Německo je naše, dal nám ho Alláh, říkají natvrdo uprchlíci. Islám je
mstivost zamaskovaná jako duchovno. A ještě mnohem více zajímavého z
přednášky Alexandra Tomského v Plzni

REPORTÁŽ Arabská expanze a její úpadek. Kam se poděli neporazitelní
Evropané? Dnes vymíráme a podle islámu jsme zhýralá, bezbožná civilizace.
To uvedl na besedě v Plzni populární znalec Anglie, profesor Alexander
Tomský. Starousedlíci se hrozí mladých kluků, kteří si přivlastňují
„obsazené území“. Taková je realita nejen v Německu, ale i v řadě
evropských ghett, kde ani nemusí vládnout islám, ale frustrace. A pak se
stane to co v Nice, ale nejde o zoufalý čin jednoho údajného zhýralce…

„Do toho se nám ke všemu zkazilo Turecko,“ uvedl Tomský k Erdoganově
novodobé říši. „Osmdesát, devadesát let se snažilo, Mustafa Kemal
založil systém, který by zničil islám – on nenáviděl islám,“
zdůraznil na adresu Atatürka profesor Tomský a pokračoval: „Největší
nepřítel islámu byl nacionální šéf Turecka. Měl manželku Italku,
zakázal fezy, arabštinu, nahnal děvčata do stejné školy jako kluky. Už
před devadesáti lety! On viděl pokrok jedině v Evropě. Začaly se nosit
kravaty, vše se tam změnilo, ale dnes se Turecko zase vrací proti nám.“

„Turecko je pro nás nepříjemnější, a to proto, že největší hrozbou
Evropy je dnes imigrace. Tady v Česku se obyvatelstvo podivně rozdělilo na
sluníčkáře a ty druhé. Já jsem podle toho xenofob. Samozřejmě, že
nejsem,“ informoval přítomné Alexander Tomský. „V Polsku to třeba
vůbec není. Poláci mají jasno. Pomohli zachránit Evropu v roce 1683 u
Vídně. Kardinál a primas Polska říkal – ano, křesťany vezmeme, ale
pomáhejte tam, ne tady. Vůbec žádný problém. U nás je i ta církev
rozdělena – Halík a Duka, že. Je to tady divné a nevím proč. Maďaři,
Slováci, Poláci, Chorvati, Slovanci mají v této věci naprosté jasno. Dnes
už i Rakušani, kteří zpočátku měli vládu takovou merkelovskou.“

A teď k největší destabilizaci, k severní Africe a Blízkému východu. „To
je opravdu tragédie. Málokdo tady v Česku ví, kdo to vlastně způsobil.
Arabský svět expandoval do světa, ovládl kdysi křesťanskou Sýrii, Irák,
státy Středního východu a postupně se dostal až do Pyrenejí a byl
zastaven jakýmsi panem Martellem, kterého znáte, protože byl po něm
pojmenován koňak. Jinak se o něm nic neví,“ vzbudil smích přítomných
Tomský. „Byl to takzvaný údělný kníže a ten je až pomocí Pyrenejí
zastavil. Jinak bychom tu asi dnes mluvili arabsky a každý chlap by měl doma
dvě ženské,“ zavtipkoval.

Pak podle Tomského arabský svět ve třináctém, čtrnáctém a patnáctém
století začal upadat. Objevili se Turci a ti to ovládli a expandovali hlavně
na východě Evropy. „Proto to staré Rakousko drželo tak dlouho, protože
bylo baštou proti islámu. To byla rakouská legitimita a smysl, jinak by se
země rozpadla na mnoho států jako Německo,“ vysvětloval v Městské
knihovně v Plzni Alexander Tomský. „Přesto Turecko expandovalo – Řecko,
Srbsko, Bulharsko, Rumunsko, skoro Maďarsko a už byli před Vídní. Tam se to
zastavilo a Osmanská říše začala upadat. A expandoval Západ.“

Neporazitelní Evropané?

