Ruský expert s americkým pasem: Povstání proti světovému řádu zachvátí
celý svět. V Rusku vládne nejodpornější kapitalismus, tam to čekám
hodně rychle. Putin by neměl moc jásat

ROZHOVOR Nerozumím tomu, odkud se u ruské politické elity bere to nadšení z
Donalda Trumpa. Je ale možné otevřeně říct, že se risk nevyhnutelného
přímého ozbrojeného konfliktu mezi Ruskem a USA nesporně snížil. Risk
možného střetu s Čínou však vzrostl. Tento a mnoho dalších zajímavých
postřehů sdílí s ParlamentnímiListy.cz odborník na mezinárodní vztahy
Alexandr Fedorovski, který musel před sovětským režimem emigrovat do USA. V
Praze založil Mezinárodní diskusní klub Academia Socrates.

Máte americký pas. Koho jste v tamních prezidentských volbách volil?

Hlasování pro jednoho či druhého prezidentského kandidáta v USA, v daném
případě představitele dvou „vládnoucích“ stran v zemi, vyžadovalo
hodně velkou občanskou zodpovědnost. Když totiž dáte hlas jednomu či
druhému, tak pouze nehlasujete. Nýbrž nesete sociální zodpovědnost za
politiku, kterou bude zastávat v následujících letech strana vybraného
kandidáta. Miliony Američanů tento fakt nevnímají, nicméně politický
systém Ameriky v praxi předpokládá hlasovat pro kandidáty téměř jedině
ze dvou stran, jejichž politika nicméně neodpovídá touhám milionů
občanů. Prezident Barack Obama při vystoupení v Německu prohlásil, že
třiačtyřicet procent zaregistrovaných voličů se těchto voleb
neúčastnilo. Mezi nimi jsem byl i já.

Myslíte si, že nový americký prezident Donald Trump zlepší vztahy s Ruskem,
jak to několikrát proklamoval?

Nerozumím tomu, odkud se u ruské politické elity bere to nadšení z pana
Trumpa? Bankrotující politické vedení Ruska se pokouší u obyvatelstva
vytvořit iluzi toho, že vítězství Trumpa je také vítězstvím
mezinárodního kursu „putinovců“. Jistě je jim kvůli řadě nezdarů
vnější politiky v Evropě, Asii a Latinské Americe potřebné nějaké „vítězství“,
kontrolují masmédia a rozebírají společnost.

Jedno je ale možné říci s přesvědčením. Trump, jehož kořeny jsou v
Německu, není zatížen historickými komplexy nenávisti k Rusku, jimiž
trpí přistěhovalci z Ruska a východní Evropy. Je možné otevřeně říct,
že se risk nevyhnutelného přímého ozbrojeného konfliktu mezi Ruskem a USA
nesporně snížil. Ale risk možného střetu s Čínou vzrostl. Je zde
nicméně ještě jedno „ale“. Tři známí američtí političtí experti
se shodli v názoru, že Bílý dům nedokáže kontrolovat Pentagon. Současná
jmenování do klíčových postů v Trumpově administrativě u mě
nevyvolávají žádné iluze. Takže, nechvalme dne před večerem.

Jak jste vnímal zveřejnění soukromé elektronické pošty Hillary
Clintonové usvědčující ji z korupce?

Tak jako i miliony Američanů si myslím, že paní Clintonová zašla už
příliš daleko v mnohých oblastech. Hlavně v porušení pravidel ochrany
státních tajemství. V odsouzeníhodném lobbování za zájmy jiných států
a na něj navazující korupci. Uvidíme, jak skončí vyšetřování
obvinění z korupčních aktivit rodinné nadace The Clinton Foundation. Také
byly porušeny normy humanity a aktivně podporováno narušování tradičních
amerických hodnot. Je to člověk tak sebestředný a zamilovaný do moci, že
měla tu troufalost ještě kandidovat na post prezidenta USA.

Bylo zveřejnění mailů prací ruských hackerů, či někoho jiného?

Pozor, netřeba ve všem vidět „dlouhé prsty Kremlu“. Demokraté i paní
Clintonová mají spoustu nepřátel jak v zemi, tak i v zahraničí. Nerad
spekuluji o tom, co neznám. Mohl to udělat kdokoliv, kdo disponuje
odpovídajícími technologiemi, třeba i specialisté ze severní Afriky. Je
však možné dostatečně jasně odpovědět na otázku, komu to prospělo. V
ničem nám to ale nepomůže, protože seznam zainteresovaných stran bude na
několik stránek.

Kde jste v USA bydlel a jak se vám tam žilo?

