Zvedněte zadek. Zdeněk Zbořil s úsměvem komentuje řeči o Zemanovi a
českém národě i „krvavou Naděždu“

ROZJEZD ZDEŇKA ZBOŘILA Šéf TOP 09 Miroslav Kalousek zapomněl při nabídce
premiérovi, že nepodpoří vyslovení nedůvěry vládě, pokud by z ní
odešel Andrej Babiš, na to, že něco takového musí garantovat
důvěryhodná strana nebo alespoň její předseda. Při zamyšlení nad kauzou
Čapí hnízdo na to poukazuje politolog Zdeněk Zbořil. Věnuje se také tomu,
kde se rozhoduje o české politice, hokus-pokusu s vracením běženců do
Turecka a jejich ponižování, které může být časovanou bombou vloženou
do základů EU.

Rukou nerozdílnou dotírají na vicepremiéra Andreje Babiše nejen TOP 09 a
ODS, které svou opoziční činnost zúžily na kritiku toho, co souvisí s
předsedou hnutí ANO, ale i koaliční partneři ČSSD a KDU-ČSL.
Předsednictvo ČSSD jednohlasně doporučilo svým poslancům podpořit program
mimořádné schůze ke kauze Čapí hnízdo. Předseda Bohuslav Sobotka to
zdůvodnil tím, že kauza poškozuje vládní koalici, a proto by ji hnutí ANO
mělo urychleně vysvětlit. O mimořádnou schůzi, na níž má ve středu
Andrej Babiš odpovědět na otázky poslanců, požádala pravicová opozice
spolu s Úsvitem a Blokem proti islámu. V Partii televize Prima podpořil
mimořádnou schůzi ministr Jiří Dienstbier s tím, že Andrej Babiš má
dostat prostor kauzu vysvětlit, protože se v ní zatím „motal“ a měl by
„přestat kličkovat“.

Z výroků k této kauze politologa Zdeňka Zbořila nejvíc zaujalo, když v
nedělních OVM řekl premiér Bohuslav Sobotka, že Andrej Babiš má dost
médií na to, aby to vysvětlil. „Asi si toho není vědom, ale vyzval tím
pana Babiše, jehož média se dosud chovala nezaujatě, aby využil svého
vlivu a nařídil ‚svým novinářům‘, aby vystupovali v jeho zájmu a
ignorovali Babišův slib, že ‚svá média‘ nebude řídit. Tedy aby
předpokládaný a předem už kritizovaný střet zájmů využil jako zbraň
proti svým kritikům na politické úrovni. Snad pan předseda vlády nemyslí,
že by Babišova média měla ovlivňovat i ty, kteří mají celý případ
nestranně posoudit. Ostatní jsou pouze ve vleku událostí a snaží se na
celé medializaci kauzy ukázat, jak jsou schopní hájit zájmy občanů. Měli
by ovšem dávat pozor, aby nevyšlo najevo, že je hájit neumí a že jim jde
spíš o špatně zakrývaný vlastní prospěch,“ uvádí pro
ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Mediální kampaň proti Babišovi má rozporuplné výsledky

Od čtvrtka mohou čtenáři u článků ke kauze Čapí hnízdo na serveru
ParlamentníListy.cz odpovídat na anketní otázku, zda Andreje Babiše
podporují, či nikoli. Z více než 15 tisíc lidí, kteří tuto možnost
využili, jich 61 procent odpovědělo kladně. Tedy alespoň z těchto reakcí
se dá usuzovat, že hon na předsedu hnutí ANO zatím lovcům nepřináší
vytoužený efekt. „Jistě se vaší ankety účastní lidé, kteří jsou už
rozhodnuti buď pro, nebo proti. Samozřejmě nejde o sociology zpracovaný
vzorek respondentů, ale kolikrát se už něco podobného podařilo, nebo
nepodařilo? Těch orientačních 61 procent ukazuje, že ta mediální kampaň
má rozporuplné důsledky,“ myslí si politický analytik.

Stejně tak se domnívá, že kauzu Čapí hnízdo stojí za to srovnávat s
jinými případy kritizovanými v minulosti. „A že jich bylo! Stačí se
podívat jen na počet amnestovaných prezidentem Klausem, přečíst a
připomenout si znovu jejich jména a sečíst, o kolik nás tito dnes
spravedliví připravili. Jen kolik mezi nimi bylo hejtmanů a stranických
hodnostářů z ODS, ODA, ČSSD, KDU-ČSL a samozřejmě i těch, kteří se
živili i které se živily z rozpočtu MNO, hl. m. Prahy, bruselských dotací
a tak dále. Někteří z nich byli souzeni a neodsouzeni, ale aniž bych chtěl
odhadovat, jak dopadne ‚slyšení‘ ve Sněmovně, už teď se mi zdá, že
to nebude v neprospěch pana Babiše, hnutí ANO nebo dokonce koaliční vlády,
jak si konstruktéři demokracie a změn Ústavy ČR představují ve svých
pubertálních snech,“ poznamenává Zdeněk Zbořil.

