Svině mstivá, šílená. Pozor, zaznělo od Klause. Kajínek na Primě zostra:
Pane Klímo, sundejte si brýle a vyřídíme si to. A Kramný, o tom já vím,
že...

V neděli večer odvysílala televize Prima další část vyprávění
dvojnásobného nájemného vraha Jiřího Kajínka. Ve třetím díle nechal
Kajínek nahlédnout do světa brutálních vrahů, se kterými za mřížemi
osobně mluvil. Před kamerou zaznívala opravdu mrazivá slova.

Tentokrát začal Kajínek netradičně. Dorazil na setkání s novinářem
Josefem Klímou, který dlouhá léta pochyboval o jeho vině, ale dnes
pochybuje o jeho nevině. „Dobrý den,“ pozdravili se oba pánové. Ale tím
veškerá vstřícnost skončila. „Kdyby vy jste byl mladší než já o
kousek, tak bych vás požádal, abyste si sundal brýle a vyřídili bysme si
to jako chlapi,“ obořil se na Josefa Klímu Kajínek.

Josef Klíma se hájil slovy, že mluvil nejen se svědky, kteří Kajínka
hájili, ale také se svědky, kteří vypravovali o Kajínkovi přitěžující
věci, ty musel také prozradit. Jako novinář prý nemůže vystupovat jako
Kajínkův advokát. Dvojnásobného vraha však nepřesvědčil.

Proč se na Klímu tak zlobil?

„Prezident republiky řekne, že uvažuje o tom, že mi udělí milost, a pan
Klíma běží a připraví reportáž. Kdyby to bylo tak, že pan Klíma něco
zjistí a natočí reportáž, tak dobrý. Ale když vím, že pan Klíma jde za
svědkem a začne ho přemlouvat, aby začal říkat něco jiného, a to já
mám ověřený, tak to teda ne. ... Pan Klíma šel a říkal, že tomuhle
člověku nemůžete věřit, že je to zločinec. ... Já jsem z toho zklamanej,
ale nebudu se tvářit, že Pepa Klíma je férovej kluk,“ ohradil se Kajínek.

Kajínek si také postěžoval, že Josef Klíma a Janek Kroupa psali knížky o
Kajínkovi. „Celý roky na mě profitovali s Kroupou, ani se mě nezeptali.
Prostě psali o mně beze mě. Lidi si mysleli, že když si ty knížky koupěj,
tak z toho budu něco mít. Já o ty peníze nestojím, ale takhle to bylo,“
uzavřel své účtování s Klímou a Kroupou Kajínek.

Byli to vrazi, nebo nic nespáchali?

Po pár minutách Kajínek zavzpomínal na vrahy, se kterými se za mřížemi
setkal. Jaká používal slova? Nejeden popis začínal slovy: „To byl
zajímavej člověk.“

„Kolem mě prošly stovky vrahů, oni prošli kolem mě. A to jsou lidi,
kteří litujou sebe, litujou toho, že jsou ve vězení, ale nelitují toho, co
udělali,“ prozradil dvojnásobný nájemný vrah. „Já jsem mluvil i s
Kramným na Mírově,“ prozradil také Kajínek. Mladší vrah tehdy
přesvědčoval staršího, že nic neudělal. Kajínek je ale osobně
přesvědčen, že Kramný je vrah.

Havel milost nedal, protože byl lidumil

Kajínek zavzpomínal také na zločince, který se dostal za mříže, jenže
měl rakovinu a zdálo se, že dlouho žít nebude. Kajínek se prý tomuto
muži rozhodl pomoct.

„Havel mu milost nedal, protože to byl lidumil, řekl o něm, ať umře. Ale
stalo se to, že se ta rakovina zapouzdřila, on žil, dostával invalidní
důchod, ale neměl nikoho, kdo by mu poslal do vězení nějaký balíček.
Poslal své přítelkyni 30 tisíc, ona si je vzala, ale neposlala mu nic,“
popsal Kajínek, jak to chodí ve vězení.

Nakonec se vězeň smluvil s Kajínkem, poslal peníze Kajínkově sestře a
tentokrát opravdu dostal balíček. Jenže lidská závist je věčná, takže
spousta vězňů začala Kajínka pomlouvat a říkat si mezi sebou, že
Kajínkova sestra určitě využila ty peníze nejen na nákup balíčku. V tu
chvíli muž s balíčkem přišel za Kajínkem a řekl mu „Jirko, to jsou
takový svině, oni mi záviděj i ten mlejnek na kafe, co mi poslala tvoje
sestra,“ vyprávěl dvojnásobný vrah o tom, s čím vším musíte za
mřížemi počítat.

