Mají v hlavách pravěk! Martin Koller bez obalu hodnotí situaci v Evropě

Teroristické útoky v Bruselu jsou ukázkou praktického multikulturalismu,
píše den po jejich provedení vojenský analytik Martin Koller. Podrobně
rozebírá rizika dalších úderů, popisuje, kde teroristé mohou brát
zbraně, a nabízí řešení, jak se bránit.

Pokud se chceme zabývat včerejšími islámskými teroristickými útoky v
Bruselu, musíme si položit několik otázek, počínaje úvahou na téma, kdo
a v čí prospěch provádí teroristické útoky v Evropě a jaká jsou
opatření k zastavení islámského terorismu. Dále se musíme zabývat
názory a reakcemi politiků a různých odborníků v českých médiích,
protože z nich lze vyvodit, jaká budou reálná opatření na ochranu obyvatel
Evropy i obyvatel naší země.

Kdo?

Zde by stačilo jedno slovo, a to muslimové. Takový přístup by byl ovšem
jednoduchý. Každý muslim není terorista. Nicméně každý muslim je povinen
vyznávat islám a vycházet z jeho učení, jež je definováno především v
koránu, ale rovněž v různých takzvaných hadísách mimo korán. Kdo má
zájem seznámit se blíže s koránem a islámem, měl by si přečíst
brožuru Šaría pro nemuslimy od amerického profesora Billa Warnera, která
vyšla v Brně. (Lze ji získat na besedách Úsvitu a Bloku proti islámu s
občany po celé republice.) Nejedná se o nějakou omezenou propagandu ve stylu
ČT, ale krátkou, přehledně zpracovanou historii, a především
prokazatelnou statistiku ilustrativně dokazující agresivitu islámu jako
ideologie od počátků do současnosti.

Celá historická praxe od doby vyhnání budoucího proroka Mohameda z Mekky je
dokladem agresivity islámu a jeho vyznavačů vůči všem jiným vírám a
bezvěrcům. Jedním ze základů islámu je islámské právo šaría, které
je povinen dodržovat každý muslim. Podle tří rozhodnutí evropských soudů
je právo šaría neslučitelné s evropským zákonodárstvím a Listinou
základních lidských práv a svobod. Každý vyznavač šaríe je tedy
nebezpečným porušovatelem evropských zákonů a nemá v Evropě co dělat.

Z výše uvedeného vyplývá, že každý muslim sice není násilník a
terorista, ale potenciální násilník a terorista. A zde vyvstává zásadní
otázka. Kdo z vás by si vzal domů nebo do rodiny člověka, který je
potenciálním vrahem, teroristou, pedofilem...? Myslím, že něco takového by
odmítla naprostá většina duševně zdravých lidí, včetně reprezentantů
politických neziskovek a Strany zelených, kteří si udělali z podpory
islámské invaze do Evropy ideologický pilíř a politický program. Výjimku
by mohli tvořit pouze nepočetní přesvědčení fanatici dobra za každou
cenu, kteří ovšem zpravidla končí špatně a mezi současnými politiky a
ideology se vyskytují v zanedbatelném počtu.

Korán vyzývá opakovaně k vraždění nevěřících, šaría je
neslučitelná s evropským právem a civilizací, islám a jeho vyznavači byli
po celou dobu svojí existence nepřátelští k Evropě. Pro muslimy jsou
normální dvanáctileté nevěsty a jeden z takzvaných uprchlíků nedávno
znásilnil v Německu desetiletého chlapce. Takže praktický islám a šaría
znamenají násilí a sexuální úchylnost. Islámský stát v Evropě by byl
rájem násilníků a pedofilů. Možná i proto někteří reprezentanti
samozvaných evropských elit tak nadšeně podporují islamizaci Evropy. Na tom
žádné teoretizování imámů o láskyplnosti a slitovnosti islámu nic
nezmění. Pro život je důležitá praxe, nikoli intelektuálské žvanění o
pravdě a lásce.