Žil jsem v klasickém „red neck“ (doslova „rudý krk“, označení pro
chudého bílého obyvatele USA – pozn. red.) státu, kde lidé podporují
Republikánskou stranu, ve státě Idaho. Také jsem žil ve státě Washington,
kde je zase tradičně podporována Demokratická strana. Za téměř
čtvrtstoletí, co jsem tam žil, jsem často cestoval po celé federaci, takže
znám dobře život běžných Američanů.

Poslední „zlatý věk“ Američané prožili v době prvního funkčního
období prezidenta Billa Clintona. I když zlé jazyky tvrdí, že to byl
výsledek politiky republikánů z administrace předchozího prezidenta. Potom
se ale vše ocitlo na šikmé ploše. Obecně je třeba říct, že kdesi na
začátku sedmdesátých let každé nové pokolení obyčejných Američanů
žilo hůře a hůře, všichni se začali topit v bažině dluhů. Po druhé
světové válce muž, hlava rodiny, mohl pracovat jen sám, podporovat rodinu,
koupit a zaplatit dům i auto. Následně ale musel pracovat víc a víc a
přesto to nepomohlo. Proto musela začít pracovat i manželka. Děti zůstaly
bez dozoru a začala je vychovávat ulice. V současnosti pracují oba partneři,
každá rodina má až osm kreditních karet, a přesto jim to nestačí.
Ještě musí brát takzvanou „měsíční směnu“, což znamená, že si
hledají přivýdělek. Odtud pramení trvalý stres, nespokojenost, strach z
budoucnosti a deprese.

Střední třída, jako opora každého politického režimu, mizí a propadá
se do chudoby. Mnozí představitelé střední třídy si dnes už nemohou
finančně dovolit vysokoškolské vzdělání nebo třeba jen univerzitu
dokončit.

Brexit, Trump... Nemyslíte si, že jde o určité signály změny světového
řádu?

Zvolení prezidenta Trumpa, ukončení členství Velké Británie v Evropské
unii, kterou mnozí odborníci nazývali „obrovským sociálně-ekonomickým
experimentem odsouzeným ke krachu“, je samozřejmě začátkem povstání
proti současnému světovému řádu. Přičemž nejde o žádné povstání
„nesvéprávných“. Toto povstání například v USA dozrávalo desítky
let, počínaje nechvalně známou deindustrializací země za vlády prezidenta
Richarda Nixona. A tento protest v čase spojil jak části vládnoucí,
střední, ale i nižší vrstvy „bílého“ obyvatelstva.

Jestli Čína, čistě hypoteticky, vystaví embargo na dodávky svrchního i
spodního oblečení do USA, Američané budou zhruba tak za půl roku chodit,
promiňte ten sarkasmus, zakryti „fíkovým listem“ anebo začnou šít
oblečení a obuv opět ze zvířecích kůží, protože tam byl textilní
průmysl prakticky zničen. A když se vysvětlilo, že v amerických bojových
systémech byly použity ohledně funkčnosti lepší elektronické součástky
z Číny, jelikož samy USA je nevyrábějí, tak jde už o velký problém.
Problém národní bezpečnosti.

Svět už nikdy nebude takovým, jakým byl dříve. Minulost ukazuje, že
přijatý model rozvoje je založen na účelově uspořádané neřesti, která
už se nemůže vyrovnat s rostoucími protiklady. Jaký bude? My, teoretici, se
o tom můžeme přít, ale nejspíše půjde o praktickou cestu hledání
nových sociálně-ekonomických a politických modelů rozvoje. Času na
teoretizování už moc nezbývá...

Bude se postupně měnit, krok za krokem, i režim v Rusku?

Putinovský režim skoro zbankrotoval, jestliže bereme v potaz fakt, že dnes
všichni mocnější naslouchají hlasům těch, kteří tvrdí, že je
nelegitimní, přestože vznikl následkem státního převratu uskutečněného
Borisem Jelcinem. V Rusku, podle plánů vypracovaných americkými úřady,
vznikla – bez ohledů na názory obyvatelstva – nejodpornější forma
kapitalismu. Jde o kompradorský kapitalismus s provokativními porušeními
práv hlavních národů. Byla provedena privatizace, jejímž prostřednictvím
bylo obyvatelstvu země odebráno veškeré jeho národní bohatství. Nejen
fabriky a závody, ale i „nejsvětější ze svatých“, tedy půda, voda,
lesy a tak dále. Po vzniku „křehké a slabé“ střední třídy došlo k
finančním otřesům a k jejímu praktickému zániku. Obyvatelstvo začalo
chudnout a malá skupinka vyvolených bohatne. Na jedné straně se objevili
lidé s jachtami za tři sta padesát milionů dolarů, na druhé důchodci,
kteří věnovali zemi celý svůj život, a přesto si dnes nemohou dovolit
koupit mléko, vajíčka či maso. Čtyřicet procent obyvatelstva dnes žije
pod hranicí chudoby. Jedná se o šedesát milionů lidí. Tempo
zbídačování obyvatelstva za poslední tři měsíce se zečtyřnásobilo.