Nejdříve Západ expandoval nacionalismem, ale pak ohromnou mocí. „Angličané
při povstání v Etiopii tam poslali malou skupinu, která postřílela 6000
lidí, měli první strojní pušky. A tato síla Evropy začala hrát obrovskou
roli. V řeckém povstání omylem narazila anglická flotila na egyptskou
flotilu asi 370 lodí. Došlo ke konfliktu a pak se omluvili Turkům, protože
ta egyptská flotila byla pod Tureckem, tak se jim omluvili, ale oni je všechny
zlikvidovali, všechny lodě a zahynulo asi 7000 lidí. Proto se Evropanům
nemohl nikdo postavit,“ vysvětloval Tomský.

Takto hovořil Alexander Tomský o imigraci již v minulém roce:

„V první světové válce se Turecko rozpadlo a Západ si rozdělil arabské
státy. To neměl dělat. Samozřejmě islámské státy byly dál
protievropské, tak jak měly ve své tisícileté tradici. V době studené
války byly všechny arabské státy na straně Sovětského svazu. Vždycky
byly protizápadní. Vždy byly dvě civilizace – východní a západní –
které nejsou stejné. Přesto mnozí obdivovali západní styl života. Když
se podíváte na diktátory padesátých let, ať již šlo o egyptského
Násira a jeho rodinu a syrského diktátora, otce toho dnešního. Chodili v
obleku, ženy oblečené po evropsku, celá střední vrstva se snažila
napodobovat, ale přesto byli vždycky proti Západu. Proč? Protože střet
dvou civilizací od sedmého století byl vždy opačný vývoji západní
civilizace.

My máme civilizaci, která je postavena na oddělení církve a státu.
Samozřejmě, ve středověku to byly pouze odlišné role a svět se celý
považoval za křesťanský. Včetně králů a aristokracie. Ale to oddělení
tam bylo.“ V Evangeliu podle Tomského najdeme – „mé království není z
tohoto světa“. To je prý velmi zásadní. „My rozlišujeme mezi vírou a
rozumem, mezi jednotlivcem a společností, mezi státem a občanem. My máme
civilizaci, která se snaží vytvořit řád ve svobodě nebo svobodu v řádu.
Arabové mají podvolení.To znamená – řád je to, co je podstatné, nikoliv
svoboda. Není to dynamická, ale mrtvá statická kultura. Napodobovala v 19.,
20. století Evropu, ale neuspěla. Tady je velice hluboký konflikt.“

„Alláh nám dal Německo“

„Já jsem žil v islámské čtvrti v Londýně dlouhá léta, učil jsem
angličtinu a vím, jak ten konflikt vypadá,“ vysvětloval zamlklému publiku
Tomský. „Je to něco, co nemůžeme nijak změnit. My jsme tomu v Evropě
podléhali také. Byla tu třicetiletá náboženská válka, která se pak
zvrtla v politickou. Měli jsme tu pokus o takový Islámský stát. Kalvínská
Ženeva. Puritánská – třikrát denně se kontrolovalo, jestli mají
rozsvícenou svíčku a otevřenou bibli. Husité, to byli takoví vlastně
islámští bojovníci za boží zákon, který by byl vnucen všem lidem.
Protože boží království podle koránu je z tohoto světa. Křesťanské
není. Tady je ten základní a nejhlubší konflikt.“

Tomský se pak podělil s přítomnými o zážitek, kdy mluvil jsem s jedním
politologem z univerzity v německém Göttingenu: „S takovým
sekularizovaným Syřanem, který tu působí už od osmnácti let a vyprávěl
mi, jak se vyptával syrských kluků, jak si to představují. A říkal – to
je strašné. Já jsem sem přijel v padesátých letech s rodiči, abych tu
působil a přizpůsobil se kultuře. Byli jsme vlažní a nebyli jsme moc
věřící, patřili jsme k té sekularizované špičce. Dnes ti kluci
říkají – ‚Alláh nám dal Německo, co bychom se namáhali‘. Proto
došlo k té renesanci arabské víry a k tomu dochází periodicky vždycky,
když se Arabům nedaří. Jejich ‚boží zákon šaría‘ je v jistém
smyslu legitimitou těch arabských států. Ne úplně v Egyptě, v Maroku, v
Tunisku. Ale rozhodně těch šejchů v Emirátech, v Saúdské Arábii, a
kupodivu se to bohužel stalo i v britské Indii, když Bangladéš a Pákistán
se odtrhly na základě toho, že jsou to islámské země,“ pokračoval v
přednášce Tomský.

