Obama se dojatě loučil s Merkelovou. A tak Oskar Krejčí sepsal, co jejich
spojenectví ve světě napáchalo

Politolog Oskar Krejčí v rozhovoru pro První zprávy.cz zhodnotil poslední
cestu prezidenta USA Baracka Obamy do Evropy. Nedíval se ale ani tak na
proslovy státníku, jako spíš na to, co se skrývá za těmito proslovy.
Obama např. pochválil Řecko a Německo. Německo se přitom podfle Krejčího
znovu stává destabilizačním prvkem Evropy. Ale problém prý není v
samotných Spojených státech nebo Německu, ale v systému, na němž nejen
tyto státy stojí.

Končící prezident USA Barack Obama se přijel rozloučit s Evropou,
přičemž zavítal do kolébky demokracie - do Řecka. Tento stát mimo jiné
pochválil za to, žer vydává více než dvě procenta HDP na obranu, k
čemuž se zavázaly všechny členské státy NATO. Podle Krejčího je v tom
ovšem háček.

„Podívejte se na logiku vojenských výdajů Řecka. Kdo je v pojímání
Řecka bezpečnostním problémem? Rusko? Nebo snad Čína? Ne, spojenec Řecka
a USA v NATO – Turecko. Symbolem je rok 1974, kdy černí plukovníci,
fašisté vládnoucí v Řecku, iniciovali vojenský puč na Kypru, po kterém
Turecko okupovalo severní část ostrova. Co dělá problémy řeckému
rozpočtu? Nákupy zbraní u spojenců: v Německu, ve Francii, v USA. Vskutku
nádherný vzor pro Prahu a Bratislavu! Obdobně výmluvná jsou slova
prezidenta Obamy, jimiž vyjádřil „hrdost, že jsme s Angelou přátelé“.
No, kdo z nás své přátele odposlouchává? Slova státníků je třeba vždy
několikrát převrátit, než najdete jejich smysl. A někdy žádný smysl
nemají," varoval.

Celý rozhovor naleznete zde

Ve skutečnosti je to údajně tak, že se Německo stává destabilizačním
prvkem Evropy, jakým bylo už ve 20. století a to díky politice kancléřky
Angely Merkelové.

„Z Německa pod jejím vedením se opět stává rušivý prvek v
bezpečnostní architektuře Evropy: nesmyslná politika vůči unijním
státům ve finanční krizi, podpora převratu na Ukrajině, sebevražedná
migrační politika, chybný přístup k Londýnu v předvečer Brexitu,
rusofobní komplexy… V souhrnu lze říci, že Obama uklidňoval vybrané
Evropany. Přímo ikonické bylo setkání v Berlíně, který Washington
pokládá – právem – za převodovou páku své politiky v Evropě. Na
schůzku byli pozváni představitelé silnějších států „staré Evropy“,
mám-li použít dělení z Bushových časů, zatímco na představitele „nové
Evropy“ nezbyly židle. Servilitu mají ve Washingtonu rádi, ale podbízením
se nemůže nahradit chybějící mocenský potenciál.

Problém je prý v samotném kapitalismu

Krejčí jde však v popisu dění toho, co se děje ještě dál. Snažil se
poukázat na to, že Západ často hovoří o míru a lidských právech, jenže
kapitalismus, na kterém staví, má v sobě celou řadu rozporů, které
skrývají riziko války. Ve své nejčistší podobě prohlubuje rozdíly mezi
lidmi. Stačí se podívat na příklad Belgie. Pro celou řadu evropských
států byla tato země vzorem, protože ve 30. letech 19. století přijala
ústavu, do které začlenila i slavnou deklaraci o lidských právech. Jenže
pak se ukázalo, že lidé jsou si možná rovni, ale někteří jsou si
rovnější. O pár let později totiž belgický král zavítal do Konga, ze
kterého se stala kolonie.

„Vladař pak vedl civilizační misi, během které jeho panovnický rod
nesmírně zbohatl a tak trochu mimochodem přitom snížil počet obyvatel
Konga z 20 milionů na 8 milionů. Čísla jsou převzata z Britské
encyklopedie. Krutost belgických šiřitelů civilizace neznala mezí – a
liberální ústava stále platila," podotkl Krejčí. Na tomto příkladě se
snažil předestřít širší problém, který v kapitalismu vidí.

„Kapitalismus není to, co o něm říkají liberálové či konzervativci. Je
plný vnitřních rozporů především v podobě neférového rozdělení
příjmů a majetků. To ústí z jedné strany do volání po ještě větší
ameriko-centristické globalizaci, z druhé pak v politické a ekonomické
ochranářství. Nerovnováha však stále živelně narůstá. A s ní také
nebezpečí války. Liberálové i konzervativci na to reagují uznáním, či
dokonce podporou oligarchizace, byť slovně stále přísahají na demokracii.
Zatím nic nesvědčí o tom, že by začalo skutečné hledání sociální
stability založené na nové, spravedlivější rovnováze mezi svobodou a
rovností," uzavřel rozhovor.
