Fyzik, Paket a Chryzantéma. Čeho jsou nové ruské zbraně schopné

Nejnovější protitankové útočné systémy, moderní munice pro přenosné
protivzdušné systémy, silná torpéda – tyto a další zbraně začala
dostávat ruská armáda od roku 2016. Podrobněji o posledních vojenských
novinkách v materiálu Sputniku.

Modernizace munice může dát druhý život zastaralým či stárnoucím
zbraním. Jasným příkladem tomu je protitankový granátomet RPG-7, který
přišel do sovětské armády v roce 1961. Jeho standardní munice je PG-7V, ta
dokáže prostřelit jen 260 milimetrů pancéřování. To je často
nedostatečné v boji s moderní obrněnou technikou, která je „ověšená"
dynamickou ochranou. Mnohem „mladší" tandemová kumulativní nálož
granátu PG-7VR Rezjume, která je určena pro stejnou zbraň, dokáže prorazit
650 milimetrů pancéřování a efektivně proráží ochranu. Podobných
příkladů úspěšné modernizace je masa. Od roku 2016 byly vytvořeny a
dodány vojskům moderní náboje pro protitankové raketové systémy
Chryzantéma a Šturm, protivzdušný systém Igla a torpéda série Paket a
Fyzik-1.

Oba typy raket mohou likvidovat cíle na vzdálenost 400 až 5000 metrů při
laserovém navedení a od 400 do 6000 za navedení za pomoci rádiokanálu.
Rychlost zasahovaných pozemních cílů dosahuje 60 kilometrů za hodinu,
vzdušných do 340 kilometrů za hodinu. Kumulativní střela dokáže prorazit
od 1000 do 1100 milimetrů za dynamickou ochranou. To je více než dost, aby
bylo možné prorazit čelo věže, například, amerického tanku M1A2 Abrams v
posledních modifikacích.

Předchůdcem Chryzantémy v armádě byl samohybný protitankový systém
Šturm-S, který byl ve zbrani od roku 1979. Jeho poslední modifikace Šturm-SM
je schopná vést palbu ze všech verzí pozemních raket Ataka, která dokáže
prorazit do 800 milimetrů pancéřování. Útočné kvality ale nejsou to
jediné, čím jsou ruské systémy Chryzantéma a Šturm silné. Oba stroje
jsou integrovány do jediného systému prostředků automatizace řízení
protitankových jednotek. Tato bojová síť umožňuje koordinovat činnost
samohybných protitankových strojů na bojovém poli, určovat jim cíle a
určovat priority jejich likvidace.

O plánech na modernizaci přenosných raketových systémů Igla se informace v
médiích zatím neobjevily. Poslední modifikací zbraně je Igla-S, která
byla přijata do služby v roce 2001-2002. Na rozdíl od předchozích verzí
má tato verze lepší charakteristiky a nové možnosti. Schopný střelec s
Iglou-S je schopen zničit i bezpilotní prostředek či nízkoletící
okřídlenou střelu na vzdálenost do šesti kilometrů. Je pravděpodobné,
že další práce na modernizaci počítají s tím, že budou možnosti Igly
dotaženy na srovnatelné s nejnovějším ruským protivzdušným systémem
Verba, jenž dokáže sestřelovat cíle na vzdálenost šesti kilometrů ve
výšce více než 4500 metrů raketou 9M336.

Paket-NK je skutečně inovativní typ zbraně. Patří do sestavy palubní
obrany nejnovějších ruských korvet projektu 20380 a také fregat
vzdálených námořních zón projektu 22350. Paket-NK značně zvyšuje
životaschopnost ruských lodí a dělá je prakticky nezranitelné vůči
torpédovým útokům protivníka.

Naopak Fyzik je výhradně útočným prostředkem. Toto univerzální
hlubokovodní torpédo může být vypuštěno na rekordních 50 kilometrů.
Jeho kalibr je 533 milimetrů, váha bojové části činí okolo 300 kilogramů.
To s rezervou stačí k tomu, aby byla vyřazena jakákoli hladinová loď
jakéhokoli typu (pokud se samozřejmě trefí). Pro navedení na cíl se
používá aktivně-pasivní hydroakustický systém, který je schopný
rozpoznat vír lodního šroubu na vzdálenost od 1,2 do 2,5 kilometrů,
nekontaktní exploze probíhá ve vzdálenosti od dvou do osmi metrů v
závislosti od typu a rozměru cíle. Počítá se s teleřízením kabelem o
celkové délce okolo 30 kilometrů. Ideální zbraň pro podvodní past.

Fyziky dostanou všechny ruské ponorky a hladinové lodě, které jsou nyní
vybaveny starými USET-80 s efektivním dostřelem 18-20 kilometrů. Díky tomu
útočné možnosti ruské flotily vyrostou více než na dvojnásobek.
