Dohoda Trumpa a Putina: Zvěsti, výroky a nové skutečnosti. Vše na světě
může být náhle jinak

V amerických i ruských médiích se pomalu začíná hovořit o tzv. „velké
dohodě“, kterou spolu možná uzavřou Spojené státy a Rusko. Dohoda by
měla dávat záruky oběma zemím v oblasti zahraniční politiky a předejít
možným budoucím sporům.

Donald Trump již v průběhu prezidentské kampaně hovořil o nutnosti
zlepšit vztahy s Ruskem. Tvrdil, že jako zkušený byznysmen se umí dohodnout
prakticky s každým. Média poměrně často upozorňovala na údajné sympatie
mezi Trumpem a ruským vůdcem Vladimirem Putinem. Oba dva se o sobě navzájem
vyjadřovali celkem lichotivě a to v mnohých vzbuzovalo naději, že by
bilaterární vztahy mezi světovými mocnostmi mohly vstoupit do nové éry.

Jak ovšem uvádí korespondent serveru Christian Science Monitor Fred Weir,
ruská vláda i po vítězství Trumpa nad „válečným jestřábem“
Clintonovou zůstává při zemi. „Navzdory některým Trumpovým smířlivým
výrokům vůči Rusku představuje 45. prezident Spojených států pro Moskvu
nepopsaný list papíru a nikdo zatím netuší, co od něj může v očekávat
v praxi,“ píše Weir s tím, že řešení by podle některých expertů
mohla přinést zmiňovaná „velká dohoda“.

Ruský vůdce se neshodl se svým dosluhujícím protějškem Obamou
především v otázce řešení konfliktu v Sýrii. „Zatímco Obama se
užší spolupráci s Ruskem bránil, Trump zastává odlišné postoje. Minulý
týden v rozhovoru pro New York Times říkal, že má na Sýrii odlišné
názory než všichni ostatní. To někteří chápou tak, že Američané již
nebudou usilovat o odchod prezidenta Asada z politiky, proti čemuž Rusové od
začátku protestují.“

Dalším problematickým bodem vzájemných vztahů je Krym, jehož připojení
k Rusku považuje Západ za akt násilí a porušení mezinárodního práva.
„Trump dal nicméně s odkazem na průzkumy veřejného mínění najevo, že
když jsou obyvatelé Krymu s připojením Ruska sami spokojeni, byl by ochoten
Krym coby součást Ruska uznat. Trump by mohl uvažovat o uzavření dohody,
kdy by USA uznaly ruský Krym a Moskva na oplátku zase samostatnost Kosova,“
míní Weir.

Hlavním jablkem sváru mezi Spojenými státy a Ruskem je ale, jak poukazuje
Weir, konflikt na Ukrajině. „Podle některých ruských politologů by mohlo
napětí zmírnit jasně vyřčené slovo v otázce možného vstupu Ukrajiny do
NATO. Jak tvrdí komentátor ruského deníku Kommersant Sergej Strokan, možné
členství Ukrajiny nebo Gruzie v NATO je pro Rusko nepřípustné. Vojenské
síly Aliance by se tak ocitly jen pár hodin pochodu od Moskvy, což Rusové
nemohou akceptovat.“

Pokud bude chtít Trump skutečně uzavřít s Putinem rámcovou dohodu a najít
shodu při řešení sporných bodů, musí si vybrat členy své vlády,
kteří jeho myšlenku směřování americko-ruských vztahů sdílejí.
Jedním z nich by mohl být bývalý šéf CIA generál David Petraeus, se
kterým se již ostatně Trump sešel a uvažuje o něm jako o ministru
zahraničí. Výroky Petraeuse z minulosti nasvědčují tomu, že právě v
jeho osobě by Trump našel zdatného podporovatele.

Generál Petraeus sloužil v době Bushovy i Obamovy vlády, když byl vrchním
velitelem sil USA a NATO v Afghánistánu a poté získal pozici šéfa CIA, ze
které musel odstoupit v roce 2012 kvůli manželské nevěře. Zkušený
americký velitel se již nechal slyšet, že by byl v případě oficiální
nabídky připraven v Trumpově administrativě působit. Podle BBC navíc sám
Trumpovi navrhoval, aby usiloval o sblížení s Ruskem. Za příklad dává
dohodu mezi USA a Čínou, kterou v 70. letech minulého století vyjednal
prezident Nixon s „velkým kormidelníkem“ Mao Ce-tungem.

„Pouze Nixon mohl odjet do Číny uzavřít dohodu. Kdokoli jiný by za to byl
kritizován. Stejně tak je to dnes jedině současný prezident USA Trump, kdo
by se o to samé mohl pokusit s Ruskem. Byť snaha uzavřít takovou dohodu
musí být doprovázena neobyčejnou obezřetností,“ cituje BBC jednoho z
horkých kandidátů na pozici amerického ministra zahraničí. Jestliže byl
Trump obviňován svými kritiky i samotnou Hillary Clintonovou z příliš
proruských postojů, v případě generála Petraeuse to budou mít autoři
těchto výroků mnohem obtížnější.

Byl to právě on, kdo loni v září dle britského deníku Daily Mail označil
Vladimira Putina za hlavní důvod nestability v Sýrii, a dokonce situaci
spojenou se syrským konfliktem nazval „geopolitickým Černobylem“.
Ruského prezidenta dále obviňoval z toho, že chce obnovit ruskou říši a
varoval před tím, aby se nechaly Spojené státy tlačit Moskvou do
vytvoření společné koalice s Ruskem a Íránem pro boj s Islámským státem.
Na druhou stranu už tehdy varoval před zbrklým vyháněním Asada, „dokud
nebude zřejmé, kdo převezme otěže moci po jeho odchodu“.