Příčina: Neúspěšní diktátoři

„Protože se diktátoři nakonec ukázali jako velmi neúspěšní, což v
historii tak bývalo. Ale bohužel od padesátých let byly neúspěšní a
když se rozpadl bipolární svět dvou mocností, co spolu zápasily, po
rozpadu Sovětského svazu, najednou ti diktátoři ztratili svého
přívržence, ekonomicky se jim nedařilo, diktatury zestárly – a ony
netrvají věčně – dnes to vypadá bídně.“ Tak se podle hosta zase
našel korán jako politická alternativa. Protože je to politické
náboženství. „Alláhovo království je z tohoto světa. To tady mnoho
lidí nechápe. Když na pobřeží letoviska v Nice muslim povraždil těch 80
lidí a dětí, tak psaly západní a možná i české noviny, že to byl
pomatenec. Ale vůbec ne. A že vedl dost zhýralý život. To je všechno
možné, ale on se stal konvertitou. On najednou obrátil a pochopil
džihádismus, který říká, že vraždění nevěřících přivolává
Alláhovo království na zemi. Tam je ten fanatismus. Každé náboženství
má svoji fanatickou stránku.“

Velký arabista, který přednášel ve Francii, Zdeněk Müller, podle slov
Tomského napsal: „My si spojujeme náboženství a duchovno s
mírumilovností, laskavostí, s láskou k bližnímu a nechápeme, že ta
druhá půlka koránu – která se považuje za normativní, čili závaznou
– je náboženství vítězného vojevůdce. Že vlastně ta mstivost a
smyslnost, pomstychtivost, jsou chápány jako duchovno.“

Podivná věc – ta okamžitá odměna muslimovi po smrti, jestliže se
obětuje. „Když si představíme, jak nuzný je život mužů v islámském
světě, kde ten vztah k ženám je velmi problematický... Oni žijí v takové
často sexuální nouzi,“ vysvětloval přítomným Tomský. „Samozřejmě,
odměna těch panen je lákavá. Islám je vlastně nejhorší problém nejen
pro nás, ale i pro islámské země. To, co vidíme, je náboženská válka
mezi sunnity a šíity. Šíitů není moc, ale mají za sebou velmoc – Írán.
Mají 60procentní většinu v Iráku, 35 procent v Libanonu a mají asi tak 40
procent v Sýrii. Sekta alavitů bude možná jednou vyvražděna, protože má
dnes velikou moc. Islám je velmi bojovný a expanduje do Afriky. Tam se
odhaduje podle statistiky OSN, že asi 30 miliónů lidí opustilo své domovy,
je destabilizováno a odtamtud přicházejí přes Středozemní moře do Evropy.
Protože zatím dohoda s Tureckem jakžtakž platí. Otázka je, jak dlouho,
jestli Erdogan ji nevyužije, že nám sem pošle další miliony uprchlíků,
především Kurdů, kterých se chce zbavit. Měli by právo na azyl, protože
jsou zcela evidentně pronásledováni z etnických důvodů. Po puči je tam
velká destabilizace a 100 000 lidí je ve vězení.“

Islámská propaganda a satan USA

Ještě k džihádismu. „Najednou Arabové a Pákistánci objevili novou formu
boje. A víte, kdo to vlastně způsobil? Rusové! V Afghánistánu. Invaze tam
je velký paradox a způsobila, že se tam natáhli Arabové ze všech zemí –
z Tuniska, Maroka, Saúdské Arábie, ze Súdánu, dokonce i z Kosova a
samozřejmě i islámští radikálové z Ruska – Čečenci a další. A také
z Uzbekistánu, Turkmenistánu. Všude se našli mladí muži, kteří šli
bojovat proti imperialistickému ateismu. Američané je vyzbrojili a když se
těch Rusů zbavili, tak se ukázalo, že nepřítel dále existuje, že je to
ten ‚satan z Ameriky‘. Satanem nazval Ameriku duchovní vůdce v Íránu.“

Každý útok je podle Tomského především propaganda. „A propaganda v
arabském světě působí. Svou roli tam hraje stát Izrael, který je chápán
jako jednapadesátý stát USA, jako imperialismus, který se tam vtlačil, což
je pro většinu Arabů hrozná urážka,“ řekl na adresu židovského státu
Alexandr Tomský.