To je svině pomstychtivá

Ke slovu se dostala také žena, která na kameru prozradila, že žádala o
milost pro Kajínka všechny tři prezidenty – Václava Havla, Václava Klause
i Miloše Zemana. Jednou prý byla na Hradě za Ladislavem Jaklem, bývalým
ředitelem politického odboru Kanceláře prezidenta republiky za časů
Václava Klause a prozradila mu, že kvůli tomu, jak se pere za Kajínka, je
jí vyhrožováno. Dáma prý ví, kdo jí vyhrožuje, ale nechce říct jeho
jméno, protože se bojí.

„Mně bylo vyhrožováno zastřelením a zabitím a já jsem to tomu
tajemníkovi Jaklovi řekla. A víte, co on mi odpověděl? Na toho člověka si
dejte pozor, toho my známe,“ vyprávěla. A tím ještě zdaleka neskončila.
Prý se s mužem, který jí vyhrožoval, setkala na jedné benzinové pumpě na
severu Čech a došlo k jednomu zvláštnímu rozhovoru.

„Prosím vás, celá republika ví, že to Kajínek neudělal, ale oni
potřebovali najít někoho, na koho by to hodili. Jenže nikoho tehdy nenapadlo,
že Kajínek dokáže dostat lidi až na Václavák,“ popisovala rozhovor
žena. „Ženská bláznivá, copak vy nemáte nic jinýho na práci? Běžte
domů a buďte ráda, že vás nikdo nezastřelí,“ slyšela také na
benzínové pumpě. „To je svině mstivá šílená a on by se mi určitě
pomstil,“ uzavřela své vyprávění.

On neustále říkal, že nikoho nezabil, ale to se dneska nesmí říkat...

Následovala další vzpomínka Jiřího Kajínka na několik vrahů. Na
přetřes přišel Ivan Roubal, český sériový vrah odsouzený za pět vražd.

„Ivan Roubal, to byl člověk, který měl potenciál vymýšlet různé věci.
On stavěl vzducholodě a tak dál. On neustále říkal, že nikoho nezabil,
ale to se dneska nesmí říkat, protože média říkala, že to je velký vrah.
Média psala, že je to pan profesor, který ty lidi zavraždil a dal je sežrat
prasatům. A to je na 99,9 procent nesmysl. Já jsem se s tím Ivanem bavil a on
mi říkal, Jirko, jak já bych je mohl dát sežrat prasatům, to byli malí
čuníci, oni měli ty malý tlamičky, vždyť to by nešlo,“ smál se
Kajínek do kamery při vzpomínce na to, co mu Roubal vyprávěl.

Jednou si prý Ivan Roubal udělal ze svých hlídačů blázny. šel po
věznici a měl rozvázané boty. Stráž mu prý nedovolila zavázat si je. A
tak Roubal šel, schválně si na tkaničku šlápl a spadl hlavou do
zamřížovaného okna. Hlavu si rozbil. Teklo z něj soustu krve. Chtěl prý
bachařům dokázat, že mu měli dovolit zavázat si botu.

„On říkal, že to jsou idioti, a neměl problém prokázat, že jsou ještě
větší idioti, než jsou. A oni opravdu jsou idioti. Proto jsem měl rád pana
Roubala, protože on dokázal jít za hranu a prokázat, že ti bachaři jsou
idioti tak, že si rozbil hlavu,“ ocenil na svém někdejším kolegovi
Kajínek.

Další podle dvojnásobného nájemného vraha zajímavý zabiják byl Ladislav
Pacovský, který měl zabít dva lidi a jeho syn měl zabít třetího
člověka. „Ale Ladislav Pacovský mně řekl, že on zabil všechny tři lidi
a jeho syn nikoho nezabil,“ popisoval na kameru Kajínek.

Sluší se dodat, že Ladislav Pacovský měl také rakouské občanství a v
jednu chvíli si požádal o vydání do Rakouska, kde si podle Kajínka žil v
poklidném vězení ve Vídni v takovém luxusu, o kterém se českým vězňům
ani nezdálo. Měl tam prý k dispozici ledničku, video a další luxusní
vybavení cely. „Oni mu ten trest snížili na 20 let, takže dostal
přijatelnej trest za tři vraždy,“ zhodnotil případ Pacovského Kajínek.

Tím však výčet setkání s vrahy ještě neskončil. Kajínek věnoval
pozornost také manželům Stodolovým, kteří na počátku tisíciletí zabili
osm lidí.

