
řád), v platném znění (dále jen „trestní řád“), podávám na, pana
Muhammada Abbase,. ředitele Muslimské unie v ČR a tiskového mluvčího unie,
se sídlem Chmelová 2893/4, PSČ 106 00 Praha 10, trestní oznámení pro
okolnosti nasvědčující tomu, že byl spáchán trestný čin, podle § 356 b,
§. 260 odst. 1, § 364, kdy jmenovaný pan Muhammad Abbas, dne 8. 1. 2015, v
pořadu Hyde park, na televizní stanici ČT24 veřejně v přímém přenosu
propagoval názor, aby bylo pro vyznavače islámu a potencionální imigranty,
povoleno uplatňování práva šaría. Požadavek, povolit a umožnit
zavádění práva šaria na území evropských zemí a tím i na výsostném
území České republiky, byl veřejně vysloven dne 8. 1. 2015, v pořadu Hyde
park, na televizní stanici ČT24, panem Muhamedem Abbasem, ředitelem
Muslimské unie v ČR. Pořad byl vysílán ve večerních hodinách, od 20:05.hodin.

Záznam celého pořadu, je umístěn na tomto internetovém odkazu:

http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:Yv0LxNjX9EwJ:www.ceskatelevize.cz/ivysilani/10252839638-hyde-park-ct24/215411058080108-hyde-park+&

Odůvodnění:

Pan Muhammad Abbas odpovídal na otázky diváků, čas od času interpretované
komentátorem pořadu, které se týkaly dotazů na projevy muslimů na různé
společenské události, na možnosti uplatňování práva šaria v České
republice, na postoje muslimů a vyznavačů islámu. Jak se koneckonců dalo
očekávat, pan Muhamed Abbas hájil a obhajoval muslimské názory – např.,
že v roce 2001 nebyl atentát v USA dílem muslimů, ale spolčením tajných
služeb.

Dále že atentát na redakci Charlie Hebdo, byl odpovědí na karikatury
proroka Mohameda, dále že netolerantní jednání muslimů je způsobeno
neustálými vojenskými útoky některých zemí na muslimskou komunitu, v
zemích s převahou muslimského obyvatelstva a mnoho dalšího. Celý pořad
trval 53 minut.

Rozvrácení demokratického zřízení

Celému národu bylo v tomto pořadu prostřednictvím pana Muhammada Abbase
ventilovány názory pana Muhammada Abbase, mezi jinými i takové, že na
zavádění práva šaria, není podle vyjádření pana Abbase nic špatného
ani nezákonného. V 30 minutě 42 sekundě pořadu pan Muhammad Abbas svými
výrokem doslovně propagoval zavádění výjimky z evropského a českého
práva a výjimku ze současných právních norem v uplatňování práva
šaria, nejen na výsostném území České republiky, ale i v dalších
evropských státech. Argumentem pro uplatnění takový výjimky, pro možné
prosazovaní a zavádění práva šaria, bylo sdělení pana Muhammada Abbase,
že ve věci uzákonění práva šaria, probíhají v současné době, pokusy
v Kanadě a v anglické části Velké Británie.

Domnívám se, že vyslovením výroků pana Muhammada Abbase, které byly ve
veřejnoprávním mediu v přímém přenosu, sdělovány široké veřejnosti,
došlo k velmi nebezpečnému pokusu, o rozvrácení demokratického zřízení,
v České republice.

Pokud kdokoliv žádá a hlásá uzákonění práva šaría na jakoukoliv
část obyvatelstva, bez ohledu na to, o kterou zemi či stát, se jedná,
ohrožuje takovým jednáním, demokratické zřízení.

Principy ústavnosti a principy dělby moci jsou ve většině evropských zemí
a také v České republice dány ústavou a konkrétním zněním zákonů a
ústavních zákonů. V okamžiku, kdy by se právo šaría podle vyřčeného
názoru, respektive doporučení, pana Muhammada Abbase v České republice
uzákonilo, tak by stát Česká republika, fakticky ztratila svou exkluzivitu
na soudní a zákonodárnou moc a stejně tak by Česká republika ztratila
suverenitu nad svým územím. Tímto požadavkem, zavést právo šaria, pro
část populace, pan Abbás fakticky požaduje rozklad státu zevnitř a úplné
rozvrácení státního systému.

Ve veřejně odvysílaném pořadu ČT 24 pan Muhamed Abbas svým vyjádřením,
vlastně žádal a propagoval, rozklad státu, rozklad organizace státu a
rozklad státní moci.

Státní moc má tři složky – výkonnou, zastupitelskou a soudní. Dle mého
názoru, pan Muhamed Abbas tímto svým veřejným vystoupením, žádal, aby
soudní moc České republiky a tím jedna ze složek, které tvoří základ
státní moci, byla státu odebrána.

