Libor Rouček: Nepochybuji, že Merkelová vydrží do konce mandátu. Slovensko
je pro nás varováním. Pozor na nové uprchlické trasy

EVROPAN LIBOR ROUČEK Statisíce migrantů už do Evropy podle bývalého
europoslance Libora Roučka proudit nebudou. I tak by ale měly zůstat země ve
střehu: „Trasy by se mohly přesunout do Libye. Je potřeba, aby země
Evropské unie i Spojené státy nepřipustily podobnou utečeneckou vlnu,
kterou jsme viděli loni v Evropě,“ upozorňuje v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz Rouček. Německo podle něj přitvrdí v imigrační
politice: „Bude to ale dělat celá spolková vláda a spíš ministr vnitra,
ne kancléřka. Pokud jde o budoucnost Angely Merkelové, vůbec nepochybuji o
tom, že vydrží v čele spolkové vlády do voleb v roce 2017 a předčasně
neodstoupí.“

Německo má za sebou regionální volby ve třech spolkových zemích. CDU
kancléřky Merkelové ztratila ve všech, přičemž vyhrála pouze v
Sasku-Anhaltsku. Výrazně naopak získala Alternativa pro Německo. Je to
začátek konce „merkelismu“, jak někteří tvrdí už delší dobu? Je
možné, že pod tlakem kancléřka změní politiku?

Je pravda, že křesťanští demokraté kancléřky Merkelové ztratili ve
všech třech spolkových zemích, kde se volby konaly. Když se ale podíváme
na průzkumy veřejného mínění, získala. Jistě, část voličů CDU
odešla k protestní AfD. Viděli jsme již delší dobu před volbami, že
Německo přehodnocuje svůj otevřený přístup vůči migrantům. Volby
přispějí k tomu, že Německo a v podstatě celá balkánská cesta ve své
imigrační a azylové politice bude přitvrzovat. Bude to ale dělat celá
spolková vláda a spíš ministr vnitra, ne kancléřka. Trend a politika je
jasná. Pokud jde o budoucnost Angely Merkelové, vůbec nepochybuji o tom, že
vydrží v čele spolkové vlády do voleb v roce 2017 a předčasně
neodstoupí.

Když jste se dotkl průzkumů veřejného mínění, předseda AfD v Baborsku
říká, že podle průzkumů důvěryhodnost Merkelové stoupá, ale je to
výsledek spíš položení otázky. Když se občanů zeptají na to, koho
chtějí za kancléře, a vedle Merkelové se objeví další podobní politici,
pak lidé volí současnou kancléřku. Naopak po stránce vedení zahraniční
politiky ztrácí…

To odráží skutečnost, že politika není jednodimenziální. Ani Německo
nežije jen tématem přistěhovalců. Z 99 procent Němci řeší jiné
problémy. Proto, když je položena otázka, koho by chtěli za kancléřku
nebo kancléře, Angela Merkelová nemá alternativu. Když budou spolkové
volby, uprchlická krize už nebude… Jistě, budou přicházet uprchlíci, ale
v počtu, které Německo v pohodě zvládne. V roce 2017 tak stěžejním
tématem nebude uprchlická krize a pak se ukáže, jak zareaguje protestní
strana. Krajně pravicové síly byly v Německu už v padesátých nebo 60.
letech, ale nakonec Němci volili tradiční strany.

Do toho přišla zpráva z amerického think-tanku Gatestone Institute, která
se věnuje pronikání tzv. Islámského státu právě do Německa. Tamní
policie poslední dobou zatkla několik příznivců IS, násobí se také
počty salafistů, kteří chtějí v SRN založit „pobočku“ IS. Co musí
Německo udělat a jaká razantní řešení přijmout, aby slovy Thilo
Sarrazina nepáchalo sebevraždu?

V Islámském státu bojují stovky, ne-li tisíce Evropanů a tito lidé se
snaží založit své buňky, ať je to v Německu, Belgii nebo i v Rusku,
kdekoli. Je na zpravodajských službách a bezpečnostních silách zemí, aby
vše sledovaly. Přál bych si, aby spolupracovaly, protože Islámský stát je
nebezpečí pro všechny a je potřeba zakročit společně.

