Generál Šedivý: Připravme se, ještě je čas. Ohrožení se blíží

ROZHOVOR Přítomnost milionů uprchlíků v Evropě, mezi kterými jsou i
radikální islamisté, je bezpečnostním rizikem také pro Českou republiku.
Nedávný špičkový velitel české armády a nyní pedagog Vysoké školy
CEVRO Institut generál Jiří Šedivý proto doporučuje vytvářet pomocné
policejní sbory, které běžně fungují v jiných státech západní Evropy.
Podle něj se musí v Sýrii nejprve porazit Islámský stát a teprve potom je
možné řešit budoucnost Bašára Asada.

V souvislosti s uprchlickou krizí slýcháme o humanitární katastrofě, ale i
o bezpečnostních hrozbách ze strany migrantů, mezi kterými mohou být
vycvičení vojáci či teroristé. Nejvíce jich má být, podle vyjádření
některých zahraničních expertů, právě v Německu. Tamní policie
poslední dobou zatkla několik příznivců IS, násobí se také počty
salafistů, kteří chtějí v SRN založit „pobočku“ IS. Myslíte si, že
to i pro Českou republiku představuje bezpečnostní riziko?

Podobně jako pro zbytek Evropy a tu západní především, je i pro Českou
republiku tento vývoj bezpečnostním rizikem. Ostatně poslední policejní
zásah včetně přestřelky v Belgii v tomto týdnu je potvrzením, že se
buňky islamistů v Evropě skutečně etablovaly a nebude jednoduché je
eliminovat. Česká republika je sice stále mimo hlavní sféru zájmu
islamistů, ale to nebude trvat věčně. Na tuto situaci se musíme
připravovat. Naší výhodou je to, že máme ještě nějaký, i když
limitovaný čas. Dovolím si připomenout, že vámi uvedená situace nepanuje
jen v západní Evropě, ale před několika dny byli zadrženi islamisté v
Kosovu, kteří měli provést údery v Srbsku. Signálů přichází čím dál
víc a nejsou to jen informace o potenciálním nebezpečí, ale jde o reálné
události.

Má česká armáda nebo policie dost vycvičených specialistů, kteří by
byli schopni eliminovat například ojedinělé teroristické útoky? Disponují
naše bezpečnostní složky také potřebným technickým vybavením pro tento
boj?

Především policie je určena pro boj s teroristy. Vedle policie i
zpravodajské služby. Zastávám názor, že jsou tyto složky připraveny a
vyzbrojeny celkem dobře. Je to ale jen dojem, protože jsme naštěstí neměli
„příležitost“ je vyzkoušet v praxi při nějakém skutečném
teroristickém úderu. Bohužel, ani sebelepší příprava nemůže
stoprocentně eliminovat toto riziko. Problém naší policie není ani v počtu
specialistů, jako spíš v nedostatku odpovídajícího množství lidí k
zajištění všech nezbytných úkonů při preventivních opatřeních nebo
následně po případném úderu. V takových situacích je zpravidla
požadavek na poměrně velký počet lidí, policistů a následně i armádu
vyslanou k posílení PČR při realizaci všech činností. Problémem je
totiž redukce počtu vojáků v české armádě, spočívající v celkovém
snížení počtu útvarů nebo v poměrně velké nedoplněnosti. Jinými slovy,
i armáda má své limity a není schopná veškeré požadavky zajistit. Jejím
úkolem je především vnější obrana státu. Posílení policie je jen jeden
z dalších úkolů, které má armáda podle zákona plnit. I přesto musí
být schopna zastávat svoji hlavní roli, tedy bojovat. Proto má mít pořád
své hlavní útvary k dispozici a neoslabovat je podobnými úkoly. Zní to
poněkud nepříjemně, ale armáda musí být schopna plnit především svoji
hlavní roli. A pokud bude muset vyčlenit větší množství vojáků k
posílení policejních složek při případném teroristickém útoku, bude to
jen na omezenou dobu. Aby se Česko vyhnulo této situaci, měla by policie
přistoupit k podobnému opatření, jako v jiných státech na západ od nás,
a to budovat své pomocné policejní sbory a je jedno, jak se budou jmenovat.
Není to všelék, ale cesta, jak zmírnit disproporci mezi potřebou a
možnostmi našich bezpečnostních složek při teroristickém útoku, ale
nejen při něm.

