Kavárna, to je jenom nálepka od Zemana a jeho příznivců. Nadávky a
nenávist mě ujišťují, že jsme s protestem udělali dobře, říká Petr
Gazdík

ROZHOVOR „Obávám se většího izolacionismu USA.“ K volbě prezidenta
světové velmoci se pro ParlamentniListy.cz vyjádřil šéf STAN Petr Gazdík.
V rozhovoru se věnuje i české politické scéně a vysvětluje, proč
zabránil umělcům na Staroměstském náměstí přečíst jejich protestní
prohlášení. K připravovaným akcím k 17. listopadu pak ještě dodává:
„Nečekám žádný pokus o svržení prezidenta. A nejsme ani v takové
situaci, ve které by měly místo jiné postupy, než demokratické mechanismy.
Všechny výkřiky a varování před převraty a svrháváním vidím jako
notně hysterické.“

Je pro vás vítězství Donalda Trumpa až tak velkým překvapením? A jak by
se to mohlo dotknout ČR? Domníváte se, že Trump splní své sliby a bude
mít snahu domluvit se s Vladimírem Putinem, jak si „rozdělit“ svět po
vzoru Jaltské konference? Opravdu omezí aktivity americké armády v
Severoatlantické alianci, anebo to byla jen silná předvolební rétorika?

Obávám se většího izolacionismu USA. Nečekám žádnou novou Jaltskou
konferenci a parcelování světa. Spíš teď bude záležet na soudržnosti EU
– a na tom, zda se probere a bude více akceschopná. Mění ji migrační
krize, mění ji odchod Velké Británie. Zatím mi chybí aktivnější reakce.
A totéž bude platit i o vztahu s USA, s jeho novým prezidentem. Ale počkal
bych, co Donald Trump začne skutečně dělat. Předvolební rétoriku beru s
rezervou.

Prezident Zeman před několika dny uvedl na veřejnosti, že by v Bílém domě
spíše uvítal Donalda Trumpa než Hillary Clintonovou. A nyní po vítězství
Trumpa veřejně prohlásil, že je s výsledkem voleb v USA opravdu spokojený.
Myslíte si, že toto prohlášení by mohlo mít vliv na zlepšení
česko-amerických vztahů, které nejsou v současné době zrovna optimální?

Tak bych to neviděl. Bude záležet na tom, jak velký zájem projeví nový
prezident o svět kolem USA, o Evropu zvlášť a pak o Českou republiku. Ale
ptáte se mě, jak zvolení Trumpa ovlivní vztahy s USA. Ale já se ptám: „Jak
vztahy s USA ovlivnilo třeba prezidentovo prohlášení, že americký
velvyslanec má na Hradě dveře zavřené?“ Donalda Trumpa bych do toho teď
netahal.

Vraťme se k událostem české politiky. Domníváte se, že rozruch ohledně
návštěvy dalajlámy i udělování medailí k 28. říjnu už pominul, anebo
bude mít ještě své další pokračování? A jak byste nyní, už s
určitým časovým odstupem, zhodnotil všechny ty bouřlivé události
včetně „kauzy Brady“ a protestů některých našich umělců? Změnil
jste vy – jeden z hlavních iniciátorů shromáždění na Staroměstském
náměstí – na některé aspekty zmíněných případů svůj názor?

Zásadně nezměnil. Spíš mě další vývoj událostí a reakce některých
lidí – často nenávistné a plné nadávek – přesvědčily, že to byl
krok správným směrem. Vyvážila je vlna podpory tomuto kroku. A jsem rád,
že shromáždění na Staroměstském náměstí proběhlo bez nenávisti a
divokých výkřiků.

Česká veřejnost se po zmíněných událostech opět víc rozdělila. A to i
z toho důvodu, že vláda i prezident tvrdí úplně něco jiného než řada
dalších politiků. Jedna strana totiž prohlašuje, že naše špičková
politická reprezentace udělala dobře, když vydala prohlášení, v němž se
distancovala od návštěvy dalajlámy a že oficiálně se s tibetským
duchovním nesetkávají ani politikové významných západních zemí. Druhá
strana naopak říká, že zbytečně poklonkujeme Východu a i ministři, bez
ohledu na diplomatická pravidla, se mohou setkávat, s kým chtějí. Jak se v
tom orientovat, komu vlastně věřit?

Předně nemyslím, že to společnost rozdělilo – jedno prohlášení
společnost neštípne. Naše společnost je rozdělená a jen se to znovu
ukázalo a myslím si, že se to bude ukazovat i nadále. K tomu prohlášení
snad už jen krátce: Nepopíráme politiku jedné Číny, ale reagovat na
námitky čínské strany prohlášením čtyř nejvýše postavených
ústavních činitelů, to mi přijde opravdu neadekvátní situaci. Každý ať
to posoudí svým rozumem – demokracie předpokládá, že si volič bude
ochoten porovnat informace, utřídit si je, bude ochoten nad nimi přemýšlet.
Dívejme se a přemýšlejme.

