Jedeme na doraz, pálíme všechny rezervy. Ale ekonomické zákonitosti se
obelhat nedají, varuje Markéta Šichtařová. A má něco pro milovníky eura,
co si kdysi klepali na čelo

INVENTURA MARKÉTY ŠICHTAŘOVÉ Německá ekonomika se přehřívá a na vině
je společná měna. Markéta Šichtařová přitom připomíná, jak si před
lety fanatičtí eurooptimisté klepali na čelo, když tvrdila, že euro je
odsouzeno k nezdaru, protože spojuje pod jedinou centrální bankou a jednou
měnovou politikou příliš nesourodé ekonomiky. Analytička upozorňuje na
rekordně nízká čísla o počtu uchazečů o jedno volné pracovní místo,
což je další známka toho, jak jedeme na doraz a pálíme všechny rezervy.

V říjnu rostly spotřebitelské ceny v České republice nejrychleji za pět
let, meziročně se zvedly o 2,9 procenta. Na nejvyšší meziroční inflaci od
října 2012 se nejvíce podílely potraviny. Podle Českého statistického
úřadu v říjnu meziročně nejvíce zdražilo máslo, a to o 50,7 procenta.
Vyšší ceny byly také u vajec nebo mléčných a pekárenských výrobků,
ceny zeleniny stouply proti loňsku o 10,4 procenta a ovoce bylo meziročně
dražší o 8,2 procenta. Co tomuto vývoji inflace říkáte?

Na tom přece není vůbec nic překvapivého, před zvýšenou inflací varuji
už drahnou dobu. Už několik let říkám, že vývoj naší – a vlastně i
světové – ekonomiky bude mít jasnou souslednost:

a) krize z let 2008/2009,

b) hysterické sypání peněz do ekonomiky světovými centrálními bankami,

c) zadlužování vlád jednotlivých zemí,

f) růst cen cenných papírů, ale žádná spotřebitelská inflace,

g) vrchol hospodářského růstu spolu s nastartováním spotřebitelské
inflace,

i) pozvolné zpomalování růstu ekonomiky spolu s růstem inflace a vrcholem
cen cenných papírů,

j) velký propad ekonomiky i finančních trhů.

Momentálně jsme u bodu f). Naprosto nic překvapivého. Kdo chtěl, mohl to
předjímat již několik let dopředu. Přesto se některé centrální banky
světa tváří poněkud vyjukaně, jako by objevily Ameriku. Zde je nutné
říci, že my jenom kopírujeme globální trendy. Můžeme být v některých
oblastech o pár měsíců napřed, v jiných pozadu, ale pořád jen jdeme s
proudem.

I druhou otázkou zůstanu u statistik. Úřad práce ČR uvedl, že
nezaměstnanost v říjnu klesla na 3,6 procenta, takže eviduje nejméně
uchazečů o zaměstnání od prosince 1997. Nedostatek pracovních sil je také
příčinou toho, že letos podle prognózy Hospodářské komory stoupnou
průměrné mzdy nominálně o 7,4 procenta a v příštím roce o 8,6 procenta.
Jak se dá na tento vývoj pohlížet i ve světle toho, že v letech 2014 až
2016 rostly mzdy jen o 2,3, poté 3,2 a nakonec 3,7 procenta?

To je druhá strana mince té výše zmíněné zvýšené inflace. Když se
ekonomika přehřívá, tedy když roste rychleji, než je pro ni přirozené,
projevuje se to obvykle na jedné straně velmi nízkou nezaměstnaností, na
druhé straně zvýšenou inflací. A u nás je aktuálně nezaměstnanost
opravdu extrémně nízká. Ještě lépe než na údajích o míře
nezaměstnanosti je to vidět na číslech o počtu uchazečů o jedno volné
pracovní místo. Průměrný počet uchazečů o jedno volné místo již
poklesl na 1,3. To je nový rekord, nikdy se nehledala práce lépe než dnes.
Před poslední velkou krizí jsme se dostali jen na 2,0. Další známka toho,
jak jedeme na doraz a pálíme všechny rezervy.

Ještě v roce 2001 žily v České republice čtyři miliony mladých lidí do
29 let, od té doby jejich počet klesl o téměř tři čtvrtě milionu na 3,3
milionu osob. V komentářích zaznělo, že nám pomůžou vyšší porodnost a
příliv migrantů. První možnost je vzhledem k převažujícímu životnímu
stylu málo pravděpodobná, proti druhé je společnost negativně nastavena.
Pokud by se politici konečně chtěli pustit do důchodové reformy, v čem by
měla především spočívat?

Podle mého soudu důchodová reforma je už passé, na tu byla společnost
jakž takž naladěna před pěti lety. Pak se to hrubě nepovedlo, a tak se
promrhal politický kapitál. Reforma se stala již více neuskutečnitelnou,
nyní už nepůjde na několik dalších desetiletí o reformu v pravém slova
smyslu, ale spíš o úpravu parametrů. A snad je to tak i dobře, protože to,
co se u nás plánovalo, zavánělo velkým průšvihem – myslím, že dokonce
větším průšvihem, než když se nyní nic nedělá. Mezitím se důchodová
reforma v podstatě tak nějak „vyřeší“ spontánně sama, protože lidé
postupně pochopí, že kdo si na důchod nenaspoří sám, nic mít nebude, a
tak začnou lidé během svého aktivního života akumulovat majetek – což
je to nejlepší řešení důchodů.