I křesťané se ve středověku zvěrsky vraždili a oháněli se při tom
Biblí, která káže lásku. Jenže civilizace pokročila, v Evropě je
středověk dávno minulostí a pedofilie je v civilizovaných zemích trestný
čin. S výjimkou Breivika, který ovšem vraždil rovněž ve vztahu k islámu,
jsou všechny velké a vražedné teroristické útoky ve světě za posledních
deset dvacet let dílem muslimů.

Od zoufale mlžících politiků a různých odborníků posloucháme v
médiích po teroristických útocích a projevech násilné agresivity a
sexuální zvrhlosti muslimů stále dokola stejné bláboly na téma, že
všichni muslimové nejsou špatní a nemůžeme kvůli teroristům nenávidět
všechny muslimy. Otázkou je, zda máme taková tvrzení považovat za projev
pouhé hlouposti, nebo cílené propagandy snažící se dále podporovat
politiku islamizace Evropy.

Současný salafistický a wahhábistický islám, produkt ideologů takzvaného
Muslimského bratrstva, se stal oficiální ideologií západní větve islámu
(též Saúdské Arábie). Tato ideologie začíná kdesi v Afghánistánu a na
územích Ujgurů v Číně, pokračuje přes Pákistán (s výjimkou Íránu a
části Iráku) až po západní břehy Afriky, především kolem pobřeží
Středozemního moře. Oblast kolem Středozemního moře se 150 miliony
muslimů by měla být v rámci programu EuroMed (Lisabonská smlouva) prakticky
začleněna do EU! Asijská větev islámu z různých důvodů salafismu
většinou ještě nepropadla.

Z hlediska každého jednotlivého vyznavače je salafismus závazná doktrína,
která řídí jeho život 24 hodin denně – začíná od brzkého rána
účastí na několika modlitbách, pokračuje přes způsob stravování,
oblékání a chování na veřejnosti i doma a končí takovými detaily, jako
je utírání si zadku výhradně levou rukou. Přitom se muslimové neustále
vzájemně kontrolují, kritizují a udávají v mešitách. Je to systém
absolutní kontroly života, sen všech, kteří se snaží zotročit celé
národy. Nelze se divit jejich snaze islamizovat svobodomyslnou Evropu
myslících občanů.

Salafismus je fanatická a agresivní forma islámu, která jej změnila z
vyznání víry na nenávistnou násilnou ideologii silně podobnou německému
nacismu. Je to stejně nenávistná ideologie, přesvědčení o vlastní
nadřazenosti vůči všem ostatním, tendence k vraždění, agresi a
zotročování druhých a bez velké nadsázky můžeme mluvit o protievropském
rasismu. Donedávna tvořily poměrně účinnou hráz proti šíření
salafismu autoritativní vojenské režimy v Iráku, Libyi a Sýrii, které byly
zničeny především americkou agresí a islámskými teroristy placenými ze
Saúdské Arábie.

Kdyby se někdo zeptal evropských vůdců a jejich českých přisluhovačů
propagujících multikulturní islamizaci Evropy, zda chtějí v Evropě obnovit
německý nacismus, určitě by všichni zuřivě odporovali. Přesvědčeného
nacistu by si nikdo z nich domů nevzal. Ale miliony salafistických muslimů,
jejichž ideologie je ohledně vztahu k ostatním lidem s nacismem téměř
totožná, zvou do Evropy. A ještě se nám beze studu snaží tvrdit, že
většina těchto salafistických muslimů jsou hodní lidé a neměli bychom je
nenávidět, jestliže jejich reprezentanti páchají teroristické útoky.

Prvním krokem tohoto negativního islamizujícího vývoje byla válka
islámských teroristů sponzorovaná ze Saúdské Arábie s vojenskou a
mediální podporou USA i předchůdce EU proti pokrokové vládě v
Afghánistánu podporované tehdejším Sovětským svazem. K zásadní změně
došlo rovněž v Turecku, kde armáda dlouhodobě garantovala civilizovaný
vývoj a bránila posílení pozice islámských extremistů. Poté, co se
vedení země chopil klan kolem prezidenta Erdogana, kterého kdysi CIA
označila za nebezpečného teroristu, byla turecká armáda postupně zbavena
politické moci a dochází k islamizaci země.

