Chodím často do venkovské hospody a Pithart by se divil... Tomáš
Zdechovský má o "rozdělené společnosti" jasno

ROZHOVOR „Západ nás konečně začíná brát jako spojnici mezi východní
a západní částí Evropy. Lepší postavení jako stabilního partnera jsme
na Západě nikdy neměli jako v posledních letech,“ uvedl v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz europoslanec Tomáš Zdechovský. Diskuzi o vztazích s
Čínou u nás považuje za zhysterizovanou.

Kritici prezidenta se o něm často vyjadřují dost nelichotivě. Jako
protireakce se objevil návrh poslanců na zákon na ochranu prezidenta. Co si o
něm myslíte?

Pokud se někdo dopustí pomluvy, je to už dnes upravené v trestním
zákoníku. Aby někomu hrozilo vězení za to, že něco řekne, tato doba už
je minulostí. Je to spíše o úctě k tomu úřadu. Tu úctu většinou dělá
ten, který tento úřad zastává. Je to o morální vyspělosti dotyčných
lidí, aby nepoužívali sprostá slova a nadávky, když se mluví o
prezidentovi. Nás doma učili, že máme prezidenta držet v úctě. Když s
ním nesouhlasím, snažím se vyjadřovat věcně a nepoužívat žádné
hanlivé výrazy. Na druhou stranu si prezident také nebere servítky při
hodnocení svých oponentů. A naváží se i do novinářů, hlavně
veřejnoprávních. Říká se, že média by měla být pilíři demokracie.
Ohrožuje prezident tímto demokracii?

Pan prezident byl známý svými bonmoty vůči novinářům už v době, kdy
byl premiérem. Není to nic nového. Je to součástí jeho způsobu
vyjadřování. Přijde mi, že někdy zbytečně vyvolává konflikt. Já bych
v mnohých situacích neodpověděl, nebo bych provokujícího člověka
ignoroval. Miloše Zemana znám dlouho, některé věci si neodpustí. Asi by
bylo těžké po něm požadovat, aby své chování najednou změnil. O
prezidentovi se také říká, že rozděluje společnost. Petr Pithart 17.
listopadu na Albertově varoval právě před rozdělováním společnosti na
pražskou kavárnu a venkovskou hospodu. Je toto dělení od některých
politických sil účelové, nebo je to reálný fakt ve společnosti, kde se
lidem v různých regionech daří rozdílně dobře a mají na mnoho věcí i
odlišné názory?

Nemyslím, že pražská kavárna jsou všichni Pražané a obyvatelé velkých
měst. Je to spíše intelektuální zázemí české společnosti. Chodím ve
své rodné obci do venkovské hospody poměrně často a myslím, že by Petr
Pithart byl překvapen, kolik rozdílných názorů v ní zazní. Takhle se
společnost nedá pojmenovat. Lidi, co chodí na pivo, častěji mluví o
fotbale či o sexu než o politice. Možná, že by pro politiky bylo milé
překvapení slyšet lidi, jak v hospodě mluví.

Trošku bych upřesnil, že Petr Pithart v tom projevu mluvil o tom, že to
rozdělení mezi pražskou kavárnu a venkovskou hospodu není až tak výrazné,
ale pouze vyjádřil obavu, že by se tak stát mohlo...

Nemyslím, že by to nastalo. Tohle rozdělení tady není. Miloše Zemana se
zastávají i někteří intelektuálové. Řada vysokoškolských učitelů či
profesorů nebo lidí působících ve veřejném prostoru na poměrně
vysokých postech – a nejsou to třeba příznivci sociální demokracie ani
levice – Miloše Zemana respektuje jako politika i prezidenta.

Také se mluví o tom, že některé politické síly – opět se hodně
ukazuje na prezidenta Zemana – nás chtějí odvrátit od Západu. Opravdu je
to tak? Petr Pithart k tomu řekl: „Ujišťování vládních politiků, že
budeme navždy součástí Západu, mě nepřesvědčují. Ani se nenadějeme a
mohli bychom se ocitnout v objetí partnerů z Východu. Třeba toho, o kterém
jsme se dozvěděli, že je strategický a umí dobře stabilizovat umrtvenou
společnost. Nedejme se napálit, chtějme vědět, kteří politici a vlivní
lidé kolem nich mají z hospodářských vztahů s Čínou prospěch.“
Existuje opravdu nebezpečí, že bychom se vzdálili Západu?