Rusko nyní částečně stahuje svá letadla ze Sýrie s tím, že svůj úkol
už splnila. Má tedy své dílčí vítězství. Je to důvod, proč věřit v
trvalost syrského příměří? A nebudou ruské síly chybět v boji proti IS,
i když se s americkou stranou dohodly, že v boji proti terorismu budou
pokračovat? Koalice některých arabských států v čele s USA zatím nebyla
moc úspěšná…

Rusko sledovalo především své národní zájmy. Mezi nimi byl primárně
cíl zajistit funkčnost základen v Sýrii a tím uplatňovat svůj vliv ve
východním Středomoří. Kdyby padl režim Bašára Asada, určitě by byla
zrušena smlouva mezi Sýrií a Ruskem (dříve se Sovětským svazem). Rusko ve
svém působení v Sýrii posílilo Asadův režim, vrátilo pozici Asadově
armádě, oslabilo pozici Islámského státu, a dokonce i Turecka. Cílem Ruska
bylo i zaměření se na tu část bojovníků IS, kteří přišli z území
Ruska nebo z okolních států. Rusko zveřejnilo, že zlikvidovalo leteckými
údery přes dva tisíce islamistů, kteří přišli z Ruska a sousedních
států.

Pokud by se situace změnila, Rusko by se do Sýrie vrátilo. Nyní nadále
udržuje minimální počty na svých základnách v Sýrii (až tisíc lidí) a
bude pokračovat v bombardování IS i dalších nepřátelských sil vůči
Asadovu režimu. Provádět to bude ale jen v takovém rozsahu, který bude
nezbytný pro realizaci záměrů Moskvy.

Ve věci Sýrie pomalu utichají hlasy volající po odchodu Bašára Asada a
začíná to vypadat, že dosavadní prezident se u moci udrží. K tomu
německý prestižní týdeník Focus citoval tajný dokument ústředí NATO,
který hodnotil ruské útoky v Sýrii za přesné a efektivní. Oficiálně
však před tím západní lídři ruské angažmá v Sýrii kritizovali. Jaká
je vlastně skutečnost podle vašeho názoru?

Podle mého názoru, analýza NATO byla přesná a výstižná. Ruské údery
byly vedeny s mnohem větší intenzitou než údery koalice a mnohem
bezohledněji. Mimo to Rusové používali své základny přímo na bojišti.
To jim umožnilo mnohem větší operativnost a takzvané operační tempo, při
relativně nižších nákladech. Intenzita, se kterou Rusové do operace
vstoupili, překvapila i koalici. Co se týká osoby Bašára Asada, tak
poměrně nelogicky se téměř všechny státy soustředěné kolem USA a EU
zaměřily na jeho odstranění a oslabily tím celkové úsilí v boji proti
Islámskému státu. Bašár Asad byl sice krok za krokem eliminován, ale tím
se zároveň prodlužovala doba boje proti IS. Vstup Ruska do konfliktu vyrovnal
poměry a zároveň upozornil na fakt, že se musí brát vážně i Asadovy
zájmy a té části syrské společnosti, kterou reprezentuje, a jak jsem
výše uvedl výše, i zájmy Ruska. Celá situace se tak dostala blíže k
reálnému řešení. To spočívá v tom, že v Sýrii se musí nalézt
komplexní přístup a akceptovatelný model pro všechny strany konfliktu.
Nejprve je nutné porazit Islámský stát a následně se pak dá řešit osud
Bašára Asada. Ten beze sporu nemůže stát v budoucnu v čele Sýrie.