Salafismus navíc vyznává především mladší generace muslimů, která má
sice v rukou počítače a mobily, ale v hlavách středověk, ne-li pravěk.
Starší a vzdělanější muslimové až na výjimky do Evropy netáhnou, z
bohatých zemí už vůbec ne. Naprostá většina muslimů přicházejících v
současnosti do Evropy jsou salafisté, přičemž islámští kazatelé a
aktivisté podporovaní ze Saúdské Arábie obracejí k salafismu postupně
stále větší počet muslimů, jejichž rodiče přišli do Evropy v prvních
dekádách po druhé světové válce, někteří dokonce za prací. I zde
vidíme generační problém v negativní formě.

Terorismus jako akční formu salafismu podporují (až na nepočetné starší
ideology a kazatele) právě mladí muslimové. Tento trend se samozřejmě bude
zhoršovat. Civilizovanější starší generace muslimů bude postupně
vymírat a její vliv slábnout. Pole ovládnou salafisté. Představa, že se
salafisté v Evropě zcivilizují, je stejně hloupá jako představa, že z
německých nacistů by se v roce 1946 stali přesvědčení demokraté a
ochránci Židů. Jejich počty se výrazně navýší invazí současných
ilegálů, z nichž naprostou většinu tvoří opět mladí salafisté,
případně i migrací dalších milionů legalizovaných smlouvami s Tureckem.
Více než 70 % z nich tvoří sexuálně neukojení mladí muži prosáklí
nenávistnou ideologií. Už to samo vytváří základ agrese.

Samozřejmě, nemusíme nenávidět všechny muslimy v Evropě, ale nikdo nemá
právo nás nutit s nimi žít, přesněji řečeno, je živit v Evropě a
vracet se do středověkého primitivismu. Ať si žijí doma po svém. My jim
nic nedlužíme. Základem bezpečnosti je prevence. Samozvané elity v EU však
pracují doslova proti prevenci a muslimské zločiny v Evropě se snaží
zatajovat. Můžeme bez nadsázky konstatovat, že podporují muslimské
násilí vůči Evropanům. Rostoucí počet kriminálních činů, agrese,
sexuálních a teroristických útoků a v neposlední řadě nárůst
antisemitismu v Evropě je evidentně v přímé souvislosti s masivní migrací
muslimů do Evropy v posledních dekádách.

Teroristické útoky a rostoucí počet násilných a dalších kriminálních
činů v Evropě (v Německu nárůst o 500 000 za rok 2015) jsou evidentně
dílem muslimů a ty budoucí můžeme rovněž očekávat od muslimů. Mimo to
v Německu již řadu let pracují kriminální gangy z islámských zemí
severní Afriky v rámci multikulturního obohacení zajišťovaného
politickým vedením EU a Německa.

Podle ředitele německé kontrarozvědky je každý stý migrant terorista
připravený zabíjet. Ostatní muslimové jsou většinou potenciální
teroristé. Jejich agresivita vzroste zvláště poté, co zjistí, že v
Evropě nedostanou zadarmo vilu s bílými služebnicemi a možností se
doživotně bezpracně povalovat a šířit islám za peníze druhých. I ti,
kteří přicházeli s představou pouhého bezpracného života a nenásilného
šíření islámu cestou předávání genetických informací zaostalým
Evropankám, se ve zklamaném vzteku stanou nadšenými pomocníky
organizovaných teroristů z Islámského státu a dalších teroristických
skupin.

Většinu z nich nelze zaměstnat, ani kdyby pracovat chtěli. V naprosté
většině neznají jazyk, někteří jsou negramotní, většina má ve
srovnání s Evropany neúplné základní vzdělání. Náklady na
zcivilizování jednoho takového ekonomického přírůstku do podoby pracovní
použitelnosti vyčíslili v Německu v přepočtu na 12 milionů korun. Jejich
společenská pozice v Evropě, a především v Německu se bude nahony
vzdalovat jejich představám o tom, že se na ně někdo těší a čeká je
bezpracný blahobyt při šíření islámu.