Kalousek slibuje, že vládu nesvrhne, když se zbaví jeho rivala

Přitažlivost mimořádné schůze Poslanecké sněmovny ještě zvýšil
výrok Andreje Babiše během návštěvy Senátu v minulém týdnu, kdy
prohlásil, že ve středu přednese projev, na který nezapomeneme. Mohl to
být i vzkaz těm, kteří si v minulosti politikou pomohli k majetkům. „Pan
Babiš je jistě pod velkým tlakem a útoky na jeho osobu jsou vedeny, chtělo
by se říci, až profesionálně. Proto se vyjadřuje někdy nediplomaticky,
ale o to srozumitelněji. Nejsem věštec, ale možná že soupis nejen těch,
kteří se obohacovali v zájmu soukromém, ale dokonce i stranickém by mohl
být dost dlouhý. A protože by mohl být takový seznam pozoruhodný, mohlo by
to třeba pomoci vyčistit Augiášův chlév české politiky rychleji než ‚čištění‘
Čapího hnízda,“ uvažuje politolog.

Další klín do koalice se pokusil vrazit předseda TOP 09 Miroslav Kalousek
prohlášením, že pokud by Andrej Babiš chtěl se svým hnutí ANO odejít z
vlády, nemusí se premiér Sobotka bát předčasných voleb. Mohl by prý
pokračovat dál v menšinové sestavě bez hnutí ANO, protože by mu pravice
umožnila ustát prvotní hlasování o nedůvěře. „Nikdo se nemusí bát
pádu vlády, kdyby Babiš odešel. Naše hlasy pro vyslovení nedůvěry
vládě nedostane. Pak musí menšinová vláda začít vyjednávat a výsledek
je věcí vyjednávání. Ale zatím o tom nejednáme,“ uvedl Kalousek s tím,
že neví, proč se premiér případného Babišova konce v kabinetu tolik
obává. „To je zajímavý názor od kritika tzv. opoziční smlouvy. Jde
vlastně o návrh tolerance menšinové vlády. Bohužel autor tohoto plánu
zapomněl, že takovou shodu musí garantovat důvěryhodná strana nebo
alespoň její předseda,“ říká pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Na popraviště připravené šéfem TOP 09 by vstoupil jen někdo bez rozumu

Podle jeho názoru snaha rozbít současnou koaliční vládu začala již v
okamžiku, kdy byla ustavena a získala důvěru v Poslanecké sněmovně. „Po
brutální kritice vlády pana Sobotky a ČSSD, obstrukcích okolo schvalování
EET, po Hrr na Babiše! a zlehčování dalších rozhodnutí koalice by na
takové popraviště mohl vstoupit jen ten, který, jak se dříve říkalo,
sešel z uma. Samozřejmě, že vzpomínka na přeběhlíky z řad poslanců
ČSSD v minulosti se může zdát leckomu atraktivní, ale nevím, zda by
vyvolání vládní krize bylo vyřešeno tak, jak si vedení TOP 09 nebo snad i
ODS představuje. Předpokládám, že nevědí, jak by se zachoval prezident
republiky a jak dlouho by mohla vládnout případná nová vláda jmenovaná
prezidentem na dobu do předčasných voleb. Je to tedy zase jeden nápad z
říše snů a přání; a chtělo by se říci jen: Pánové, abyste se
nepřepočítali!“ podotýká politolog.

V nedělních Otázkách Václava Moravce podsouval moderátor ke komentáři
premiéru Sobotkovi, jenž byl v tu chvíli jediným hostem diskusního pořadu
České televize, jinou variantu dalšího fungování vlády, podle níž má
Andrej Babiš možná v rukávu jedno eso. Mohl by teoreticky získat
nezařazené poslance původně zvolené za Úsvit Tomia Okamury. Kdyby je
získal na svou stranu, vláda by mohla existovat bez KDU-ČSL. „Je to zase
trochu hádání z křišťálové koule, zejména proto, že ‚situace na
bojišti‘, tedy v Poslanecké sněmovně, se v současnosti nemění každým
dnem, jak by si někteří z opozice přáli,“ upozorňuje Zdeněk Zbořil,
jenž pokládá za pochopitelné, že předseda vlády a ČSSD odmítl o
kterékoli ze dvou zmíněných možností byť jen uvažovat.