Evropa, která zeslábla, zestárla, nemá dost synů na svoji obranu. Evropané
si zvykli na vysokou životní úroveň a ta bude v příštím desetiletí
klesat.

Poté se host věnoval dalším problémům. „Je ohromné sucho, které
začíná v severní Africe. A strašně přelidněné státy. Například v
takovém Pobřeží slonoviny, bývalém ‚africkém Švýcarsku‘, si
neuchránili hranici a ten stát je v totálním rozkladu. Věkový průměr je
tam asi 22 roků. Do Afriky Světová zdravotnická organizace přinesla léky,
penicilín, medicínu. Předtím se většina dětí nedožila dospělosti.
Když jsem chodil do školy koncem padesátých let, tak si pamatuji, že Egypt
měl 22 miliónů obyvatel. Dnes má 95 miliónů! Padesát procent všech
mužů pod třiceti roky je nezaměstnaných. To nemůže skončit dobře.“

Generace bez vize

„V Evropě máme čtyřiceti-, padesátiletou zkušenost s arabskými ghetty.
Malmö, Stockholm, Marseille, Paříž, Londýn – obrovská zkušenost, bylo
napsáno obrovské množství literatury. Většina lidí z těch ghett
neholduje náboženství, ale je prostě vyřazena, vykořeněna, není pro ně
manuální práce. Dnes je móda, aby jste si všechno udělali sami. Možná
ale práce bude. Ekonomové se nikdy nedohodnou. Ztráta v jednom odvětví se
našla jinde. Dnes ekonomové vidí černě a mají pocit jako tehdy Karel Marx,
že za nás mašiny všechno udělají. Ale jak ten globální systém
předěláme, abychom měli nějakou práci pro ty lidi?“

Před 80 lety ještě Evropa zaměstnávala na venkově asi 75 procent lidí.
Dnes je to 3,5 procenta. Průmysl na vrcholu své éry v padesátých,
šedesátých letech zaměstnával 40 procent lidí, dnes je to v celé Evropě
17 procent. „A stále se to stěhuje někam do Číny, kde je levněji.
Zachraňují globální oteplování tím, že ten špinavý kouř vyrábějí
někde v cizině... Například nám ale vyrostl turismus, který zaměstnává
desetkrát více lidí než před padesáti lety. Nemusíme být tedy pesimisté.
Má to ale jeden divný aspekt. S tím, jak klesá zaměstnanost v
zemědělství a v průmyslu, tak to roste ve službách, ale nedostatečně
silně. Hlavně však roste ve státní správě.“

Úředníků prý dramaticky přibývá. „Je zajímavé, že Donald Trump chce
tuto obrovskou zátěž federálního státu snížit. Tam by mohl skutečně
Americe pomoci. Jak přibývá bakalářských diplomů v humanitních oborech,
tak přibývá státních úředníků. Nejen u nás, ale všude. To je také
rozdíl mezi Trumpem a naším podnikatelem v politice, protože Donald Trump
přece jen té ekonomii rozumí. On ví, kde jsou ty největší problémy.
Kdyby nasadil velké tarify, něco s Čínou uhádá. Kdyby nasadil velký tarif,
poškodí oba, i sebe. Ale sníží daně, hlavně chudým, přitom chce
radikálně snížit tu obrovskou přezaměstnanost ve státní správě a
zároveň investovat do infrastruktury. Mají špatné dálnice, železnice,
mosty jsou ve špatném stavu. Němci mimochodem také – před čtyřiceti
lety Německo bylo perfektní a teď je zchátralé, protože neinvestují.
Kdežto náš politický podnikatel to dělá obráceně,“ chrlil dál
informace Tomský. „Masivně přibývá úředníků. Vloni asi 13 000, a 6700
je plánováno na příští rok. A daně vůbec neklesají. Tady vůbec
převládá takové to sociálnědemokratické myšlení, že stát má
zdaňovat a pak rozdávat. To se tady politikům líbí. Ale v tom nejsme sami.
To je v celé Evropě. Jedině Angličané bývali trošku jiní. Zbavit se
úředníků je téměř nemožné.“

Všude samí Číňané?

