Dobré zprávy z EU a veliké zásluhy Junckera. Jiří Pospíšil se
rozhovořil o tom, o čem se moc nepíše

Pochvalu Jeanu-Claudu Junckerovi za snahu při omezení byrokracie vyjádřil na
setkání s českými a moravskými studenty u příležitosti konání
Plzeňské akademie mladých diplomatů europoslanec Jiří Pospíšil. Ve svém
příspěvku pro několik desítek přítomných upozornil na komplikace
Británie v případě brexitu i na to, že strategickým partnerem pro nás
zůstává Německo. Hovořilo se však i o snahách levice ustavit úřad
evropského prokurátora. Europoslanec dal mládeži nahlédnout pod pokličku
EP i co se týká třeba Ruska nebo Izraele, o transatlantické smlouvě
nemluvě.

„Měli jste štěstí, že jste nezažili dobu železné opony, dobu
komunistické totality, kdy možnost jet nakupovat do blízkého Chamu, což je
pro vás banalita, téměř nebyla. Před rokem 1989 to bylo v zásadě
nemožné, a pokud to již bylo možné, tak pouze z daných zákonem
vymezených důvodů; třeba, že jste měli v západním Německu příbuzné
či jste od nich získali pozvání,“ uvedl na samotný úvod Pospíšil.

Bez hranic a omezení

„Dnešní situace, kdy žijete ve svobodné společnosti, je jiná; když se
rozhodnete s kamarády jet na víkend do Paříže, tak tam jedete. Že si
nakoupíte zboží pro svou potřebu a neplatíte na hranicích žádné clo,
nemusíte prokazovat, co si vezete, a neřešíte celní problémy, to není
běžná situace. V několikatisícileté historii Evropy je zcela jedinečná.
A je dána díky EU,“ hovořil dále Jiří Pospíšil. „Nebýt evropského
integračního procesu, tak bychom třeba žili v komunismu, třeba by
komunismus padl sám, ale nemohli bychom mít vymoženosti, o kterých zde
hovořím, a sice vnímat EU v zásadě jako jeden stát, ve kterém se můžete
volně pohybovat, studovat, převážet zboží, investovat. Myslím si, že
přínosy Evropy výrazně převažují nad problémy, které jsou třeba médii
debatovány, často zveličovány. Nebýt té Evropy, tak by cestování,
studování, pracování a tak dále třeba být nemohlo.“

V historii světa je to podle Pospíšila zcela jedinečný integrační proces,
který trvá od konce druhé světové války a který dospěl do podoby EU. „Vnitřní
trh považuji sám za nejdůležitější,“ zdůraznil dále host.

Británie je passé. Tahouny jsou Německo a Francie

„Hlavními tahouny jsou Německo a Francie. Když jedou někam za EU
státníci, tak jsou to většinou paní Merkelová a pan Hollande. Jak se
Velká Británie postupně odlupuje od EU, tak význam Německa a Francie v
rámci EU ještě naroste. Vidíte, že evropský integrační proces byl
úspěšný – zkrátka a dobře, od druhé světové války na území Evropy,
která spadá pod EU, nebo předtím, což bylo Evropské společenství uhlí a
oceli, tak na území těchto států se neválčilo. Tyto země se naučily
spolu intenzivně spolupracovat a obchodovat, nikoliv válčit. Poválečný
jediný, ale o to krvavější konflikt byl na území bývalé Jugoslávie,
tedy mimo EU.“

Když někdo podle Pospíšila říká o EU, že je to špatný, nefunkční
koncept, je třeba si uvědomit, co od toho racionálně můžeme očekávat.
„Vznik jedné Evropy, jedné federace, v tuto chvíli asi očekávat
nemůžeme. Ale myšlenka, že státy spolu spolupracují a v některých
oblastech své pravomocí přenesly na Brusel, se ukazuje jako dobrá;
báječná věc je, že spolu neválčí. A minimálně v tom je Evropa
úspěšná. Když se podíváme dnes na mapu světa, kde probíhá kolem
padesáti válečných konfliktů, tak není samozřejmé, že se v Evropě
neválčí.“