Stát má být garantem spravedlnosti

Jestliže pan Muhammed Abbas, ředitel a současné tiskový mluvčí muslimské
unie nebo jakákoliv jiná osoba, požaduje zvláštní soudní systém, pro
skupinu obyvatel., tak každý takový požadavek, lze hodnotit jako
nepřátelský, vůči uvedenému státu a stejně tak jako nepřátelský,
vůči demokratickému zřízení. Stejně tak osoba, která takový požadavek
vznáší, se fakticky stává nepřítelem ústavního principu, který zní,
že stát má být garantem spravedlnosti.

Ze strany pana Abbase tedy dle mého názoru, šlo v přímém přenosu o
nabádání k plánovanému rozebrání – neboli rozbití státu. Jestliže
totiž stát ztratí svoji soudní moc nad svým územím, tak se tím také v
podstatě zhroutí, všechny zbývající pilíře státní moci, moc
exekutivní, moc zákonodárná, které by byly v takovém případě omezeny.
Jestliže kdokoliv, žádá, aby na výsostném území České republiky, nebo
kterékoliv jiné evropské země, došlo k zavedení samostatných soudů
šaria, nezávislých na státní moci, tak stát v případě akceptace
takového požadavku, ztrácí právo přijímat a vydávat zákony.

Základní obsah práva Šaría, jehož zavádění pan Muhammed Abbas veřejně
dne 8. 1. 2015, ve 20. 05hodin, v pořadu Hyde park, na veřejno-právní
televizní stanici ČT 24, propagoval, se ve stručnosti dá shrnout takto:

Právo šaria je základ islámského právního systému, jeho prameny
vycházejí z náboženských textů. Šaría je právem všech islámských
věřících, neboť v islámu nelze náboženství a právo odlišit a každý
občan muslimského vyznání musí dodržovat islámské právo. Součástí
tohoto práva šaria, jsou normy společenského chování a morálka.
Současně je to právo univerzální, Jeden z primárních pramenů
islámského práva je Korán, soubor zjevení, která byla předána proroku
Mohamedovi na přelomu 6. a 7. stolení našeho letopočtu. Korán obsahuje
soustavu pravidel, která tvoří právo rodinné, dědické i trestní. Šaría
je jako náboženské právo primárním pramenem, avšak islámské právo má
i další prameny jako zákony vytvářené parlamenty, nebo soudní rozhodnutí.
Základní prameny islámského práva jsou natolik obecné, že je vždy nutné
je interpretovat, bez interpretace je často nelze aplikovat. Islámská
právní kultura, její instituty, pojmy i vztahy jsou specifické a tedy od
naší právní kultury velmi odlišné a vzdálené.

Základní prameny islámského práva jsou dva. Korán je základní svatá
kniha islámu, která pojednává o tom, co Mohamedovi zjevil Alláh. Protože
však pravidla v Koránu obsažená zdaleka nepokrývají všechny oblasti, ve
kterých muslim pravidla potřebuje, začalo se nedlouho po Mohamedově smrti v
roce 632 zjišťovat, co vlastně dělal a učil. Souboru těchto pravidel se
říká sunna, to je tedy druhý pramen islámského práva. Vyvstal ovšem
problém s důvěryhodností jednotlivých svědectví o činech, neboli
jednotlivých hadísů, a spory o jejich věrohodnost bují dodnes.

Pokud se Prorok v dané věci nevyjádřil, přichází případně na řadu
analogie či konsenzus islámských učenců. Klasickým příkladem analogie je,
zda se Prorokův zákaz pití vína vztahuje i na jiné alkoholické nápoje. (Spíše
než uvažováním, co je nebo není spravedlivé se tedy islámská právní
věda zabývá tím, co Prorok řekl nebo neřekl, a co se z toho dá vyvodit.)

Mohamed se před tím, než se ve 40 letech stal prorokem, zabýval
rozsuzováním kmenových sporů, takže se skutečně vyjadřuje k některým
otázkám práva, jak tomu slovu rozumíme dnes my. Nejstarší zásady se
týkají rodinného práva: manželství (Mohamed nezpochybnil starší kmenové
právo umožňující polygamii), věna, rozvodu (ar. talaq; pokud se chce
rozvést muž, stačí když třikrát pronese „rozvádím se s tebou“),
dědictví (muži mají nárok na dvakrát tak velké podíly než ženy) a
podobně.

Názor muslimských učenců spočívá ve vyjádření že muslímské právo
– šaria, je dokonalé, univerzální a věčné. Oproti tomu jsou právní
normy neislámských zemí dočasné, omezené a jednou skončí. Právo šaría
je posvátné a pochází od jediného, skutečného boha – Alláha, zatímco
jiné právní řády, byly vytvořeny člověkem, proto jsou nedokonalé a
pomíjející.

