Orgány činné v trestním řízení by se měly vážně zabývat proruskou
propagandou. Mediální analytik v šoku nad výroky Gabala a Langšádlové

ROZHOVOR V poslední době zesílily aktivity těch, kteří by ve sdělovacích
prostředcích chtěli vidět, slyšet a číst jen jeden jediný názor. Mezi
politiky vyvíjí snahu po dosažení takového stavu především
místopředsedkyně TOP 09 Helena Langšádlová. Mediální analytik a bývalý
ředitel Slovenské televize Radim Hreha to vnímá jako zoufalý projev členky
politické strany, která ztrácí voliče. Připomíná i její výrok, že
těmi, co šíří proruskou propagandu, by se měly vážně zabývat orgány
činné v trestním řízení.

V minulém týdnu čeští zákonodárci na konferenci „Jak porazit kremelskou
dezinformační kampaň?“ zcela otevřeně vyzvali k zavedení cenzury.
Zorganizoval ji think-tank Evropské hodnoty a pod záštitou Heleny
Langšádlové se uskutečnila v prostorách Poslanecké sněmovny.
Místopředsedkyně TOP 09 se na této vlně vezla i dále a ve svém
vystoupení ve veřejnoprávním rozhlase varovala před proruskou propagandou.
Co si o aktivitách paní poslankyně myslíte?

Varování paní poslankyně je zoufalým projevem členky politické strany,
která ztrácí voliče. V takovém případě se politici snaží skrze
spřízněná média veřejnosti podsouvat neotřelá, avšak problematická
témata. Jádro pudla spočívá v tom, že strany disponují důvěryhodným
řešením nastoleného problému. V TOPce nejspíš tápou, tudíž vybrali
omšelé téma, které navíc nepřesvědčivé uchopila paní poslankyně.
Předpokládám, že v konečném důsledku TOP 09 nejen neosloví
potencionální nové voliče, nýbrž odradí i část konzervativních
demokratů, kteří TOPku považovali za menší zlo než ODS.

Proč považujete problematiku proruské propagandy za nevhodnou k oslovení
veřejnosti?

Problematiku agentů všech druhů a typů, kteří u nás působí, rozhodně
nepodceňuji. To však neznamená, že akceptuji účelové a nepodložené
informace různých propagandistů, kteří jsou profesionálně deformovaní
už v den svých promocí. Tito zmanipulovaní, hrdí jedinci vnímají vše
černobíle a předem naprogramovaným úhlem pohledu. Důsledky jejich
mediálního působení, zejména ve veřejnoprávních médiích prezentovala
agentura KPMG ve své analýze Češi 1990 – 2015, kde se uvádí: „Médiím
důvěřujeme o polovinu méně. Zatímco v polovině devadesátých let byla
média nejdůvěryhodnějším zdrojem informací (70 procent), dnes si o nich
totéž myslí jen 38 procent dotázaných. Větší důvěru než média mají
i neziskové organizace, odbory či banky.“

Takže TOP 09 pochybila, když prostřednictvím své místopředsedkyně Heleny
Langšádlové zvedla toto téma?

TOP 09 skrze Helenu Langšádlovou není originální zejména proto, že tuto
problematiku nedokázala zdárně dotáhnout do konce ani Mata Hari české
mediální scény – Sabina Slonková. Paní poslankyně dělá pokroky,
nicméně ke konspiračnímu image Slonkové jí přece něco chybí. Navíc
Slonkové kolaboranti v redakci Echo24, Wollnerovy ekipy ve veřejnoprávní
televizi či v Českém rozhlase Plus a v jiných redakcích, s ní mohou
komunikovat napřímo. To s Langšádlovou nejde. Přes všechny kontakty a
náklonnost žurnalistů ke knížeti a jeho družině, tato dáma prostě není
z branže.

A to ani nemluvě o tom, že iniciativa Slonkové nakonec zůstala jen
výkřikem do tmy. Její společensky odpovědní spoluhráči totiž
nedokázali přesvědčit veřejnost o nebezpečí proruských webů, ani za
cenu žurnalistických podrazů a úskoků. Museli se totiž uspokojit s
domněnkami a osobními pocity slovenského aktivisty Juraje Smatany, jenž
vytipoval slovenské a české servery, které podle jeho nejlepšího vědomí
a svědomí publikují proruské informace. Balšínkovo Echo24 nejspíš
pochopilo, že charakter slovenského autora dosahuje úrovně morální
integrity laureátů Peroutkovy ceny. Proto vskutku pochopitelně Smatanův
seznam zveřejnilo s cílem dodat mu punc důvěryhodnosti.

To byl hlavní cíl, proč zmíněný server seznam slovenského aktivisty
publikoval?

