Ron Paul: Neoconi opět unesli Trumpovu syrskou politku, jelikož příliš
vybočovala

Má někdo v Trumpově administrativě ponětí o syrské politice?

V březnu to vypadalo, že ministr zahraničí Rex Tillerson konečně vycouval
z katastrofálního postoje prezidenta Obamy, „Asad musí jít,“ kterou se
nedosáhlo ničeho jiného, kromě prodlužování té mizérie v Sýrii. V té
době Tillerson řekl: „O dlouhodobém postavení prezidenta Asada si rozhodne
Syrský lid.“

My, kdo věříme na národní suverenitu, bychom dokonce řekli, že takovýto
poukaz je zcela přirozený. Nicméně bylo to také dobré znamení, že
americké zapojení do Sýrie – ať jakkoliv ilegální – už nebude
usilovat o změnu režimu, nýbrž že zůstane u boje s ISIS.

Pak ale zčista jasna udělal Tillerson minulý týden další politický obrat
o 180 stupňů, když řekl auditoriu OSN v Genevě, že:

„Dny vlády rodiny Asadů se blíží ke konci. Jedinou otázkou je, jak
bychom to měli způsobit.“

Zjevnou otázkou je proč, je to snad naše věc, kdo řídí Sýrii, ale snad
je to až příliš do očí bijící. Washingtonští intervencionisté po
dlouhou dobu věřili, že oni mají jednostranné právo určovat, kdo smí
řídit cizí země. Historie dopadů toho, jak jsme vždy umisťovali „svého
chlapa“ do zámořských mocností je strašlivý propadák, to je ale zjevně
nezastavilo, aby to nedělali dál. Slíbili jsme, že když se zbavíme lidí
jako Saddám Hussein a Kaddáfí, tak na Středním východě zažehneme požár
svobody a demokracie. Ve skutečnosti se tím ale nevytvořilo nic jiného než
smrt a mizérie – tučné zisky pro výrobce zbraní, kteří financují
mozkové trusty neoconů.

V Sýrii se na Asada pohlíželo jako na ochránce křesťanů a dalších
menšin před zmasakrováním džihádisty, které v mnoha případech
podporovaly USA ve snaze o jeho svržení. A ač syrský systém není zjevně
zrovna demokracií jako ve Švýcarsku, tak na rozdíl od našeho velkého „spojence“
Saúdské Arábie, tam přinejmenším mají volební konkurenci různých
politických stran a náboženské a jiné menšiny jsou tam plně integrované
do společnosti. /162717810/AC24/ac24.cz_468x250_2

Proč ta Tumpova administrativa zase sklouzla k tomu, „Asad musí jít?“
Jedním důvodů by mohl být ten, že neoconi a jejich přátelé, kteří
během kampaně zuřivě Trumpovi odporovali, se jeden po druhém ocitají v
administrativě na mocenských pozicích. Neoconům se teď úžasně daří
vítězit spolu s tím, jak geopoliticky prohrávají.

Skutečný příběh za pokračujícím washingtonským odhodláním svrhnout
syrskou vládu je ještě znepokojivější. Bývalý katarský ministerský
předseda v bombovém interview z minulého týdne přiznal, že se jeho země
spolu se Saúdskou Arábií, Tureckem a Spojenými státy zapojila do
lifrování zbraní džihádistům od okamžiku počátku nepokojů v Sýrii v
roce 2011. Tento bývalý katarský ministr s dobrými konexemi se pokoušel
poukázat na to, že jeho země v tom nebyla sama, když v Sýrii podporovala
al-Kaidu a dokonce ISIS. Ve snaze obhájit svou zemi proti obviněním z
terorismu řízeného Saúdskou Arábií vyzvonil i to, jak byly zapojeny USA do
pomoci skupinám, o kterých tvrdily, že jsou našim arci-nepřáteli. CIA
stejně, jako to dělala v 80. letech v Afghánistánu, podporovala i v Sýrii
islamistický terorismus.

Copak jsme v Sýrii ještě nenapáchali dost škod? Máme opravdu zapotřebí
se vracet zpět do roku 2011 a zničit tu zemi opět? Neoconi nikdy nepřiznají
chybu a nikdy nezmění kurz, já ale nevěřím, že většina Američanů
podporuje jejich únos syrské politiky prezidenta Trumpa. USA dostaly dlouho
přestávku, aby mohly samy ze Sýrie odejít. Bez toho, že by tam měly
základny, speciální síly, týmy vrahů CIA nebo nějak manipulovaly jejich
volební systém. Potřebujeme prostě zůstat doma.

Ron Paul
