Je to těžké. Ale milujeme tu práci, sdělili Jakubu Jandovi bojovníci proti
ruské propagandě u Václava Havla

V úterý ve večerních hodinách se odehrála druhá tematická přednáška
organizovaná think-tankem Evropské hodnoty na téma „Jak porazit
dezinformační kampaň Kremlu“. Debatu, na které vystoupili novinář a
bojovník proti ruské propagandě Jakub Kalenský a zakladatel webu StopFake.org
Jevhen Fedčenko, moderoval zástupce ředitele think-tanku Jakub Janda.
Výsledek debaty je zřejmý, ruská propaganda nás ovlivňuje všechny a je
důležité proti ní bojovat.

V Knihovně Václava Havla se v úterý večer na debatě vedené Jakubem Jandou
z think-tanku Evropské hodnoty setkali bojovníci proti prokremelské
propagandě novinář Jakub Kalenský a zakladatel webu StopFake.org Jevhen
Fedčenko.

Hned první dotazy směřovaly na Jevhena Fedčenka, jak vlastně začal se
svým webem. Fedčenko uvedl, že cíl jeho webu je vyhledávat lživé články
na internetu a uvádět je na pravou míru, přičemž se soustředí předně
na ruská a ukrajinská média. „Nyní již máme celkem luxusní kolekci,
něco přes 500 příběhů, které jsme rozkryli a které jsou důkazem toho,
co se stalo současné žurnalistice.“

Janda se následně zeptal Kalenského, proč se rozhodl stát se odborníkem na
dezinformaci. Kalenský uvedl, že jedním z důvodů bylo jeho rozčarování
ze stavu současných českých médií a zároveň také ze způsobu, jakým se
informovalo o událostech na Ukrajině. „Chtěl jsem dělat něco
smysluplnějšího než jen psát články o tom, kdo co kde řekl na jaké
tiskové konferenci,“ vysvětlil. Cílem jeho práce je nyní rozkrývat
prokremelskou propagandu a její dopady a záměry v Evropě.

Fedčenko následně začal rozebírat, co přesně je dezinformační válka.
Jeho slovy se jedná o válku informací, která není vidět, je však všude
cítit a ovlivňuje dění více než válka konvenční. A na základě
důsledného sledování propagandy lze pak odtušit, co ruská vláda plánuje
příště. Kalenský dodal, že cíle propagandy se mění, EEAS East STRATCOM
Team, jehož je Kalenský členem, se snaží rozkrývat postupy prokremelských
médií, které informují v souladu se změnami ruských zájmů. Ne všechna
ruská média šíří propagandu a dezinformace, podotkl Kalenský s tím, že
raději mluví o prokremelské kampani než o ruské propagandě.

Fedčenko poté vysvětlil, že název ukrajinská krize je pouze eufemismem pro
evropskou krizi, kterou se snaží rozdmýchat právě prokremelská propaganda,
která zasahuje do rozhodovacích procesů jednotlivých zemí skrze
ovlivňování názorů veřejnosti, a vyjádřil spokojenost nad tím, že v
současnosti konečně i vlády začaly dávat pozor na to, že se to opravdu
děje.

Na otázku, jaký je vlastně největší úspěch prokremelské propagandy, je
podle Kalenského skutečnost, že si spousta veřejných činitelů myslí, že
ruský režim pro nás není nebezpečný. „Minulý týden jsem viděl
brilantní rozhovor s jedním ruským diplomatem, který začal větou: ‚Zajímalo
by mě, proč si lidé v EU myslí, že se ji Rusko snaží rozdělit.‘ No,
protože ji rozděluje?“ řekl Kalenský.

Janda chtěl po Kalenském vědět, jak by podle něj vypadal ideální svět za
rok boje proti dezinformační kampani. „Myslím si, že první věc, kterou
opravdu potřebujeme udělat, je monitoring. Stále nevíme, kolik těch webů
je, na kolik lidí cílí, na kolik lidí opravdu dosáhnou,“ řekl Kalenský
a dodal, že je třeba mít v každé zemi tak deset lidí na plný úvazek,
kteří by to monitorovali. „Je třeba to brát vážně.“

Fedčenko se rozmluvil o rozdílech mezi ruskými a evropskými médii, kdy
zahraniční novináři prakticky nemají přístup do Ruska, ale na druhé
straně ruští novináři se pohybují v každé evropské zemi a ruská média
taktéž. Nejde však o přímé zákazy, jelikož pokud by Rusko přímo
zakázalo někomu vstup do země, mohla by následovat adekvátní odpověď.
Spíše průtahy s udělováním víz, byrokracie a podobně. Fedčenko dodal,
že novináři pracující pro ruskou vládu nejsou novináři, ale prostě jen
bojovníci ve válce placení režimem.