Edinburská univerzita provedla obsáhlý průzkum v zemích z EU, z něhož
vyplývá, že občané čtyř států chtějí hlasovat v referendu o
setrvání své země v Unii, jde o Francii, Německo, Švédsko a Španělsko.
Neznamená to samozřejmě, že by chtěli Evropskou unii opustit, nicméně
může i „pouhé“ volání po referendu spustit silnou lavinu po
případném brexitu?

Nemyslím si, že to spustí lavinu. Je ale pochopitelné, že když je
referendum v jedné zemi, velké jako Británie, pak se i v ostatních zemích
najde část veřejnosti, která by něco takového chtěla také. Pochopitelně
základy Evropské unie byly založeny v 50. letech. Tenkrát byla jiná
generace. Teď, když jsem ve Španělsku, sleduji, že naprostá většina
lidí je proevropská, pro členství Španělska v EU, a to i přes veškeré
problémy, které mají.

Další významnou událostí uplynulých dnů jsou volby na Slovensku.
Aktuálně to vypadá, že se podaří Ficovi sestavit vládu. Do koalice by s
ním měly jít SNS, Most-Híd a Sieť. Bude stabilní?

Když jsem viděl první výsledky, nejdřív mě napadlo, že je tu osm stran,
které mají často protichůdné programy, nové strany, které nemají pevnou
ideovou a voličskou základnu, takže vytvoření koalice bude obtížné. I
když se podaří koalici vytvořit, bude velmi těžké udržet stabilitu. Z
příkladu Slovenska by se měla poučit i česká veřejnost, protože u nás
budou volby příští rok. Nechtěl bych, abychom poté, co se konečně
podařilo stabilizovat naši politickou scénu a jít ekonomicky a sociálně
nahoru, ji opět destabilizovali. Obávám se, že se tohle na Slovensku stalo.
Slováci šli ekonomicky nahoru, teď se může růst zabrzdit.

Samozřejmě nejsilnějším tématem pro média nejen na Slovensku je úspěch
Kotlebovy strany. Hovoří se o nástupu fašistů, Tisových pohrobcích.
Otázkou je, kdo je za úspěch Kotlebovy strany zodpovědný? Větší část
komentátorů z toho viní Roberta Fica a jeho protiimigrační rétoriku,
naopak prezident Zeman viní právě slovenské novináře, kteří prý svou
štvavou kampaní proti Ficovi nahnali voliče do náruče fašisty Kotleby…

Robert Fico udělal v kampani řadu chyb i tím, že akcentoval jedno téma. Za
neúspěch tradičních polistopadových stran ovšem nemůže Fico, ale
aktéři v těchto stranách. Naši slovenští přátelé si musí udělat svou
analýzu, a pokud budou chtít dál politiku ovlivňovat, musí s tím něco
dělat. Nestačí pouze obviňovat slovenskou sociální demokracii.

V posledních dnech také zaujal ministr zahraničí Zaorálek, který učinil
poměrně ostré výroky ohledně Ruska. Jednak podle něho Rusové posílají
do Evropy uprchlíky a přiživují migrační krizi. Za další podle něho
Rusko zůstává nevypočitatelné, hraje podle jiných pravidel, proto si
neumí představit návrat do běžných vztahů. Ostatně je dle Zaorálka
Česká republika připravena podpořit nové sankce vůči Rusku kvůli
případu zadržované ukrajinské pilotky Savčenkové. Podle ministra je to
odporný, vyprefabrikovaný případ. Co k jednotlivým bodům říci?