EU inspirací pro další oblasti světa

„Když tu byl Jeho svatost dalajláma na návštěvě, tak několikrát
zmiňoval EU jako model a inspiraci, jak by státy měly spolu kooperovat a
fungovat. Sám několikrát řekl, že by bylo skvělé, kdyby myšlenka EU byla
převzata i jinými zeměmi ve světě, v jiných částech světa,“ vrátil
se krátce k návštěvě dalajlámy v ČR Jiří Pospíšil.

„Jsou politici, kteří by byli rádi, kdyby vznikl jeden superstát; jsou ti,
kteří chtějí, aby část pravomocí, které Evropa již vykonává, se
vrátila zpátky na členské státy. Jsou politici, kteří jsou eurorealisté
a kteří se domnívají, že současný trend integrace je dostatečný a že
bychom se měli snažit, aby současná integrace dále nepostupovala, ale tam,
kde jsme se integrovali, abychom tu integraci vykonávali řádně. To je můj
pohled a moje pozice. Já si myslím, že další integrace, další posun
pravomocí do Bruselu ve chvíli, kdy občané ve všech státech EU úplně
ztotožněni s myšlenkou EU nejsou, není namístě. Měli bychom se my
politici zaměřit na to, aby Evropa v parametrech a pravomocech, které má,
svoji činnost vykonávala co nejlépe. Sám o sobě považuji za
nejdůležitější vnitřní trh EU. Vzniká nám tu jeden obchodní prostor,
kde se volně pohybuje zboží,“ uvedl dále Pospíšil. „Většinu našeho
vývozu, přes 60 procent, vyvážíme do EU, takže EU pro nás bude
klíčovější, než je Čína. Debata kolem Číny je více politická než
ekonomická.“

Migranti z „naší“ Unie

Jiří Pospíšil uvedl, že se Britové obávají migrantů z EU, ze zemí,
jako jsou ČR, Polsko, Maďarsko, Slovensko, a v poslední době zvláště z
Bulharska a Rumunska. Tímto přemýšlením podle něj popírají myšlenku EU,
kdy se jim nelíbí, že se po Evropě může volně chodit a nelíbí se jim,
že Evropané z EU, bydlí a pracují na území Velké Británie. „Jsem
přesvědčen, že referendum bylo hodně ovlivněné nepravdivou kampaní
odpůrců setrvání a členství v EU, viz pan Farage, který hned druhý den
odvolal hromadu věcí, které během kampaně tvrdil. Na obhajobu Britů lze
říci, že v té kampani byly používány nepravdivé údaje. Že Britové
doplácejí na tyto lidi, protože berou sociální dávky, ale opak je pravdou.
Podíváte-li se na seriózní analýzy, tak jasně říkají, že tito lidé
pracují a odvádějí do sociálních systémů více, než si berou, to
znamená, že Británie na tom vydělává. Mimo jiné – přes milion Britů
žije na pevnině. A důchodci z Británie se stěhují do Španělska, takže
ta cirkulace je mnohem složitější, než se uvádělo v kampani,“ řekl k
brexitu europoslanec Pospíšil.

„Vidíte, i v tom britském referendu jedna z klíčových zásad, že
občané EU se volně pohybují po Evropě, byla předmětem debaty; a na
základě bohužel trochu zkreslených informací Britové rozhodli, že
Východoevropany na svém území do budoucna nechtějí v takovém množství
jako dosud. Ukáže se, že to poškodí Británii, protože budou chybět
lékaři, zdravotní sestry, informatici. To ukáže teprve budoucnost,“
zavěštil si. „I lidé, kteří nejsou příznivci politické integrace
Evropy, uznávají, že vnitřní trh je dnes hlavní deviza, která vytváří
z Evropy konkurenceschopnou ekonomiku vůči Číně, USA, Japonsku a dalším
velkým světovým hráčům.“