Tohle nebezpečí nevidím. Myslím, že jsme Západu nejblíž od doby
sametové revoluce. Patříme do Západu a on nás začíná konečně brát
jako spojnici mezi východní a západní částí Evropy. Lepší postavení
jako stabilního partnera jsme na Západě nikdy neměli jako v posledních
letech. Neovlivní to ani Miloš Zeman či vztahy s Čínou. Proti ní je u nás
velikánská hysterie. Všechny západní státy – můžeme kouknout vedle na
Německo – vztahy s Čínou podporují. Do Číny jezdí západní politici a
vztahy se rozvíjí. Čína je ekonomický partner, i když v České republice
ne tak velký. Spousta lidí se ohání statistikami, že nejvíce exportujeme
do zemí EU a do Číny jenom málo. Ale není to úplně pravdivé. Přes
západoevropské státy, kterým dodáváme určité součástky, exportujeme
vlastně i do Číny. Celá řada našich obchodních zájmů je přímo v
Číně. Je potřeba znát hlubší kontext. Věci jsou daleko složitější. S
Čínou chce dnes mít dobré vztahy každý – od Japonska přes USA, včetně
evropských zemí. Vztah musí být vyvážený. V Česku často zdůrazňujeme
lidská práva. O těch je Čína určitě ochotná taky mluvit. Musí k tomu
ale mít proti sobě partnera, ne že to na ni štěkáme. Ale že to trpělivě
vysvětlujeme. Neviděl jsem, že by tím, že si někdo vezme tibetskou vlajku,
změnil situaci Tibetu.

Od nového roku začne fungovat útvar ministerstva vnitra, který bude
odhalovat ruskou propagandu a napravovat dezinformace. Je to správný krok?
Ruská propaganda nepochybně existuje, ale je to natolik závažné a lidi
ovlivňující, že je kvůli tomu potřeba zřizovat speciální útvar?

Tato věc byla dlouho diskutovaná a dlouho odkládaná. Ano, ruská propaganda
existuje. Viděli jsme to především na ukrajinské válce, kdy pronikala
řada očividně nepravdivých informací. Nebo na pádu letadla letícího z
Malajsie do Nizozemí. Ale nejde jen o ruskou propagandu. Jde i o ISIS. Málokdo
ví, že takzvaný Islámský stát v evropských zemích je se svou propagandou
dost činný a zaměřuje se na radikalizaci zvláště mladých lidí. Tento
útvar by měl obsáhnout všechny tyto skupiny. Je dobré ho vnímat jako
partnera k napravování komunikace. Internetový prostor je tímto způsobem
komunikace dost pokřiven. Demokracie dostává na frak, když jsou zde
pouštěny nedemokratické informace.

Ve Zlatém slavíku opět zabodovala skupina Ortel. Je to znak toho, že se
Českem šíří extremismus, jak se někdo domnívá? Nebo jsou hlasy pro Ortel
určitý projev naštvání části veřejnosti nad tím, že je podle nich
politici málo chrání před nelegální migrací?

Je to určitý protest především mladé generace vůči Zlatému slavíku.
Snaha udělat z toho legraci tu byla už dříve. Zlatý slavík je podle mě
totálně vyprahlá anketa. Buď by se měla změnit pravidla, nebo by se tato
soutěž měla zrušit.

Minulý týden Evropský parlament vyzval ke zmrazení přístupových jednání
s Tureckem. Přijetí rezoluce předcházela bouřlivá debata, na níž řada
vašich europoslaneckých kolegů žádala o zastavení humanitární pomoci pro
uprchlíky v této zemi a ukončení dohody Turecko – EU. Což jste označil
za nesmysl. Dokonce největší. Můžete, prosím, vysvětlit proč?

Protože jsem v Turecku byl. Strávil jsem čas v uprchlických táborech,
viděl jsem, jak to tam funguje. Kritizovat můžeme Turecko za to, co se tam
děje po 14. červenci. Zastali jsme se nejdříve zvoleného prezidenta a
odsoudili puč. Nemůžeme ale v žádném případě tolerovat například
masivní propouštění lidí, to nemá s demokracií nic společného. Když
však někteří kolegové kritizovali dohodu s Tureckem, tak jsem si
uvědomoval, že mnozí z nich před rokem křičeli, kolik jde do Evropy
uprchlíků a ekonomických imigrantů. Dnes kritizují dohodu s Tureckem,
která to zastavila. A lidem, kteří potřebují pomoc, skutečně pomáhá. Do
školy v Turecku dopoledne chodí turecké děti, odpoledne syrské. Ti lidé v
Turecku bez problémů žijí a turecká strana to zvládá. Řada lidí si i
zrušila azyl a vrací se do Turecka, Jordánska, Libanonu, kde komunity
fungují a pomáhají si. Než by šli do Evropy, kde ta komunita není tak
silná a žili by separovaní. Můžeme Turky kritizovat za stav lidských práv.
Ale nekritizujme je za to, že se nestarají o uprchlíky. Viděl jsem řadu
uprchlických zařízení po Evropě i mimo ni a mohu říci, že v Turecku jsou
v postarání se o syrské uprchlíky jedni z nejlepších.