Právo šaría je založena na principech, které lze najít v koránu a
dalších islámských náboženských a politických textech. Evropské právo,
včetně právních norem České republiky a právo šaría nesdílejí
žádné společné principy.

V souladu s právem šaría:

Pro názornost, uvádím příklady tří úhlů pohledu, které přímo
souvisí s právem šaria:

1. V Medíně seděl Mohamed vedle své dvanáctileté manželky a celý den
sledovali, jak mečem stínají hlavy osmi stům židům. Byly jim sťaty hlavy,
protože řekli, proti právu šaria, že Mohamed není Alláhův prorok.
Muslimové pokládají smrt židů za nezbytnou, protože popírat Mohamedovo
proroctví bylo – a zůstává – urážkou islámu. Židům byly sťaty
hlavy, protože takový je přece Alláhův trest, a podle práva šaria, je v
tomto případě, takový trest, naprosto v pořádku.

2. Nevěřící se na tuto událost, dívají jako na důkaz islámského
násilí, ve jménu džihádu a jako na možný trestný čin.

3. Zastánci muslimského vyznání, říkají, že se jednalo o historickou
událost – že všechny kultury mají ve své minulosti násilí a nemělo by
tedy docházet k žádnému odsuzování.

Podle těchto 3 různých úhlů pohledu souvisejících s právem šaria, bylo
zabití osmi set židů : dokonalým svatým činem, provedeným podle zásad
práva šaria, tragédií, další historickou událostí, přičemž byly
spáchány i horší.

Shrnutí:

Neexistuje „správný“ pohled na zákony šaria, protože tyto 3 rozdílné
pohledy nelze uvést v soulad.

Jediným zjištěním, který vyplývá ze stručného porovnání obou
rozlišných právních směrů, je nevyvratitelný fakt, že zákony šaria
jsou neslučitelné s principy liberální demokracie, což potvrdil Evropský
soud pro lidská práva, výnosem z roku 1998, cituji:

zavádět právo šaria, byť i jen částečně vedle evropských právních
systémů by bylo porušením Evropské konvence na ochranu lidských práv a
základních svobod, neboť by „zrušilo úlohu státu jako ručitele
osobních práv a svobod a porušovalo princip nediskriminace jednotlivců,
pokud jde o požívání veřejných svobod, které jsou jedním ze základních
principů demokracie“.

Opětně potvrdil Evropský soud pro lidská práva svým výnosem z roku 2001,
opět cituji: „instituce zákonů šarija je neslučitelná se zásadami
demokratické společnosti“.

V roce 2003 tentýž Evropský soud pro lidská práva, vydal výnos, cituji:
„režim založený na zákonech šarija je neslučitelný s Konvencí o
lidských právech, zvlášť pokud jde o zásady trestního práva a jeho
postupy, o postavení žen v právním. řádu a zasahování do všech sfér
soukromého a veřejného života“ a je přímým porušením s článků 9 (svoboda
myšlení), 10 (svoboda projevu), 11 (svoboda sdružování), 14 (zákaz
diskriminace), 17 (zákaz omezování práv) a článku 1 (ochrana majetku) a 3
(práva na svobodné volby), dodatečného Protokolu číslo 1. P

osledním argumentem je rozsudek velkého senátu z 13. února 2003. Podle
rozsudku Evropského soudu pro lidská práva, Strasbourg, ze dne 13. února
roku 2003, je uplatňování práva šaría neslučitelné s demokracií (
případ Refah Partisi vs. Turecko, aplikace č. 41340/98, 41342/98, 41343/98 a
41344/98, dle článku 11, Úmluvy listiny Lidských práv, pro nesoulad
pravidel trestního práva, nerovnoprávného postavení mužů a žen a
zasahování do soukromého i veřejného života na základě náboženských
předpisů.

Odkaz :

NEJVYŠŠÍ SPRÁVNÍ SOUD

Oddělení dokumentace a analytiky

657 40 Brno

Moravské nám. 6

Tel.: 542 532 632, fax: 542 532 361, e-mail: Tato e-mailová adresa je
chráněna před spamboty. Pro její zobrazení musíte mít povolen Javascript.
'il' + 'to'; var. path = 'hr' + 'ef' + '='; var addy14736 = 'eu' + '@'; addy14736
= addy14736 + 'nssoud.' + '.' + 'cz'; document.getElementById('cloak14736').innerHTML
+= '

Judikatura Evropského soudu pro lidská práva:

Refah Partisi (Strana prosperity) proti Turecku, rozsudek z 31. 7. 2001,
stížnosti č. 41340/98, 41342/98, 41343/98 a 41344/98

