Z hovna bič neupletou, primitivové, spílá Aleš Brichta kolegům umělcům.
A sděluje, jak se prý říká Kalouskovi

ROZHOVOR „Hyenismus a smutný obraz naší politické scény.“ Jenže, jak
říká zpěvák Aleš Brichta, „z hovna bič neupletou“. V rozhovoru pro
ParlamentniListy.cz se vyjadřuje Brichta k vystupování ministra kultury
Daniela Hermana, který podle něj shodil práci a diplomatické úsilí svých
spolupracovníků přes palubu a udělal z celého státu podrazáky a
kašpárky. Vysvětlil i to, proč šéfovi TOP 09 prý v Poslanecké sněmovně
přezdívají Korek.

Od návštěvy dalajlámy, přes prohlášení ústavních činitelů k Číně,
kauzu Brady, demonstraci na Staroměstském náměstí atd. se ještě více
projevuje rozdělení společnosti. Co z toho všeho vyvozovat? Lze říci, co
je hybatelem dění v minulých týdnech?

Ono to ve své podstatě není složité. Začíná už kampaň před
parlamentními volbami a některé zájmové skupiny cítí, že jim teče do
bot. Jen je smutné, když kvůli tomu ministr shodí práci a diplomatické
úsilí svých spolupracovníků přes palubu a udělá z nich a potažmo z
celého státu podrazáky a kašpárky, neschopné plnit slovo a uzavřené
dohody. To je diplomatická ostuda a ne jen selhání jednotlivce. Že se to
některé zájmové skupiny snaží mediálně otočit někam jinam, zneužít
situace a vytlouct z ní pro sebe nějaký politický kapitál, považuji za
hyenismus a smutný obraz naší politické scény, kterým poškozují celý
náš stát.

Miloše Zemana přinesli na Staroměstské náměstí znázorněného jako
exkrement. Jistá část společnosti ho velmi nenávidí. Zaslouží si to
prezident? Přetáhl strunu on, nebo jeho odpůrci? A nehrozí, že se proberou
i Zemanovi příznivci a pojmou obranu prezidenta poněkud ostřeji?

Já si to nemyslím. To, že se tak některá média snaží tvářit, jen
svědčí o nejistotě těch, kteří je ovládají. Pokud bych měl navázat na
jejich prezentaci, tak z hovna prostě bič neupletou. Každý má právo na
nějaký názor a možnost ho vyjádřit, jen to už od dob trenýrek místo
prezidentské standarty vzbuzuje spíš dojem partičky provokujících
primitivů.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se Herman setkávat s
dalajlámou a podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní
politici žádné ze západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů
přehnaný? Jaký postoj vy osobně zaujímáte k Číně a Tibetu?

Ať se Herman setkává třeba s eskymáckým náčelníkem. To je jeho věc.
Ale nemůže to činit na vládní úrovni, jako představitel státu. Jak by se
tvářil, kdyby v Číně oficiálně přijímali Bolka Polívku jako
představitele Valašského království, které chce nezávislost na České
republice? O Tibetu ví díky medializaci a dalajlámovi celý svět, ale nějak
mi není známo, že by tibeťané v osmašedesátém roce hromadně
vyvěšovali československé vlajky. Solidarita je jedna věc, ale nějak mi
nepřijde, že bychom byli v situaci, kdy máme neustále strkat nos do cizích
záležitostí. Na to jsme moc malí pěšáci na mapě světa.

Europoslanec Jan Zahradil rozvinul úvahu, že se pod ministrem Hermanem kývala
židle, lidovci se ho chtěli zbavit, tak rozpoutal případ s dalajlámou, na
základě čehož si získal Babišovu podporu. ČSSD se tím evidentně cítí
zrazena. Ministr Zaorálek v tom udělal jasno na Primě. Najde si i díky
tomuhle sociální demokracie cestu k prezidentovi, s nímž má v otázce
Číny absolutní shodu?

A není to v důsledku jedno? Pan prezident má transparentní názory, které
na rozdíl od politických stran nemění jako korouhvička ve větru, což
považuji za jeho plus. Jestliže byl pan Herman ochoten se zviditelnit za
takovouto cenu, tak mi to přijde lidsky dost smutné.

Do dění nám každopádně vstupují umělci: Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška
varují před ohrožením našich svobod a před posunem na Východ. Jan Kraus
sezval protizemanovské umělce, aby to „natřeli“ Zemanovi. Pomohou
podobné věci něčemu dobrému, nebo to spíše vrazí klín mezi umělce a
lidi, kteří mají rádi Zemana? Mají čeští angažovaní umělci reálnou
sílu, nebo jen zneužívají mediální prostor?