Bez tohoto pozlátka se totiž kampaně nemohou zúčastnit veřejnoprávní
propagandisté stejně, jako tzv. seriózní novináři. Ti navenek proklamují,
že zásadně pracují pouze a jen s fakty. Nicméně, dnešní elitní
aktivističtí novináři vědí stejně dobře, jako jejich totalitní
předchůdci, že validita jakékoliv hovadiny je úměrná počtu médií,
která tuto blbost zveřejní. Jinými slovy, jakmile informace získá punc
pražské kavárny, na scénu mohou nastoupit propagandisté veřejnoprávních
médií. Tím se však kruh uzavírá a původně dobře míněná iniciativa
získá kontraproduktivní kontext, vzhledem k tomu, že většina normálních
lidí, tedy neelitních občanů vnímá zpravodajství a publicistiku médií
veřejné služby pouze jako propagandistický nástroj pravdoláskařů.

Proto si tedy lidé hledají informační zdroje úplně jinde než ve
veřejnoprávních médiích, která si ale povinně v podobě
koncesionářských poplatků vydržují?

Zorientovaný občan si veškeré informace porovnává se zprávami z jiných
zdrojů. Na internetu se pak dozví i to, co mu veřejnoprávní fabulátoři
zatajili. V případě proruských webů je veřejně dostupná informace, že
Echo24 obvinilo i Freepub.cz. Pak si čtenář přečte článek jeho
šéfredaktora nazvaný „Kladivo na Free pub a další“ a rozšíří si
informační obzor, zejména když zjistí, že autor popsal metody novodobých
inkvizitorů a vyzval je, aby doložili svá obvinění fakty. K tomu se však
inkvizitoři neodhodlali doposud. Doufám, že vedení TOPky věci prověří a
reagovat bude. Zejména když má v talónu Kalouskovu větu o agentech, která
zní: „Byť to nemůžu doložit, na to nebývají písemné důkazy, ale
když se někdo tak chová, tak to (tím) asi bude.“

Když se vrátím k místopředsedkyni TOP 09 Heleně Langšádlové jako
momentálně nejaktivnější bojovnici s proruskou propagandou, nevypadá to
tak, že ona dokonce přesně ví, kdo je a kdo není ruským agentem?

Tak paní poslankyně Langšádlová své protivníky specifikovala takto: „Jsem
přesvědčena, že jsou tady dva proudy. Jeden je proud lidí, kteří si
možná ani neuvědomují, co šíří, proč to šíří a dělají to z
hlouposti, abych to řekla trochu eufemisticky. Ale pak je tady nejspíš
skupina lidí, kteří to dělají úmyslně. Možná i za úplatu a možná se
tím dopouští trestného činu. Tím by se měly začít vážně zabývat
orgány činné v trestním řízení.“

Zdá se, že místopředsedkyně TOP 09 dospěla do podobného stavu jako svého
času americký senátor Joseph McCarthy. Ten navíc neovládal už zmíněnou
Kalouskovu větu o agentech. Otázkou zůstává, jestli takové důkazy
uspokojí potencionální voliče TOP 09, protože policii to jistě postačovat
nebude. V opačném případě by musela obvinit z proruské činnosti téměř
všechny politiky Kalouskem počínaje a většinu novinářů, kteří v
očích veřejnosti po roce 1989 zdiskreditovali demokracii na všech stupních
a ve všech oblastech. Buď jak buď, Helena Langšádlová se vydala na tenký
led. Tak jí držme palce, aby se brzy neprobořila.

Poslanec Ivan Gabal považuje za důležité justiční kroky proti ruské
dezinformační aktivitě. Co si o tom myslíte?

Zaregistroval jsem v té souvislosti jeho vyjádření, že když někdo
narušuje ústavní pořádek, je třeba ho začít trestně stíhat. Prohlásil
také, že je nutné, aby se ruské propagandě zvyšovaly náklady všemi
prostředky – mazáním, blokováním a izolováním jejích webových
serverů, e-mailových komunikací, Facebooku, aktivních exponentů a agentů
až po policejní a justiční kroky. Tvrdil také, že je třeba mazat
proruské trolly, nevést s nimi vůbec žádnou diskusi, protože kdybychom s
nimi diskutovali, tak účel jejich kampaně ještě znásobíme. K tomu mi
nezbývá říct nic jiného, než že Ivan Gabal zřejmě zešílel. Tečka.

Ale třeba docent Šaradín z olomoucké univerzity se k názoru Ivana Gabala
přidává, když říká, že to nevidí v rozporu se svobodou slova. Všechny
informace by podle něj měly být psány zodpovědně, a pokud někdo
záměrně zkresluje, pak by měla být reakce adekvátní. Pokud by existoval
nějaký ruský server a byl čistě zpravodajský a předával zaručené
informace, tak proti tomu nikdo nic nemá, ale pokud dochází ke zkreslování
a k negativnímu ovlivňování veřejného mínění, na to by měla reagovat
každá společnost. S tím nesouhlasíte?

Tento pan docent je buď mimo mísu, anebo vysoce sofistikovaným způsobem
atakuje veřejnoprávní média. Ta totiž záměrně zkreslují realitu
dlouhodobě. To však neznamená, že jejich činnost máme omezit, nebo nedej
bůh zrušit. Naopak, příští vítězové parlamentních voleb musí udělat
vše proto, aby přenastavili systém veřejnoprávních médií tak, aby
naplňovala své poslání, specifikované v zákonech o Českém rozhlase a
České televizi, beze zbytku.
