Konečná udeřila: Evropští politici straší rozpadem EU, když nepřijmeme
jejich řešení. Na kvóty jsem už alergická. Jejich návrhy jsou často
neskutečně blbé

CIVILIZACE A MY Názory lidí ignorují a návrhy hází pod stůl. „Brusel by
se měl v prvé řadě obávat toho, že nemá kontakt s lidmi a není schopen
jim naslouchat,“ říká europoslankyně Kateřina Konečná (KSČM) v
rozhovoru pro ParlamentníListy.cz. Zavírání hranic podle ní nezpůsobí,
že by se k nám začali hrnout uprchlíci. Zároveň ale připouští: „V
případě nějakého vyostření situace v Německu by se mohlo stát, že by
se například odmítnutí migranti snažili dostat na naše území. Vláda na
to musí být připravena a případně chránit naše hranice.“

Hradní zahraničněpolitický expert Hynek Kmoníček tvrdí, že v migrační
krizi jde Evropě o existenci. A není sám. I Donald Tusk hovořil o možnosti
rozpadu EU coby pravděpodobnějším, než kdy jindy. Tak tedy: Schengenský
prostor, euro a EU jako taková. Čemu z toho hrozí rozpad, rozklad, významné
okleštění?

Já bych ráda oddělila dvě věci. Jednak zcela správné varování Hynka
Kmoníčka, že dnešní krize EU není jen tak nějakým běžným
dohadováním se, ale jde o zachování dlouhodobé existence Evropy. Ovšem
evropští politici se podle toho nechovají, neuvědomují si závažnost
situace a jsou laxní. Na druhé straně evropští politici každou chvíli
straší, že pokud nepřijmeme jimi prosazované řešení, tak hrozí rozpad
EU (například pokud nepřijmeme uprchlické kvóty) – na to už jsem
alergická, protože jejich návrhy jsou často neskutečně blbé. A teď ke
konkrétním ohrožením. Ano, schengenskému prostoru hrozí výrazné omezení,
pokud se urychleně nezastaví proud migrantů. Euro nevidím v bezprostředním
ohrožení, ačkoli se domnívám, že pro některé zejména jižní státy
není vhodné, jak ukázala krize z minulých let.

Pro některé by rozpad EU byl katastrofou, pro některé požehnáním.
Dovedete si představit lepší Evropu bez EU? Jak by naše země dokázala
hospodářsky obstát bez EU? Stala by se „kořistí Ruska“, jak slyšíme v
podstatě pokaždé, když se o rozpadu EU mluví?

Ačkoli jsem kritická k fungování EU, je nezodpovědnost si myslet, že
rozpad EU by byl požehnáním. Země Evropské unie jsou natolik provázané,
že rozpad Evropské unie by se projevil výrazným poklesem hospodářské
aktivity a tím i zaměstnanosti. Co si ovšem dokážu představit, je lepší
fungování Evropské unie. Evropu demokratičtější, Evropu
transparentnější, Evropu budovanou zdola zájmy lidí a nikoliv zájmy
velkých firem či bank. Nebojím se, že bychom se stali „kořistí Ruska“
– to je nesmyslné strašení některých evropských politiků, o kterém
jsem mluvila v předchozí otázce. Objeví se vždy, když jim dojdou argumenty.
Je smutné, že se k podobnému strašení uchyluje i český premiér.

Francie, Británie, Dánsko, Nizozemí, Maďarsko, Polsko... Ve všech těchto
zemích existují výrazné politické síly, které se odklánějí od
hlavního proudu evropského myšlení. Chtějí výstup svých zemí z EU,
případně navázání větší spolupráce s Ruskem. Měl by se Brusel
některých z nich obávat? Kterých nejvíc?

Brusel by se měl v prvé řadě obávat toho, že nemá kontakt s lidmi a není
schopen jim naslouchat. Např. díky Lisabonské smlouvě zavedl evropské
občanské iniciativy, které měly dát možnost občanům podílet se na
vytváření legislativy EU, ale všechny návrhy těchto občanů buď ignoruje
(Stop TTIP – podpořilo skoro 3 miliony lidí), nebo je hází pod stůl (Právo
na vodu – skoro 2 miliony podpisů). Lidé rozdávají ve volbách karty a
politici podle nich musí hrát. Nemůžeme přeci „bránit“ demokracii tím,
že stejně jako německý ministr financí naznačíme, že volby nemohou
měnit politiku země. Osobně se mi sice nezamlouvají strany, na které
narážíte, ale s nimi je zapotřebí se utkat ve volebních kláních v
jednotlivých členských státech.

Liberálně orientovaní pozorovatelé vybízejí k začlenění co
největšího počtu migrantů do Evropy, „jestřábi“ naopak varují před
nepokoji či občanskou válkou, kterou „neevropané“ v Evropě vyvolají a
před kriminálními a sociálními problémy. Zaměstnavatelské svazy
považují imigraci za produktivní, někteří ekonomové však varují, že
pracovních míst, hlavně nekvalifikovaných, bude v budoucnu ubývat a
imigranti budou zátěží. Tak co je tedy v tomto směru pro Evropu dobré?