Pokud jde o uprchlíky, ano, není žádným tajemstvím, že přes Rusko
uprchlíci do Evropy proudí, stačí se zeptat až u polárního kruhu Norů.
Uprchlíci měli přes Rusko cestu volnou, Norsko tomu učinilo konec. Není
také pochyb o tom, že ruské bombardování v Sýrii způsobilo útěk
dalších desetitisíců lidí, kteří by chtěli do Evropy. Rusko samozřejmě
má na uprchlické krizi svůj podíl. Od Ruska by bylo férové, aby je
neposílalo do Norska, ale poskytlo jim politický azyl a dočasnou ochranu na
území Ruské federace. Koneckonců, Rusko prožívá obrovskou demografickou
krizi, každým rokem se počet obyvatelstva sníží asi o 700 tisíc, takže
by si tím mohli řešit i svůj problém. Pokud jde o sankce, o nich se bude
mluvit, nedávno byly vůči osobám a firmám prodlouženy a o dalších se
bude hovořit v příštích měsících. Je otázkou, zda budou v červenci
prodlouženy, nebo nebudou, ať už jde o případ Savčenkové, nebo minské
dohody.

Německý prestižní týdeník Focus citoval tajný dokument ústředí NATO,
který hodnotil ruské útoky v Sýrii za přesné a efektivní. Oficiálně
však západní lídři Rusko za angažmá v Sýrii kritizují. Do toho přišla
zpráva, že Putin nařídil stahování hlavních sil. Jak to celé hodnotit?
Objevily se informace, že Rusku došly peníze…

Rusko částečně dosáhlo svého cíle a ten hlavní byl podpora režimu
prezidenta Asada. To také vysvětluje, že většina akcí nebyla namířena
proti IS, ale skupinám, které bojují proti Asadovi. Tady se Rusům do velké
míry podařilo splnit svůj cíl. I částečné stažení potvrzuje, že s
tímto cílem šli do Sýrie od samého počátku, čili ne podpořit boj proti
Islámskému státu, ale kvůli Asadovu režimu. Upozorňuji, že se jedná o
stažení částečné. Samozřejmě zůstane v Sýrii jak námořní, tak
letecká základna a v případě potřeby Rusové mohou svou přítomnost opět
posílit. Je určitá naděje, že by se konflikt mohl řešit mírovými
jednáními, takže vidím částečné stažení sil také v kontextu
vyjednávání o příměří. Pak i ekonomická stránka hraje roli, protože
bojovat mimo území a provádět nálety také něco stojí. Jak víme, ruská
ekonomika jak loni, tak letos je v hlubokém propadu. Není to tak dávno, co
ruská vláda oznámila, že výdaje do armádního rozpočtu budou kráceny o
pět procent.

Co se týče vývoje v migrační krizi, balkánská trasa je uzavřena,
Makedonie nehodlá pustit ani jediného migranta, přestože se nedávno
některým podařilo dostat do země přes řeku. Nicméně tento migrační
kanál bude uzavřen. Kudy půjdou příště, jaká může být nová trasa?
Těžko asi čekat, že rezignují a řeknou „dobře, jdeme tedy zpátky domů“.

Naprostá většina si řekne, že přestává být realistické dostat se do
Evropy. Rozmyslí si dávat pašerákům čtyři nebo pět tisíc dolarů na
osobu, protože nebudou schopní je převést do vysněného Německa. To byl
můj názor od počátku, a proto jsem také polemizoval s prezidentem Zemanem,
že žádná uprchlická vlna letos nebude. To ale neznamená, že zmizí lidé,
kteří se o to budou dál pokoušet. Samozřejmě jsou to mladí muži od
Maroka až po Bangladéš, kteří chtějí jít za lepším. Ekonomičtí
migranti se budou snažit všemi cestami do Evropy dostat, ale nebude to vlna
milionu nebo statisíců lidí, budou to řádově desetitíce. Když jste se
ptala na jiné trasy, uvidíme, co se bude dít na řecko-turecké hranici, ale
nesmíme zapomínat ani na jižní Středomoří, to znamená Libyi a okolí.
Tam samozřejmě občanský konflikt stále nebyl vyřešen, nemají jednotnou
vládu, začíná zde působit Islámský stát, takže jakýkoli chaos by
znamenal, že by se trasy mohly přesunout do Libye. Je potřeba, aby země
Evropské unie i Spojené státy nepřipustily podobnou utečeneckou vlnu,
kterou jsme viděli loni v Evropě.