Místopředseda Českomoravské konfederace odborových svazů Vít Samek na
debatě o důchodech prohlásil, že by peníze do průběžného systému mohli
v budoucnu posílat i takzvaní roboti. S chystaným příchodem průmyslu 4.0.
a s robotizací celé řady odvětví by roboti byli systémem zdaněni a
odváděli by sociální zabezpečení v závislosti například na tom, kolik
lidí připravili o práci. Považujete to za dobrý nápad?

To je neuvěřitelně naivní nápad, vychází z naprosto směšné představy,
jako by snad robot byl jakýsi zelený mužíček z kosmu, který přijde a
sebere našim lidem práci. A my ho za to potrestáme tím, že ho zdaníme a
donutíme platit lidem důchody. Víte – kdo věří na takové pohádky, tak
už možná věří i na hejkaly a jezinky. Zdá se vám to jako nadsázka? Až
tak velká nadsázka to ale není.

V realitě totiž „robot“ je jen pojmenování trochu výkonnějšího
stroje, který má určitou úroveň větší či nižší umělé inteligence a
usnadňuje lidem některé typy práce. Chtít, aby váš důchod platil robot,
je úplně stejné jako chtít, aby váš důchod platily váš notebook, vaše
pračka nebo váš mobil – obojí jsou totiž „stroje“, které vám
usnadňují práci.

Německý ekonomický výbor ve své zprávě pro parlament kritizuje Evropskou
centrální banku a varuje před přehříváním německé ekonomiky. Růst je
prý delší dobu příliš vysoký a v kombinaci s nízkými úroky vede k
nezdravému přehřívání a růstu cen nemovitostí. Pokud by ale evropští
centrální bankéři skákali, jak země s nejsilnější evropskou ekonomikou
píská, nedoplatily by na to slabší ekonomiky EU?

Tak zaprvé: Najděte mi tři rozdíly proti České republice! Nebo aspoň
jeden rozdíl… Nenacházíte? Já taky ne. Německo se přehřívá úplně
stejně jako česká ekonomika, a také kvůli velmi špatné politice
centrální banky. Právě tady se ukazuje, co bylo tak špatného na
intervencích, které jsem kritizovala – právě ony ekonomiku přehřály.

A zadruhé: jistěže by na to doplatily slabší evropské ekonomiky, kdyby ECB
svou politiku šila podle Německa! A když ECB svou politiku šije podle
slabých ekonomik, doplácí na to Německo, které se díky tomu přehřeje, a
tudíž zažije hlubší krizi, než jakou by zažilo, kdyby se nepřehřálo.

A víte, kde je ta chyba? No přece v euru! Respektive v tom, že silné
ekonomiky jako Německo a slabé ekonomiky jako Španělsko mají stejnou měnu,
a tedy stejnou centrální banku. Když jsem už někdy v roce 2000 říkala,
že euro je určeno k nezdaru, protože spojuje pod jedinou centrální bankou a
jednou měnovou politikou příliš nesourodé ekonomiky, fanatičtí
eurooptimisté si klepali na čelo, protože se jim projekt eura zdál lidsky
krásný a milý. Jenomže ekonomické zákonitosti neobelžeme tím, když si
budeme plácat vzájemně po ramenou, jak na sebe budeme všichni v Evropě
hodní a semknutí… A teď nás to dohnalo.

Váš manžel Vladimír Pikora se na Facebooku pochlubil dopisem, jímž vás
organizace Fórum 50 % a České ženské lobby informovaly, že jste byla
veřejností navržena jako vhodná kandidátka na první prezidentku České
republiky. Zároveň ale takovou úvahu uťal tím, že vás ani nenapadne
odskočit si od rodiny dělat kariéru na Hrad, takže to máte vyřešené…
Ale nevadí vám, že v nabídce uchazečů o úřad prezidenta není jediná
žena?

Nevadí mi to. Myslím, že politika v průměru – zdůrazňuji v průměru
– není pro ženy. Jasně že občas se povede exemplář ženské jak řemen,
která v politice strčí všechny chlapy do kapsy. Pro mě je synonymem takové
ženské Margaret Thatcherová. Ale povede se jen výjimečně. Muži mají
obecně vzato k politice větší vlohy, feministky prominou. Mají víc
testosteronu, tedy víc agresivity. A politika vskutku není legrace pro slabé
nátury. Jinak řečeno: ženy v politice ano, mají-li na ni talent, ale kvóty
na stejný počet žen jako mužů jsou s dovolením nebetyčná hloupost.

Jsou ve funkci hlavy státu pro zemi přínosnější rázní – třeba někdy
až moc – politici typu Miloše Zemana či Mirka Topolánka, nebo spíše
lidé, o nichž kromě toho, že mají vybrané chování, skoro nic nevíme?
Zamlouval by se vám na Pražském hradě spíše drsňák, nebo slušňák?

Především politika by měla být pro profesionály. Pokud do vrcholové
funkce vstoupí bez přípravy někdo, kdo dosud o politiku nezavadil, zavání
to průšvihem. Buď bude zemi řídit jako diktátor, nebo jako firmu, nebo
jako naivní měkkota. Natvrdo říkám, že do vrcholné politické funkce by
neměl vstupovat nikdo, kdo si předtím neměl možnost politiku vyzkoušet
aspoň okrajově třeba jako poslanec v parlamentu. Naprostým minimem je
znalost politiky alespoň z pozice nějakého poradce či jiné funkce, v níž
daný člověk dlouhodobě přichází do styku s politiky a pochopí politické
procesy a vyjednávání.
