Nejsme tady od toho, abychom pečovali o všechny bezprizorní památky. To nám
řekla ředitelka památkářů nad historickým klenotem

ROZHOVOR Restrukturalizaci NPÚ jsem nařídila kvůli lepšímu hospodaření.
Fungování památkové péče tím není ohroženo. Jsme nejlépe
hospodařící příspěvkovou organizací v kultuře. Ředitelce NPÚ v
Pardubicích Pemlové jsem vytkla postup ohledně hejtmanství. Ale manažerská
pochybení u ní nevidím. Nevím, proč by nemohla být v NPÚ zaměstnána
moje dcera. Nechystám se kandidovat za KDU-ČSL ministra Hermana. Tvrdí pro PL
Naděžda Goryczková, generální ředitelka Národního památkového ústavu.

Z jakého důvodu jste trvala na radikální restrukturalizaci Národního
památkového ústavu, která platí od roku 2013? Pokud vím, tak vás řada
památkářů upozorňovala na fakt, že to povede k destabilizaci největší
státní instituce v oblasti památkové péče... : Restrukturalizace byla
logickým vyústěním snah o efektivnější hospodaření Národního
památkového ústavu s veřejnými prostředky a odbornější řízení dvou
základních činností, které naše instituce podle statutu zajišťuje –
správy státních památek zpřístupněných veřejnosti a naplňování
úlohy odborné instituce památkové péče ze zákona. Do roku 2012 byla v
praxi na jednotlivých územních pracovištích vždy jedna z činností
upozaděna a zpravidla to byly správy památkových objektů, kterým se
nedostávala dostatečná pozornost. Obavy kritiků restrukturalizace se
nenaplnily, naopak změna organizační struktury přispěla k větší
transparentnosti a stabilitě NPÚ a umožňuje lépe naplňovat poslání
naší instituce. NPÚ dnes patří k nejstabilnějším a nejlépe
hospodařícím příspěvkovým organizacím resortu kultury, což potvrzují i
výsledky z uplynulého roku – půl miliardy návštěvníků a výnosy 490
mil. svědčí o hospodářské stabilitě, desítky úspěšných projektů v
oblasti výzkumu v objemu sto milionů korun ročně a nebývale bohatá
publikační činnost zase potvrzují rostoucí odbornou úroveň instituce.
Neznamená to však, že bychom se nepotýkali se žádnými problémy. Osobně
vidím velkou hrozbu v nízkém platovém zařazení pracovníků památkové
péče. Pokud se v nejbližší době nepodaří výrazně navýšit limit mezd
Národnímu památkovému ústavu, bude to do budoucna znamenat odliv
kvalitních pracovníků a v jeho důsledku snížení odborné úrovně
instituce. S tímto problémem se však potýkají všechny instituce v resortu
kultury. : Dosud nebyl přijat nový památkový zákon, jenž má nově
definovat funkci státní památkové péče. Proč jste tedy na jeho
schválení nepočkala? : Restrukturalizace NPÚ neznamená ani v nejmenším
reorganizaci fungování státní památkové péče, ale pouze změnu
organizace příspěvkové organizace, změnu jejího vnitřního uspořádání.
To je jeden z velkých omylů a nepochopení kritiků změn prováděných v
Národním památkovém ústavu. S památkovým zákonem to nemá nic
společného a přijetí nového zákona nemůže nijak uspořádání naší
instituce ovlivnit – nebyl tedy důvod na něj čekat. : I veřejně je již
známo, že pardubické pracoviště NPÚ se potýká s velkými odbornými i
manažerskými pochybeními ředitelky Pemlové. Sama jste byla před necelými
dvěma lety svědkem arogance paní ředitelky k veřejnosti. Proč pardubickou
situaci neřešíte? Pozorně ji dokonce sleduje i místopředsedkyně senátu
Miluše Horská... : Nemohu souhlasit s tím, že pardubické pracoviště se
potýká s velkými odbornými a manažerskými pochybeními ředitelky Pemlové
– to je názor několika kritiků. Naopak, paní ředitelce se podařilo dát
pracoviště v mnoha směrech do pořádku, především v oblasti
provozně-ekonomické. Dokazují to i nezávislé externí audity a kontroly
prováděné ministerstvem kultury, které navíc mohou porovnávat výsledky s
kontrolami z minulých let uskutečněnými v době působení jejich
předchůdců. Je však možné, že předešlý chaos mnohým vyhovoval –
přehlednost a pořádek se nemusí všem zamlouvat, to ale neznamená, že na
ně budeme rezignovat. V komunikaci s veřejností bych určitě určitě
postupovala jiným způsobem než paní ředitelka, konkrétně v případě
tzv. nepotřebnosti některých nemovitostí, pro které nemá NPÚ využití.
Tuto skutečnost jsem paní ředitelce vytkla, není to však rozhodně důvod k
odvolání, k němuž mne neustále opakovaně vyzývá jedno občanské
sdružení. : Ředitelka Pemlová byla uvedena do funkce na počátku roku 2012.
