Zemanovec Dušek, exodborář: USA nám ubližují více, než to dělal SSSR.
Rok 1968? Víte, přemýšlel jsem a říkám...

ROZHOVOR Odbory jsou koupené za všemožné prebendy. Sociální demokraté u
vlády se na ně vykašlali. Odboráři v politice jsou čerti čtvrté
kategorie. Obyčejný odborář ohroženým druhem. Nikdy bych zákon pro
homosexuály neodsouhlasil. Tyhle nesmysly sem tlačí ekonomické a politické
síly ze zahraničí. Je to destruktivnější vliv než v časech Moskvy.
Invaze v osmašedesátém měla i svá pozitiva. Vidíme jen samé provokace
proti Rusku. Miloš Zeman ukazuje nezávislý postoj na EU. Předbíhá ostatní
o mnoho koňských délek. Migraci pojmenoval bezchybně. Novinářské nýmandy
je třeba přehlížet jak dvoumetrové lejno v průjezdu. Sobotka je
vztahovačný a měl by mlčet. Ať řekne čím je zavázán Merkelové a
Washingtonu. Budu znovu kandidovat a SPO na Pardubicku uspěje. Tohle vše nám
řekl Jaromír Dušek (SPO), náměstek hejtmana Pardubického kraje.

Už je to trochu retro, ale v roce 1997 jste na pět dnů jako šéf
železničních odborářů zastavil provoz na českých drahách. Od té doby
jsme ze strany odborů tak razantní protest nezažili. Odboroví bossové u
nás působí pomalu jako součást vládnoucí moci. Nechci říct rovnou jako
třeba takový americký odborář Hoffa, který byl v padesátých a
šedesátých letech běžně nazýván mafiánem... Já na to mám minimálně
dvě odpovědi. A obě jsou nepříznivé pro řadové odboráře. V Americe,
když vyčnívaly odbory a překážely, tak některé jejich představitele
zavraždili a jiné koupili. Říkali tomu žluté odbory. I u nás se také
někteří nechali koupit. Drtivá většina z nich je placena firmami, získali
ekonomické výhody, které by jako manažeři se svými schopnostmi nikdy
nezískali. O takových prebendách se jim nikdy ani nesnilo. Dostali byty, auta
či jiné prebendy. Své ovečky hodili přes palubu. Svědčí o tom řada
lidí, kteří sedí v dozorčích a správních radách a berou za to odměny,
o kterých se řadovým odborářům může jenom zdát. Rezignovali na obhajobu
práv těch, kteří je do těchto pozic vytlačili na svých bedrech. V době,
kdy jsem se odborům vrcholově věnoval, tak se nám tehdy na krátkou dobu
podařilo prosadit, že jsi-li odborář – funkcionář, nebo chcete-li
bafuňář či papaláš, tak v dozorčí radě jsem za zaměstnance a za odbory.
Odbory tě platí a odměna za členství v dozorčí radě nenáleží tobě,
ale odborové organizaci. Šel jsem sám příkladem a donutil jsem své kolegy,
že museli všechny peníze získané v dozorčí radě Českých drah odevzdat
do tzv. Podpůrného fondu železničářů. Nejsem si jist, že se to kolegům
líbilo a taky to po mém odchodu spadlo do kolejí jako u všech ostatních
odborových svazů. Tohle jste akcentoval zejména v době Nečasovy vlády. Od
roku 2014 máme vládu jinou, je v ní i sociální demokracie. Změnila se ta
situace nějak směrem k tomu, jak by měly odbory vypadat? Třeba takový kdysi
rétoricky tvrdý odborář Jaroslav Zavadil nebývale zkrotl a zvesela
poslancuje... Ta situace se razantně zhoršila. Ekonomické výsady řady
odborářů se zlepšily politickým angažmá. Vedle ekonomického vlivu tedy
získali i vliv veřejný. V pozici senátorů a poslanců – nechci říkat
všichni – se začali starat výhradně o svůj prospěch. A není to jenom o
ekonomických výhodách, ale i o protekcích a různých zvýhodněních. Tento
trend způsobil, že z odborů odešla kvalita. Znám řadu odborářů, kteří
se uplatnili v různých hospodářských funkcích. Nakonec není tajemstvím,
že několik odborářů úspěšně fungovalo v několika vládách, ať už na
MPSV, MF či jinde. Řada odborářů vykonává funkce i v regionální
politice a také bych řekl úspěšně. Ale to co postihlo naše politické,
manažerské struktury, to postihlo i odboráře. Obecně se dá říct, že
nám tu dnes vládnou čerti čtvrté kategorie. Na pozadí zářivého konzumu
okolo nás se ovšem rozevírají nůžky mezi bohatstvím a chudobou. Odbory u
nás pokládáte v tuto chvíli za koupené. Jak by měl vypadat odborový