Víte, já nepovažuji za šťastné podepisovat se pod něco, co vyplodí
někdo jiný a s čímž se evidentně mohu ztotožnit jen částečně. Tohle
je stejná kavárenská kampaň, jako před prezidentskou volbou, kterou se
někteří snaží mediálně prezentovat jako masovou a přitom je to trochu
jinak. Jako ty řeči o směřování na Východ. Každý trochu vzdělanější
člověk ví, že pokud tím směrem vyrazí, dojde kupříkladu do Kalifornie.

Objevily se některé rostoucí politické hvězdy. Petr Gazdik uspořádal akci
na Staromáku, Michal Horáček oznámil kandidaturu na prezidenta, Daniel
Herman sklízí rostoucí ovace liberálně pravicových kruhů. Čeká tyto
pány zářná budoucnost? Ublíží ČSSD, že obhajuje partnerství s Čínou?
A kde je Miroslav Kalousek?

Ono se to těžko odhaduje. Každopádně strany jako Úsvit nebo TOP 09 míří
do politického zapomnění. STAN mi přijde jako neudržitelná krátkodobá
záležitost, která je názorově příliš roztříštěná, než aby mohla
fungovat dlouhodobě. Miroslava Kalouska přezdívají v parlamentu Korek,
protože vždycky někde vyplave. Ani by mě nepřekvapilo, kdyby chtěl
kandidovat na prezidenta nebo dělat zástupce Babišovi. U něj člověk nikdy
neví.

Jak se nám to české „kdo, s kým, proti komu, za kolik“ kauzou Brady a
vším kolem přeskupilo?

Nepřeskupilo se nic. To jsou jen zbožná přání některých politiků a
zdání, které se snaží jako začátek kampaně na jarní volby vyvolat.

Objevují se pravicové nářky, že křikem na Zemana se jen odvádí pozornost
od Babiše a jeho plánů na EET a další čerpání dotací. Objevují se
levicové nářky, že křikem na Zemana se odvádí pozornost od tíživé
situace chudých zaměstnanců a sociálně potřebných. Ekonomové varují
před další krizí, zástupci průmyslu kritizují politiky za politikaření.
Čili, věnujeme v naší zemi v těchto týdnech pozornost tomu, čemu máme?

Odvracení pozornosti od jiných věcí se samozřejmě některým lidem hodí
do krámu. Babiše by jinak živnostníci a drobní podnikatelé za EET
rozcupovali na maděru. Ale to všechno teprve přijde. Málokdo si uvědomuje,
že jsme teď zažívali krátké období ekonomické konjunktury a problémy,
které přijdou, nemusí být vůbec veselé. A to nemluvím o tom, co na nás
může chystat za překvapení matka příroda a s čímž nikdo zatím
nekalkuluje.

Co se může stát 17. listopadu, na který se nyní čeká? A ať už to bude
jakkoliv, jsou poslední týdny začátkem konce prezidenta Miloše Zemana?
Může se stát, že ho křik umělců, politiků a médií opotřebuje tak, že
v březnu oznámí, že nebude kandidovat?

Samozřejmě se 17. listopad pokusí některé zájmové skupiny využít k
vyvolání nějaké mediální hysterie, ale v konečném důsledku nepůjde o
nic podstatného. Politická scéna je relativně stabilní a politici teď
nebudou riskovat, aby šli sami proti sobě. On už má národ těch
velkohubých prohlášení taky plné zuby. O Zemanově kandidatuře je zatím
předčasné mluvit. Ona nakonec kavárna stejně vytáhne jako kandidáta
nějakého Mojmíra Karkuleho z Komárna nebo něco podobného.

Určitá část veřejnosti má za to, že tlak na prezidenta Zemana je cíleně
vyvíjen neziskovými organizacemi, třeba i řízenými ze zahraničí. Jako
strašák funguje jméno George Soros. Do jaké míry tomu lze věřit? A
dalším terčem příznivců Zemana jsou média, zejména Česká televize.
Selhala a selhávají média, a třeba i ta ČT, v poslednich týdnech?

Někdo zase nemá rád některé darmožrouty z neziskovek. To je normální a
snad to není důvod drásat si kvůli tomu nervy. Já taky občas můžu
vyletět z kůže, když čtu nebo poslouchám nějaké vylhané zpravodajství,
ale člověk se naučil spoléhat na více zdrojů informací.

17. listopad, ať už jakkoliv, bude. A s ním i bilance demokracie, naší
cesty ke štěstí a prosperitě a úvahy, zda patříme na Západ, či na
Východ. Jaký je váš názor, co by při této příležitosti lidé určitě
měli slyšet?

U nás se pokus o demokracii změnil v pokryteckou šaškárnu řízenou odjinud
loutkami, které se prohlašují za intelektuální elitu. Vždyť je to k
smíchu. Anebo k pláči?
