FOTO Potkali se dva alfa samci, Donald Trump a Si Ťin-pching. Byli jsme na
mimořádně zajímavé debatě o Číně

REPORTÁŽ Cílem Číny je podle sinoložky Olgy Lomové stát se vůdcem
světa a učit ostatní, jak vychovávat společnost. Šéf české
hospodářské komory Vladimír Dlouhý zase sdělil, že bychom měli brát
Čínu takovou, jaká je, a najít v ní pro nás to dobré. Analytičku Ivanu
Karáskovou však takové řeči popuzují, protože je třeba hodnotit Čínu v
kontextu normálních mezinárodních vztahů a nedělat z ní nějakou
mytologickou říši. Na debatě o čínských investicích v Česku to vypadalo
jako při turnaji ve slovním ping-pongu. Občas přišla faleš, občas se
smečovalo.

„Česko se branou Číny do Evropy stát nemůže. Takové úvahy jsou
nesmyslné, protože nemáme velký přístav. Také se nemůže stát, že by
se Česko dostalo do područí Číny, která je na druhém konci zeměkoule.
Čína u nás nicméně investuje ‚píárovým‘ či marketingovým způsobem,
aby to hlavně bylo vidět. Ne jako Japonsko, Jižní Korea či Tchaj-wan. Tyto
země zde zaměstnávají tisíce lidí a investují do průmyslu,“ prohlásil
Jan Macháček, šéf Babišova Institutu pro politiku a společnost. Ostatně
ten zajímavou debatu o čínských investicích v České republice společně
s Hospodářskou komorou ČR pořádal.

Konala se v jedné z prostor Federálního shromáždění v Praze. Sál se
nakonec celý zaplnil a do publika zasedl i bývalý eurokomisař Štefan Füle.
Složení debatérů totiž slibovalo vyhraněnou diskusi s názorovými střety,
což se i splnilo. Ne jako při většině debat, kam si pořadatel pozve své
kamarády a pak všichni nad svými názory pochvalně kývají hlavou jako při
metalovém koncertu. Bývalý velvyslanec v USA a Rusku Petr Kolář však na
začátku řešil jako moderátor hamletovskou otázku: „Neprojevovat své
názory, nebo ano, být, či nebýt?“ Nakonec se rozhodl být, když
prohlásil: „Čína tady je a bude a záleží na tom, jak tento fenomén
dokážeme uchopit. Jsme členem NATO a EU, takže je třeba se chovat
racionálně.“

Sinoložka Olga Lomová sdělila, že je Čína fenoménem, jenž dost silně
ovlivňuje mezinárodní politiku a od nástupu prezidenta Si Ťin-pchinga zcela
cíleně. Ekonomické argumenty se stávají tím, co přebíjí vše ostatní.
„V Česku máme ohledně Číny bouři ve sklenici vody. Vítání,
zesměšňování, zavrhování. Její projekt nové Hedvábné stezky bych bral
jako příležitost, k níž netřeba přistupovat zbrkle, ale s rozmyslem,“
sdělil na to konto prezident Institutu nové Hedvábné stezky a exministr
zahraničí Jan Kohout.

Podle analytičky Výzkumného centra AMO Ivany Karáskové je sice Čína
příležitost, ale i hrozba. Když někdo řekne, že je Čína jiná, prý ji
to popuzuje. Není se třeba totiž na Čínu dívat jako na mytologickou
říši, ale musíme ji vidět v kontextu normálních mezinárodních vztahů.
Karásková upozornila také na projekt ChinfluenCE, který by měl mapovat
politický a ekonomický vliv „říše středu“ v Česku, na Slovensku a v
Maďarsku. V rámci projektu vznikla analýza médií, z níž vyšlo, že „bez
ohledu na příslib budoucích čínských investic zůstává mediální obraz
Číny v České republice převážně negativní“. Analytička ještě
dodala, že většina článků reflektovala růst čínské moci a otázku
lidských práv, ale nešly moc do hloubky.

Jak se chovat k Číně?