Refah Partisi (Strana prosperity) a další proti Turecku, rozsudek velkého
senátu z 13. 2. 2003, stížnosti č. 41340/98, 41342/98, 41343/98 a 41344/98,
ECHR 2003-II

CASE OF REFAH PARTİ (THE WELFARE PARTY) AND OTHERS v. TURKEY

(Applications nos. 41340/98, 41342/98, 41343/98 and 41344/98)

Internetový odkaz, http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-60936#{"itemid":["001-60936"]}

Jedním ze základních pilířů, na kterých stojí evropské státy, včetně
České republiky, je takzvaný právní stát. V právním státě nemohou
existovat dva na sobě nezávislé, právní řády. Řídit se právem šaría
a zároveň kterýmkoli evropským standardním právním řádem je fakticky
nemožné. Svými vyjádřeními, pan Muhammad Abbas, existenci právního
státu popřel. Svým vyjádřením pan Muhammad Abbas dne 8. 1. 2015, v pořadu
Hyde park, v přímém přenosu, vyjádřením na zavedení práva šaria a
obhajobou tohoto svého tvrzení, v podstatě propagoval omezování práv a
svobod skupin obyvatel, diskriminaci skupin obyvatel, zavádění
nerovnoprávného postavení mužů a žen, zavádění omezení svobody projevu,
zavádění omezování svobody myšlení a možnost zasahování do soukromého
a veřejného života, na základě náboženských předpisů. Jde nejen o
snahu porušit zákony České republiky, ale i nerespektování ústavy České
republiky, snahu rozvrátit stávající právní stav a porušovat Evropskou
konvenci na ochranu lidských práv a základních svobod.

Na základě výše uvedených a detailně popsaných skutečností, se
domnívám, že pan Muhammad Abbas, svým veřejným vystoupením, dne 8. 1.
2015, v pořadu Hyde park, vysílaného ve večerních hodinách ve 20 hod. 05
min., na pořadu ČT24, se dopustil nejméně jednoho trestného činu a to
minimálně ve stadiu pokusu:

§ 356 b Podněcování ke skupině osob nebo k omezování práv a svobod

(1) Kdo veřejně podněcuje k nenávisti k některému národu, rase, etnické
skupině, náboženství, třídě nebo jiné skupině osob nebo k omezování
práv a svobod jejich příslušníků, bude potrestán odnětím svobody až na
dvě léta.

(2) Stejně bude potrestán, kdo se spolčí nebo srotí k spáchání činu
uvedeného v odstavci 1.

(3) Odnětím svobody na šest měsíců až tři léta bude pachatel potrestán,

a) spáchá-li čin uvedený v odstavci 1 tiskem, filmem, rozhlasem, televizí,
veřejně přístupnou počítačovou sítí nebo jiným obdobně účinným
způsobem, nebo

b) účastní-li se aktivně takovým činem činnosti skupiny, organizace nebo
sdružení, které hlásá diskriminaci, násilí nebo rasovou, etnickou,
třídní, náboženskou nebo jinou nenávist.

§ 260 odst. 1

propagace hnutí, směřujících k potlačení práva svobod člověka podle §
8 odst. 1, § 260 odst. 1 tr. zák., pokud pachatel svým jednáním zamýšlel
iniciovat vznik nebo obnovení takového hnutí, anebo znaky trestného činu
podpory. a propagace hnutí směřujících k potlačení práva svobod
člověka podle § 261a tr. zák., popř. znaky trestného činu hanobení
národa, etnické skupiny, rasy a přesvědčení podle § 198 tr. zák. či
trestného činu podněcování k nenávisti vůči skupině osob nebo k
omezování jejich práva svobod podle § 198a tr. zák., které nejsou svou
dikcí vázány na existenci tohoto hnutí.

Za hnutí ve smyslu § 260 odst. 1 tr. zák. se považuje skupina osob alespoň
částečně organizovaná, byť třeba formálně neregistrovaná,
směřující k potlačení práva svobod člověka nebo hlásající
národnostní, rasovou, náboženskou či třídní zášť nebo zášť vůči
jiné skupiněosob. Pro naplnění znaků této skutkové podstaty je nutné,
aby hnutí existovalo v době, kdy je pachatel podporoval či propagoval, a to
byť v jeho modifikované podobě.

§ 364

Podněcování k trestnému činu Kdo veřejně podněcuje k trestnému činu,
bude potrestán odnětím svobody až na dvě léta.

Žádám proto, aby byla celá věc řádně prošetřena, aby bylo zjištěno,
zda se pan MuhammadAbbas ředitel muslimské unie, veřejnou propagací
uzákonění práva šaria, nedopustil trestného činu. Zároveň žádám,
abych byl s výsledky Vašeho šetření seznámen.

Zdroj: euportal.parlamentnilisty.cz