Americké a eurounijní sankce ekonomicky udeřily stejně, jako tomu bylo i v
Íránu, v první vlně hlavně na sociálně nechráněné vrstvy obyvatelstva.
Počty milionářů a miliardářů se nesnižují, naopak vzrůstají. Stejně
jako počty a ceny jachet. Rezervy režimu Vladimira Putina se vyčerpávají.
Už se připravuje obchodovat i se svými „spornými“ územími, aby mohl
načas stabilizovat vnitropolitickou situaci. Přitom výdaje v sociální
oblasti, zdravotnictví a vzdělání se snižují. Účinné léky nejsou
poskytovány těm, kteří by měli být státem zajištěni. Lékařům je
zapovězeno předepisovat tyto preparáty. Ve velmi těžké situaci se
nalézají onkologičtí pacienti, jejichž úmrtnost vzrostla v některých
údajích také až čtyřnásobně.

Před dvaceti lety jsem psal, že Rusko „opět otěhotnělo socialistickou
revolucí“. Dnes mohu říct, že se její porod, možná předčasný, rychle
blíží. Příští rok se podle mě stane rokem začínajících silných
vnitřních otřesů v Rusku.

Jak vnímáte zadržení a obvinění z korupce ruského ministra
hospodářství Alexeje Uljukajeva?

V táborech ruských elit se před několika měsíci prudce zostřil vzdor. V
regionech, ale i v Moskvě. Začala válka s kompromitujícími materiály a
vzájemnými hrozbami vězením ve vyšších mocenských orgánech země jako
projev boje za přístup k vysychajícím finančním „korytům“. Uprostřed
vládnoucích elit jsou i ti, kteří mohou započít s formováním národní
buržoazie. Tedy lidé s jedním, a ne minimálně dvěma občanstvími, začali
otevřený boj s kompradorskou, tedy nenárodní, elitou.

Pozorně sleduji reakce veřejného mínění v Rusku ohledně zadržení
ministra Uljukajeva obviněného z přijetí úplatku více než dvou milionů
amerických dolarů. Tato událost se stala důvodem nespočtu posměšků – v
úplně zkorumpovaném režimu „putinovců“ vypadají dva miliony jako jen
nepořádek v číslech. Nikdo těm obviněním nevěří. Prostě jde o boj s
kompromitujícími materiály, ukázku tlaku na Putina, vyřizování účtů
mezi liberály a takzvanou „starou gardou“ a ukazuje se, že by mohlo jít i
o přípravu operace přeměny prozápadního nastavení premiéra Dmitrije
Medveděva, který by se měl stát obětním beránkem všeho nepovedeného, co
se za poslední desítky let nakupilo. Nepochybuji o tom, že stoupenci
liberálního modelu přijdou s odvetným úderem a ohledně korupce obviní
někoho velmi blízkého Putinovi. Existuje mínění, že vládnoucí elity v
Rusku na jedné i druhé straně připravují převrat.

Je opravdové přátelství mezi USA a Ruskem v současném světě možné?

Není. Můj názor se za čtvrt století nezměnil. Jde o příliš vysoké
ambice americké politické elity, která se nedokáže osvobodit od vtíravé
ideje Monroeovy doktríny, která se nyní rozšiřuje na celý svět, a ostré
prosazování ideje jednopolárního světa v čele s USA. Kdokoliv přijde k
moci v USA či v Rusku, vzdor potrvá. Vždy poněkud zatuhne, ale opět se
vyostří. Nevyhlášení „války za důveru“ se prodlužuje. A to se bude
opakovat do té doby, dokud „mocní tohoto světa“ nepřijmou svět takovým,
jakým se více a více v současnosti stává, tedy mnohopolárním.

Kdo je Alexandre Fedorovski

Filosof a odborník na mezinárodní vztahy s americkým občanstvím, jenž
nyní žije a pracuje v Praze. Zabývá se politickými a ekonomickými
konzultacemi, vzděláváním, marketingem a managementem. V dřívějších
dobách byl jedním z lídrů antikomunistického hnutí v Moskvě a vydával
dva podzemní analytické časopisy, za což byl pronásledován a musel opustit
Sovětský svaz. Účastnil se důležitých mezinárodních konferencí. V
dobách, kdy byl v USA prezidentem George Bush junior, se tvrdě postavil proti
intervenci v Iráku a stal se konzultantem íránského ministerstva
zahraničních věcí. Demokracie, svoboda projevu a svobodná výměna
informací pro něj nejsou, jak píše ve svém profilu, jen slovy. I proto v
Praze založil Mezinárodní diskusní klub Academia Socrates.