„Náš muž v NATO“, generál Petr Pavel, označil Rusko za větší
bezpečnostní hrozbu než Islámský stát. NATO přisouvá vojska k ruskému
území, z Pobaltí, z Polska i odjinud. Slýcháme, že Rusko je i nadále
hrozbou pro Evropu. Je tomu tak? Berete vážně odhady tvrdící, že při
obsazení Pobaltí by NATO nestihlo reagovat? Či spíše hrozbu „hybridní“
války proti EU, spočívající v podpoře stran a politických názorů
obecně usilujících o rozpad EU a příklon jejích členských zemí k Rusku?

Mám za to, že generál Pavel použil příklad pro zvýraznění slabin NATO,
ale že situace není tak dramatická, je zřejmé. Na druhou stranu Rusko se
pravděpodobně dostalo z krize ozbrojených sil a my musíme na tuto situaci
reagovat. Rusové, s ohledem na svoje schopnosti, mohou použít své síly k
provokacím, ale především mohou uplatnit některé praktiky, které známe
pod moderním pojmem „hybridní válka“. A to nejenom v Pobaltí, ale
kdekoliv, kde bude oslabena soudržnost společnosti některého ze státu
naší Aliance. Stále více pronikají na veřejnost informace, že Rusko
podporuje různé politické subjekty nacionálního a radikálního zaměření
– jako je německá Pediga nebo francouzská Národní fronta Le Penové. V
tom vidím mnohem větší hrozbu.

Situace Ruska může vypadat zneklidňujícím způsobem i díky problémům s
cenou ropy, která podráží ruské hospodářství. Lidé sice Putinovi
věří, nicméně ani Rus nemusí vydržet všechno. Máme se bát obnovení
konfliktu na Ukrajině nebo začátku jiné války za účelem vybuzení
vlastenectví a zakrytí vnitřních problémů? Jaké faktory v „ruské“
problematice jsou běžně opomíjeny?

Samozřejmě, že Rusko bude posilovat svoji pozici, kdekoliv to bude jen
možné. Zamrzlý ukrajinský konflikt na východní Ukrajině je jedním ze
žhavých želízek, které může Rusko použít. Za této situace se ale mohou
objevit i jiné problémy, jež jsou dnes v Rusku utlumeny. Například
islamistická hnutí na jihu Ruska – Čečensko, Ingušsko a podobně. Již
dříve se například opatrně mluvilo o nespokojenosti východních gubernií
s centrální politikou Moskvy. Rusko má mnoho svých vnitřních problémů,
které mohou být otevřeny v tom nejméně očekávaném okamžiku. Ale ani
Rusové dnes nejsou úplně neznalí skutečné situace, a pokud bude
nepříznivý trend ve vývoji ruského hospodářství pokračovat, může to
znamenat vážný vnitřní problém, který nebude Putin schopen vyřešit.

Ministr zahraničí Zaorálek vystoupil v právě uplynulých dnech s poměrně
ostrými výroky vůči Rusku. Jednak podle něho Rusové posílají do Evropy
uprchlíky a přiživují migrační krizi. Za další prý Rusko zůstává
nevypočitatelné, hraje podle jiných pravidel, proto si neumí představit
návrat do běžných vztahů. Ostatně podle Zaorálka je Česká republika
připravená podpořit nové sankce vůči Rusku kvůli případu zadržované
ukrajinské pilotky Savčenkové. Podle ministra je to odporný,
vyprefabrikovaný případ. Co k tomu všemu říci?

Nemám úplně všechny informace, ale zdá se mi to až příliš komplikované.
Rusové přece neorganizují uprchlickou vlnu do Evropy. Že se, jak jsem uvedl,
bezohledným bombardováním zvýšila vlna migrantů utíkajících z území
bombardovaného Rusy, to je určitě pravda. Otázkou ovšem zůstává, zda by
se nezvyšovala tato vlna v případě, kdyby další území ovládal
Islámský stát nebo takzvaná umírněná opozice. Mimo to velká část
uprchlíků vůbec není ze Sýrie, ale i jiných států Blízkého východu a
Afriky. K případu paní Savčenkové se nemohu vyjádřit. Jednoduše proto,
že nevím, co je skutečnost a co propaganda. A to jak z jedné, tak z druhé
strany.
