Ondřej Neff: Rusko je asijská mocnost, ne evropská. Trump bude mluvit o
raketovém štítu, a pak se teprve ukáže

ROZHOVOR Až Trump zvedne projekt protiraketového štítu, to bude teprve
zkouška! Spisovatel a publicista Ondřej Neff se v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz věnuje situaci po amerických volbách a doufá, že se
Donald Trump „zklidní, přestane plácat nesmysly“ a dojde ke
konstruktivnímu postoji v zahraniční politice. A proč právě Trump?
Vulgarita, nad kterou se všichni pozastavují, je podle Neffa jádro věci. U
nás s řečí od plic boduje vicepremiér Andrej Babiš. „Když slyšíte
Sobotku, máte pocit, že vidíte úhoře, jak se svíjí,“ poznamenal. Jenže
pohrdání tradičními strukturami může být i rizikovým faktorem vývoje
společnosti.

Donald Trump v pátek oznámil, že zvažuje ukončení podpory umírněným
syrským rebelům. „Netušíme, co jsou tihle lidé zač,“ zdůvodnil svůj
záměr. Server deníku New York Times připomněl, že se Trump v tomto smyslu
vyjádřil v rozhovoru pro Wall Street Journal. Co z toho vyplývá?

Jsem samozřejmě velmi opatrný a zdrženlivý v úsudku. V případě
vítězství Hillary Clintonové bylo možné si politiku představit, ale o
záměrech Donalda Trumpa nevíme vůbec nic přesného. Co se týká syrské
záležitosti, vše sleduji jako laik ve svých glosách na Neviditelném psu.
Sám pojem umírněná opozice mi připadá komický. Umírněná opozice je ta,
která pokřikuje v poslaneckých lavicích a neběhá se samopaly a kulomety.
Jde snad o sto vzájemně nenávidějících se ozbrojených skupin. Půlka z
nich má Alláha v názvu, takže hovořit o umírněnosti je mi proti mysli.
Druhá věc je, že se naprosto nedomnívám, že je pan Asad ideální, moudrý
vládce své země. Dopustil se fatálních kroků, které vedly k rozvratu a
částečnému zhroucení jeho státu. Vyjádřit se k tomuto obrovskému
složitému problému tři dny po volbách mi přijde velmi neseriózní.
Každé vyjádření člověka v jeho postavení má okamžitě za následek
reakce a konkrétní činy kdekoli na světě. Korejská válka vypukla proto,
že se Američané vyjádřili, že jim na Korejském poloostrově nezáleží,
a když to přeženu, za týden byly tanky s rudou hvězdou v Soulu. Je mi to
přinejmenším podivné, jakkoli jeho charakteristiku umírněné opozice v
Sýrii chápu a do značné míry názor sdílím. Žvástů a siláckých
řečí bylo dost v předvolební kampani a už by toho mohl nechat.

Všichni teď řeší, nakolik bude prezident Donald Trump podobný tomu, koho
jsme viděli jako kandidáta v boji o Bílý dům. Slyšeli jsme od něj
zpochybňování článku 5 Severoatlantické smlouvy o obraně všech členů,
současně říká, že chce narovnat vztahy s Ruskem, což je podle Karla
Schwarzenberga zpráva nebezpečná především pro státy Pobaltí. „Pobaltské
státy se obávají, především se musí obávat Ukrajina a asi taky
kavkazské státy,“ uvedl na ČT. Lze psát takové scénáře?

