Turecko by mohlo diktovat Evropě, a nejde o uprchlíky. Znalec rozkrývá hru
kolem Sýrie a Islámského státu

ROZHOVOR Civilizovaný svět toleroval vznik radikální ideologie Islámského
státu, kterou celou dobu podporují jeho spojenci, jako je Turecko či
Saúdská Arábie. A to světu brání nás podporovat? Vždyť už druhým
rokem téměř holýma rukama bojujeme proti Islámskému státu a velmi
úspěšně. Kurdský lékař a aktivista žijící v Česku Yekta Uzunoglu
hovoří pro Parlamentní listy o Středním východě, koupi sanitky, šikaně
ze strany policie a právu na sebeurčení pro Kurdy.

Možná se vydáte opět do Kurdistánu. Co od té návštěvy tentokrát
očekáváte?

Mám hodně osobních důvodů. Navíc jsem znalcem toho prostředí, hodně o
něm píšu, a abych mohl objektivně informovat, potřebuji čas od času
situaci vidět vlastníma očima, a nikoliv prostřednictvím náčelníka
kurdského generálního štábu či mých bývalých spolužáků, kteří
studovali na vysoké škole v tehdejším Československu a nyní žijí v
Kurdistánu již více než pětatřicet let. Pořád jsou to všechno informace
z druhé ruky. Je třeba si znalosti oživit, aby se člověk ve všech těch
informacích orientoval a došel k objektivnímu závěru.

Situace mezi Turky a Kurdy se vyostřila. Teroristické útoky, vraždy
tureckých policistů, útoky na pozice Dělnické strany Kurdistánu v
jihovýchodních provinciích a na severu Iráku. Jak to celé hodnotíte?

Podle mě nejde o akty pomsty, ale o určitou strategii, aby mělo Turecko pro
světovou veřejnost nějaké alibi. Není tajemství, že se před rokem a půl
dostaly do médií tajné rozhovory tureckých státníků. Hovořil na nich
tehdejší ministr zahraničí, dnešní předseda vlády, s ředitelem tajné
služby, náměstkem náčelníka generálního štábu a dalšími vysoce
postavenými činiteli. Porada se odehrávala v místnosti, kterou nelze
odposlouchávat, ale stejně se to dostalo do médií. Pánové mezi sebou
hovořili o tom, jak by mohli odůvodnit světu turecký zásah do Sýrie.
Ředitel tajné služby nabídl, že na druhou stranu pošle patnáct mužů,
kteří začnou střílet na tureckou stranu a armáda hned bude mít důvod k
zásahu. Ten, kdo to pustil do médií, to udělal kvůli tomu, aby tureckému
zásahu zabránil. Je to příklad, že scénářů, o kterých my smrtelníci
ani netušíme, je více. Nicméně Turecko má od samého začátku cíl
zasahovat v Sýrii z čistě ekonomických důvodů.

Proč by to Turecko dělalo?

Katar je jednou z nejbohatších zemí na světě díky zemnímu plynu.
Nicméně z Kataru žádný plynovod nevede. Aby plyn mohl vyvézt, musí ho
dostat do minus sto padesáti stupňů. To je finančně velmi náročná
technologie. A obzvlášť při dnešních cenách ropy a plynu. Kdyby se třeba
cena barelu ropy pohybovala nad sto dolary, jak odborníci ještě před třemi
roky predikovali, Katar tak eminentní zájem na zásahu Turecka v Sýrii nemá.
Za Tureckem tedy stojí Katar i Saúdská Arábie, která zase nemá ropovod.
Přitom je největším vývozcem ropy. Turecko se málem stalo hlavním
četníkem rozvodu těchto surovin a stále o to usiluje. Povedl se mu ve vší
tichosti ropovod z Baku do Ceyhanu a tenkrát, aby náhodou nepozlobilo Putina,
udělalo první a poslední. Na ruský plynovod je podepsána smlouva. Pak
postavilo ropovod a plynovod s Íránem, ropovod s Irákem a chtějí s ním
postavit i plynovod. Z druhé strany je zase přes Balkán připojeno na
evropský plynovod. Takže by mu chyběl jen katarský plynovod a
saúdskoarabský ropovod. Kdyby tyto projekty Turecko dokončilo, tak by mělo
velkou kontrolu nad surovinami na celém Středním východě a v Evropě.

Takže by se vlastně Turecko mohlo stát více než kdy jindy strategickou
mocností a jazýčkem na vahách evropského rozhodování?

Z médií se stále dozvídáme, jak byl zastřelen tento vůdce teroristů,
tento islamista, tento nechvalně známý podřezávač hrdel. Jak je na tom ale
Islámský stát doopravdy?

To je tragédie médií, které krmí běžného diváka se spoustou starostí
takovými podružnými informacemi. Islámský stát prezentuje jistou ideologii,
a jak víme z dějin fašismu či komunismu, jednotlivé osoby zase tak
důležité nejsou. A obzvlášť u islamismu. Jestliže byl někdo zastřelen,
tak do poslední chvíle věřil, že půjde do ráje, ale tady na Zemi ho
nahradili další. Relevantní je to, že civilizovaný svět toleroval vznik
tak radikální islámské ideologie, kterou celou dobu podporují jeho spojenci,
jako je Turecko či Saúdská Arábie. Západ, naše civilizace a naši politici
se celou tu dobu chovají, jako že nic nevidí. To je zločin nejen vůči
lidem na Středním východě, ale i vůči naší civilizaci. Kdyby se na to
totiž včas reagovalo, tak miliony lidí na Středním východě, stovky
Francouzů v Paříži nemusely zemřít a Evropa by dnes nezažívala takovou
uprchlickou katastrofu.

