Existují záchytné body, že Milada Horáková dožila v USA. Dostal se mi o
ní do ruky záznam, tvrdí šlechtic a bývalý zpravodajský důstojník
britské armády

ROZHOVOR „Bez členství v EU bychom byli pouze nepatrným trpasličím
státečkem, se kterým si každý může vytřít konečník, kdy si jenom
vzpomene…,“ říká publicista, spisovatel, ale také šlechtic Jan
Berwid-Buquoy. V rozhovoru promluvil nejen o Václavu Havlovi, ale vysvětlil
také, proč je podle něj nutné vést stát jako firmu. A sdělil i pro mnohé
určitě překvapivé názory ohledně Milady Horákové.

Uplynulo 28 let od takzvané sametové revoluce a dnes tady máme opět
výročí 17. listopadu. Jak hodnotíte oněch 28 let? Jak moc se podle vás
splnily či nesplnily sny a cíle, se kterými tehdy lidé vyšli do ulic?

Lidé tehdy s žádnými konkrétními cíli do ulic nevyšli. Jediný cíl,
který sledovali, byl skončit s komunistickou totalitou – a potom se uvidí!

Jak říkáme, je to už 28 let, ale lidé stále hodnotí a srovnávají
dnešní dobu a dobu před revolucí. Proč podle vás mnozí tvrdí, že
dříve bylo lépe? Co je k této myšlence vede? A mají třeba v něčem
pravdu?

Pravdu určitě nemají. Žijeme v politickém systému, který já jako
politolog nazývám „kapitalismus s lidskou tváří“. Momentálně
proděláváme tak obrovský stupeň blahobytu, jaký zde doposud v dějinách
našeho národa ještě nikdy nebyl.

Jak vidíte v současné době stav naší demokracie? Někteří vidí
ohrožení v Andreji Babišovi a Miloši Zemanovi. Sám Andrej Babiš tvrdí,
že právě on chce realizovat to, o čem jsme tenkrát snili: Fungující
ekonomika, úspěšné rodinné firmy, infrastruktura, fungující státní
správa… Takže, jak to vlastně je?

Andrej Babiš rozumí hospodářství a financím. Není populista ani demagog.
Socialisté a komunisté hospodářství nerozumí, jinak by nebyli ani
socialisté, ani komunisté. Stát je nutné řídit jako firmu, aby nemohl
vytvářet stamiliardové dluhy, které musíme platit my všichni. V USA se
stát jako firma řídí již od konce americké občanské války. Výsledek?
Hospodářská supervelmoc!

U příležitosti 17. listopadu si každoročně připomínáme osobu Václava
Havla. Jak vy ho s odstupem doby od sametové revoluce vnímáte a hodnotíte a
proč se podle vás rok od roku objevuje více a více kritiků tohoto prvního
porevolučního prezidenta?

Kritizovat umí každý hlupák. Kritika není směrodatná. Směrodatný je
výkon a dílo. Václav Havel není uznáván na celém světě pouze jako
prezident, nýbrž především jako humanista a umělec. Měli jsme dva
vynikající prezidenty světové úrovně - T. G. Masaryka a Václava Havla.
Ten zbytek je pouze žalostný průměr.

U příležitosti výročí sametové revoluce si také každoročně více
připomínáme osud Milady Horákové. Navíc, nedávno šel do kin film o této
ženě. Vy jste asi před třemi lety právě o ní psal v jednom ze svých
blogů. Jak se na tuto ženu, která se neodmyslitelně zapsala do českých
dějin, díváte?

Původně spolupracovala s komunisty a v parlamentu hlasovala výhradně pro ně.
V tom žádné hrdinství nevidím. Podle hesla dělej ďáblu dobře a peklem
se ti odmění se stala obětí politického procesu a posléze obětí
komunistické justiční vraždy. Komunisté popravovali i sami sebe a tak ji
popravili také. Alespoň se to domnívám. Existují ovšem určité záchytné
body, že dožila v USA...

Velká část národa vnímá Miladu Horákovou jako hrdinku. Nenarážíte tak
trochu se svým, pro mnohé dost kontroverzním, názorem o ní? A kde jste
získal tyto informace a také podklady ke svému blogu?

Jsem bývalým zpravodajským důstojníkem britské armády (2nd Lieutenant,
British Intelligence Corps, West Berlin 1981–1990). V době mé služby v
Západním Berlíně se mi dostal o ní do ruky záznam. Byla vedena jako
takzvaný „doubler“. Vykonávala výzvědnou službu pro SSSR, USA, Spojené
království a Francii. Britové jí tedy právem nedůvěřovali. Většinu
informací jsem však získal od lidí, kteří s ní úzce spolupracovali.
Většinou se shodovali v tom, že je bezohlednou kariéristkou.

Když se podíváme do současnosti, opět se hovoří o orientaci naší země
„na Východ“ nebo „na Západ“. Příznivci EU se děsí referenda,
které by dle ANO nemělo postihnout otázku setrvání v EU, ale nemusí to
být konečný postoj. Pokud by k referendu o setrvání ČR v Evropské unii
nakonec došlo, jak myslíte, že by se český národ rozhodl?

Tady nejde o český národ. Ulice nemůže rozhodovat o záležitostech
mezinárodní politiky, protože nemá ani patřičné znalosti, ani patřičné
zkušenosti. To, co se stalo ve Spojeném království, je šílenstvím. Nevím,
proč k tomu nechaly londýnské vládní kruhy dojít. Podle mého názoru jde
o naprostý diletantismus.

A kdyby se tedy přece jen stalo, že by se čeští občané rozhodli EU
opustit, co by to pro nás v konečném důsledku znamenalo?

Jako členové EU jsme součástí velmoci se vším všudy, co k tomu patří.
Jsme tím deduktivně velmoc. Bez členství v EU bychom byli pouze nepatrným,
trpasličím státečkem, se kterým si každý může vytřít konečník, kdy
si jenom vzpomene...

Blíží se volba prezidenta, komu ze současných kandidát dáváte
největší šanci na to uspět?

Já budu volit Jiřího Drahoše.

Pokud se nepletu, tak i vy jste o kandidatuře před časem uvažoval. Proč to
nakonec nedopadlo?

Několik mých novinářských přátel mě navrhlo do soutěže „Prezident 21“.
Z cca 540 kandidátů jsem se nakonec umístil na 20. místě, což není zas
tak špatné. Ovšem z dvacátého místa nemohu Miloše Zemana nijak ohrozit.
Proto jsem se o oficiální kandidaturu dál nezajímal.

Vy jste v době, kdy jste zvažoval svou kandidaturu, sliboval blahobyt pro
každého, konec existenčních obav. Jak ale tohoto dosáhnout?

Mým prezidentským programem by byla moje nejnovější kniha „ZFORMOVANÁ
SPOLEČNOST, Tajemství blahobytu pro každého – Blahobyt pro celý svět“.
Zformovaná společnost je opakem společnosti zdeformované. To vyžaduje
ovšem zásadní reformu klasického státu. Ten je od samého počátku
organizovaným a legalizovaným násilím. Jde o to vytvořit mezi státem a
občanem partnerství a přetransformovat daně v peněžní kapitál pro
každého jednotlivce. To vede doslova matematicky k úspěchu a ti tzv. „sociálně
slabí“ přestanou automaticky existovat.