Samozřejmě Karel Schwarzenberg je bytostný oponent čehokoli, co představuje
Donald Trump. To není reakce pozorovatele, ale politického hráče, který
hraje v jiném dresu. Situace se vyvíjí a v poslední etapě došlo k velmi
zneklidňujícímu rozvlnění sfér mocenských vlivů. Vždycky byly, to je
dějinná konstanta, ale dnes nejsou hranice zřetelné. Vždycky jsem byl proti
tomu, aby se Gruzii slibovalo členství v NATO, protože je to nesmysl.
Upřímně řečeno, ani Česko nebylo plnohodnotně připraveno na vstup do
NATO, viz obecnou nelibost vůči myšlence stavby radaru v Brdech. Náš postoj
k tomu zpochybňuje upřímnost našeho odhodlání účastnit se spojeneckých
závazků. Což potom slibovat členství v NATO Ukrajině, která dodnes neví,
jestli je demokratická, nacionalistická nebo komunistická. Rozvlnění má
dva důvody. Jeden je mocenské vakuum, které nastalo po rozpadu Sovětského
svazu, následném oslabení nástupnického státu a nedostatku vůle
prosazovat své zájmy navenek. Další důvod je lidskoprávní náboženství,
kdy jsme se rozhodli šířit pravdu a lásku, kam oko dohlédne, slovem i
bombami. I tohle je jeden ze zdrojů rozvlnění sfér vlivu. Doufám, že pan
Trump, až se trochu zklidní a přestane plácat nesmysly, jak si navykl
vykřikovat v předvolební kampani, a obklopí se seriózními lidmi,
profesionály zahraniční politiky, dojde ke konstruktivnímu postoji v
zahraniční politice. Upřímně řečeno, Obama, který byl pokládán za
politickou holubici, vedl stále po dobu svého působení nějakou válku. Tito
lidé skutečně šířili pravdu a lásku ohněm a mečem. Když vše dáme
dohromady, pak musíme dojít k uvědomění, že demokracie se nedá vnutit,
že jsou jasné zájmy, které je potřeba hájit, a že se musíme držet
faktů, ne ideologických konstrukcí.

V Bruselu evidentně nejsou nadšení volbou amerického lidu. Jak se podle vás
budou se situací vyrovnávat evropské elity, které do poslední chvíle před
Donaldem Trumpem varovaly?

To jsou lidé, kteří si dali za cíl snažení evropského kontinentu
snížení teploty o půl druhého stupně. Nevnímají realitu. Myslí si, že
když sem nastěhují 50 milionů Somálců, zachrání demografickou křivku
Evropy a vznikne multikulturní ráj. Jsou naprosto mimo. Dokážou nám
otravovat životy svými příkazy, na rozdíl od amerického prezidenta ale
nemají tak zásadní exekutivní moc. Když cítí, že by vznikl odpor vůči
jejich způsobu přístupu k moci, nadšení nejsou, ale nemohou proti tomu
vůbec nic dělat. Evropa se Spojenými státy kooperovat musí, protože jde o
jeden kulturní a civilizační celek. Uvědomují si, že vítězství Donalda
Trumpa velmi povzbudilo politické síly, které jsou proti nim. Nadšení se od
nich nedá čekat.

Většina českých politiků se vyjadřovala k volbě amerického prezidenta.
Prezident Miloš Zeman má radost z výsledků voleb a pozval Trumpa na
návštěvu České republiky. Premiér Bohuslav Sobotka hned v den, kdy byl
zvolen nový americký prezident, hovořil v souvislosti s ním o agresivním
populismu. Jak čtete výroky naší politické reprezentace?

Přirozeně že každý pokládal za svou povinnost se k tomu vyjádřit. De
facto se vyjadřuje k vlastnímu politickému postoji, a ne k postavě, o které
moc nevíme. Snad jen to, že měl za manželku Češku, postavil hotely a teď
je prezidentem. Reakce tedy vnímám jen s mírným zájmem. Pokud bychom
hovořili o panu prezidentu Zemanovi, jsem velmi zvědavý, jak se postaví k
věci, o které se teď začalo hovořit. A k tomu, že Trump zvedne projekt
protiraketového štítu. To bude zkouška státníka. Pokud by podpořil
raketový štít, tak mu pán bůh odpusť potácení mezi korunovačními
klenoty a ostudu na Kováčově pohřbu. Domnívám se, že tento projekt je
nezbytný. Máme novou studenou válku. Copak je Rusko azbukou psaný evropský
stát? Není. To je asijská mocnost, která má úplně jinou logiku, jiný
způsob myšlení a není s námi kompatibilní. Napětí bylo vždycky a je
dané podstatou našich dvou kultur. Raketový štít bude už brzy vážně
diskutován, a to pak teprve uvidíme zajímavé postoje našich předáků, ať
už je to prezident, představitelé politických stran či ústavních
institucí.

