Schwarzenberg: Víc sankcí proti Rusku! Francie, to je jak v pohádce, tolik
mladých lidí, taková porodnost. Havel, to byl plachý, skromný člověk

REPORTÁŽ Korejský Kim do péče doktora Chocholouška, větší sankce vůči
Rusku či Mirek Topolánek jako jediný zdatný konkurent ostříleného
bojovníka, pajdajícího Miloše Zemana. To zaznělo na besedě mnoha desítek
studentů s Karlem Schwarzenbergem v Plzni. Hovořilo se i o řiťolezectví k
Číně, vítězství rozumu v boji proti Kotlebovi na Slovensku i o občanské
válce v Sudetech, kde při vyhnání Němců řádily revoluční gardy v
uniformách Afrikakorpsu. Nešťastní, nemocní prezidenti v závěru své
kariéry – Masaryk, Hácha, Beneš. Čestný předseda TOP 09 rovněž
pochválil Francii, která vstává jak z pohádky, má velkou porodnost a
může nahradit Německo ve vedení EU.

Toto všechno zaznělo na dvouapůlhodinové besedě v prostorách plzeňské
radnice v rámci dalšího ročníku několikadenní studentské akce nazvané
Diplomatická simulace.

SSSR padl, Rusko posílilo

Začátek Karel Schwarzenberg uvedl monologem: „Během posledních let se
svět změnil. Před čtvrt stoletím, kdy se zhroutil Sovětský svaz a zdálo
se, že Amerika všechno ovládá, kdy nastal poměrně klidný vývoj na
Blízkém východě i v Evropské unii, to vše se teď změnilo. Amerika
částečně vlastní vinou nemá monopol moci. Před 30 lety byla sovětská
vojska v Evropě, měli obsazené Československo, Střední Asii a najednou,
aniž by byla válka, aniž by byli poraženi, se všechno posunulo až za
východní ukrajinské stanice. Celá Střední Asie, co nazýváme ty „stány“,
tedy Kazachstán, Turkmenistán, Uzbekistán, Kyrgyzstán, to všechno najednou
jsou samostatné státy. Ukrajina, která byla vždy pro Rusko klíčová, se
osamostatnila. Na druhé straně je pravda, že se Vladimiru Vladimiroviči
Putinovi podařilo změnit vývoj v sovětské armádě. Dnes je to moderně
vyzbrojená, disciplinovaná, kdo se díval před třemi lety na obsazení Krymu,
tak viděl, že je to prvotřídně vybavená armáda.“

Mocnost na hliněných nohách

Poté se věnoval zemi draka: „Čína se objevila jako ohromná mocnost, sice
částečně na hliněných nohách. Ve vnitrozemí v Číně je z mnoha
důvodů obava z budoucnosti. I kvůli tomu, že v Číně většinou již
nedostanete čistou vodu. Voda je v Číně skoro všude kontaminovaná. To je
ovšem ohromné spící nebezpečí. A Číně se nepodařilo se příznivě
vypořádat se svými menšinami, třeba v Tibetu, které jsou v dosti bídném
stavu. To všechno se stalo během čtvrtstoletí; a taktéž máme jistou krizi
v EU. Ne, že by Unie neprospívala. Daří se hospodářství, my jsme dokonce
v čele států, co se týká hospodářského vývoje. Evropa hospodářsky
vzkvétá, nicméně pozorujeme v posledních letech stagnaci. Stagnace, když
se ji nepodaří zastavit, většinou vede k úpadku,“ prohlásil dále
bývalý kancléř a ministr zahraničí.

