Martin Komárek: Když mě jako novináře uráželi Zeman nebo Paroubek, byl
jsem hrdý. Okamuru znám jako slušného a inteligentního člověka

ROZHOVOR „O tom, zda vražda novináře Jána Kuciaka souvisí s jeho prací,
budu spekulovat, až budeme mít reálnější poznatky. Dnes o tom nevíme
pranic,“ upozorňuje Martin Komárek. Sám byl jako novinář opakovaně
terčem útoků a vyhrožování od politiků i anonymů, ale připomíná, že
na urážky ze strany například Jiřího Paroubka nebo Miloše Zemana byl
hrdý. Vraždu novináře odsuzuje, ale zároveň by ze žurnalistů nedělal
posvátnou krávu. „Jako politici máme všechny možné hříchy, ale těch,
kteří by chtěli reálně použít kalašnikov místo voleb, je velice málo,“
vysvětlil Komárek.

Jako nebezpečné stádo jste popsal poslance ve Sněmovně a označil jste ji
za „sanitární dům přetvářky, zloby, nesplněných slibů“. Jak
vnímáte toto stádo při současném koaličním vyjednávání?

Sněmovna funguje pořád stejně. Místo, kde se uzavírají neskutečné
zákulisní kšefty, ostatně zvolení Ondráčka do čela výboru, který má
dozírat na GIBS, je toho důkazem.

Nevidíte tedy žádnou změnu?

Zcela jistě ne. Určitě to vyjednávání mají ještě těžší, protože je
ve Sněmovně moc malých stran a ty malé strany se všemožně snaží svůj
mrzký výsledek zhodnotit vyjednáváním, kecáním a cacnováním se.

Řekl jste mi, že „snaha o kriminalizaci Andreje Babiše je snahou o
záchranu sociální demokracie“. Jak je na tom nyní právě během
vyjednávání?

Sociální demokracie teď hraje zcela jednoduchou a průhlednou hru, kdy
trestně stíhaného člověka označují za problém. To neznamená, že je
nepřijatelný, tedy: my ten problém za něco vyměníme. Já už jsem kdesi
napsal do svých Komárkových novin, že takové vyjádření mi připomíná
něco jako: hele Honzo, strašně se mi nelíbí tvůj sestřih, ale už mi to
konečně udělej.

Za co podle vás ČSSD tento problém vymění?

Bude chtít maximalizovat mizerný volební výsledek, získat jedno, spíše
dvě silová ministerstva a bude handlovat až na hranici dosažitelného, což
se jí může nevyplatit, protože Babiš kromě toho, že je dobrý obchodník,
je i prudký a nenechá se vydírat.

A jaké šance má ČSSD nyní v čele s Janem Hamáčkem a Jiřím Zimolou?

Já Hamáčka znám a jako jednoho z mála sociálních demokratů jsem si ho
vážil a považoval za člověka, který drží slovo. Můžu se mýlit. Zimola
byl tátův kamarád, takže toho nehodnotím.

A co říkáte na možnou spolupráci s komunisty? Souhlasíte s kritiky, že
KSČM nemá v demokratickém státě ve vládě co dělat? Nebo Babišovi
prostě nezbývá nic jiného?

Možná si kritici vzpomenou, že François Mitterrand vzal ve Francii silné
komunisty do vlády, a tím je nadobro zničil. Já třicet let po revoluci, kdy
KSČM – kromě toho, že jde o stranu, se kterou absolutně v ničem
nesouhlasím – neprovedla nic, čím by ohrozila náš demokratický režim,
nevidím důvod, proč je z rituálních důvodů proskribovat.

Stále trváte na tom, že se do Sněmovny zatím vrátit nehodláte?

Vzhledem k tomu, že nejsou volby dalšího tři a půl roku, takže nebude
možnost, je to tak.

Jde mi spíše o to, zda se nějak změnil váš postoj od doby, co jste mi
řekl, jak rád jste, že se do Sněmovny po poslední návštěvě už
nemusíte vrátit.

Zatím ta radost trvá, ale neříkám, že mě politika už nikdy neosloví.
Já jsem komentátor a komentátor je člověk politický, když dělá svoji
práci poctivě, a na tom povolání politika je cosi fascinujícího a
přitažlivého.

Co je to?

Hlavně dvě věci. Jedna je, řekneme, rychlošípácká. Máte možnost nebo
alespoň iluzi možnosti měnit věci k lepšímu. Druhá věc je
přízemnější. Pořád se kolem vás něco děje a druzí lidé vám dávají
najevo, jak jste důležití, což ješitnost každého člověka příjemně
polechtá.

Na Slovensku byl zavražděn investigativní novinář Ján Kuciak se svojí
snoubenkou. To, že jejich zastřelení souvisí pravděpodobně s novinářskou
prací Kuciaka, tvrdí i policie. Novinář Ondřej Kundra na sociální síti
poznamenává, že takto to dopadá, když někdo v legraci hovoří o
zabíjení novinářů: „Chytnout za hlavu by se měli všichni ti, kteří
novinářům vyhrožují. V Česku k jejich likvidaci nabádá například
prezident Zeman, a není v tom rozhodně sám,“ psal na Twitteru. Měl by se
změnit přístup k novinářům? Kdo by se měl chytit za hlavu?