Dotaz z publika směřoval na další, zatím ne příliš ventilovaný problém:
„Jiní imigranti. Ve velké tichosti do Ruska přicházejí tisíce Číňanů
a nasouvají se do sibiřské oblasti…“

„To začalo už za Jelcina. On pronajal téměř všechny sibiřské kolchozy
v roce 1996 nebo 1997,“ vysvětlil Tomský. „Číňané tam prosperují
více než místní, kteří se vykašlali na všechno a nepracují. Ale není
to nic moc a je jim tam zima. Je jich tam asi 1,3 milionu, ale Sibiř se
vylidňuje. Vladivostok měl 1,5 milionu obyvatel a dnes nemá ani polovinu,
Kamčatka má čtvrtinu. Zároveň se oteplujeme, ale nikoliv vlivem lidské
činnosti, ale posunem zemské osy. Do Ruské federace se jich přistěhovalo
docela málo. Ale Číňané mají problém – pomalu vymírají. Politika
jednoho dítěte za to může, tehdy to vyloženě přehnali. Teď už mohou
mít i druhé dítě, ale toho využívá jen 10 až 15 procent obyvatel Číny.
Oni ale přibývají v celém světě. Třeba v západní Evropě jich je 5
miliónů. Dosáhnou 1,4 miliardy a pak se jim předpokládá velmi prudký
pokles. Jediná statistika, která platí do budoucnosti, je demografická.
Když nějaký stát začne vymírat, tak většinou není schopen to otočit.“

Němečtí Turci v ulicích a naše bezbožnost

Poslední dotaz, či spíše připomínku, měla žena, která do Německa
jezdí velmi často: Šlo o názor na Turky v Německu. „Byly tam demonstrace
na podporu Erdogana. Byla to ohromná akce de facto německých občanů. A
říkají – musíme podpořit svého, tedy tureckého, prezidenta. Budou ty
tendence stoupat? Před 30 lety nebylo myslitelné, aby vyšli takto do ulic.
Ani by se takto neshromáždili. Čím dál více se organizují a pronikají do
vedení státu – třeba předseda německé strany Zelených (Die Grünen) je
Turek,“ podělila se svými zážitky a pocity.

Alexandr Tomský na to reagoval slovy: „Oficiálně tam žije 6 miliónů
lidí tureckého původu. To souvisí s renesancí světového islámu. V
šedesátých letech by to tam nikoho ani nenapadlo. Turci jsou ještě trochu
zvláštní, protože jsou ještě národem. Například všechny mešity v
Německu jsou podporovány z Turecka. V ostatních zemích, když nemají
podporu ze Saúdské Arábie, musejí si něco nasbírat mezi sebou.“

A věřící v islám ve vztahu s naší bezbožnou kulturou? Prý nemáme
šanci. „Jak je můžeme předělat? Oni vidí naši pornografii, alkohol –
to jim všechno připadá jako těžká hříšnost. I ti, co nepraktikují
islám, co do mešitě nechodí – i těm ale toto připadá, že oni stojí
výše. Oni mají tu kulturu normativní. Jim vládnou normy. Pamatuji arabskou
čtvrť, kde vymlátili psy. Jsou stejně tak proti psům jako jsou proti
kouření a alkoholu. Oni se domnívají, že pocházejí z vyšší civilizace
a my jsme ta upadlá, bezuzdná, bezbožná společnost. Když si vzpomenu na
svoji babičku – ta kdyby viděla, jak to tady vypadá, tak by byla zděšena
jako ten Turek. A pochází z Dobrušky. Svět se změnil a my jsme proti tomu
slabí. Jak chcete přinutit někoho, aby miloval tu svou takříkajíc cizí
vlast? Erdogan má dokonce někdy řeči, které se tu vůbec nepřekládají,“
uvedl Alexander Toský v závěru půldruhahodinového setkání.