Na otázku kdo, můžeme odpovědět, že teroristé v Evropě jsou a budou
muslimové.

Kde?

I zde bychom mohli odpovědět jednou větou. V zemi, kde existuje početná
paralelní uzavřená muslimská komunita připomínající domorodý kmen.
Mluvit u salafistických muslimů o společnosti, nebo dokonce kultuře nemá
smysl. Nanejvýš o kultuře sociálního parazitování, nenávisti a agrese.
Terorismus (jako forma politického nátlaku) zaměřený v důsledku
především proti bezbranným civilistům potřebuje základnu a podporu. To v
plné míře platí o islámském terorismu v Evropě. Podle oficiálních
informací zmizelo v Německu kolem 300 000 ilegálů. Pokud nevyrazili do
Švédska, které se stalo královstvím rasistického multikulturalismu a
sociálního parazitování, zcela se ztratili z kontroly a pravděpodobně
žijí v islámské komunitě v Německu.

Už to je dokladem faktu, že muslimská komunita je pro policii a tajné
služby prakticky neproniknutelná. Kdyby se jednalo o desítky lidí, ale
statisíce? Můžeme tedy mluvit o naprostém zhroucení systému německé
vnitřní bezpečnosti. Ve Francii a Belgii je situace podobná. Teroristu
Abdeslama a jeho komplice žijící v muslimské komunitě v Bruselu objevila
belgická policie náhodou.

V Německu se objevily pomatené snahy rozptylovat ilegály do vesnic, a tak
zabránit jejich soustředění do velkých komunit ve městech. Něco takového
se pokoušeli naši komunisté provádět v šedesátých letech s cikány
přiváženými za Slovenska do českých zemí. Samozřejmě to nefungovalo. Na
vesnici se všichni znají a cizinci jsou pod stálou kontrolou. Za pár let se,
až na výjimky, sami soustředili ve městech a vytvořili uzavřenou komunitu
ovládající celé činžovní domy. Menšiny, zvláště rasově, nábožensky
nebo ideologicky odlišné od majoritního obyvatelstva, mají tendenci se
sdružovat do uzavřených komunit kdekoli.

Typickou ukázkou je současný Londýn (známé jsou čínské, pákistánské
i jiné oblasti), ale rovněž Paříž, a dokonce i slavná města v USA,
kolébce ideologie multikulturalismu. Jsou tam v podstatě oddělené čtvrti
bílých a barevných. Pokud se do domu nebo čtvrti domků nastěhuje barevná
rodina s odlišnými zvyky a chováním, dochází k poklesu cen nemovitostí a
běloši se začínají stěhovat jinam. Je zajímavé, že k tomuto efektu,
který by multikulturalisté označili za rasismus a xenofobii, obvykle
nedochází ve vztahu mezi Evropany a Asiaty. V praxi nevládne multikulturní
láska ani mezi Afričany a Araby, zvláště v případě, že Afričané jsou
křesťané. Tyto vztahy jsou vidět dokonce i v oficiálně multikulturní
americké armádě. S muslimy – bez ohledu na jejich etnický původ –
nechce žít nikdo.

Můžeme tedy konstatovat, že základnou islámského terorismu jsou samovolně
se vytvářející početné a uzavřené muslimské komunity v evropských
městech. Ty vznikají všude, kam muslimové přijdou. Nesmíme přitom
zapomínat, že přicházející jsou v převážné většině salafisté.
Jedinou možností je proto zabránit příchodu muslimů, a tím vytvoření
islámských komunit. Rozptylování tento problém pouze odsune nanejvýš o
několik let.

Proč a v čí prospěch?