„Nemůžete tvrdit, že by nějaká média měla být zakázána. To je proti
svobodě slova, ne? Mají právo na názor,“ řekl Kalenský s tím, že
bojovat proti prokremelským médiím je těžké, jelikož jsou zakořeněná v
našem vlastním systému, je však nutné si uvědomit, že publikovat názor,
který neodpovídá pravdě, je zkrátka lež.

Po přednášce nastal čas na otázky z publika a hned jeden z prvních
mluvčích chtěl vědět, jak je vlastně možné, že v zemích, které mají
tak špatnou zkušenost s někdejším sovětským režimem, stále přetrvává
pozitivní stav k Rusku. „Největší úspěch ruské dezinformační kampaně
je, že opravdu věříme jejich oficiálním zprávám,“ řekl Kalenský s
tím, že zkrátka věříme lžím, které produkuje nedemokratický režim,
jehož vrchní představitel opět zavedl sovětskou hymnu. Jen chceme věřit,
že Rusko nemá nic společného se Sovětským svazem.

Z publika pak vstal Rus žijící v České republice. Hned na úvod vyzval
všechny přítomné k tomu, aby popřáli všechno nejlepší Michailu
Gorbačovovi, který se v mnohém zasloužil o konec Sovětského svazu, a tedy
i současnost tak, jak ji známe. Následně se však dotázal, jaké přesně
dopady má prokremelská propaganda v České republice. Odpovědi se chopil
Fedčenko, který uvedl, že lze ovlivňovat obsah médií, dokonce i diplomacii
jednotlivých zemí. „Můžete vyvolat větší tlak na veřejnou diskusi,
můžete tlačit například na různé záležitosti EU,“ vysvětlil a dodal,
že například byl velký nátlak na zrušení sankcí, stejně tak jako bude
velký tlak na otázky ohledně Ukrajiny.

Další zajímavý dotaz z publika směřoval na rozdíly mezi Kosovem a
Ukrajinou, jelikož právě prokremelská propaganda prezentuje situaci Kosova
jako podobnou té na Krymu. Proč když se stalo Kosovo nezávislým, by tak
neměl dopadnout i Krym, a jak se tomu dá zabránit? „To je velmi jednoduché,
proběhla na Krymu genocida? Ne. Je Kosovo 51. americkým státem? Ne není,
tudíž tady máte dva rozdíly,“ řekl Kalenský a Fedčenko jej doplnil s
tím, že je nebezpečné používat příklad Kosova, obzvlášť s
přihlédnutím k tomu, že to byly ruské ozbrojené složky, které do Kosova
dorazily jako první, což Rusko mnohdy zapomíná uvést.

Z publika poté povstala ruská novinářka, kterou zajímalo, zda existují
nějaká konkrétní kritéria, na jejichž základě se dá určit, co je
propaganda. „No podívejte se, existuje taková vtipná definice, co je kachna.
Pokud to chodí jako kachna, vypadá to jako kachna, je to kachna. Tudíž pokud
se podíváte na konkrétní kus takzvané žurnalistiky a najdete znaky, že se
nejedná o fakta, je to propaganda. Pokud je to podpořené fakty, je to
žurnalistika. Všechno, co není podpořené fakty, je pak propaganda či něco
jí velmi blízkého,“ řekl Fedčenko. „Pokud analyzujete konkrétní
příběhy a ty zapadají do strategických narativů, ... jedná se o
prokremelskou dezinformační kampaň,“ dodal Kalenský.

„Důvod, proč byl náš tým založen, je, že dezinformační kampaň,
kterou vede současný ruský režim, je vnímána jako příliš nebezpečná,
než abychom ji nechali být,“ řekl Kalenský s tím, že pokud takto budou
vnímány dezinformační kampaně jiných zemí, budou se soustředit i na ně.

Na závěr se Janda obou novinářů zeptal, co milují na své práci. „Že
je důležitá,“ stručně reagoval Kalenský. Fedčenko nejdřív začal, co
na ní rád nemá, a to je ohromné množství času, které mu práce pojme. Co
se mu však líbí, je to, že se mu daří oživovat žurnalistiku. Také se mu
líbí, že mu lidé posílají peníze, jelikož tak dávají najevo, že jeho
práce má smysl. Uvedl, že mu přispívají i Rusové, kteří se stydí za
svou zemi a fandí jeho snahám.

Janda následně poděkoval všem zúčastněným a dodal: „Zdá se, že
poslední Ukrajinci jsou poslední Evropané, kteří pokládají své životy
za evropské hodnoty.“ Pak už jen zmínil číslo 9000, což je odhadovaný
počet mrtvých v ukrajinském konfliktu.
