Masaryk by nikdy nepřipustil to, co se dělo po válce. Psycholog vysvětluje,
proč šel v této zemi "tatíčkův" odkaz do kytek

Právě dnes je tomu 168 let, co se narodil zakladatel Československa profesor
Tomáš Garrigue Masaryk. Mnoho lidí si dnes stýská, že Masarykovy ideály,
na kterých byla naše republika vystavěna, jaksi vyvanuly. Psycholog a
publicista Bohumil Sláma se v komentáři na blogu Aktuálně.cz zamýšlí nad
tím, kam přesně Masarykovy ideály zmizely.

„Zapomínání Masaryka bylo postupné. Bylo zapříčiněno převážně
vnějšími vlivy a za ta desetiletí se nám vnořilo pod kůži. To nás
ovšem neomlouvá, neboť jsme si hodně zavinili a stále dál si zaviňujeme i
sami,“ zahájil nemilosrdně svou úvahu Sláma.

S potlačováním myšlenek Masaryka začal prý už náš druhý prezident
Edvard Beneš, který sice nad jeho rakví sliboval, že „věrni zůstaneme“,
ale po válce uplatnil vůči sudetským Němcům princip kolektivní viny.
Stejně tak Beneš přimkl Československo k Rusku, respektive k Sovětskému
svazu. A nakonec dopustil, že byla československá demokracie naprosto
nepřijatelně osekána. Právo na život bylo uznáno jen u levicových stran a
u lidovců.

Sláma je přesvědčen, že ani jedno z toho by Masaryk neudělal.
Neupřednostnil by levicové strany před stranami pravicovými, neuplatňoval
by princip kolektivní viny vůči Německu, protože velmi dobře věděl, že
je třeba trestat jen konkrétní viníky. Stejně tak věděl, že všichni
lidé na světě jsou si rovni ve svých slabostech, proto Němci neodolali
Hitlerovi a Rusové Leninovi a Stalinovi. Věděl také, že Rusko není
žádný dokonalý stát, ke kterému bychom měli zaslepeně vzhlížet.

„K Masarykovi jsme se nevrátili ani po Listopadu 89. Jeho ideový systém je
přitom univerzalistický, platný a zasahuje do všech humanitních oborů, i
do makroekonomiky a umění, a dnes mu chybí jen environmentalistika.
Hospodářsky jsme se po Listopadu sice pozvedli, avšak zdaleka ne tak, jak
jsme mohli, a co se týče civilizovanosti, morálky a kriticko-realistického
myšlení, v tom jsme pouze dál upadali. Projevilo se to mimo jiné
narůstajícími statistikami negativních jevů, poklesem obecné soudnosti a
kultury myšlení a ztrátou mezinárodní prestiže. Vrcholem byl náš
přístup k imigrantům: nikoli realistický, umírněný a solidární, ale
barbarský – vyjádřený ministrem Chovancem, že Česká republika v
budoucnu nepřijme ani jednoho uprchlíka. To všechno má i ekonomické
důsledky: naše lidská práce i její výsledky se kvůli naší malé
prestiži a politické nespolehlivosti prodávají nepřiměřeně lacino,“
napsal Sláma.

Přestože jsme národem Komenského, nedokážeme se shodnout na nezbytné
reformě školství. Jsme národem Karla Havlíčka, ale je dnes v módě
útočit na novináře. Často na ně útočí prezident Zeman, který nás
znovu táhne k Rusku. Zdá se, že jsme nepoučitelní. Navíc odmítáme
pomáhat uprchlíkům a ještě se jich bojíme, navzdory tomu, že tu takřka
žádné nemáme.

„Nevymezujeme se vůči nacionalismům a nedostatečně nebo vůbec
nekritizujeme Maďary a Poláky. Po vzoru totalitních komunistů odsuzujeme a
zesměšňujeme vzdělance a ostatní intelektuální elity. Poctiví novináři
jsou potlačováni; narůstá destruktivní tlak na ČT a ČRo. Tištěný ani
internetový veřejnoprávní deník nemáme a stale víc jsou naopak slyšet
demagogická a lživá soukromá média. Jakýkoli politik či aktivista
zasazující se o lidská práva (a)nebo o ochranu přírody je nevybíravě
ostrakizován. I na to budeme v budoucnu ekonomicky doplácet,“ pokračoval
Sláma.

Katolická církev prý hlásá pití vody, ale sama pije víno

Udeřil také na katolickou církev. Ač se označuje za absolutního
antikomunistu, bylo by podle jeho názoru nejlepší zbavit římskokatolické
preláty části majetku, k němuž přišla mimo jiné i díky vyrovnání
státu s církvemi z doby vlády Petra Nečase.

„Naposledy to dokumentovala Dukovým, Kalouskovým a Nečasovým „legálním
pučem“, tj. druhými církevními restitucemi, provedeným proti mínění
naprosté většiny veřejnosti. Spor o jejich dodatečné zdanění nic
neřeší, stejně jako by nic neřešila plná odluka katolické církve od
státu, neboť by se tak jen zesílila její orientace na materiální hodnoty
na úkor duchovních–- nadále by sice ‚hlásala vodu‘, ale ještě víc
by ‚pila víno‘. K jejímu umravnění by pomohlo, kdyby se celá její
hierarchie zbavila materiálních statků a byla placená státem stejně jako
za komunistů (což říkám jako antikomunista),“ uvedl Sláma.

„Evropské katolické státy jsou evidentně zkorumpovanější,
amorálnější a celkově nezdravější než protestantské. Ještě větší
rozdíl je mezi jižní a severní Amerikou. Rozdíl je v tomto ohledu dodnes
patrný i mezi Českem a Slovenskem,“ tepal dál katolickou církev.

Sláma soudí, že máme bezcharakterního a počínající demencí trpícího
prezidenta

Vedle katolické církve se prý od Masarykových ideálů odklonila i
sociální demokracie, která má mít podle Slámy k Masarkovým ideálům
nejblíže. Dnes je prý ČSSD prolezlá korupcí. O ODS platí totéž.
Současný předseda ODS Petr Fiala prý není politolog, ale demagog. A s
dalšími stranami je to prý stejně špatné.

„ANO je politické hnutí, v jehož čele stojí trestně stíhaný a v
minulosti s StB spolupracující oligarcha. ‚Září‘ extremistická a
populisitcká SPD. Komunisté dodnes neopustili řadu nepřijatelných postojů
a jejich dnešní ideologie je značně rozporuplná a jako skrytě
antidemokratická je i nadále zavrženíhodná. V přímé volbě jsme zvolili
bezcharakterního a počínající demencí trpícího prezidenta. Rýsuje se
komplot tří stran a prezidenta (‚pečícího‘ nejen s ANO, ale též s
okamurovci a komunisty), ohrožující naše základní demokratické pilíře.
Do čela poslanecké komise pro kontrolu GIBS se dostal skalní a
nenapravitelný komunista. (Naštěstí jen nakrátko, neboť ‚obyčejní‘
lidé zakročili a dali tak komunistům a všem ostatním, kdo ho volili, i
morální facku),“ nešetřil dalšími ostrými slovami publicista.

Po výčtu chyb a odpudivých politiků Sláma svou úvahu uzavřel přece jen v
alespoň trochu optimistickém duchu. Můžeme prý doufat, že energie, kterou
kolem sebe akumuloval Jiří Drahoš, nepřijde vniveč a poslouží k
záchraně naší demokracie.