Jak vůbec posuzujete nedávná vystoupení našich známých umělců v této
souvislosti – Vojtěcha Dyka, Jiřího Bartošky či Jana Krause? Co bylo
vlastně příčinou toho, že jste jim, podle vašeho tvrzení na TV Prima,
zakázal přečíst jejich prohlášení? A jak hodnotit názory některých
lidí, kteří například doporučují těmto „revolucionářům v
mercedesech“ vyjet do ekonomicky slabších regionů, aby se dostali do
reality a poznali skutečné problémy obyčejných lidí…

Ctím právo každého mít svůj názor a ve svobodné společnosti jej
svobodně vyjádřit. Ctím také právo svolavatelů jakéhokoliv
shromáždění mluvit do toho, kdo promluví a kdo ne. Zaznamenal jsem mimo
jiné protesty Strany zelených. To přeci není oprávněný nárok. A k
umělcům: Chtěl jsem oslavu, ne protestní akci – a vyzývání k
občanským nepokojům mi k tomu prostě nesedlo. I když s důvody umělců
třeba i souhlasím.

Já žiji na Zlínsku, moje rodina žije na Zlínsku, nemyslím si tedy, že
bych neznal život lidí i v malých obcích.

A co Miloš Zeman? Dá se říct, že šarádami okolo udělování medailí
ztratil nějaké to procento na své popularitě? Nezatvrdili se proti němu i
ti lidé, kteří ho dříve volili jako menší zlo? Domníváte se, stejně
jako někteří komentátoři, že Zemanovi příznivci pojali jeho kroky okolo
návštěvy dalajlámy jako boj svého prezidenta „proti těm nahoře“, tedy
i proti „kavárně“, pravici a některým umělcům?

„Kavárna“ a tak dále – to jsou klišé. Lépe se skrze ně vysvětluje
mnohdy složitá situace, ve které se společnost nachází. Dejte někomu
nálepku, rozdělte svět na hodné a zlé a je vše jasné! Je to jednoduché,
ale život je složitější.

Popularitu Miloše Zemana ukáže průzkum a pak volby, pokud do nich znovu
půjde. A tady je další klišé – tvrzení Zemanových příznivců, že se
část národa nesmířila s jeho volbou. I to nemusí být pravda. Smířil
jsem se s ní, ctím rozhodnutí suverénních voličů, ale to neznamená, že
souhlasím s tím, co Miloš Zeman říká nebo co dělá. Zaměňujeme
příčinu za následek.

Co byste řekl k novému prezidentskému kandidátovi, který nyní rozjíždí
svoji kampaň, tedy k Michalu Horáčkovi? Jak například posuzovat jeho
minulost, když byl za komunismu vedený jako „domácí dělník“ a přitom
dělal kšefty v sázkách? Domníváte se, že by mu mohlo nyní pomoci
poradenství Magdy Vášáryové, která však dlouhodobě kritizuje Čechy za
jejich postoj k uprchlíkům?

Minulost musí pan Horáček vysvětlovat sám. Řada lidí to může vnímat
kontroverzně, ale zase je to na posouzení voličů, oni rozhodnou.
Poradenství paní Vášáryové nechci hodnotit, neznám její zkušenosti z
kampaněmi.

Politika se v současné době dostává do starých kolejí a největší tlak
je nyní vyvíjený na premiéra Sobotku. Preference ČSSD se totiž řítí
dolů, když Andrej Babiš jich už získal, podle zveřejněných průzkumů,
asi dvojnásobek. Možná i proto předseda vlády svaluje vinu na ministry a
prezidenta Zemana a chce vyměnit i některé členy ve svém kabinetu. Co mu
ale takové jednání může přinést? A co bude dál s celou sociální
demokracií?

Problémy ČSSD naštěstí vůbec nemusím řešit. Ani si netroufám
predikovat, jak to s ní bude dál, to záleží na mnoha faktorech,
především na různých – a to i protichůdných – tendencích v této
straně.

Výměnu ministrů necelý rok před volbami ale beru jako ryze marketingový
tah. Poslední rok vlády je slabší, navíc se noví ministři budou nějakou
dobu rozkoukávat. Co od nich tedy pan premiér očekává? Vize a koncepční
změny asi ne, takže tuto výměnu beru spíše už jako první předvolební
billboard.

Co se může stát za týden o svátku k 17. listopadu? Myslíte si, že by mohl
přijít pokus o „násilné svržení prezidenta“? A budou se aktivizovat i
Zemanovi příznivci, nebo patří k mlčící, ale volící většině, která
na nějaké demonstrování kašle?

Nečekám žádný pokus o svržení prezidenta. A nejsme ani v takové situaci,
ve které by měly místo jiné postupy, než standardní demokratické
mechanismy. Všechny výkřiky a varování před převraty a svrháváním
vidím jako notně hysterické a nevím, kde se berou.