vůdce dneška a jaký lze očekávat vývoj u českých odborů? Budoucnost
bude obtížná. Média se snaží všechny občany přesvědčit, že pro
všechny je přichystán blahobyt, byť dosahujeme pravého opaku u většiny
lidí. Jsme vybízeni k tomu, že se každý má starat sám o sebe a o svůj
prospěch. Takže těch, kteří by byli ochotni obětovat svoje zájmy pro
někoho jiného, aniž by měli jistotu, že v tom nakonec nezůstanou sami, asi
nebude mnoho. Druhý problém je dnes legislativa. Za pravicových vlád se
odborům odebíraly kompetence a paradoxně, když se dostaly k moci levicové
vlády, tak se jim nevrátily. Jasně chci říct, že na tom mají obrovský
podíl i sociální demokraté. Na tom, že odbory zmizely ze scény a jejich
pozice se oslabila. A přitom sociální demokraté měli v ruce nástroje, jak
pozici odborů zlepšit, zvýšit jejich hájení. Odborář je dneska
nejohroženější druh, pakliže trvá na tom, že chce hájit zájmy svých
kolegů. Může za to i současný zákoník práce, když nastavuje
odměňování prostřednictvím firmy. Ve chvíli, kdy na toto odboráři
přistoupili, tak se stali rukojmími firmy. Nechme odbory. Podobně jako jste
se v roce 1997 proslavil zastavením vlaků v České republice, v roce 2010
jste trefně popsal homosexuální lobby na Ministerstvu dopravy a Českých
drahách s humorným dovětkem „aby se člověk bál na chodbách úřadu
ohnout pro tužku“. Jako občan jsem to tehdy ocenil coby připomínku
hodnotové krize společnosti. Zrušil byste zákon o partnerství homosexuálů?
Kdybych měl legislativní páky, tak bych to nikdy neodsouhlasil. Všimněte si,
jak všechny tyhle nesmysly sem tlačí ekonomické a politické síly ze
zahraničí. Především z Washingtonu. Vždycky nám to sem někdo předestře,
nevím jakými způsoby – někdy politickým tlakem, jindy vydíráním, a
ochotní senátoři a poslanci takové nesmysly odsouhlasí. Naše média na tom
mají samozřejmě obrovský podíl. Dám příklad: Desetkrát denně jsme
dostali na každém kanálu informaci, že se v Moskvě uskutečnila manifestace
kvůli zavražděnému politikovi, ale o tom, že v Římě bylo plné
náměstí proti nabývání práv pro homosexuály, tak o tom ani slovo. Takže
já tvrdím, že jde o rozvrácení tradičních hodnot, zlikvidování
jakýchkoliv morálních zásad a principů. A to proto, aby došlo k totální
devastaci tradičních evropských hodnot a koneckonců jde o snahu o větší
ovládání lidí. Aby tu vzniklo tupé lidské stádo bez morálky a
jakýchkoliv kritérií z minulosti. Ještě drobnost k tomu. Před necelými
třemi lety přijala ruská Duma zákon, který zakazuje propagaci
homosexuálního životního stylu, genderu a jiných rozvalových tendencí v
médiích. Myslíte, že se u nás ve Sněmovně může najít „kacíř“,
který by usiloval o něco podobného? : Dokud budeme ovládáni beze zbytku
americkou zahraniční politikou, tak asi ne. Víte, když jsme byli v minulosti
pod výhradní kuratelou Moskvy, tak jsem si myslel, že po odchodu ruských
vojsk už nás tohle nikdy nepotká. Bojím se, že stávající vliv je mnohem
destruktivnější vůči naší společnosti než byl ten moskevský. Moskva
nás nenutila k inkluzi, nenutila nás k znehodnocení a devastaci našeho
školství, nenutila nás rozbít sociální systém a vytvořit tady statisíce
žebráků a chudáků. Zničit zdravotnictví, zničit zemědělství i to
ostatní. Amerika nás tohle všechno donutila udělat a bojím se, že nás už
připravila o všechno, co k tomuto státu patřilo. Není to až příliš
drsné? Není. Dopustím se něčeho, za co mě určitě nikdo nepochválí. Ale
já jsem mnohokrát za poslední léta přemýšlel o roce 1968. Mně bylo
patnáct a půl, šestnáct let. Vím, že jsem tehdy poslouchal rozhlas a
viděl, jak to moji rodiče berou vážně. Byli z toho úplně zničeni a
všude jsem potkával lidi, kteří měli slzy v očích. Desítky let se to s
námi vleklo a měl jsem k tomu jednoznačný a naprosto odmítavý razantní
postoj. Dnes ale odmítám jednostrannou verzi okupace a toho, co se tehdy stalo.
