Tajemné snížení emisí metanu vysvětlili rozpadem SSSR

Koncentrace metanu (jednoho ze skleníkových plynů) v atmosféře Země
stabilně rostla počínaje obdobím průmyslové revoluce, ale od poloviny 90.
let do roku 2006 se tento růst dočasně zastavil z nepochopitelných důvodů.
Nové výzkumy, uvedené v časopise Science, vysvětlily tento jev a také
obnovení růstu po roce 2006.

Mezi přirozené zdroje emisí metanu patří bažiny a tající věčně
zmrzlá půda, k antropogenním patří spalování pevného paliva, stromů a
rostlin, a také produkty životního způsobu dobytku. Největší metanovou
emisí je sama atmosféra Země, kde řada chemických reakcí mění tento plyn
na kysličník uhelnatý a uhličitý a vodu.

Novozélandští vědci a jejich kolegové USA a Německa shromáždili údaje o
koncentraci metanu z měřicích stanic na celém světě od roku 1984 do roku
2015. Dalším informačním zdrojem jsou antarktické ledové kry, podle
kterých je možné vytvořit si představu o situaci před 2000 lety. Zdroj
konkrétních emisí vědci určili podle izotopového poměru uhlíku v metanu.

Obnovení růstu po roce 2006 je charakterizováno jiným izotopovým „rukopisem".
Jde o mikrobní zdroje metanu — mikroorganismy v bažině nebo ve střevech
hovězího dobytka. Podle údajů vesmírných družic emise metanu nejvíce
vyrostly v Číně, Indii, zemích Jihovýchodní Asie. Ve všech těchto
oblastech není moc bažin, což ukazuje na vedoucí roli zemědělství.
Jinými slovy, růst emisí metanu v 21. století je spojen hlavně s růstem
počtu dobytku v asijských zemích.
