Dohra show Marka Wollnera na téma Nečas a Nagyová-Nečasová: Vše je prý
trochu jinak. Vážné pochybnosti

Prezident, soudci, exekutoři, myslivci, rybáři a Nagyová. Jak to bylo se
zneužitím pravomoci.

Včerejší vysílání Reportérů ČT nás opět o krok posunulo ve vnímání
takzvané kauzy Nagyová, tedy případu, kvůli kterému v létě roku 2013
rezignovala vláda premiéra Petra Nečase. Respektive v jedné z jeho větví
– údajného zneužití Vojenské rozvědky.

Mimo jiné jsme se z reportáže dozvěděli, že expremiérova bývalá vrchní
ředitelka Jana Nečasová jezdí nablýskaným červeným Range Roverem a že
má ráda zvířátka. A že obzvláště její pejsci velmi citlivě nesli
její zatčení v létě roku 2013. Neinformovaný divák v tom má pak
nejspíš jasno: „Ha, nová velká kára, takže fakt kradla. A s těmi
zvířátky, hraje to s námi na citlivou strunu.“ Ale konec nadsázky,
přestože vyjádření Jany Nečasové i jejího manžela, bývalého šéfa
vlády za ODS, Petra Nečase mohla leckoho řádně „nakrknout“. Důležité
je u soudu prokázat trestnou činnost. Což na odsuzující rozsudek v kauze
vojenských zpravodajců z minulého týdne „tak nějak“ nesedí.

Co by rozhodně nemělo nechat v klidu televizní diváky bylo vystupování
nové soudkyně případu Pavly Hájkové, které se táhlo reportáží České
televize jako červená niť. Soudkyně nejenže v rámci procesu rozpatlávala,
kdo je v rámci manželského trojúhelníku Nečas–Nečasová–Nagyová
submisivní, vulgární nebo hysterický. Soudkyně si svoje výstupy po
vynesení rozsudku před kamerou doslova užívala. A velice nezvykle otevřeně
na svůj post krátce po odsuzujícím verdiktu, už mimo rámec procesu
televizním divákům ozřejmovala, proč na rozdíl od své odvolané
předchůdkyně Heleny Králové obžalovanou Nečasovou a trojici důstojníků
vojenské rozvědky neosvobodila. Nezávislý pozorovatel nemohl přehlédnout
to nasazení v informování veřejnosti, které zavánělo až touhou
vyšvihnout se v soudním systému výše. Tedy pokud stávající politické
rozpoložení dá.

Co však zůstalo nejen v reportáži, ale i v odůvodnění rozsudku, bohužel,
upozaděno, je skutek, za který byla čtveřice odsouzena k podmínečným
trestům. Za zneužití pravomoci úřední osoby. Za to byli odsouzeni
generálové Ondrej Páleník, Milan Kovanda a plukovník Jan Pohůnek. Jana
Nečasová pak za zorganizování onoho zneužití pravomoci. Jenže ono nám to
ve výkladu práva tak nějak ušmudlaně nesedí. Proč? Hned z několika
důvodů. Zde je výčet funkcí ve státní správě, které mají statut
úřední osoby, který vyjmenovává litera zákona:

b) státní zástupce,

c) prezident České republiky, poslanec nebo senátor Parlamentu České
republiky, člen vlády České republiky nebo jiná osoba zastávající funkci
v jiném orgánu veřejné moci,

d) člen zastupitelstva nebo odpovědný úředník územní samosprávy,
orgánu státní správy nebo jiného orgánu veřejné moci,

e) příslušník ozbrojených sil nebo bezpečnostního sboru nebo strážník
obecní policie,

f) soudní exekutor při výkonu exekuční činnosti a při činnostech
vykonávaných z pověření soudu nebo státního zástupce,

g) notář při provádění úkonů v řízení o dědictví jako soudní
komisař,

h) finanční arbitr a jeho zástupce,

i) fyzická osoba, která byla ustanovena lesní stráží, stráží přírody,
mysliveckou stráží nebo rybářskou stráží, pokud plní úkoly státu nebo
společnosti a používá při tom svěřené pravomoci pro plnění těchto
úkolů.

Nějak v tom výčtu úředních osob chybí pracovnice Úřadu vlády,
respektive jeho vrchní ředitelka, kteroužto funkci tehdy ještě pod jménem
Nagyová Jana Nagyová-Nečasová zastávala. Vraťme se ještě k definici „úřední
osoby“. V článku v Právním prostoru „Zrození nové úřední osoby?“
z roku 2015 se jí věnuje stávající předseda pražského městského soudu
Libor Vávra. „Býti „úřední osobou“ (dříve se používal pojem
veřejný činitel) ve smyslu trestního zákoníku přináší určité výhody,
například, každý útok proti takové osobě je trestán výrazně
přísněji. Na straně druhé ovšem, pokud úřední osoba například
překročí své pravomoci, bude postižena podle trestního práva i za takové
jednání, které by u jiných zaměstnanců bylo předmětem maximálně
pracovně-právních sankcí,“ napsal Vávra. Pojďme si proto ještě pro
jistotu připomenout definici zneužití pravomoci úřední osoby. Toho se
dopustí:

(1) Úřední osoba, která v úmyslu způsobit jinému škodu nebo jinou
závažnou újmu anebo opatřit sobě nebo jinému neoprávněný prospěch a)
vykonává svou pravomoc způsobem odporujícím jinému právnímu předpisu, b)
překročí svou pravomoc, nebo c) nesplní povinnost vyplývající z její
pravomoci, bude potrestána odnětím svobody na jeden rok až pět let nebo
zákazem činnosti.