Další desítky let do roku 1989 jsem žil v klidu bez starosti včetně mých
dětí. Byl to svět bez sociálních otřesů, bez nezaměstnaných, bez
výrazné kriminality, bez drog. Tak to dneska dávám na dvě váhy, z pohledu
mého a mých dětí a milionů občanů v tomto státě, kteří si to možná
ještě připustí. Ten osmašedesátý rok mimo ta negativa, která všichni
známe, měl nepochybně pozitivum v tom, že následovala další desetiletí
klidného a spokojeného života beze všech negativ, která dneska vidíme.
Pane náměstku, obáváte se války? Já jsem dokonce největší šiřitel
fobie z války ve svém okolí. Protože tvrdím, že američtí jestřábi se
svými několika evropskými poskoky a je jedno, zda je mají na Ukrajině nebo
někde jinde, třeba v Británii či Itálii nebo Francii, udělali v
posledních letech pro rozpoutání třetí světové války maximum. Nebýt
jediného politika a současně jediného mírotvorce na světě, a to je
Vladimír Putin, tak už ta válka dávno byla a možná už jsme nežili.
Nechápu zorné pole těch, kteří tu válku chtějí vyprovokovat. Jakou
budoucnost si představují? Až někdo začne mačkat knoflíky balistických
raket s jadernou náloží. Nevím, co si od toho slibují. Možná chtějí
přežít ve svých podzemních městech, která si vybudovali za peníze
daňových poplatníků a chtějí tady vládnout té zlaté půlmiliardě lidí
a stačí jim, aby kolem nich skákalo půl miliardy otroků. Jsem přesvědčen,
že válka měla být již několikrát vyprovokována. Vzpomeňte na několik
událostí, které k tomu měly směřovat. Sestřelení malajsijského letadla
nad Ukrajinou. Kdyby to udělalo Rusko, dostali bychom stovky průkazných
snímků ze satelitů. Ale všichni víme, že to Rusko nebylo, byť se to tzv.
investigativní novináři snaží dokázat. Dále jde o sestřelení ruského
letadla s turisty na Sinaji. Nebo zničení vojenského letadla na Tureckem.
Nejde o nic jiného než Rusko vyprovokovat. Nestačí, že v rozporu se
smlouvami s Gorbačovem se NATO rozšířilo na východ a buduje tam prstenec
vojenských základen. To všechno jsou nekalé praktiky amerických tajných
služeb a jejích přisluhovačů, ať je to Mossad, anebo tajné služby EU,
které jsou ve skutečnosti prodloužené ruce CIA. Prostě rozpoutat válku a
sebrat Rusku jeho zdroje. Pojďme k politice české. Vím, že chováte obdiv k
Miloši Zemanovi. Ten je velkým přítelem státu Izrael a v těchto intencích
také ohledně Blízkého východu mluví. Nedělá z nás trochu svou
rétorikou terč? Na Izrael jsou v tom regionu mnozí nabroušeni... Tak já si
to tak úplně nemyslím, ale jsou některé věci, ve kterých s panem
prezidentem nesouhlasím. Zcela určitě bych byl mnohem opatrnější právě
vůči státu Izrael. Protože – připusťme si – je jen málo konfliktů,
ve kterých židovské peníze nehrály roli jako třaskavina, anebo tam nebyly
izraelské zájmy. Prostě, byl bych opatrnější, ale je to názor pana
prezidenta. A co se týče Zemanova pohledu na zahraniční politiku obecně či
na otázku migrace? Co s týče tohoto, tak tam Miloš Zeman ukazuje nezávislý