Pokud vím, tak se pak objevil na internetu její profesní životopis
zaznamenávající její dráhu ale až po roce 1990. Víte, kde pracovala před
rokem 1989? : Paní ředitelka byla vybrána ze řádně provedeného
výběrového řízení, kde všichni uchazeči předložili i své profesní
životopisy. Výběrová komise složená i z externích odborníků a
zástupců kraje měla veškeré potřebné informace, tedy i ty, které se
vztahovaly k profesnímu působení před rokem 1989. Pokud je mi známo, paní
ředitelka Pemlová působila před listopadem 1989 v Okresním kulturním
středisku v Chrudimi a v Okresním kulturním středisku v Pardubicích,
zřizovaných tehdejším okresním úřadem. Pro mne jako generální
ředitelku, která jmenuje ředitele na základě doporučení výběrové
komise, byla důležitá několikaletá praxe paní Pemlové na krajském
úřadě, kde zajišťovala výkon státní památkové péče. : Domníváte se,
že je vhodné zaměstnávat v Národním památkovém ústavu vlastní rodinné
příslušníky? Před časem takový postup stál místo generálního
ředitele Českého rozhlasu pana Duhana. Můžete svůj postup vysvětlit? : V
Národním památkovém ústavu, hlavně na správách památkových objektů,
je zaměstnána celá řada zaměstnanců s rodinnými vazbami – nevidím v
tom nic špatného, pokud nejsou nijak zvýhodněni v plnění svých
pracovních povinností. A máte-li na mysli případ mé dcery, která se
rozhodla jako architektka spojit svou profesní dráhu s památkovou péčí,
tak s ohledem na to, že NPÚ je jedinou odbornou organizací památkové péče
v zemi, mnoho jiných možností neměla. Nevidím důvod, proč by musela na
svůj zájem rezignovat jen proto, že její rodič je generálním ředitelem.
V roce 2013 nastoupila na místo referenta na jednom z územních pracovišť
NPÚ, kde hledali architekta. Podotýkám, že jako generální ředitelka
nemám žádný vliv na obsazování referentských míst v jednotlivých
regionálních pracovištích, to je plně v kompetenci ředitelů. NPÚ má dva
tisíce zaměstnanců a za platové podmínky, které nabízí, získává jen
stěží do svých řad absolventy odborných škol, architekty nevyjímaje. Po
více než roce přijala nabídku z referátu vědy a výzkumu nastoupit za
mateřskou dovolenou, na dobu určitou. Podle slov její vedoucí odvádí
dobrou práci a já jí nijak její pozici neulehčuji. : Od roku 2013
působíte v obecně prospěšné společnosti pro restaurování a památkovou
péči se sídlem v Litomyšli. Mimo jiné se tam angažovala i nynější
náměstkyně ministra kultury paní Matoušková. Nemáte pocit, že jste ve
střetu zájmů, když vykonáváte tak významnou funkci v Národním
památkovém ústavu? : Obecně prospěšná společnost si vzala za cíl
výchovu odborníků v oblasti památkové péče. Nevím tedy, čeho by se měl
střet zájmů dotýkat. Naopak, jako členka správní rady mám možnost
kontrolovat strukturu vzdělávacích programů, jejich odborné vedení, a tím
ovlivnit i úroveň absolventů těchto programů, což je v zájmu památkové
péče. Tuto činnost vykonávám bezplatně. : Proč se Národní památkový
ústav zbavuje význačných kulturních památek a zanedbává je, když by
měl jít veřejnosti příkladem a spíše o ně vzorově pečovat? Mám na
mysli třeba budovu pozdně goticko-renesančního hejtmanství v Pardubicích.
: Národní památkový ústav byl zřízen, aby zajišťoval odbornou složku
památkové péče a spravoval státní památky zpřístupněné veřejnosti,
nikoliv aby pečoval o všechny bezprizorní památky, pro které nemá
využití. Jako státní příspěvková organizace je povinen řídit se
zákony 219/2000 Sb., o majetku státu, a 218/2000 Sb., o rozpočtových
pravidlech. První z nich nám ukládá způsob nakládání se státním
majetkem, ten druhý efektivně nakládat s veřejnými prostředky. Pokud nemá
státní organizace využití pro spravovaný majetek, je ze zákona povinna
převést jej na Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových. To se
stalo i v případě pardubických nemovitostí. Využití státních objektů
je navíc vázáno předpisy o velikosti pracovní plochy na jednoho
zaměstnance z důvodu minimalizace provozních nákladů a úspor státního
rozpočtu. Proto i NPÚ musel své provozy v administrativě racionalizovat a
nevyužitým památkám dát šanci pro nové oživení. Věřím, že
hejtmanství v Pardubicích se ujme jiná veřejná instituce zřizovaná
například krajem, která pro něj najde nové smysluplné využití. :
Hodláte v budoucnu kandidovat ve volbách za KDU-ČSL? : Tuto stále živenou
informaci jsem již několikrát dementovala. Jsem nestraník a zatím se na
žádné volby za žádnou stranu nechystám. Ráda bych dokončila některé
rozpracované věci v NPÚ. Co bude v budoucnu, neumím předvídat.
