Saša Uhlová vzpomíná: Před 37 lety nám doma rozkopli dveře policajti...

Saša Úhlová v komentáři pro Deník Referendum konstatovala, že ke své
minulosti přistupujeme s fanatismem, který nám neprospívá. Znovu si to
uvědomila, když si její maminku pozvali k výslechu. Ne proto, že by něco
provedla, ale proto, že se jí před 37 lety dělo příkoří, za které nesla
odpovědnost komunistická policie. Úhlová se podivuje tomu, že je 37 let
poté prošetřován jeden komunistický policista, když je řada
závažnějších zločinů promlčená.

Před 37 lety vtrhla do bytu Uhlových komunistická policie a jala se
prohledávat jednotlivé místnosti, aby zjistila, zda se v domě nenacházejí
osoby páchající protistátní činnost. Do bytu vstoupili policisté bez
povolení a ani trochu je to netrápilo. Zkrátka vykopli dveře a byli uvnitř.
V bytě nenašli nikoho než jednu maminku a dvě malé děti, ale z toho si
prý policisté vrásky nedělali.

„Sedmatřicet let poté pozvali mou mámu k výslechu. Událost si vybavila,
až když si přečetla svou vlastní stížnost. Jeden z uniformovaných
policistů je prý ještě naživu a policie, konkrétně Úřad dokumentace a
vyšetřování zločinů komunismu, se tím zabývá. Máma se
vyšetřujícího trochu vyděšeně ptala, jestli si uvědomuje, že to bylo
před sedmatřiceti lety a že i vražda by už byla promlčená. Zločiny
komunismu jsou prý nepromlčitelné, ale doufám, že se nakonec ukáže, že
toto od uniformovaného příslušníka, kterému to přikázal ten tajný,
nebyl zločin, že jen plnil rozkazy. Nebo že si to ten policista rozmyslí. Ne
snad, že bych s vděkem vzpomínala na domovní prohlídky, na to, jak
odváželi pryč rodiče, anebo na rozkopnuté dveře, ale je potřeba mít
nějakou míru. Míra je přesně to, co tu ve vztahu nejen k minulosti schází.
Možná právě kvůli všem nepotrestaným zločinům, které někomu vážně
ublížily, by byl výsměch, kdyby se kauza jednoho uniformovaného policisty
řešila,“ soudí Uhlová.

Celý komentář najdete zde.

Podle Uhlové bychom neměli zapomínat, že vláda komunistů v padesátých
letech se lišila od vlády komunistů z let 70. a 80. V 50. letech na tom lidé
byli hůř, a pokud si to neuvědomujeme, znevažujeme údajně jejich utrpení.
Ke komunistické minulosti se dnes přistupuje s určitým fanatismem, který
mnoho lidí odpuzuje, takže už se nechtějí minulým režimem příliš
zabývat. I díky tomu si dnes lidé příliš nevšímají toho, že sami
svobodu ztrácejí.

„A víte, čemu se věnoval ten dobrý policista, který vyšetřuje onen
starý zločin komunismu, než se začal hrabat v archivech a hledat, koho
ještě potrestat? Hospodářské kriminalitě. To nevymyslíš,“ uzavřela
Uhlová.