Zde musíme odlišit dlouhodobé a krátkodobé důvody a rovněž formy
činnosti vedoucí k útokům islámských teroristů v Evropě a odkud
přichází podpora. Z dlouhodobého hlediska je to především šíření
islámu, nejlépe pomocí strachu a teroru. Ale jsou i méně agresivní
způsoby. Zde se setkáváme s korupcí politiků, médií a pracovníků
státní správy a bezpečnostních složek islámskými aktivisty pomocí
financí posílaných systémem havala z islámských zemí a rovněž penězi z
organizovaného zločinu, především obchodu s drogami, lidmi a šedé
ekonomiky.

Ke korupci poslouží i finance poskytované státem různým multikulturním
neziskovkám a muslimským náboženským obcím, což například u nás
naštěstí dosud není možné. Zkorumpovaní politici a mediální pracovníci
za podpory neziskovek prosazují další islamizaci, která vede k vytváření
početných paralelních muslimských komunit, které tvoří základnu
terorismu.

Omezenost většiny jeho salafistických vyznavačů však vede k hledání
rychlé cesty. Tou jsou teroristické útoky. Islamistických teroristických
organizací jsou desítky a neexistuje jednotné velení. Mohou provádět
útoky zcela nepřehledně. Oblíbená představa evropských politiků a
mediálních expertů, že teroristé jsou jen v Islámském státě v Sýrii a
Iráku, jen ukazuje omezenost těchto euroexpertů.

Kdo má z terorismu prospěch, poskytuje mu podporu, vesměs neoficiální. Zde
musíme odlišit přímou, nepřímou a nezamýšlenou podporu terorismu.
Přímou podporu poskytují Saúdská Arábie, Turecko a další země
ovládané agresivními formami islámu. Nepřímou podporu poskytují státy
jako například Maroko, které do Evropy vyváží svoje kriminálníky. Ti
tvoří rovněž uzavřené komunity kapsářů a zlodějů a nedaří se je
vracet domů. V řadě případů posílají domů peníze, čímž vlastně
podporují ekonomiku svojí země. Někteří nakradou za měsíc až 30 000 eur.
Mnozí z nich tím tvoří schopnou a akční součást komunity.

V souvislosti s terorismem nemůžeme pominout ani širší zájmy typu
oslabení a destabilizace Evropy. To vyhovuje především USA z hlediska
prosazení transatlantické smlouvy TTIP, případně ovládnutí Evropy
zmítané nepokoji cestou vojenské pomoci.

Každý, kdo v současnosti podporuje islámskou invazi do Evropy, podporuje
salafistický islám se všemi bezpečnostními důsledky. Jakékoli důvody a
výmluvy jsou jen zakrýváním faktu. Je to stejný zločin, jako byla podpora
německého nacismu.

Hlavní cíl a prospěch hledají v teroristických útocích šiřitelé
islámu, ale přiživují se na něm i jiné zájmy.

Jak?

V podstatě se jedná o způsoby ilegálního působení a formu útoků.
Islámští teroristé nevymysleli nic nového a využívají osvědčené
taktiky protifašistických partyzánů za druhé světové války v Evropě,
kterou vylepšili Mao Ce-tung a Ho Či Min v Asii. Vedla k ostudné porážce
americké armády ve Vietnamu a rovněž k porážce sovětských
intervenčních vojsk v Afghánistánu.V Evropě většinou chybí rozsáhlé
lesní masivy, jaké slouží k úkrytu v Asii. Dále je zde chladná zima,
která výrazně znepříjemňuje dlouhodobý pobyt v terénu, zvláště
nenavyklým Afričanům. V arabských zemích je většina terénu plochá a
přehledná. Proto se islámští teroristé logicky stahují do měst.
Efektivně v nich však mohou působit pouze v případě, že existuje
základna ve formě početné a uzavřené muslimské komunity. Ta je zásobuje,
ubytovává, poskytuje jim finance, krytí, právnickou pomoc, zdravotnické
ošetření, zajišťuje vozidla a legální doklady, pomáhá při výrobě
výbušnin atd. Teroristé odtud mohou vyrážet jako z pevnosti.