„Zajímavé je, že poté, co jsme 15 let slyšeli, že Francie je slabá,
upadávající země, najednou s volbou nového mladého prezidenta je nyní
opravdová velmoc. A to nejen svojí účastí v bezpečnostní radě OSN. Ona
má vůči Německu i jiným státům určité výhody. Jednou z nich je, že
Francie není vymírající země, má silný nárůst obyvatelstva, je tam
větší množství mladých lidí než v sousedním Německu nebo u nás… Je
to jako v pohádce, kdy princeznu políbil mladý princ a ejhle, ona se
probudila. Názory prezidenta Macrona na EU jsou zajisté revoluční. Když se
mu podaří alespoň část z toho, tak uvidíme v EU obrovský pokrok.“

Galský kohout se dere do popředí

Podle Schwarzenberga bude zajímavé sledovat vývoj v Německu, kdy
nejsilnější žena Evropy, německá kancléřka, je spíše ochromena.
Iniciativu přebírá Francie. „Musíme ale velice dávat pozor na rozdíl
mezi západní Evropou a našimi zeměmi. Jsem dědek starej, tak jsem to mohl
přímo sledovat. Ačkoliv to nebyl hospodářský, ale politický projekt, aby
zabránil jakékoliv vnitroevropské válce. To přispělo k nečekanému
hospodářskému vývoji. Vidět ji jako hospodářský projekt je blbost. Tento
projekt svého času vymyslel vynikající francouzský úředník. Otcové
Evropy, Schumacher, Adenauer, Sparr, de Gaulle na tom v padesátých letech
pracovali. Je to politický projekt. Není to o volném trhu. Slyšet o tom, že
jde o hospodářský projekt, je omyl,“ upozornil host.

„Vývoj je ale skokový – Maastrichtská smlouva, Lisabonská smlouva a tak
dále. Amerika je více zaměstnána v pacifickém prostoru, a tudíž má
menší zájem na atlantickém prostoru, včetně nás. To si musíme uvědomit.
Čína, Japonsko, Indie, Indonésie, Austrálie, to je pro Ameriku do
budoucnosti klíčové. My ne – zdůraznil. A to si musíme uvědomit. Tím se
změní celá situace.“ Podle Schwarzenberga se nemůžeme spolehnout, že na
věčné časy budeme chráněni Amerikou, budeme muset sami k tomu dost
přispívat a v budoucnosti se o naši budoucnost budeme muset starat sami a na
vlastní náklady. „To dnes Evropskému parlamentu moc nechutná. Ale musí si
uvědomit, že se situace změnila.“

Vývoj v Turecku podle Karla Schwarzenberga: „Turecko od dvacátých let 20.
století směřovalo do Evropy. Najednou se obrací na neoosmanskou politiku.
Turecko, stát zvící Německa, co do počtu obyvatel, nevidí svou budoucnost
v EU, ale spíše se obrátí k tradičnímu muslimskému a asijskému
prostředí. Prezident Erdogan se vzdal ctižádosti působit jako demokratický
evropský prezident. Spíše směřuje k samovládcům, jací jsou právě v
těch ‚stánech‘ ve Střední Asii. To jsou veliké změny, které naši
pozici úplně změní. Turecko je dokonce zakládající člen NATO. Když se
ale otevírají nůžky mezi zájmy Evropy a Turecka, to znamená, že musí
být těsně spojeno s NATO, ale ozbrojené síly nemohou podlehnout vetu
Turecka,“ varoval exministr.

„Macron ví, že tyto výzvy ani Velká Británie, Francie, ani Německo
nezvládnou sami. Má pravdu. Zahraniční politika, bezpečnostní,
zahraniční politika, energetická politika. Brusel určuje, jestli velmi
dobrý ovčí sýr, který se dělá, bude pod slovenským nebo polským jménem,
nebo marmelády… To jsou všechno prkotiny,“ rozhořčil se Schwarzenberg
mezi studenty s oblibou oslovovaný „kníže“. „Otázky, které se
týkají denodenního života občanů, by měly být řešeny dole. Musíme
brát princip subsidiarity v Evropě opravdu vážně. Evropští politici
včetně paní Merkelové do toho moc jít nechtěli. Většinou z
vnitropolitických důvodů,“ vysvětlil dále řečník.