Jací budou nováčci EU

„V této chvíli nehrozí, že by se EU nějak výrazně rozšiřovala. O
členství dlouhou dobu usilovalo Turecko, které se kvůli tomu, co se tam
děje, Evropě spíše vzdaluje, než přibližuje. Jestli do budoucnosti
nějaká země přistoupí, budou to spíše menší země a spíše z Balkánu.
Srbsko a Černá Hora o to výrazně usilují a je pravděpodobné, že během
pěti deseti let Srbsko vstoupí,“ uvedl Pospíšil. Vedle toho je ale celá
řada zemí, které nejsou členy EU a nesplní podmínky, a přesto s nimi má
EU různé strategické bilaterální smlouvy, které vedou k tomu, že mezi
nimi probíhá zvýhodněný obchod.

„Ukrajina je země, která dlouhodobě nesplní podmínky pro členství v EU,
přesto je pro nás ekonomicky a geopoliticky výhodné s ní mít dobré vztahy,
podporovat ji, stabilizovat. Zvláště pro ČR by nebylo nic horšího, než
kdyby se tu rozhořela občanská válka a z Ukrajiny pak migrovaly tisíce
lidí. Stabilita Ukrajiny je v zájmu České republiky stejně jako EU,“
zaměřil se chvilku směrem na Východ Jiří Pospíšil, ale hned se vrátil
zpět na Západ: „K postavení Norsko a Švýcarska. Ony splňují podmínky,
ale nechtějí být členy EU. Přesto mají přístup na vnitřní trh. Za to
musí Norsko strpět to, že se evropská legislativa z velké části aplikuje
na území Norska, což Norsko ovlivnilo. Podle analýz je to až 70 procent
evropské legislativy, která je pro Norsko závazná, a přitom Norové nemají
vliv na podobu těchto zákonů, protože nemají své evropské poslance, a tak
to nemohou ovlivnit. A pak musí odvádět peníze do evropského rozpočtu. Je
třeba říci, že pokud Britové získají výhody, že budou volně vyvážet
své zboží na území EU a nebudou platit cla, ale zakáží nám tam pracovat,
tak to není možné. Nemůže přece si vybrat jedna strana výhody, které se
jí hodí. Proto také debata, co bude s Velkou Británií, bude na roky,
protože se bude hledat kompromis, aby byl vztah pro obě strany do budoucna
výhodný.“

Bez společné armády

Evropský parlament podle Pospíšila odmítl v těchto dnech společnou armádu.
„NATO je obranný pakt a je od toho, aby chránilo nás proti vnějším
útokům, a je postaveno na principu kolektivní obrany. Hlavní problém je to,
že jednotlivé členské státy dávají velmi málo ze svých rozpočtů na
vlastní obranu. Ono je to populistické a skvělé, když vystoupí premiér a
říká, že ty peníze se dávají na sociální dávky, ale pak je si třeba
uvědomit, že v dnešním globálním světě, kde bezpečnost není
samozřejmostí, se může stát, pokud se nebudeme bránit, že na nás někdo
zaútočí a ten náš blahobyt, který máme, bude takto destruován. Ať se
nám to líbí nebo ne, na obranu se peníze dávat musí, protože svoboda
není zadarmo,“ zdůraznil pro přítomné Pospíšil.

V další části pokládali studenti své dotazy. První se týkal plánů EU
na Blízkém východě, kdo bude jejím klíčovým partnerem a zda může
místo Turecka tuto funkci nahradit stát Izrael. „EU nemá v této věci
jednotnou doktrínu,“ povzdechl si europoslanec. „Izrael je určitě
klíčovým partnerem EU i ČR; ale i v rámci Unie patříme k zemím, které
mají k Izraeli blíže než některé jiné země. EU může tlačit na
účastníky občanské války v Sýrii, může podporovat mírové mise, může
podporovat humanitární akce, pomáhat finančně uprchlíkům, ale konflikt v
Sýrii nemůže ukončit. EU se hodně angažovala v dohodě s Íránem o tom,
že dá pod kontrolu své jaderné zbraně. Přiznám, že jsem k tomu
skeptický,“ konstatoval Jiří pospíšil.