Teroristé jsou ve většině případů napojeni na islámskou narkomafii. K
přesvědčování svých pomocníků používají kromě jiných forem nátlaku
i drogy. Zároveň je třeba dodat, že drogy z islámských zemí zabijí
každý rok tolik Evropanů a dalším zničí životy, že o takovém výsledku
se teroristům s kalašnikovy a trhavinami ani nesní. To jsou mnohdy jen tupí
pěšáci.

Útoky jsou zpravidla prováděny proti neozbrojenému civilnímu obyvatelstvu v
místech jeho soustředění. Ideální jsou z tohoto hlediska dopravní
prostředky, jejich terminály, prostory pro zábavu a sport, kde dochází k
velké koncentraci lidí. V dopravních prostředcích se navíc kumuluje
účinek zbraní a trhavin s havárií vozidla nebo pádem letadla. Další
formou útoku je použití jedů nebo chemických či biologických zbraní jak
proti lidem přímo, tak například zamořením vodovodních řadů.

V neposlední řadě můžeme jmenovat útoky na energetické systémy,
především rozvody plynu a elektřiny. Méně viditelné a vražedné jsou
kyberteroristické útoky, Vzhledem k tomu, že evropská civilizace je až
patologicky závislá na internetu, nejsou takové útoky ničím složitým.

Čím?

Klasickou výzbrojí teroristů jsou pěchotní zbraně a trhaviny. Oblíbenou
zbraní teroristů jsou automatické pušky, protože jsou přesné, mají
velký dostřel a značnou účinnost v cíli. Může je s úspěchem používat
i necvičená osoba. Pro dobré a efektivní ovládání pistole je třeba
určitá úroveň výcviku a praxe. Jednoznačně vede automat Kalašnikova AK-47.
Podle dosažitelných údajů jich bylo ve světě vyrobeno kolem 100 milionů.
Je tedy nejpočetnější a nejdostupnější zbraní. Pro přenášení ve
městě je sice poněkud rozměrný, ale taška nebo kufr takovou lapálii
odstraní. Značná část těchto zbraní se nalézá bez kontroly v
islámských zemích. Ve válce zmizela většina výzbroje libyjské armády. V
Iráku má každá rodina i několik kalašnikovů.

Představa, že se podaří zabránit transferu ilegálních zbraní po Evropě
je doslova dětinská. Rozhodně není řešením zabavování legálních
zbraní bezúhonným a civilizovaným Evropanům. Ti je naopak budou potřebovat
na svoji obranu před teroristy.

Zdrojů zbraní je i v Evropě dostatek. Především jsou zde kvanta zbraní v
rukách kosovských teroristů, kteří s pomocí USA a EU vytvořili islámskou
enklávu na Balkáně a stali se tak oficiálními politickými reprezentanty. O
tom, že Kosovo je základnou islámského organizovaného zločinu,
především obchodu s drogami, nikdo z odborníků nepochybuje. Pravděpodobně
proto dostává každý rok miliardy eur jako podporu z Bruselu.

Dalším zdrojem ilegálních zbraní je Ukrajina. Už před občanskou válkou
tam kvetl obchod s ilegálními zbraněmi, částečně rozkradenými z
armádních skladů. A oligarchové rovněž musí z něčeho žít a platit
svoje fašistické prapory. Navíc pohraniční kontroly mezi EU a Ukrajinou
byly výrazně oslabeny. V neposlední řadě je nevyčerpatelným zdrojem
zbraní celý Blízký a Střední východ. Po otevření hranic s Tureckem se
mohou do civilizované Evropy přímo valit. Stačí se podívat na počet
kamionů, ale i osobních aut s německými poznávacími značkami,
směřujících z Turecka do Evropy již v současnosti. V takovém provozu pár
desítek, stovek i tisíců zbraní lehce unikne kontrole.

Podobná situace jako se zbraněmi je i v trhavinách. Ty lze navíc podle
dosažitelných návodů vyrábět i z dostupných zdrojů. V nejhorším
případě poslouží plynové láhve nebo benzín.

Pokud teroristé získají v některé zemi základnu, jejich vyzbrojení
představuje minimální problém.

