„Hajzle, zmrde, do prdele, nasrat,“ zuřil režisér. Kauza „bezdomovec na
nádraží“ se dočkala pokračování

Producent Jakub Horák, stojící za hnutím Nevím, se ve svém nejnovějším
facebookovém komentáři postavil na obranu režiséra Břetislava Rychlíka,
jenž se v minulých dnech dostal na pražském Hlavním nádraží do konfliktu
s ochrankou. Ta jej vyvedla v domnění, že jde o bezdomovce.

„Prošel jsem včera Masarykovo nádraží v Praze, protože jsem někde s
Alfou parkoval a jinde byl obchod Affliction, kam jsem si šel koupit tričko do
Indie. V souvislosti s tou zábavnou aférou přítele Břéti Rychlíka jsem se
tam trochu rozhlížel, a dokonce jsem se zkusil socializovat, abych nezůstal
ve své BUBLINĚ, takže jsem si tam koupil i párek,“ popisoval svou cestu,
sice na jiném nádraží, Horák.

O kauze Břetislava Rychlíka psaly ParlamentníListy.cz ZDE

„Celý problém Masaryčky je, že tam je PŘÍŠERNÁ ŠPÍNA. Já pocházím
z chudé rodiny, ale špínu jsme doma nikdy neměli. Jsou tam na podlaze
vytřískané dlaždičky, vypadá to jak někde ve sklepě. Fasáda budovy je
celá posprejovaná, takže už když tam člověk vchází, má pocit že se
ocitl v komunitním centru Klinika,“ zmínil Horák. Dodal také, že celou
dobu se také jen díváte pod nohy se strachem, kdy se vám do kotníku zabodne
injekční stříkačka. „Nemůže se pak jeden divit bezpečnostním
složkám v tom prostoru operujícím, že za každým trochu zanedbaným
člověkem vidí bezdomovce, protože mají z toho místa hlavu plnou paranoie,“
řekl.

Na Masarykově nádraží je podle něj třeba vyměnit dlaždičky na podlaze,
vyčistit fasádu a odstranit z toho prostoru chudě vyhlížející lidi,
kteří cestují vlakem. „Gratuluju provozovatelům nádraží k tomu, že jim
konečně došlo, že je s tím třeba něco podniknout. Ale začít od bodu 3.
není řešení,“ uzavřel.

Celý příspěvek Jakuba Horáka:

NA OBRANU REŽISÉRA BŘÉTI RYCHLÍKA

Prošel jsem včera Masarykovo nádraží v Praze, protože jsem někde s Alfou
parkoval a jinde byl obchod Affliction, kam jsem si šel koupit tričko do Indie.
Kamarád Oto Klempíř mi poradil že mám projít tím nádražím, je to mistr
všech pražských průchodů a důvěřuju mu, prošel jsem tedy nádražím
dvakrát, tam a zpátky.

V souvislosti s tou zábavnou aférou přítele Břéti Rychlíka jsem se tam
trochu rozhlížel a dokonce jsem se zkusil socializovat, abych nezůstal ve
své BUBLINĚ, takže jsem si tam koupil i párek. Mám obecně z nádraží
sociální fóbii, protože tam je zima, chodí tam spousta lidí, hlásí tam
ampliony, není vůbec jasné kde má nádraží střed, dost těch lidí
vypadá podivně.. Bylo tomu tak i tady, například tam kolem mě prošli dva
lidi v nějaké uniformě, nevím jakých složek, policie to rozhodně nebyla,
a s nimi šla holka 65kg+ v černém tričku se zlatým nápisem STAR WARS.

Já jsem měl na sobě velice drahý kožich od Prady, takže na mě si
netroufali, ale nemyslím že měli dobré úmysly - evidentně se rozhlíželi
po někom, koho by mohli perlustrovat a zmlátit.

Po vzoru přítele Martin Jaros jsem se rozhodl, že nezůstanu u negativního
pocitu, ale zjistím, co mi tam vadí, abych poskytl spoluobčanům radu, jak
najít cestu z krize. A tady je:

Celý problém Masaryčky je, že tam je PŘÍŠERNÁ ŠPÍNA. Já pocházím z
chudé rodiny, ale špínu jsme doma nikdy neměli. Jsou tam na podlaze
vytřískané dlaždičky, vypadá to jak někde ve sklepě. Fasáda budovy je
celá posprejovaná, takže už když tam člověk vchází, má pocit že se
ocitl v komunitním centru Klinika. Vlastně se celou dobu jen díváte pod nohy
se strachem, kdy se vám do kotníku zabodne injekční stříkačka. Nemůže
se pak jeden divit bezpečnostním složkám v tom prostoru operujícím, že za
každým trochu zanedbaným člověkem vidí bezdomovce, protože mají z toho
místa hlavu plnou paranoi.

Na Masarykově nádraží je třeba:

1. Vyměnit dlaždičky na podlaze

2. Vyčistit fasádu

3. Odstranit z toho prostoru chudě vyhlížející lidi, kteří cestují
vlakem.

Gratuluju provozovatelům nádraží k tomu, že jim konečně došlo že je s
tím třeba něco podniknout. Ale začít od bodu 3. není řešení.