„Nagyová to měla ale celé zorganizovat, to zneužití pravomoci úřední
osoby,“ namítne pozorovatel s jistou dávkou právního vzdělání, vždyť
důstojníci tajné služby onu pravomoc měli. Tady ale taky šlápneme na
právní „kuří oko“. Dokážete si ale představit, že milenka premiéra
umí zařídit například rozkazem nebo jinou formou, aby dva váleční
hrdinové generál Páleník a Kovanda jen tak „mír nix týr nix“
šmírovali manželku premiéra? I kdyby za to měli slíbené „modré z nebe“,
jako měl například generál Páleník dle žalobců a soudu přislíben post
šéfa Státních hmotných rezerv? Potom by měli být nejspíš označeni za
nesvéprávné, a ne odsouzeni k podmíněnému trestu. Nějak to neštymuje.

Dalším problémem je pak kvalita důkazů v kauze údajného zneužití
Vojenského zpravodajství ke špehování manželky premiéra Nečase. Jak
zaznělo tento týden v některých médiích, nikdo z vyslechnutých vojáků
verzi obžaloby o sledování Radky Nečasové nepodpořil. A asi
nejdůležitější svědek obžaloby generál Rostislav Pilc, který vojenskou
tajnou službu po „palácové revoluci“ nějaký čas vedl, svoji výpověď
„zjemnil“. Obžalobě tak v rámci důkazů proti čtveřici podezřelých v
čele s Janou Nečasovou zůstalo víceméně pouze odborné vyjádření
policejních sledovačů. I to pokulhává, protože policejní metody
sledování se od tajných služeb liší. Navíc, kdyby byla Radka Nečasová
skutečně sledována, tak by jí byla „sledka“ za patami 24 hodin denně.
Jenže k vojákům přicházely informace pouze o výskytu podezřelých osob v
blízkosti obydlí Radky Nečasové. Tehdejší manželku premiéra mimo
pražské Modřany nikdo nesledoval. A sám Petr Nečas u soudu prohlásil, že
o vyloučení možných rizik ohrožujících jeho tehdejší manželku
vojenské zpravodajce sám požádal.

Jak se případ vyvine?

Původní soudkyně Helena Králová byla z případu odvolána kvůli tomu, že
špatně naslouchala resumé odvolací instance, nahradila ji už zmiňovaná
Pavla Hájková. Bez zajímavosti není, že v podstatě vynesla identické
rozsudky jako její odvolaná předchůdkyně – podmínečné tresty. Jen to v
soudní síni náležitě opepřila tím, že byl Nečas submisivní, Nagyová
sprostá hysterka atd. Pro veřejnost bažící po odsouzení Nečasové vypadá
její proaktivní vystupování daleko lépe. Dovolíme si teď s jistou dávkou
pokory předpovědět vývoj v tomto ostře sledovaném procesu. Odvolací
městský soud rozsudky potvrdí, nebo na misku vah spravedlnosti ještě
trošku přihodí. Nejvyšší soud pak kauzu kvůli nedostatku důkazů vrátí.

Mezitím, než se tak stane, si můžeme na profilu šéfa Reportérů ČT Marka
Wollnera přečíst reakce diváků, jak to vidí oni: „Jak špatný román.“
„Na mrchu, která dojebala Nečase a celou republiku se dívat nebudu.
Nechápu, proč točíte takové reportáže, vždyť to nikomu neprospěje.“
„Tohle byla silná káva... Oni se milují, jsou si souzeni, všichni jim
ubližují a nic neudělali. Myslím, že kdybychom se sešli všichni, kterým
oni dva cíleně ničili a v některých případech i zničili život, tak
nebude stačit kinosál. Pokyny – jako nikde nezaměstnat, vyhodit, nikam
nepustit a v krajním případě i něco najít a nechat zavřít – byly na
denním pořádku. Velké zlo, zabalené v neuvěřitelné hlouposti a aroganci.
Jinak reportáž kvalitní.“ „Dobré, jen je hrůza, že celá země byla v
rukou hysterky a ubožáka. Teď jsme na tom ale ještě hůře.“

Co bude po čase na celé věci nejzajímavější, je to, jak probíhalo
dokazování před soudem. Část líčení byla totiž vedena v utajovaném
režimu a všichni obžalovaní zatím o této části procesu mlčí. S ohledem
na vývoj věci je ale pravděpodobné, že v rámci své obhajoby poukáží i
na výslechy za zavřenými dveřmi. Informace totiž nejsou utajované navždy
a po čase bývají odtajněny. Není proto vyloučeno, že se budeme ještě
hodně divit.
