Pane Bartoško, Tomasz Peszynski je obrovsky zklamaný

Jiří Bartoška a Vojtěch Dyk před pár dny vyzvali společnost k týdnům
občanského neklidu. A výsledek? Veškerý žádný, zoufá si občanský
aktivista Tomasz Peszynski. A není sám. Problém prý tkví už v tom, kdo se
zúčastnil protestu na Staroměstském náměstí – třeba Jan Ruml nebo
Michal Horáček.

„Já mám sice většinou k Reflexu distance, ale tento článek musím
sdílet a citovat. Nesouhlasím se vším, ale je tam velmi racionální jádro...
Jsem totiž z týdnů občanského neklidu zatím těžce zklamaný... Nikdo se
k žádnému neklidu nemá...,“ napsal na sociální síti Facebook aktivista
z tzv. pražského Majdanu v reakci na článek Viliama Bucherta na serveru
Reflex.cz.

Buchert v něm konstatuje, že prezident Miloš Zeman se svým hradním týmem
udělal řadu kontroverzních kroků a část veřejnosti tím pobouřil.
Nabízí se proto jako poměrně snadný terč. Neměli bychom prý však
zapomínat, že prezident republiky ve skutečnosti neurčuje politické
směřování této země. Byť se tuto iluzi snažili navodit Václav Havel,
Václav Klaus a teď i Miloš Zeman, o směřování České republiky rozhodne
vláda působící v Poslanecké sněmovně. Pokud bude vláda jednotná,
prezident se může na Hradě rozčilovat, ale jinak mnoho nezmůže.

Akce na Staroměstském náměstí navíc ukázala, že je část společnosti
naštvaná, ale to nestačí. Tuto naštvanost by musela uchopit nějaká
politická síla, která by ji zhodnotila ve volbách. Zatím se však nezdá,
že by se toho někdo chopil.

„Týdny občanského neklidu se proto zřejmě změní pouze v nějaké
protesty při svátku 17. listopadu. Jinak budou týdny dál plynout v
narvaných obchodních centrech (Vánoce na krku) a nekonečné politické
diskuse budou pokračovat v hospodách. Ovšem tam je ‚občanský neklid‘
permanentní,“ vyjádřil svůj názor na situaci Buchert.

Celý článek najdete zde.

V tom, co se teď v části české společnosti děje, navíc autor vidí jedno
riziko. „Naopak zneklidňující je, že i na dobře míněné protesty se
často přilepí lidé, kteří protestují proti všemu a vždy. Například
bývalý ministr vnitra Jan Ruml. Profesionální revolucionář do každé doby
a do každého počasí. Nebo Michal Horáček, který ihned pochopil, že mu to
pomůže v jeho prezidentské kampani,“ píše Buchert.