postoj, který je v rámci EU ojedinělý. A má moji naprostou podporu. Přes
všechny útoky médií, které jsou vůči němu nepřátelské, má podporu
obecně. Jen si vezměte. Nemine jediný den, kdy by se nějaký novinářský
nýmand, o kterém nikdo do včerejška nic nevěděl a lidé by ho
přehlíželi jako dvoumetrové lejno v průjezdu, nechtěl na prezidentovi
zviditelnit. Protože když řekne nějakou invektivu, nějakou nadávku, tak
média řízená ze Západu mu to strašně ráda zveřejní. Dodneška totiž
neunesli, že na Hrad nebyl dosazen ten správný protektor, který neumí
česky, sem tam prospí 22 hodin denně a uráží občany této kotliny. A
proto také tvrdím, že nebýt i Miloše Zemana, tak bychom v té válce dávno
byli. Upozornil na příšerné riziko invaze islámu. Pojmenoval, že je to
nebezpečná invazní skupina s jednoznačným vlivem na osud civilizace. To je
totiž mnohem horší světová krize než který oligarcha ovládne Ukrajinu. A
Miloš Zeman také činí nadčasové kroky. Ať už to byla jeho účast na
vojenské přehlídce v Moskvě v loňském roce, anebo návštěvy Číny. V
tom mu mnozí novináři nemohli přijít na jméno včetně politiků EU. No, a
pak jsme viděli, že čínského prezidenta ubytovala britská královna v
Buckinghamském paláci a vozila ho po Londýně ve zlatém kočáře. Miloš
Zeman je v mnoha ohledech prostě před ostatními o mnoho koňských délek
vepředu. A ti tzv. analytici, kteří o něm píší, nemají hodnotu ani toho
toaletního papíru. Jak hodnotíte vztahy mezi prezidentem Milošem Zemanem a
premiérem Bohuslavem Sobotkou? Ze strany premiéra Sobotky považuji některé
jeho reakce za absolutně zbytečné, vztahovačné a určitě by mu prospělo,
kdyby se držel pořekadla „mlčeti zlato“. Bude-li ve svých útocích na
prezidenta pokračovat, tak se znemožní úplně. Dle mého názoru prezident
nikomu ze svých kolegů neodpustí jejich nepodporu při nepřímé volby
prezidenta. A nikdo, kdo něco vybudoval, nemá rád, když někdo jiný
vybudované dílo svojí neschopností ničí. Bohuslav Sobotka se ohledně
migrační krize chová značně podivně. Je neschopen jasného stanoviska. Jak
je to možné? Já se opravdu velmi obávám, že pan premiér s námi hraje „levou“
a něco jiného prohlašuje a něco jiného koná. Nevím čím je zavázán
paní Merkelové, popřípadě Washingtonu, že to má větší váhu než
zájem celého státu a jeho občanů. A panu premiérovi bych vzkázal, aby se
zamyslel nad tím, že jen multikulturalismem oslabená Evropa bude pro Spojené
státy menší konkurencí a bude ovladatelnější. Bez dlouhodobé přípravy
a obrovských finančních zdrojů by žádná podobná migrační vlna nebyla
totiž možná. Všichni neposlušní vládcové severní Afriky a na Středním
východě jsou Spojenými státy a jejich spojenci odstraňováni z cesty bez
ohledu na oběti a bez ohledu na dopady a byznys především. Jako možný
příklad je možno uvést obrovské zásoby zemního plynu z Kataru přes
Sýrii a Turecko pro Evropu. Ostatní neznámé si může každý dosadit sám.