Další dotaz se týkal rozšiřování EU na Balkánu: „Srbsko je jedním ze
států, které mají zájem, ale ze strany EU je na něj podle mne nesmyslný
požadavek, a to, aby uznalo Kosovo jako samostatný stát. Proč se žádá
tento ústupek?“ „To bylo rozhodnutí Evropské komise a nevím, proč
zrovna trvá na uznání Kosova. Pro mne je důležitější, aby Srbsko
splňovalo normy právního státu, boje proti korupci, nezávislých médií.
Udělalo určité pokroky, ale stále ještě nesplňuje evropské standardy a
to je důležitější,“ odpověděl stručně Pospíšil.

Přichází optimismus: Méně nařízení

K omezení různých „bruselských“ nařízení Jiří Pospíšil řekl: „Evropský
parlament přijímal dříve stovky různých omezení a nařízení. Musím
říci na obhajobu dnešní Evropské komise v čele s panem Junckerem, že se
tempo legislativních návalů snížilo na jednu třetinu proti předchozí
Evropské komisi. To je velká změna. Asi nemáme sílu Evropu nějak výrazně
reformovat, ale pokud bude výsledkem to, že nebudeme přijímat další a
další regulace a že se budeme stabilizovat na pozici, kde jsme, a budeme to
dělat lépe, tak to je určité zlepšení.“

K „zeštíhlení“ byrokracie ale neměl pozitivní zprávy: „Nemám pro
vás optimistický scénář a vzletná slova, ale jako reálný politik vidím
realitu. Vím, že se těžko podaří nějaká nařízení omezit, nějaké
úřady zrušit. To nenastane. V Lisabonské smlouvě bylo přijato, že EU
nemusí mít 28 eurokomisařů, ale že pouze dvě třetiny států by měly
svého eurokomisaře. Samozřejmě, je to symbolická reforma, ale vyvolalo to
obrovský odpor zemí, které by přišly o svého komisaře. I tato symbolická
reforma tedy neprošla u evropské vlády, protože každá země tam chce mít
svého ministra. Tak můžeme brát oblast po oblasti. Jsou tři sídla
Evropského parlamentu, a stačilo by jedno. Přemluvte Francii, aby souhlasila,
že se zruší štrasburské místo EP. Protože to je pro ní ekonomické a
prestižní, tak na to nikdy nepřistoupí. A rozhoduje se jednohlasně. To
samé je druhé sídlo – v Lucemburku. Také Lucembursko nebude nikdy
souhlasit, aby se tam sídlo zrušilo. Doufal jsem, že pod vlivem brexitu se o
určité reformy pokusí, ale vidíte, že ta chuť přílišná není. Já budu
šťastným, když se výrazně zbrzdí tempo přijímání nových předpisů,“
uvedl Pospíšil.

Pak dal k dobru čerstvou novinku: „Evropská levice chce, aby se zřídil
nový úřad – Evropský prokurátor. Já jsem proti tomu, protože to
přinese další úřad, další úředníky, další kompetence; a nikdo
pořádně neví, co by dělal, jak by dohlížel na prokurátory nebo státní
zástupce v jednotlivých zemích. Budu považovat za úspěch, když se tento
úřad nezřídí, když nám návrh leží na stole komisařky paní Jourové.
Uvidíme, jak ten boj dopadne,“ řekl mnohovýznamně Jiří Pospíšil.

Izolace Ruska či Ameriky?