Evropská a reálná opatření na ochranu Evropy a Evropanů

Účinný boj proti partyzánským asymetrickým útokům ve městě je krajně
obtížný. Teroristé se ukrývají v muslimské komunitě a využívají při
útocích momentu překvapení, což postihnout včas je obtížné. Mohou
využívat všemožné prostředky, které jim poskytuje evropská technika a
civilizace. Jestliže udeří na několika místech naráz, policie situaci
nezvládne organizačně ani z hlediska nasaditelných počtů, zvláště v
ucpaných ulicích velkoměst.

Pro tajné služby je téměř vyloučené pronikat do kmenových společenství,
kde se všichni znají a mnohdy jsou příbuzní. Volně se pohybují po městě
a mohou se soustřeďovat a udeřit tam, kde zrovna nejsou žádní policisté a
vojáci. Mají dostatek času k pozorování a vyhodnocování situace k
přípravě útoku, zvláště pokud budou žít jako ubozí uprchlíci ze
sociální podpory.

Zde by byla potřeba bdělých a ozbrojených občanů, kteří by mohli sami a
včas zasáhnout. Mohu jen opět připomenout program Stráže obrany státu,
připravovaný Úsvitem ve spolupráci s apolitickou iniciativou ČS vojáci v
záloze. Budou v něm vítáni všichni civilizovaní vlastenci, muži i ženy.
Součástí budou i základní informace pro obyvatelstvo z hlediska chování v
krizových situacích.

Pochodující vojáci a policisté na ulicích jsou jen divadelní stafáž bez
velkého účinku, která má přesvědčit voliče, že se politici zajímají
o jejich bezpečnost. Ani islámští teroristé nejsou tak blbí, aby útočili
těsně po úspěšném útoku, když se všude rojí vojáci a policisté.

Primárním faktorem úspěšné obrany je prevence. Jenže ta je v EU ve vztahu
s islámskému terorismu doslova zakázaná, počínaje snahou o pravdivé
informování veřejnosti. Místo toho chrlí většina médií prolhanou
propagandu, podporující islamizaci, nebo v rámci politické korektnosti se
důležité informace zamlčují.

Kriminalizace názorů Martina Konvičky a pomlouvačné tažení politiků a
médií vůči Bloku proti islámu jsou ve světle teroristických útoků
ubohé, možno říci, doslova směšné. V praxi ukazují, jaký je zájem
většiny české politické reprezentace na ochraně občanů proti
islámskému terorismu. Ten může udeřit dnes, nebo za několik let, až si
vytvoří základnu. Je to jen otázka času. Základem prevence je nepustit
teroristy do Evropy a evropských zemí a znemožnit vytvoření početné
muslimské komunity jako základny terorismu.

Jednou z možností posílení bezpečnosti je angažovanost občanů. Je třeba
mít otevřené oči a upozorňovat na výskyt podezřelých individuí; ale
rovněž upozorňovat na snahy vydělávat na transportech migrantů nebo
stavbou ubytoven pro ně za německé peníze. Merkelovské Německo je schopné
si zničit ekonomiku i sociální systém placením milionů sociálních
parazitů, ale není schopné je ubytovat. Proto porostou tlaky na jejich
ubytování v okolních zemích bez ohledu na jejich obyvatele a bezpečnostní
dopady.

Základem změny a zvýšení bezpečnosti obyvatel Evropy i naší země je
odstranění politiků, kteří podporují islamizaci, neplní svoji základní
povinnost ochrany života, zdraví a majetku občanů a evropských
civilizačních hodnot v době nepřátelské invaze. Pamatujte si to ve
volbách, volte vlastenecké strany, neseďte doma nebo v hospodě a věnujte
čtvrthodinku svého času pro civilizovanou, bezpečnou budoucnost svoji,
svých rodin a přátel.

Čtvrthodinka pro budoucnost!

Je třeba se nebát, nenechat se řídit jako tupé stádo na porážce
televizí, používat vlastní mozek a vzít osud do vlastních rukou.
Vlastenectví není extremismus, obrana proti islámskému terorismu není
xenofobie!