Opravdu si myslíte, jak jste řekl v Kulturních novinách, že kdyby EU dala
procento toho, co vynakládá na migraci, bojujícím Kurdům, byl by problém s
Islámským státem vyřešen?

Myslím si to. Ani nemusíme svět přesvědčovat, že by se to stalo. Vždyť
už druhým rokem téměř holýma rukama bojujeme proti Islámskému státu a
velmi úspěšně. Vytlačili jsme je z téměř celého Kurdistánu. Tak co
Evropě brání? Před chvílí jsem si přečetl, že Evropská unie začne
Turecku uvolňovat tři miliardy eur. Ať nám dá zbraně, třeba jen za sto
milionů, a měsíc času. Islámský stát dostaneme na kolena.

Osobně jste bojujícím Kurdům koupil polní nemocnici a měl potom problémy
s policií. Jak se to odehrálo?

Od jedné tuzemské záchranné služby jsem koupil normální Tatru 815 a
obojživelnou sanitku Volvo. Nic víc. Auto má českou poznávací značku a je
zde zaregistrováno už šestadvacet let. Záchranná služba, od které jsem ji
koupil, je jednou z nejvýznamnějších záchranných služeb v České
republice. Byla velmi činná při povodních. Ve chvíli, kdy ze svých
osobních peněz koupím jako bývalý spoluzakladatel Lékařů bez hranic tuto
sanitku a přivezu ji na zahradu, abych ji mohl poslat do Kurdistánu, jde po
mně policie Středočeského kraje, kterou vede jistý plukovník Václav
Kučera. Není to nikdo jiný než onen policejní šéf, který se velmi
tučně podepsal pod osudem mým a dalších Kurdů v devadesátých letech.
Ostatně s Josefem Klímou v televizi Nova jsme tehdy prokázali, že jeho
úřad chránil turecké ilegály propojené s mezinárodním organizovaným
zločinem žijící v Česku. Úřad toho samého Kučery se mě snaží, od té
doby, co jsem opět v médiích, všemi a velmi často nezákonnými prostředky
dusit. Česko se veřejně hlásí, že je v koalici proti Islámskému státu.
Prezident Zeman přijímá kurdského prezidenta na Pražském hradě a říká
mu, že se kloní před kurdskými bojovníky. Česko posílá našim
bojovníkům nejvíce zbraní a munice. Když se tam ale snažím poslat
obojživelnou sanitku, jsem šikanován. To je ale jen z jeden z mnoha
případů šikany a diskriminace ze strany středočeské policie. Ministr
vnitra by měl odpovědět na otázku: „Cui bono?“ Čili: „Komu ku
prospěchu?“

Pokusíme se ho v budoucnu zeptat. Nicméně usilují Kurdové o samostatný
stát?

Upřímně odpovídám, že samostatný kurdský stát je snem každého Kurda.
Na druhou stranu jde o to, jak tento sen může odpovídat realitě současného
světa, kterou my neurčujeme. Tu určují USA, EU, Rusko a další velmoci. To,
že by měl mít čtyřicetimilionový národ podle božských i lidských
zákonů právo na sebeurčení, je neoddiskutovatelné. Přitom je nám toto
právo odepřeno.

Nedošlo by ohledně kurdského státu k válce bratrů s bratry? Kurdové z
různých států totiž o něm mají dost odlišná smýšlení...

Pořád říkám, že kdyby nebyl Hitler, tak by nejspíš nikdy nevznikl
židovský stát. Nikdo by Židy nedal dohromady. Vždyť Židé z Německa
měli naprosto jiné názory než třeba Židé z Polska či Ukrajiny. Znám
Izrael velmi dobře. Když se sejdou dva Židé, vzniknou dvě politické strany.
Když tři, tak tři, a to je nekonečné. Nenašel jsem dva Židy se stejným
názorem, ale všichni stojí za myšlenkou bezpečnosti Izraele. Tam legrace
končí. V našem národě máme s odpuštěním také své prostitutky,
homosexuály, radikály, marxisty a tak dále. Nicméně jsme za posledních
šest let světu dokázali, že jsme i bez státní tradice demokraticky
smýšlející lidé. Máme parlament, vládu, prezidenta a řadu dalších
demokratických institucí. Když si vzpomenu, kolik v devadesátých letech
Západ do demokratizace Československa a následně Česka investoval, tak
nevidím důvod, proč to neinvestovat i do Kurdistánu. V našem svědomí je
zakódováno, že bolesti a křivdy, které nám byly způsobeny, nemáme právo
působit druhým. To je naše největší poučení z vlastních tragédií.

Proto je v kurdské ústavě v Iráku tučně napsáno, že všechny menšiny,
které nemají dostatek hlasů, aby zvolily svého poslance, mají své místo v
poslanecké sněmovně. Na ten nápad jsem kdysi přišel díky životu v
Německu. Proto ve sněmovně zasedají poslanci od jezídů, Arménů,
Turkmenů a dalších menšin. Dbáme všemi silami o demokratický a právní
Kurdistán. Chceme světu, sobě i našim dětem ukázat, že jsme spravedlivý,
tolerantní a mírumilovný národ, který dokáže dobře využít svého
potenciálu pro naše společné lidské hodnoty.