„Bude EU spolupracovat s USA nebo Ruskem?“ zněla další otázka „S
Ruskem jsou vztahy zmražené. Na druhou stranu je s ním nutné komunikovat a
do budoucna mít s ním nějaké vztahy, protože v některých globálních
výzvách, jako je například islámský terorismus, můžeme dospět k
závěru, že s Ruskem budeme muset komunikovat. Logicky má však Evropa v
rámci euroatlantické civilizace blíž k Severní Americe, k USA s Kanadou. S
Kanadou by měla být brzo přijata smlouva o volném obchodu. Evropská levice
se nedávno pokusila zablokovat nebo odložit tuto smlouvu, nepovedlo se jí to,
takže smlouva bude brzy přijata. A jak víte, velmi se debatuje o TTIP. Tam
jsou určité věci, kde narážíme, kdy pohled Ameriky je trochu jiný, třeba
na míru ochrany spotřebitele,“ řekl europoslanec. „Uvidíme, jak se od
Nového roku bude chovat nový prezident Donald Trump, zda bude chtít obchod s
Evropou dál podporovat a smlouvu uzavřít, nebo naopak, zda bude spíše
obezřetný, izolacionalistický a tu smlouvu třeba nebude chtít dokončit.
Já jsem přesvědčen, že primárním partnerem pro Evropu jsou USA, a to jak
v rámci vojenském v případě NATO, tak v případě obchodu,“ dodal
Pospíšil.

Držme se Německa

„Dříve byla naše politická orientace na Británii. Co po brexitu?“ zněl
další studentský dotaz. Jiří Pospíšil na něj reagoval následovně: „Jejím
odchodem, který, zdůrazňuji, ještě nenastal – bude to pár let trvat –
tak z EU odejde země, která měla zdravější pohled na EU. Bojkotovala
příliš federalistické prvky. Například byla proti společné evropské
armádě. Ve chvíli, kdy si odhlasovala odchod, v tu chvíli se společná
armáda jeví reálněji díky Francouzům a Němcům. Uvidíme, jak se bude
vyvíjet Visegrád, zda to bude nějaká platforma, kde si třeba menší země
střední Evropy budou moci spolupracovat a budeme více prosazovat své zájmy
na Evropské radě. To se ještě ukáže. Pro nás je klíčovým partnerem
Německo. Obchodně je náš hlavní partner, je to země, kde bychom mohli
čerpat proto, jak tam funguje demokracie, jsou tam stabilní politické strany,
jaká je tam míra tolerance vůči menšinám. Může být partnerem i
inspirací, jak může fungovat demokratický právní stát. Je to
pravděpodobně jediná země v Evropě, která má přebytkový rozpočet. To
je důkaz toho, jak jsou tam politici zodpovědní, že nepodléhají vidině a
lákadlu rozházet vše, co se vydělá na daních, a tím si kupovat přízeň
voličů. Nepodléhají vidině zadlužovat stát, jako je to u nás, a za
půjčené peníze si kupovat hlasy voličů, ale naopak se tam peníze šetří
do kasy. To by pro nás mohlo být inspirativní, jak se může řídit stát
– jako firma, v rovině šetření, nikoliv rozhodování; to byla parafráze
na to, že stát je o demokracii, ne o tom, že za vás direktivně někdo
rozhoduje. To patří firmě. Pan Babiš řídí direktivně stát jako firmu,
ale s dluhem 60 miliard v rozpočtu. Asi by takto svoji firmu neřídil, takže
nás tady tak trošičku mystifikuje – to byla moje jediná politická
poznámka,“ konstatoval Pospíšil.

Poslední otázka směřovala na přijetí eura: „ČR je připravena na
přijetí evropské měny. Splňujeme veškerá kritéria – je to politické
rozhodnutí. Naše měna je stabilní a nejsme nuceni rychle přijímat euro.
Určitě o tom bude rozhodovat referendum, až nazraje politická doba. Naše
ekonomika by euro klidně mohla mít,“ řekl na závěr první debaty se
studenty na tzv. „Diplomatické simulaci“ europoslanec Jiří Pospíšil.