Předně, já o tom, že tato vražda souvisí s jeho prací novináře, budu
spekulovat, až budu mít o tom jakékoliv reálnější poznatky. Dnes o tom
nevíme pranic. Zdůrazňuji pranic. Jsou to plané spekulace, něco málo
vědí vyšetřující kriminalisté. Co se týče vyhrožování novinářů,
já sám jsem byl několikrát jeho objektem, ať už od činných politiků,
tak od neznámých pisatelů a anonymních dopisů a e-mailů. Vždy jsem si z
toho dělal legraci, což však neznamená, že to schvaluji. Nejde jen o
novináře, když někdo řekne: zlikvidujte doktory, zlikvidujte potápěče,
tak je to prostě blbost míněná žertem. Když někdo řekne: zlikvidujte
židy, je to už trestný čin.

Snižují útoky politiků postavení novinářů v očích veřejnosti? Může
to být dokonce jejich účelem?

Myslím, že přesně naopak. Byl jsem hrdý na to, když mě Paroubek, Zeman
uráželi, dokonce bych řekl, že se tím zvyšovala má důvěryhodnost.

Nicméně útoky přicházejí jak od prezidenta, tak od Andreje Babiše, Tomia
Okamury a dalších. Není to podle vás problém?

Je obecný problém, jak se politici na veřejnosti vyjadřují. Mnohdy je to
strašné, ale netýká se to pouze novinářů, ale i češtiny, dopouštějí
se sprostých slov, urážek menšin a tak dále a tak dále. Je to hrozné, ale
nedělal bych z novinářů posvátnou krávu. Tím neříkám, že jejich
vražda je omluvitelná.

K veřejnoprávním médiím se ještě dostaneme v dalších otázkách. Josef
Klíma k zastřelení slovenského novináře řekl, že diskutovali s kolegy,
proč se jim za celou dobu kariéry nic nestalo. Došli k závěru, že elity si
zvykly na to, že ať novináři objeví a zveřejní cokoliv, jim se stejně
nic nestane, takže proč by ztráceli čas a peníze likvidací. Je stav u nás
skutečně takový?

Je to bonmot a je docela dobrý. Je lepší než bonmot Zemanův o likvidaci
novinářů. Já sám jsem byl kolegou Sabiny Slonkové, když na ni plánoval
atentát vysoký úředník. Je to hrubá nadsázka a není tomu tak. Nás
politiky berou opravdu s velkou rezervou a vím, že máme všechny možné
hříchy, ale těch, kteří by chtěli reálně použít kalašnikov místo
voleb, je velice málo.

Přejete si personální změny v České televizi, nebo se domníváte, že by
šlo o ohrožení demokracie?

Já jsem byl předseda mediálního výboru čtyři roky a znám na rozdíl od
drtivé většiny těch, kdo se o televizi baví, zákony. Personální změny
jsou možné ze dvou důvodů. Jednak když se rozhodne generální ředitel,
který má absolutní moc, nebo při změně generálního ředitele, když ho
po písemném napomenutí odvolá Rada České televize. Není to otázka
přání, ale zákonného postupu.

Miloš Zeman vysvětlil, že ke změnám by mohlo dojít poté, co nebude
schváleno hospodaření televize…

Podle zákona pokud poslanci dvakrát neschválí výroční zprávu o
hospodaření televize, rada automaticky padá, bude zvolena nová a může
odvolat ředitele. To je zákonný postup v rukou poslanců, kteří tu možnost
mají. Já osobně jsem bohužel neúspěšně prosazoval německý model, kdy
jsem chtěl, aby jakákoliv moc nad veřejnoprávními médii byla vzata z rukou
politiků. Doufejme, že se podaří to do budoucna prosadit.

Čím to je, že se zvedá taková vlna kritiky vůči veřejnoprávním
médiím?

Je kvalifikovaná domněnka, že ve společnosti celkově klesá důvěra k
médiím, ať jsou jakákoliv. Lidé se více pohybují na internetu a
sociálních sítích a nechtějí, aby jim někdo předkládal prefabrikované
názory. Řekl bych, že kritika na hlavu České televize je tolik
medializována, protože redaktoři někdy reagují jako urážlivé staré
panny, a když se někdo zmíní jen lehce o tom, že jejich fěrtoch není
podle poslední módy, začnou řvát jako podsvinčata.

Když jste zmínil, že lidé se více pohybují na internetu a vyhledávají si
informace, jsme hloupí na to, abychom některá rozhodnutí vzali do vlastních
rukou prostřednictvím referend?

Já jsem byl skutečně čtyři roky ve Sněmovně a musel bych českým lidem
pohrdat až do morku kostí, kdybych si nemyslel, že rozhodují
kvalifikovaněji než Sněmovna. Zcela jistě máme mít referendum o
důležitých věcech. Jsem dokonce i pro referendum o případném vystoupení
z Evropské unie, v tom jsem na jedné lodi se Zemanem a ve volném čase a za
vlastní peníze bych objížděl republiku a argumentoval, abychom
nevystupovali. Ale na referendum máme právo a musí být vyhlášeno za
vážných reálných podmínek. Musejí být potřeba statisíce podpisů,
není možné ho vyžadovat na přání nějakého uřvaného politika a jistě
víte, koho mám na mysli.

Tomia Okamuru. Když už jste na něj narazil, jak hodnotíte jeho politiku a
způsob, jakým ji prosazuje?

Já znám Okamuru jako slušného a inteligentního člověka, který je ovšem
nesmírně schopný obchodník a narazil na díru na politickém trhu, což jsou
lidé, kteří mají strach z přistěhovalců, islámu, lidé, kteří jsou
frustrovaní a mají oprávněnou nedůvěru k politice našeho státu. Ti mu
dali tolik hlasů a on dělá maximum, aby jejich názory prosazoval, což je
legitimní.