Donald Trump se vyjadřoval poměrně pozitivně ke spolupráci s Ruskem. To se
nevylučuje s projektem protiraketového štítu?

Samozřejmě že ne. Vždyť během studené války byla uzavřena celá řada
dohod s Ruskem a fungovaly s jedním pozitivním výsledkem, že se studená
válka nepřelila do skutečné. To je diplomacie, která má určité kontury a
provozovala se po stovky let. Ať si nikdo ani vteřinu nemyslí, že když v
předvolební rétorice Trump zmiňoval dohody s Putinem, že je to nějaká
kapitulace. Nemyslitelné. Trump není jen hoteliér, který si vzpomněl, že
bude prezidentem USA. Je také reprezentantem určitých zájmů a další lidé
formují jeho postoje. Nepředstavujme si, že dohoda s Putinem znamená
kapitulaci. Půjde o tvrdé soužití a jednání potrvají léta. Půjde o
soužití asi na jiné bázi než dosud, protože ubude proklamací o lidských
právech a přibude věcných postojů.

Už padla spousta zdůvodnění, že Američané se vzbouřili proti elitě u
moci atd. Jak je vlastně možné, že lidé Trumpa zvolili? I když nemuseli
souhlasit s nabízenou jistotou a pravidly, vybrali si někoho, kdo se tváří,
že zavedená pravidla neuznává vůbec...

To je principiální otázka. Jde o obecný jev, všude se projevuje obecná
nedůvěra vůči tradičním strukturám. Poslední dobou se přikláním k
názoru, že za to hodně může internet. Vždycky existovalo to, čemu se
říkalo šeptanda. Zejména v době útisku, za protektorátu. Za komunistů se
tomu šeptanda neříkalo, ale existovalo to: lidé věřili tomu, co slyšeli
od kamarádů ze sousedství a podobně. Teď vznikly komunikační prostředky,
které neoficiální názory multiplikují, dávají jim punc důvěryhodnosti.
Posloucháme řeči oficiálních činovníků, s jejich prací jsme
nespokojení. Nespokojenost je konstanta. A teď tu máme alternativní názory,
podněty. Z toho povstanou osobnosti, jako je u nás pan Babiš. To je také
alternativní člověk, mluví jiným jazykem. A tohle je hodně důležité.
Vulgarita, nad kterou se všichni pozastavují, je jádro věci. Alternativní
politik umí mluvit od plic a lidé jsou nadšení, protože slyší něco, co
by v životě neslyšeli od oficiálního politika. Neuvědomují si, že je to
v podstatě hloupost a nemístná zkratka bez obsahu. Babiš na rozdíl od
jiných politiků, jako jsou Zeman, Kalousek nebo Schwarzenberg, vulgarismy
nepoužívá, ale nehledaným jazykem hovoří. Když slyšíte Sobotku, máte
pocit, že vidíte úhoře, jak se svíjí, aby nic neřekl, o nikoho se
neotřel, aby se nic nestalo, kdežto Babiš názor řekne tak, jako by si
povídali lidé někde v hospodě. A takto mluvil v kampani Trump. Američané
ho poslouchali v hospodě u fabriky, která už patnáct let nefunguje, protože
výrobky dělají v Číně, byli nadšení a šli ho volit. To je zřejmě ono.
Otázka je, do jaké míry jde o nebezpečí, do jaké míry je to osvěžení
veřejného života. Dokud nezačnou být narušovány ústavní struktury,
nastavení rozdělení moci, je to stále ve zvládnutelné rovině. Ale už v
tom, co vidíme v Maďarsku nebo v Polsku, kde začaly nepříjemnosti kolem
ústavního soudu, je cítit hranice, odkud plyne nebezpečí. Nepokládal bych
trend za fatální hrozbu, ale že bychom ho měli jen pozorovat s úsměvem? To
ne. Jde o rizikový faktor vývoje společnosti, jehož jsme součástí a
aktéry. Objevil se nový politický prvek a veřejné dění není jen
moderováno autoritami, ale vyplývá spontánně ze širokých vrstev. Kam to
povede dlouhodobě, to je otázka. Krátkodobým efektem je to, že se
dostávají k moci lidé, kteří by se k ní jinak nemohli dostat.