„Jaroslav Stodola je člověk odsouzený za osm vražd, pokud se nepletu. Byly
to ty vraždy, který vrah naaranžoval jako sebevraždy. On to dělal proto,
že ho k tomu přesvědčila ta jeho manželka, která chtěla peníze. On byl
Stodola do tý svý ženy zamilovanej a udělal všechno, co ona chtěla,“
prohlásil na kameru Kajínek. Nakonec manželský pár dostal doživotí a za
mřížemi se zdál se vším smířený. „No, já jsem zabil osm lidí, tak
mi stejně nikdo milost nedá,“ řekl prý Kajínkovi jednou Stodola.

Myslel, že ji uškrtil, ale ona se probrala a prozradila, že ji zabil on

Výčet setkání s vrahy ovšem stále ještě nebyl kompletní.

„Dali ke mně na celu člověka, jmenoval se Petr Zápotocký. Bydlel na malý
vesnici a zabil sousedku. Dali mu nějakej trest, on si ho odkroutil, šel domů
a zabil sousedku z druhý strany. On si myslel, že jí uškrtil, ale ona se
probrala a prozradila, že ji zabil on,“ popisoval zaníceně Kajínek. „Naprostej
idiot, vylízanej debil, kterej jen tak zabíjel sousedky kolem sebe, kolem
svýho baráku,“ konstatoval nekompromisně Jiří Kajínek.

Stranou Kajínkovy pozornosti nezůstal ani Miloslav Sláma. „Miloslav Sláma,
to je zrůdička, jak má vypadat. On přepadal hlavně starý lidi, on se jim
vecpal do bytu a tam ty lidi brutálně mlátil až někteří z nich zemřeli.“
Tenhle člověk prý za Kajínkem chodil a hájil se slovy, že „kdyby byla
záchranná služba rychlejší, tak ti senioři zemřít nemuseli“. Tak je
připraven zažalovat záchranku. „No co chcete, prostě hovado,“ shrnul
Kajínek.

A tenhle pan Sláma dostal žloutenku nebo nějakou podobnou nemoc, řekl
Kajínek, a doktoři mu podávali špatné léky, takže on umřel. „Někdo by
řekl, že boží mlýny melou, ale oni ho zabili spíš ti doktoři, že jo,“
zaznělo z úst Jiřího Kajínka.

Výčet vrahů, s nimiž se Kajínek setkal, by prý nebyl úplný, kdyby nebyl
zmíněn ještě Ludvík Černý. Vrah z tzv. orlického gangu. „Ludvík
Černý, to je hodně zajímavej člověk jako vrah z tzv. orlickýho gangu. On
mi řekl, že nikoho nezabil,“ uvedl nikoli poprvé Kajínek. Prý je možné,
že Ludvík Černý opravdu nikoho nezabil, byť to Kajínek s jistotou neví.

Přidal ještě jednu perličku na konec.

„Já znám vězně, kterej nikoho nezabil a dostal doživotí. Pozor, jmenuje
se Jiří Robeš. Tenhle člověk nikoho nezabil, jen střílel do vzduchu, ale
někdo to slyšel, a že cítil střelnej prach a oni ho odsoudili. A tenhle
Robeš se pak asi po dvou letech ve Valdicích oběsil,“ prozradil Kajínek.

Zajímavé figurky? Ale kdepak...

Po Kajínkově výpovědi přišel znovu na řadu Josef Klíma, který se v
pořadu Očima Josefa Klímy snažil uvést některé vrahovy příběhy na
pravou míru.

„To jediné, co dnes uvedeme na pravou míru, jsou vrazi, o kterých Jiří
Kajínek mluví jako o zajímavých figurkách. Ale jejich oběti je tak
zábavně určitě neviděly,“ prohlásil Klíma.

Zmínil Ivana Roubala, člověka s vysokým IQ, které ovšem bylo nasměrováno
špatným směrem. Ivan Roubal působil na začátku 90. let minulého století
na Šumavě a prováděl tam prý neuvěřitelná zvěrstva. Likvidoval třeba
tzv. bílé koně. Jedním zabitým, jehož tělo se nikdy nenašlo, byl
František Hepner. Roubal užíval jeho majetek. Podobně to bylo i s dalšími
vraždami. Ivan Roubal někoho zabil a poté využíval jeho majetek. V roce
1998 byl konečně zatčen.

Jenže to už byla doba, kdy se obchody a s nimi spojené vraždy posunuly
ještě o level výš. Přišla doba lehkých topných olejů, v nich podle
policie přišel český stát o 100 miliard, kdy byla nafta vydávána za
lehký topný olej, za který se neplatily odpovídající daně. V těchto
kauzách hrál roli již zmíněný Ludvík Černý, který podle policie
likvidoval nepohodlné osoby.

Foto uvnitř článku: repro TV Prima