„Musíme jít odhodlaně vpřed,“ burcoval Schwarzenberg. „Nebo nás
dějiny předběhnou a zůstaneme takovým zaostalým, docela příjemným, na
památky plným koutkem světa, který nikdo nebude brát vážně. Miliarda
lidí v Číně, dvě stě padesát milionů v Indonésii, Japonsko a tak dále.
Jestli si někdo může myslet, že obstojíme jako malé státečky,
roztroušené po Evropě, to je strašný omyl. My se musíme spojit. Když to
neuděláme, tak na to doplatíme.“ Miliarda Evropanů a proti tomu sedm
miliard ostatních…

Nemocní první muži republiky

Program pak pokračoval diskusí. První otázka zněla následovně: „Proč
nekandidujete na prezidenta?“

„Kdo zná české a československé dějiny, ví, že Masaryk měl v
třicátých letech za sebou mrtvici, nemohl pořádně vykonávat svoji funkci,
museli jeho podpisy dělat razítkem,“ vzal to „z gruntu“ Schwarzenberg.
„Poslední léta to bylo zbytečné trápení starého muže, který věděl,
že to končí. Politici, aby se vyhnuli volbám, jej ještě do funkce nutili.
Hácha, vědomě jako oběť, když Beneš odešel do Londýna, věděl, že
může na Hitlera doplatit. Choval se statečně, vím to dokonce z rodinné
paměti, protože ještě v roce 1939 pozval mého otce na skleničku. Nerad byl
v Lánech a jako protektorátní prezident se snažil. Pak rychle pokročila
jeho choroba a v letech 1942, 1943 nebyl pán sama sebe, Němci s ním mohli
manipulovat. Ale to bylo pokračující nemocí, to mu nemůžeme vytýkat. Jeho
mozek fungoval a dělal, co bylo možné. A třetí pak Beneš, který měl
první mrtvičku v roce 1945 a za dva a půl roku pak druhou, a tudíž v
klíčových okamžicích února 1948 byl velice oslaben a podřídil se
Gottwaldovi. To naznačuje tomu, že když člověk dosáhne jistý věk a zná
české dějiny, by neměl aspirovat na funkci spojenou s nesmírnou
odpovědností. Nesmíme zapomínat, že prezident republiky je poslední
pojistka státu,“ upozornil bývalý kancléř Václava Havla. „Považoval
bych za nezodpovědné kandidovat. Bylo by docela normální, kdybych dostal
mrtvici a bohužel nezemřel, ještě bych tu oslabený byl, neschopný
vykonávat funkci. Proto jsem řekl ne, v tomto věku nemám garanci,“
odpověděl poněkud obšírněji Schwarzenberg.

„Kdy by mohla vzniknout evropská armáda?“ chtěl vědět mladý student.

„To bude dlouhá doba. Evropské síly v tomto nasazení, které by
nepodléhaly v rámci NATO Spojeným státům nebo Turecku. Každý člen NATO
má totiž právo veta. Jsou oblasti, třeba na Středním východě, kde máme
velmi odlišný názor s Tureckem, nebo to není zájem USA. Musíme mít
nezávislé síly. Jestli to bude klasická armáda národního státu nebo
jinak, je technická otázka. To uběhne delší čas. Ale musíme ji mít,“
odpověděl tentokrát poměrně krátce exministr.

Další otázka oživila publikum: „Jak hodnotíte kandidaturu Mirka
Topolánka na prezidenta?“

„Jako politik byl často sporný. Já jsem sloužil v jeho kabinetu, takže
jej znám velmi dobře. Má dvě veliké výhody. Za prvé, je to veliký
bojovník. Zažil jsem ho, znám ho více než dvacet let. A protože Miloš
Zeman je zkušený starý borec... Sice pajdá stejně jako já, také ohluchl
jako já, nicméně, je to velký bojovník a liška podšitá, který tu moc
miluje. A proto udělá vše, co je možné nebo i nemožné. Takže proti němu
potřebujete kandidáta, který to ví a je bojovník také. Což Topolánek je.
A zná Zemana také už dvacet let. To je jeho výhoda. Nepatří k těm
kandidátům, na kterých se znepokojením pozoruji, že si myslí, že
kandidatura proti prezidentu Zemanovi je taková procházka růžovým sadem. Ne,
je to politický boj. Topolánek to ví a je tvrdý bojovník. Jsem rád, že
tento boj oživí, i když pravděpodobně všichni ostatní protikandidáti
Zemana velice podceňují,“ uvedl Karel Schwarzenberg.