Německý novinář zjistil, že o české politice se nerozhoduje v Praze

„Jak říká pan Sobotka, tato koaliční vláda je úspěšná a to pro něho
znamená víc než články paní Slonkové. Ale spoléhat se na ty, kteří se
pokusili rozložit jednu stranu, Úsvit, a kteří usilují o rozpad koaliční
vlády proto, že nemají dost atraktivní volební program nejen pro
nadcházející krajské a senátní volby, a zdá se, že jej nebudou mít ani
pro všeobecné volby, je až příliš odvážné. Také si ještě pamatujeme,
co všechno se odehrávalo okolo ‚stranických pučů v mezích zákona‘ a
kdo nakonec na takové a podobné šarády doplatil,“ připomíná politický
analytik s tím, že i kdyby začaly ve vládě některé z koaličních stran
„rupat nervy“, tak by byl na tahu prezident Miloš Zeman, a to dokonce hned
dvakrát, a teprve potom „počítači“ a vypočítavci z poslaneckých lavic.

Německý novinář Hans-Jörg Schmidt žijící od roku 1990 v Praze poskytl
rozhovor serveru Neovlivní.cz, v němž uvedl, že díky prezidentu Zemanovi se
dostal ze své pětadvacetileté víry, že v této zemi se rozhoduje v Praze.
„V Praze se nerozhoduje vůbec nic. Sedí tady sice politici, ale masa lidí
žije mimo tento pražský konglomerát. Pražané mohou být konzervativní
nebo liberální jak chtějí, ale když v moravské hospodě řeknou, že
Miloš vykládá nejlepší vtipy, tak vykládá nejlepší vtipy. A pak se
lidé smějí vtipu s kalašnikovem a říkají si, jak to, že nás tak
skvělé vtipy nenapadají a že máme úžasného prezidenta. Vlastně je v
pořádku, když je tak oblíbený, je zapotřebí to akceptovat. Musí to
akceptovat i ti, kdo ho vidí velmi kriticky,“ konstatoval německý novinář.

I v českých krajích je jiná obecná vůle než v pražských kafetériích a
čajovnách

Hans-Jörg Schmidt přiznal, že sám napsal mnoho kritických článků o
Miloši Zemanovi, ale byly psány z pražské perspektivy. „Nechápal jsem to,
nebyl jsem dost často na Moravě, nebyl jsem ve vesnických hospodách, to
musím přiznat. Část reality mi chyběla. Pochopitelně se jako korespondent
člověk orientuje i podle toho, co píší velké noviny. A ty byly taky
úplně vedle. Vedly volební kampaň proti Zemanovi. Možná bylo z mé strany
špatné být na nich tak závislý, používat je jako významný zdroj pro
své články, protože život se odehrává jinde,“ zjistil německý
novinář. „Je-li tomu opravdu tak, volám Hosana! Tak si pan Hans-Jörg
Schmidt konečně všiml, jak dopadly první prezidentské přímé volby. A
hlavně že si také všiml existence Moravy,“ komentuje prozření
německého dopisovatele z Prahy Zdeněk Zbořil.

I když od dob Böhmen und Mähren se to trochu změnilo, a hlavně ani Morava
není tak jednoduše jednoznačná, jak si představuje. „Kromě Olomouce,
Ostravy a Brna je tam ještě několik rázovitých krajů, kde se volí podle
tradice a lidé reflektují současné poměry v české politice. V Ostravě a
v Brně by si mohl zajít na fotbalová utkání, aby slyšel, co si tam lidé
myslí o Praze, v Olomouci na nějakou ze stále lepších a lepších škol
středních i vysokých a také někam, kde by se mohl seznámit s významem
katolické církve, nebo s nostalgií po socialistické minulosti. Měl by zajet
i na Vysočinu a zeptat se tam na cokoli. Třeba by mohl zaslechnout i to, že
‚Morava a Slezsko, není žádné Česko‘. Měl by, jak sám říká,
zvednout zadek z pražské židle a podívat se okolo sebe. Možná by snadněji
pochopil, jaká je volonté générale, tedy obecná vůle, i v českých
krajích a proč je jiná než v pražských kafetériích a čajovnách,“
myslí si politolog.