„Nevím, jestli je Čína vítěz globalizace. Postavila moc na kruté
iniciativě Mao Ce-tunga a pragmatismu Teng Siao-pchinga. Byla ekonomicky
nejrozvinutější zemí do sedmnáctého století a po roce 1989 zažívá v
tomto ohledu znovuzrození. Chová se ale jinak než mocnosti v devatenáctém a
USA ve dvacátém století. Brání jen své zájmy. Měli bychom ji brát
takovou, jaká je, a najít v ní pro nás to dobré,“ řekl prezident
Hospodářské komory České republiky Vladimír Dlouhý a vyjádřil svůj
názor k politice sankcí: „Jsem označován za Putinova agenta, protože se
stavím proti sankcím, ale podle mě Putina sankce jen posilují. Jako kluk
jsem žil pár let s rodiči na Kubě a viděl, jak sankce, které uvalily USA
na Kubu, jen posílily bratry Castrovy. Kdyby jich nebylo, Castrové, dnes v
zastoupení Raúla, už na Kubě nevládnou.“

Podle Lomové je politizace ekonomických vztahů s Čínou výsledkem tlaku
skupiny PPF, jejíž Home Credit tam zažívá zlaté časy. „V čínském
tisku se píše o PPF jako o příkladu toho, jak Česku vztah s Čínou
prospívá,“ zmínila a dodala: „Cílem Číny je stát se vůdcem světa a
učit ostatní, jak vychovávat společnost. Je to jasná strategie.“ Kohout
zase zdůraznil nedávnou návštěvu amerického prezidenta Donalda Trumpa v
Číně: „Trumpovi tam byly skládány velké pocty. To není o kurtoazii, to
není o chemii. Potkali se dva alfa samci, kteří vědí, co chtějí se svými
zeměmi dělat. Buď se dohodnou, anebo bude konflikt. Mentorovat Čínu není
dobrá strategie, ona to ostatním také nedělá.“

I podle Karáskové chce být Čína hegemonem: „Nemám jí to za zlé.
Kdybych byla poradcem Si Ťin-pchinga, snažím se o to samé. Otázka je,
jestli je to v našem zájmu. Na fakultě sociálních věd jsme se podívali na
naše exporty do Číny. Od roku 2013, kdy do toho začal stát aktivně
zasahovat, export stagnuje, či dokonce klesá. Do té doby ale rostl.“
Dlouhý sice souhlasil, že Čína chce být hegemonem, ale prý se na ni za to,
že si myslí, že na to má historické právo, nemůžeme zlobit. „Nicméně
stojí před velkou bariérou vytvoření silné střední třídy.
Národnostní otázky nemá vyřešené. Čeká ji nespíš společenská a
politická krize,“ dodal.

Také se dost mluvilo o zákonu na ochranu strategických odvětví. Mají jej
USA, ale i Polsko. Podle některých by ho měla přijmout celá Evropská unie.
Jak sdělil Macháček, ekonomika USA je oproti čínské velmi otevřená. „V
celé historii jsme v Číně neviděli expanzivní či militaristické akce.
Číňané jsou obchodníci, i když je pravda, že politika win-win často
končí tak, že si více výhod odnesou Číňané,“ doplnil Kohout s tím,
že však nejde o problém Číny, ale jejích partnerů. Současný vítěz
voleb, tedy hnutí ANO Andreje Babiše, se podle Macháčka bude k Číně
chovat pragmaticky. Bude chtít vidět nějakou přidanou hodnotu čínských
investic v Česku. Padla při tom zmínka o Babišově továrně v Číně,
jejíž původní management ho okradl o deset milionů dolarů.

Právě na to konto se sinoložka Lomová zmínila o absenci nezávislého
soudnictví v Číně. „Kvůli tomu Babiš přišel o peníze. Největší
zátahy za poslední dva roky jsou namířeny proti právníkům, kteří
vystupují jako nezávislí,“ poznamenala s tím, že je nezávislé
soudnictví čínskou prokuraturou považováno za buržoazní přežitek a
lidskoprávní prostředí tam dostává na frak. Nicméně na nezávislém
soudnictví v „zemi draka“ je třeba trvat. Moderátor Kolář, který toho
během debaty až tak mnoho neřekl, hlavně přikyvoval Lomové a Karáskové,
vše zakončil slovy: „Nic nového jsem se zde nedozvěděl. Je jasné, že je
třeba s Čínou jednat jako rovný s rovným. Buďme sebevědomí a věřme si.“