Zemanovi prý nevadí, že není úplně zdravý. „Je opravdu zkušený borec.
Topolánek zná situaci. Uvnitř v ODS jsou roztodivné osoby a panuje tam k
němu nedůvěra. Osobně s ním nemám špatné zkušenosti. Byl jediný z
politiků, které jsem poznal, který byl sprostý jako špaček, byl velmi
tvrdý, ale když jste si jednou dali slovo, tak to dodržel. To je mezi
českými politiky výjimka.“

„Jak zastavit agresivní politiku Ruska a Číny?“ zeptal se bojovně
naladěný student. „Zastavit je nemůžete, jsou to velmoci. Je důležité,
abychom dělali kroky, které by jak Ruské federaci, tak Číně naznačily,
kde jsou meze. Proto jsem pro, aby se zachovaly sankce, budou-li další
agresivní choutky Ruské federace, tak bych je dokonce zvětšil. Síly NATO by
měly v Pobaltí nebo Moldávii zabránit něčemu takovému, co se stalo na
Krymu. Být připraveni všude a včas zasáhnout. V Číně se očividně
Spojené státy snaží získat spojence, mezi které nyní patří Vietnam, se
kterým vedly dlouhou válku. Vietnam je nadále komunistická země, ale mám
dnes větší obavu z Číny než z USA. Jde o to, aby se i s dalšími
velmocemi jako Indonésií či Indií domluvili, aby zabránili čínskému
dobrodružství. Je to trpělivá práce. Tak jako Spojené státy si po druhé
světové válce uvědomily, jaké nebezpečí číhá ze Sovětského svazu, z
Moskvy,“ odpověděl bývalý ministr a neopomněl si rýpnout do
poklonkování Číně z hlediska našich vrcholných představitelů: „Samozřejmě
je trochu divné, že se kloníme takové zemi jako Čína až k zemi a lezeme
do ní, až jsou vidět jen špičky bot. To je poněkud nešťastná politika.
Většina evropských států má s Čínou hluboký obchodní deficit. A její
zájmy v Africe – Čína nastupuje místo kolonizátorů do francouzské nebo
anglicky mluvící části Afriky, bezostyšně je vykořisťuje,“ povzdychl
si host.

Do cvokhausu s Kimem a reptající Češi

Následoval dotaz mladíka na Severní Koreu – jak by se s ní mělo zacházet.
Schwarzenberg odpověděl: „Býti připraveni na všechno včetně vojenského
zásahu. Ale opatrně. Protože jejich vůdce patří do péče pana doktora
Chocholouška. S pacienty v tomto stavu se musí zacházet velice opatrně. A
získat čas. I jemu se může stát, co nyní v Zimbabwe, že jej mohou
odstranit jeho vlastní generálové. Měli bychom být ale připraveni na
nejhorší.“ Na dotaz dívenky ohledně porevolučního stavu naší země
exministr odpověděl: „Dříve třeba na severu Čech byla města špinavá,
rozpadající se domy, umírající lesy. Když dnes projíždím tím krajem,
tak se to v dobré strašně změnilo. Ten vývoj byl tedy pozitivní,“ popsal
vlastní zážitky a zkušenosti Schwarzenberg. „Za to, kromě vlastní píle,
vděčíme prostředkům EU a také, že máme otevřený trh EU a našim
výrobkům se daří. Dotace na opravu památek, filtry v teplárnách a
elektrárnách, které zachránily naše lesy, za to všechno vděčíme EU. Ale
v každé hospodě se na EU nadává. Představte si, že bychom v posledním
desetiletí neměli peníze z EU, kdybychom neměli otevřené trhy, nemohli
cestovat. Jak by to vypadalo, vidíme na balkánských státech, které jsou
mimo EU. My bereme oběma rukama, seč síly stačí, a reptáme furt. To je ta
naše evropská politika,“ uvedl host, jehož slova doprovodil potlesk ze
zcela zaplněného sálu plzeňské radnice.

Rozkradené, občanskou válkou zmítané Sudety

K dotazu ohledně eura mj. uvedl, že: „…největší kritika EU byla od
hlavy českého státu Václava Klause. A to nám škodí. Hospodářsky na euro
máme, jsme ve středu Evropy a naší politikou se sami stavíme na okraj.