Osidlování Turecka podle geniálního plánu Evropské komise není
uskutečnitelné

Od neděle začala platit dohoda, kterou lídři Evropské unie uzavřeli na
pátečním summitu s Tureckem. Nejvíce diskutovaná je ta její část, která
předpokládá navracení uprchlíků z Řecka do Turecka. „Zda se ten
hokus-pokus s vracením běženců do Turecka povede, dnes nemůže nikdo bez
uzardění tvrdit. Ale jak říkal Jan Werich, ‚oni dnes zase nejsou tak
hákliví‘. Nechci být pesimistou, ale ‚osidlování‘ Turecka a s ním
sousedících zemí podle nějakého geniálního plánu Evropské unie a
Evropské komise se mi nezdá být uskutečnitelné. Zvláště když ti,
kteří utíkají, sní o státních příspěvcích a podporách pokud možno v
Německu a Velké Británii, nebo alespoň někde poblíž, na území jiných
členských států Evropské unie,“ vysvětluje Zdeněk Zbořil.

Zatímco většina evropských politiků se o nejnovější dohodě s Tureckem
vyjádřila pochvalně jako o kroku správným směrem, organizace na ochranu
lidských práv Amnesty International ji označila za historickou ránu lidským
právům. „I lidé v Amnesty International přece už dávno vědí, že když
se chce, všechno jde! I to, že vláda, která bombarduje občany své země,
kteří s ní nesouhlasí, potlačuje veřejné mínění a zavírá do šatlavy
své kritiky, je lidskoprávní; a ti, kteří trochu zlobí – dříve v
Rakousku, nyní v Maďarsku a občas i na Slovensku nebo v České republice –
by měli být kaceřováni,“ upozorňuje politický analytik.

Ponižování běženců může být časovanou bombou v základech Evropské
unie

Řecký ministr vnitra Panagiotis Kouroublis navštívil provizorní uprchlický
tábor v Idomeni na řecké hranici s Makedonií a prohlásil, že uprchlíci v
Evropě žijí za podmínek, které jsou srovnatelné s nacistickými
koncentračními tábory. „Neváhám říci, že tohle je moderní Dachau,.
důsledek logiky uzavřených hranic,“ řekl Kouroublis na adresu lidí,
kteří se ale v těchto podmínkách tísní proto, že chtějí zamířit do
atraktivnějších zemí EU a chtějí mít nejlepší výchozí pozici, kdyby
se hranice zase otevřely. „Ta přirovnávání ubytování běženců v
různých táborech k situaci v koncentračních táborech Velkoněmecké
říše se objevují stále častěji. Ale nejsou pravdivá,“ tvrdí pro
ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Je ovšem přesvědčen, že velká koncentrace osob na místech s podmínkami
neodpovídajícími evropským představám o lidské důstojnosti je hříchem
unijní politiky. „Víme, že lidské utrpení a beznaděj jsou někdy
hrozivé, ale s likvidačními koncentračními tábory to nesrovnávejme, je to
jiná situace. Ale možná že ponižování běženců, ať už je jeho
příčinou cokoli a kdokoli, může být časovanou bombou vloženou do
základů Evropské unie. A nejsem si jistý, zda si to ‚evropské dámy a
pánové‘ uvědomují. Navíc souboj, kdo přeleze nějaký skutečný nebo
politický a sociální plot rychleji, se mi zdá nabývat na intenzitě, i
když to podle různých dokumentů z oněch ‚zatracených‘ summitů tak
nevypadá,“ domnívá se politolog.

Téma migrace musí postupem času logicky ztrácet na přitažlivosti

Migrační téma měnilo a mění politickou mapu v Evropě, profitují z něj
politici i politické subjekty ve většině zemí, a to i u nás. V pátečním
rozhovoru pro MF Dnes však Josef Šlerka, který se dlouhodobě zabývá
analýzou dat ze sociálních sítí, uvedl, že toto téma už má svůj vrchol
za sebou a pomalu přestává lidi zajímat. „Lze očekávat, že politici,
kteří měli tendenci s protiimigrantským tématem silně koketovat, ho budou
opouštět,“ řekl Josef Šlerka, podle něhož téma zkrátka zevšednělo.
Navíc si myslí, že český internet nefašizuje, jak se může zdát. „Názory,
které vypadají xenofobně nebo rasisticky, bývají jen dobře vidět kvůli
své emotivní zabarvenosti. Obsahují vulgarismy, kterých si nelze nevšimnout.
Část společnosti převzala rétoriku, kterou lze označit za ‚hnědou‘,
ale přesto jde o skupinu malou,“ dodal s tím, že skutečného „náckovství“
se na tuzemských sociálních sítích objevuje minimum.