Jeden společný jmenovatel mají všechny rozvrácené země, odkud pochází
drtivá většina migrantů. A to ropu na svém území, popřípadě jiné
cenné energetické suroviny. Kdyby naši předkové nepovažovali islám za
hrozbu, nepoložili by své životy při obraně před průnikem islámu v
minulosti. To by měl pan Sobotka vědět. Pojďme k závěru. A to k vaší
politické budoucnosti. V roce 2012 jste byl za stranu SPOZ zvolen do krajského
zastupitelstva Pardubického kraje. Ta strana již neexistuje, propadla ve
sněmovních volbách v roce 2013 a její nástupkyně se jmenuje SPO a vede ji
senátor Jan Veleba. Vy jste náměstkem pardubického sociálnědemokratického
hejtmana pro dopravu. Budete letos znovu kandidovat? Byl jsem jednoznačně
přesvědčen, že už nikdy kandidovat nebudu. Právě proto, že jsem si v
životě něčím prošel a několikrát také ucítil vidle v zádech. Od lidí,
pro které jsem udělal nejvíc. Když ale vidím, jaké podhoubí se do
politiky žene, že to jsou lidé, kteří ji chtějí mít jako ryze mocenský
nástroj a cestičku, jak se dostat k veřejným penězům, tak jsem se rozhodl,
že se postavím jako hráz proti těmto lumpům. Takže kandidovat budu.
Řekněte, co je klíčovým tématem pro Pardubický kraj? Je to třeba
naprosto špatná dopravní situace v samotných Pardubicích, kde chybí tři
obchvaty? Vůbec nejde jenom o Pardubice. Doprava je největším problémem
celého Pardubického kraje. Pokud se bavíme o Pardubicích jako o dopravním
uzlu, tak oproti ostatním krajským městům tady je zpoždění dvacet pět
let. Je to způsobeno městskou radnicí. Moc mi je líto pardubických občanů,
že za čtvrt století si vždycky dokázali zvolit ty, kteří jak dosedli na
radnici, tak začali hned uvažovat o tom, co jim to vynese. Místo aby řešili
koncepční práci na generace dopředu. A tak se za pětadvacet let nepostavil
v Pardubicích jediný metr silnic. Nedostali se k tomu, aby se věnovali
železnici, dopravnímu terminálu či dvoukolejce na Hradec, o tzv.
Medlešické spojce ani nemluvě. No a když jste zmínil obchvaty. Těch se
občané určitě v dohledné době nedočkají. Proč? Jeden důvod je, že to
jsou stavby, které musí být posuzovány z pohledu dopadu na životní
prostředí. Druhý důvod je, že tak jak je to zakresleno v územních
zásadách rozvoje kraje, tak to mnohdy tato varianta už není, a to přesto
že je mnoho let schválená. Poslední dobou ji totiž město neprosazuje.
Jakoby se tak upřednosťňovaly nějaké budoucí soukromé zájmy. Takže
trasy některých obchvatů se mění, což oddálí jejich realizaci.
Samozřejmě to vyvolává diskusi, proč tak najednou. Nejde o nějaké
napojení na pozemky soukromých osob, kteří zrovna vládnou pardubické
radnici? U obchvatu přeci jde o to, aby došlo k rychlému objezdu města. A ne
že by na něj měly být napojeny kdejaké uličky. To je záměr, který
výrazně znehodnocuje účel obchvatu jako takového. Rychlé spojení má mít
přece minimum výjezdů. Co jste udělali v tomto volebním období pro
odblokování této situace? Bez ohledu na město a lokální požadavky jsme
už průběhu tohoto funkčního období vytvořili několik strategických
materiálů. Tam jsou priority ve všech ohledech. Jde nám o sjednocení všech
druhů dopravy, které Pardubicko má. Hned první rok mandátu jsme v tomto
smyslu podepsali s Ministerstvem dopravy memorandum. A vytvořili jsme skupinu
nazvanou Dopravní uzel Pardubice. Tam patří zástupci Správy železniční
dopravní cesty, Ředitelství vodních cest, samozřejmě letiště a
Ředitelství silnic a dálnic i město Pardubice. Tento tzv. Dopravní uzel
Pardubice by měl zpracovat do reálné podoby představu, jak vyřešit
dopravní situaci na generace dopředu. Tak ještě doušku. Co když se vůbec
do krajského zastupitelstva za SPO na podzim nedostanete? Oslnivými
preferencemi vaše strana v tuto chvíli nedisponuje... Troufnu si tvrdit, že
SPO v několika krajích uspěje. Pan předseda Veleba hájí zájmy velmi
dobře. A já si ho vážím. Pochopitelně to bude na lidech v regionech. Pokud
nemáte nadkrajské téma jako měla před lety sociální demokracie s poplatky
ve zdravotnictví, tak bude záležet na kvalitních kandidátech. A navíc si
myslím, že SPO je dobrá marketingová značka. Lidé nás stále vnímají
jako blízké prezidentu Zemanovi. Toho bychom měli určitě využít.
