Žumpa, fašismus. Jde o osud Evropy, kterou ohrožuje Rusko, a nás
přeřvávají populisté, běduje český tisk nad Slovenskem

Výsledky slovenských voleb se zabývají i komentátoři českých deníků
– MF Dnes, Lidových novin a Hospodářských novin.

„Překvapení není na místě. Slovenské volby dopadly přesně tak, jak to
odpovídá místní politické tradici, k níž patří roztříštěnost,
vzniky a zániky stran a silné osobní soupeření,“ píše komentátor MF
Dnes Vojtěch Varyš.

„V každých volbách se do slovenského parlamentu dostane alespoň jedna
nová strana, tentokrát jsou to tři: Procházkova Síť, Kollárova Sme rodina
a Kotlebova ultrapravicová ĽSNS. Z ostatních jich hned několik, včetně
Mostu, SaS nebo OĽaNO, má za sebou jen několik let existence. Jediným
matadorem mezi partajemi byla KDH, která se v parlamentu držela nepřetržitě
od roku 1990. Po sobotě už i ona padla,“ konstatuje Varyš.

„Dalším stylotvorným prvkem slovenské politiky je příklon k výrazným,
charizmatickým lídrům, kteří pak mají – světe, div se – určité
autoritativní sklony. Takový byl Mečiar, takový byl i jeho nástupce
Dzurinda a takový je i Fico. Ani jeden z nich neměl nikoho, kdo by jej mohl
vystřídat, jistě i proto, aby se necítil mezi vlastními ohrožen, a tak
nakonec jejich partaje zanikly s nimi,“ dodává. Jak následně uvádí,
Mečiarova HZDS už ani neexistuje, Dzurindova SDKÚ se do parlamentu nyní
nedosala.

„Pokud jde o Fica, ten volby vyhrál a má slušnou šanci dál vládnout.
Druhá věc je, že mnoha lidem s ním dochází trpělivost a jeho volební
potenciál již zjevně minul svůj zenit. Dosáhl čtvrtého, avšak
nejslabšího volebního vítězství, před dvěma lety prohrál prezidentské
volby – a pokud ho někdo schopný brzy nevystřídá, strana Směr nakonec
skončí stejně jako HZDS a SDKÚ,“ uvádí komentátor MF Dnes. A vtipné mu
přijde především to, že tentýž vůdcovský princip využívají i
všechny ostatní politické strany. „Že po letošních volbách nevznikne
stabilní vláda? Asi ne. To se na Slovensku daří jen tehdy, když má
některý z kohoutů buď nadpoloviční většinu, nebo své koaliční
partnery drží pevně pod krkem,“ uzavřel Varyš.

Volby bez vítěze

V Lidových novinách se slovenskými volbami zabýval politolog Pavol Hardoš.
„Slovenské volby nemají vítěze. Nemohou je mít, když se do parlamentu
dostali fašističtí extremisté,“ uvedl. „Odstíny hnědé jsou však v
různé míře patrné na většině politických subjektů, které vstupují do
Národní rady. I v důsledku rozložení mandátů je výsledkem politický pat,
z něhož nebude snadná cesta k nějakému řešení. Už několik hodin po
oznámení výsledků hlasování se začala skloňovat možnost vytvoření
dočasné úřednické vlády po dobu slovenského předsednictví EU, které
začne 1. července, a předčasných parlamentních voleb,“ doplnil.

Podle něj je největším šokem úspěch krajně pravicové strany Ľudové
strany Naše Slovensko Mariana Kotleby.

„Zatímco Kotleba reprezentuje ryzí středoevropský fašismus, další
protestní seskupení, které slaví úspěch – Sme rodina podnikatele Borise
Kollára – představuje postmoderní extremismus věku internetových hoaxů.
Tady šel protestní hlas slovenského voliče člověku, jenž se nenechá
vyfotit bez módního šátku nebo šály, nicméně z úst vypouští žumpu
čtvrté cenové skupiny. Kollárova popularita je ještě překvapivější
než ta Kotlebova, neboť se předpokládalo, že oslovoval přesně ten typ
voličů, který se k volebním urnám zrovna nehrne,“ konstatuje také
Hardoš.

„Zodpovědnost za neutěšenou povolební situaci je možné připsat
především hlavám Smeru. Nejenže měly poslední čtyři roky prakticky
neomezenou kontrolu nad parlamentem a státními úřady, kterou nedokázaly
zužitkovat způsobem, jenž by bránil růstu frustrací a pocitů beznaděje,
ale udávaly i dominantní tón kampaně. Dnes sklízejí svou hnědou bouři
společně s ostatními politickými stranami, které se na nenávistné
rétorice léta přiživovaly,“ uzavřel politolog.

Referendum o Ficovi

A co slovenským volbám říká Martin Ehl v Hospodářských novinách? „Slovenská
vládní strana Směr premiéra Roberta Fica ztratila velkou část voličů, na
které nezabralo ani vyvolání strachu z uprchlíků. To je jediná dobrá
zpráva vyplývající z výsledků slovenských parlamentních voleb,“
sdělil Ehl.

„Volby byly svého druhu referendem o Robertu Ficovi. Ukázaly, že jeho
dříve tolik oceňované politické schopnosti slábnou. Je sice ještě
předčasné dělat závěry o konci jeho politické kariéry, ale zhnědnutí
politiky bude součástí jeho dědictví, které si Slovensko nějakou dobu
ponese,“ pokračoval Ehl s tím, že Ficův populismus natlačil voliče ke
Kotlebově straně, hlásící se k dědictví fašistického Slovenského
státu z doby druhé světové války.

„Pro ostatní státy střední Evropy je takový vývoj neblahým varováním.
Slovensko s osmi stranami v parlamentu čeká období nestability ve chvíli,
kdy se určuje další osud sjednocené Evropy. Tedy ve chvíli, kdy je třeba
se bránit agresivnímu ruskému vlivu a kdy jsou liberální hlasy
přeřvávány populisty všeho druhu,“ uzavřel.