Zdeněk Zbořil k tomu poznamenává, že člověk si zvykne i na šibenici. „A
omrzí i ta podívaná, kterou televizní zpravodajové zprostředkovávají tou
nejdramatičtější formou. Kdyby tomu tak nebylo, zbláznili bychom se. Ale to
neznamená, že změna témat je důležitá. Nejvýznamnější je totiž naše
schopnost jakýkoli nový sociální a politický jev reflektovat a to, zda na
něj reagujeme emocionálně, nebo racionálně. Takže nynější imigrační
události nás už připravily na to, že příště, ať už to příští bude
jakékoli, budeme opět reagovat prostřednictvím emocí, možná ještě více
a silněji než dosud. Ten populistický proud politiky nezmizí s novým
tématem, ale možná i on bude nabývat na síle,“ míní politický analytik.

Za krvavou Naděždu orodoval Sobotka na summitu a Bělobrádek u Putina

Český premiér Bohuslav Sobotka neuspěl na pátečním summitu EU se
záměrem protlačit do jeho závěrů formulaci, kterou by se prezidenti a
premiéři osmadvacítky postavili za v Rusku vězněnou ukrajinskou pilotku
Nadiju Savčenkovou. Proti byly Německo a Francie, které mají zřejmě
lepší informace než předseda české vlády. Také poslanec ČSSD Jaroslav
Foldyna se podivil nad tím, koho se zastávají čeští politici. Měl tím na
mysli třeba vicepremiéra Pavla Bělobrádka, který kvůli vězněné
Ukrajince napsal dopis ruskému prezidentovi Vladimiru Putinovi. Na Facebooku
totiž na Savčenkovou, která čeká na verdikt ruského soudu, nabídl zcela
jiný pohled. Vycházel přitom z textu serveru Protiproud Petra Hájka, v
němž se o ní píše jako o ukrajinském vraždícím a mučícím monstru.

Savčenková podle výpovědi zajatých spolubojovníků působila v nechvalně
známé jednotce Ajdar jako ‚návodčí‘ pro koordinaci palby minometů a
pěchotních řízených střel. Navedení střel na pozice domobrany, kde se
vyskytovali i ruští žurnalisté, je jedním ze zločinů, z nichž je viněna.
V průběhu soudního procesu však vyšly najevo i další zločiny, jichž se
dopustila. Měla například mučit zajatce, típat cigarety v jejich
otevřených očích nebo je mlátit trubkou. Říkalo se jí „krvavá
Naděžda“. „Nemám takové informace, ale vím, že pan poslanec Foldyna
často a opakovaně kritizoval tu hromadu lží okolo válečných událostí na
území bývalé Jugoslávie, v Iráku a také na Ukrajině. Vím také, že
špinavé propagandy jsme si v těchto souvislostech užili až nadmíru,“
konstatuje pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

Rusko dosáhlo v Sýrii svého, ale zamrzlý konflikt může kdykoli propuknout

Není ani třeba zmiňovat dodnes nepřiznané sestřelení malajsijského
letadla a tanečky primitivních příležitostných lží, které se dodnes
opakují. „Také si pamatuji, jak ve věznici ‚trpěla a hladověla‘ paní
Tymošenková, na níž evropská média nějak rychle zapomněla. Možná, že
podobný bude i osud paní Savčenkové. Jen někteří naši politici mají
jiné informace a obávají se nás seznámit se svými informátory. Ale snad
to pan Bělobrádek teď napraví, glosuje politolog.

Závěrem se zabývá rozhodnutím ruského prezidenta Putina začít
stahování hlavních ruských sil ze Sýrie. „Pokud šlo o podporu syrskému
prezidentovi, o demonstraci síly armády Ruské federace, o přihlášení se
ke ‚koncertu velmoci‘ na úkor obyvatel Sýrie, Iráku a oblastí
obývaných Kurdy, o změnu bezpečnostní situace v bývalých
středoasijských sovětských republikách a v okolí Kavkazu či Kaspické
pánve, pak lze prohlásit, že Ruská federace dosáhla svého. Ale hned
několik přímých i nepřímých účastníků konfliktu, zdá se, nedodržuje
pravidla, a tak je možné předpokládat, že konflikt bude ‚zmražen‘
obdobně jako na Ukrajině. To ale neznamená, že nemůže kdykoli znovu
propuknout. Zastavení palby, jakkoli omezené, se zatím ukazuje být dobrou
myšlenkou, ale jak ještě jednou říká klasik: Každá dobrá myšlenka
musí být futrována klackem,“ dodává Zdeněk Zbořil.