Vztah k sudetským Němcům, jejich vyhnání a kam se poděl jejich majetek? To
byla další otázka z auditoria. „Tehdejší čeští sudetští Němci jsou
mladíci jako já a ještě starší. Je jich tak málo, že to nehraje roli.
Odsun nám uškodil, to dodnes vidíte v těch oblastech, třeba na Šumavě, co
se tam všechno dělalo, a dnes je to uměle umrtvené. Z vesnic zbyla divočina.
Je to sice krásné, ale hodně podivné. Zarostlé, opuštěné vesnice. A
majetek? My jsme to všechno rozkradli! Zvýšil hlas Schwarzenberg. Poté k
tématu dále pokračoval: „Já jsem to zažil. Nejdřív přišli z
vnitrozemí rabovací, oficiálně revoluční, gardy. Někteří v oblečení
Afrikakorps – co Němci byli v Africe poraženi, stáhli odtud armádu a byli
v Čechách, tak revoluční gardy měly jejich oblečení. Pak přišli
nadšení vlastenci, ty taky pamatuji, ti přišli osidlovat, vrátit národu
starou českou půdu, snažili se upřímně to zvelebit. Pak přišel převrat
roku 1948 a politicky podezřelí se tam nemohli pohybovat. Poté se tam
snažili usadit lidé, kteří přišli do Československa. Romové ze Slovenska,
Rumunska. Pak estébáci, pohraničníci. Dříve byly Sudety hospodářská
oblast, kde kvetl lehký průmysl, a dodnes se z toho krajina nedostala. Prostě
občanská válka. I v Americe bylo ve válce Severu proti Jihu vidno, která
část byla poražena a která vyhrála,“ uvedl srovnání čestný předseda
TOP 09. „Dodnes v některých částech Krušných nebo Jizerských hor
vidíme, která část kde byla.“

Na dotaz k budoucnosti SPD a „Kotlebovi, který na Slovensku už nemá
budoucnost“, uvedl host optimisticky: „Naštěstí ztratili hejtmanství.
Kotleba už není župní hejtman. Slováci mají velmi rozumného prezidenta,“
pochválil Kisku Schwarzenberg, a pak se zachmuřil: „Já jsem netušil, že
ta hesla a nenávist, která si pamatuji z dětství, z protektorátu, tak že
se zase objeví za několik desetiletí. Připomíná mi to třicátá a
čtyřicátá léta. Rozdíl je, že Kotleba používá folklor Slovenského
štátu s těmi uniformami. To tady nemáme. Ale že máme zde politiky, kteří
těží z nenávisti a ze strachu, je pravda. A je také pravda, že při
volbách posílili. Je slabá výmluva, že se to děje i u sousedů. Ano,
souhlasím, děje se to také v sousedních státech. Já jsem myslel, že jsme
se poučili. Prdlajs!“

Od komunistů přes Izrael až po Havla

„Byla chyba, že se po revoluci KSČ nezakázala?“ dotázala se mladá
dívka. „Nebylo by to realistické. My jsme měli zachované Národní
shromáždění, jenom jsme tam přikooptovali nové nekomunistické poslance.
Nesmíme zapomenout, že většina všech čtyř komor československého
parlamentu, i ti noví byli jednou v životě v komunistické straně,“
zareagoval Schwarzenberg. Poté následovala otázka k naší politice vůči
Izraeli. „Byli jsme jeho prvními podporovateli a dodávali jsme mu zbraně.
Stalin tehdy doufal, že Izrael se k němu přidá. Byl jsem tam v roce 1964 a
bylo to fascinující. V kibucech se nezamykalo, byl to nadšený národ. V
budově izraelského ministerstva zahraničí se mluvilo z valné části česky.
Většina ministerských úředníků, diplomatů bylo z Československa. To se
změnilo. Dnes je tam jiné složení obyvatelstva. A přiznávám, že dnešní
izraelské politiky považuji za nešťastné,“ konstatoval host. Posledním
dotazem byla otázka mladého organizátora na Václava Havla, co by o něm
Karel Schwarzenberg řekl, když mu dělal kancléře. „Byla to opravdu
mimořádná osobnost. Plachý, skromný člověk,“ odpověděl jednoznačně
hradní pán z Orlíku.
