Uprchlická vlna je řízená zbraň nepřátel Evropy. Šéf azylového odboru
na vnitru rozebral zájmy, které za ní stojí

REPORTÁŽ Uprchlická vlna je řízenou zbraní proti Evropě, uvedl na debatě
Migrace, hranice a bezpečnost v CEVRO Institutu ředitel Odboru azylové a
migrační politiky Ministerstva vnitra ČR (MVČR) Tomáš Haišman.

Zkraje svého vystoupení Haišman objasnil, že tváří v tvář migrační
krizi je klíčový pocit bezpečí občanů. „Pravidla, která Česká
republika v této oblasti přijímala z EU a přijímala je velmi poctivě, v
loňském roce vygenerovala náš postoj k migraci. Postoj, který si z mnoha
míst zasloužil kritiku, ale byl to postoj určený občanům České republiky
a jejich pocitu bezpečí,“ zdůraznil úředník. K tomu dle něho navíc
došlo v situaci mediální společnosti, kdy absolutní vítr vzbudila
jakákoliv zpráva o tom, kde, kdo a jaký trestný čin některý z migrantů
provedl.

„Základní strategie spočívala v tom, že všichni, kdo v České republice
rozhodují o blahobytu, museli být ve shodě. Museli mít jasně specifikovaný
cíl. Ten cíl byl specifikovaný tak, že nebudeme ohrožovat bezpečí
českých občanů, bez ohledu na to, že se někdy někdo mohl odvážit k tomu,
že ten pocit bezpečí jiných občanů dal všanc,“ pokračoval Haišman.

Ředitel Odboru azylové a migrační politiky MVČR objasnil, že podstatou
české imigrační politiky je od dob Ivana Langera jakási teze, že Česká
republika je schopná mít takovou imigrační politiku, jakou má schopnost
integrace těch, kteří přicházejí. „Pokud někdo překročí tuto
jednoduchou logickou podmíněnost, pak se vystavuje riziku, které vidíme v
řadě jiných zemí,“ upozornil Haišman.

Haišman zmínil dvě základní hrozby – zaprvé neřízenou, byť třeba
legální migraci a zadruhé neúspěšnou integraci –, přičemž on
považuje za horší hrozbu tu druhou v pořadí. Vysoký státní úředník
zároveň ujistil, že v tuto chvíli je v Česku, co se týče migrantů, klid.

Příliv uprchlíků do Evropy nepovažuje Haišman za náhodu, nýbrž hovoří
o migraci jako o zbrani. „Zkuste si dát do souvislostí jednotlivé hráče,
kteří stáli na jednom a druhém břehu Egejského moře. S tím, že kdo
chtěl najít cestu do Evropy, chtěl destabilizovat Evropu, někomu se to
nesmírně hodilo v domácí a zahraniční politice, ten prostě jenom
přitlačil. Pustil lidi na lodě a stáhl policii z pobřeží a jenom se
díval na to, jakou to bude mít reakci,“ předestřel Haišman svůj názor.

Protože proti komusi stála síla, která neměla koncentrovanou schopnost
okamžité reakce, bylo prý úplně jasné, jak to dopadne. „Tady se
umožnilo někomu velmi dokonale zorganizovat přechody statisíců lidí a
jejich dovedení až do cíle jejich cesty. Pro tohle nedá nikdo dobrovolně
důkazy,“ tuší Haišman.

Ředitel Odboru azylové a migrační politiky MVČR také kriticky podotkl, že
po Itálii a Řecku jako zdrojích problému nejsou vymáhány principy
povinnosti, které kupříkladu musela Česká republika při vstupu do
Schengenu dodržovat. Jinými slovy, Haišmanovi se nelíbí, že tyto státy
nejsou s to ochránit hranice. „Ve chvíli, kdy dopustíme, aby někdo pro
svoji nezodpovědnost porušil pravidla, na kterých jsme se dohodli, pak budeme
pykat za někoho jiného,“ varuje Haišman.

Vysoký státní úředník je skeptický k zachování Schengenu. „Perspektiva
Schengenu a její míra zachování přes všechny výhody je zhruba 30–35 %,“
tvrdí Haišman. S dvacetiprocentním optimismem pak Haišman věří tomu, že
se podaří obnovit Schnengen do podoby před migrační krizí.
