„Nemusíme se bát potulných teroristů, máme své.“ Názor

Pomník maršála Ivana Koněva se v Dejvicích na Praze 6 stal terčem vandalů,
kteří na něho červenou barvou napsali letopočty 1956, 1961, 1968 a 2017.

„Maršál osvoboditelem se stal odpovědným za všechny hříchy na Zemi: za
maďarské události, Berlínskou zeď, za porážku pražského jara i za
politiku prezidenta Putina. To je strašné!" řekl v rozhovoru pro Sputnik
vedoucí spolku Českoslovenští vojáci v záloze za mír, podplukovník Ivan
Kratochvíl.

Kratochvíl: Tento akt naprosto nekulturního jednání hovoří o úpadku
naší společnosti, ke kterému za poslední léta došlo. Vždyť každému
jen trochu rozumně uvažujícímu jedinci musí být jasné, že
překrucování historie, zamlčování její části, ať už je hodnotíme
pozitivně, či negativně, vede k jejímu opakování.

Čím si zasloužil maršál Koněv „zájem" vandalů zrovna teď, kdy je
prezident Zeman v Rusku a v rozhovoru vyjádřil svůj respekt vůči
maršálovi osvoboditeli a uvedl, že jeho památka by měla v Praze zůstat?

Samozřejmě to není náhoda, je to hysterická reakce na perspektivně velmi
úspěšnou cestu prezidenta Zemana do Ruska, kde je doprovázen takovým
množstvím českých podnikatelů, že mu nestačí jedno nebo dvě letadla,
ale musela letět letadla tři. Tato hysterie je vyvolávána kýmsi, kdo
potřebuje úpadek Evropy a dokončení likvidace průmyslového potenciálu
Českých zemí. Útok přes web Zvezda proti této oboustranně významné akci
se moc nepovedl, tak se útočí na vše, co má nějakou spojitost s Ruskem.
Přesně podle hesla „America first". Prosazování tohoto hesla Američany je
pochopitelné, ovšem u občanů České republiky poněkud vlastizrádné. To,
že útok byl veden proti maršálu Koněvovi, je ale velmi neuctivé.
Uvědomují si tito křiklouni, že nebýt Koněva a jeho lidí, tak by se
vůbec nemuseli narodit? Operace na pomoc Pražskému povstání byla ve své
době unikátní. Koněvovy tanky se hnaly na Prahu bez ohledu na vlastní
bezpečnost, bez zabezpečení boků a týlu prvosledových jednotek. Ten, kdo
by měl mít právo Koněvovi něco vyčítat, jsou matky vojáků, kteří při
tomto svým způsobem bezhlavém průniku do nitra Čech padli. Je trapné a
nanejvýš urážející hanobit úsilí vojáků, kteří bez ohledu na
vlastní životy zachraňovali životy Pražanů. Nebo je snad těmto vandalům
líto, že Prahu nepostihl osud Drážďan, či Varšavy? Každá hodina
zpoždění příchodu Sovětských vojsk znamenala prostor pro další letecké
údery USAF, které Praha naštěstí obdržela pouze v omezené míře. Ovšem
Vysočany, Kolbenka, Staroměstská radnice hovoří své. Každá minuta
dávala prostor Grupám SS likvidovat „český živel". Vždyť Schörnerova
armáda měla 1 milion mužů a úkol udělat z Prahy opěrný uzel. Vybudovat z
města opěrný uzel či bod znamená „zbavit se" obyvatelstva (vyhnat,
postřílet) a z každé vhodné budovy udělat pevnost. Nevhodné,
překážející budovy se zbourají. Takový měl být podle těchto vandalů
osud Prahy? Podle mne je dobře, že díky Koněvovi a jeho lidem nebyl.

Policie ČR slovy své mluvčí tento případ řeší…

Chci věřit, že i vyřeší. Tady nejde o život. Tady jde o paměť národa.
Paměť tvořenou hrdinskou smrtí Pražanů, kteří vzali do rukou zbraň a
jejich spojenců, sovětských osvoboditelů. Omlouvám se dceři maršála
Koněva za nevychovanost lidí, kteří zhanobili památku jejího otce a za
neschopnost orgánů státu, který je mým domovem, že to dopustily.

Pomník maršála Koněva v pražských Dejvicích se stal ve skutečnosti
objektem teroru.

Kombinovat vandalismus a terorismus do jednoho problému bych nechtěl. Ano, v
našem světě v podstatě všechno souvisí se vším. Vandalismus a terorismus
mají něco společného. Cílem je zabít nebo zničit lidi či paměť."

Názor autora se nemusí shodovat s názorem redakce