Nesdílím vítací kulturu, která se naivně raduje z příchodu uprchlíků
do zemí EU. Ani není pravdivé tvrzení, že potřebujeme v EU novou pracovní
silu. Nás naopak čeká velmi složité přizpůsobení novému trendu tzv.
průmyslu 4.0, které bude znamenat znatelný úbytek pracovních míst na
méně kvalifikovaných pozicích z důvodu nového nástupu robotizace.
Nicméně nesmíme v sobě potlačit lidskost. Je třeba pomoci lidem, které
vyhnala válka z domovů, ale je třeba pomáhat, co nejblíže místu konfliktu,
aby se mohli vrátit do svých domovů po skončení války. Je třeba zajistit
důstojné podmínky v uprchlických táborech. : Situace v Evropě ve věci
imigrantů se začíná vyhrocovat – zatím jen v Řecku, na
řecko-makedonské hranici a částečně v Rakousku a Bavorsku, které hovoří
o přivírání hranic. Slýcháme o humanitární katastrofě, ale i o
bezpečnostních hrozbách ze strany migrantů, mezi kterými mohou být
vycvičení vojáci či teroristé. Co v celé věci spatřujete vy?

Já vidím hlavně chyby v zahraniční politice, důsledky bezhlavého
vojenského jednání některých států NATO, nedostatečně efektivní
rozvojovou pomoc a trestuhodně špatnou poválečnou rekonstrukci některých
států. Osobně vidím největší problémy EU a i jednotlivých členských
států v pozdní reakci, v neschopnosti se dohodnout, v nátlakové politice,
ve svalování viny na druhé.

Uprchlická krize už trvá skoro rok. K nám zatím uprchlíci nechtějí,
někteří analytici ovšem straší, že série uzavírání hranic by to mohla
změnit. Slýcháme o nelidském přístupu Čechů, kteří uprchlíky masivně
nechtějí. Jak to celé pro náš národ dopadne? Jak obstojíme?

Samotné zavírání hranic nezpůsobí, že by se k nám začali hrnout
uprchlíci, ale v případě nějakého vyostření situace v Německu by se
mohlo stát, že by se například odmítnutí migranti snažili dostat na naše
území. Vláda na to musí být připravena a v případě potřeby zajistit
ochránu našich hranic. Já si nemyslím, že Češi se chovají nelidsky –
lidskoprávní organizace a ombudsmanka zveličují problémy, které
nevyhnutelně přicházejí, když se nečekaně objeví větší množství
uprchlíků v uprchlickém zařízení či na hranicích. V České republice se
integrovaly stovky tisíc Vietnamců a Ukrajinců a žádné napětí to
nevyvolávalo. Češi mají oprávněný strach z nové neznámé muslimské
migrace, ale ani tento strach nám nesmí bránit v racionální debatě ve
velmi citlivém tématu. Takže doufám, že se v debatách vyhneme
emocionálním výkřikům, které k racionalitě mají daleko.

V Sýrii bylo dojednáno příměří, kterému nikdo příliš nevěří.
Západ obviňuje Rusko z brutálního postupu majícího za cíl udržet za
každou cenu u moci Bašára Asada. Rusko zase obviňuje Turecko z podpory
Islámského státu a naznačuje, že by Západ, Turecko a Saúdská Arábie v
rámci „plánu B“ mohli obsadit části Sýrie. Kde je pravda? A hlavně,
kde je budoucnost válkou ničené Sýrie?

Budoucnost Sýrie vidím v nezávislém unitárním sekulárním státu, do
kterého se navrátí jeho občané a budou společně pracovat na mírovém
rozvoji země. Sýrie je nešťastný propletenec zájmů několika velmocí a
to dělá řešení situace neskutečně těžké. Ustoupit budou muset všichni.
A takto cynické chování velmocí jsme tu již dlouho neměli.

„Náš muž v NATO“, generál Petr Pavel, označil Rusko za větší
bezpečnostní hrozbu než Islámský stát. NATO přisouvá vojska k ruskému
území, z Pobaltí, z Polska i odjinud slýcháme, že Rusko je i nadále
hrozbou pro Evropu. Je tomu tak? Berete vážně odhady tvrdící, že při
obsazení Pobaltí by NATO nestihlo reagovat? Či spíše hrozbu „hybridní“
války proti EU spočívající v podpoře stran a politických názorů obecně
usilujících o rozpad EU a příklon jejích členských zemí k Rusku?

Odmítám tuto hysterii některých kruhů o hrozbě Ruska, to je stará optika
studené války. Rusko se chová jako sebevědomá velmoc, ale není hrozbou pro
Evropskou unii. Situace Ruska jako takového může vypadat zneklidňujícím
způsobem kvůli problémům s cenou ropy, která podráží ruské
hospodářství. Lidé sice Putinovi věří, nicméně... Ani Rus nemusí
vydržet všechno. Máme se bát rozpadu Ruska? Vnitřních konfliktů?
Příchodu někoho ještě více vyhraněného vůči Západu? Obnovení
konfliktu na Ukrajině nebo začátku jiné války za účelem vybuzení
vlastenectví a zakrytí vnitřníc problémů? Jaké faktory v „ruské“
problematice jsou běžně opomíjeny?

Jistěže současné ceny ropy způsobují Rusku nemalé ekonomické problémy,
ale nedomnívám se, že by to mělo způsobit takové problémy, které by
vedly k důsledkům, které zmiňujete. Já naopak do budoucna vidím velký
potenciál pro české firmy exportovat do Ruska a investovat v Rusku. A
zároveň vidím v Rusku důležitého partnera Evropské unie.
