Vychází fascinující příběh Agneši Kalinové

Necelý rok a půl po smrti známé slovenské novinářky, publicistky a
překladatelky Agneši Kalinové (1924 – 2014) vychází český překlad
díla „Mojích sedem životov“ z pera Jany Juráňové. Kniha rozhovorů,
vyznamenaná cenou Egona Erwina Kische, zachycuje takřka celý život
někdejší redaktorky Rádia Svobodná Evropa a má charakter pamětí.

Agneša Kalinová se narodila v Prešově v asimilované židovské rodině v
období první Československé republiky a její rodiče si v sobě ještě
nesli kus rakousko-uherské monarchie. Dětství a mládí prožila v
meziválečné éře, v níž se dostaly ke slovu kulturní a umělecké
avantgardy i fašismus. Celou její rodinu krutě zasáhla druhá světová
válka a holocaust. Transportu do Osvětimi unikla ve svých osmnácti, když ji
rodiče propašovali z Prešova k příbuzným do Budapešti a ti ji na dva roky
ukryli v katolickém klášteře: "Moji rodiče nikam ujet nemohli a ani
nechtěli – hlavně kvůli babičce, která byla po operaci nádoru v tlustém
střevě, a měla dokonce umělý vývod. Máma ji opatrovala. Babičku nebylo
možné nikam brát s sebou. A ještě nepředstavitelnější pro naše bylo,
že by ji nechali samotnou… Na chvíli rozloučení si vůbec nepamatuju.
Nemám na to žádnou vzpomínku, žádný poslední pohled na rodiče, nic..."
Po válce se pak Kalinová musela vyrovnat s tím, že se se svou rodinou už
neshledala.

„Nedožité životy“ svých rodičů, jak poznamenala v jednom z rozhovorů,
nesla s sebou stále. Ale naučila se s tím žít. V části knihy věnované
poválečné době, kdy věřila, že nová společnost bude svobodná a že
komunistická strana nedopustí návrat nacionalismu, vzpomíná na studia,
rodinný život s manželem, o 11 let starším divadelníkem Ladislavem Jánem
Kalinou, pod jehož vlivem se vydala na dráhu překladatelky a novinářky.

Po uvolnění na konci šedesátých let zaznamenává novou atmosféru strachu,
tentokrát za normalizace, kdy nesměla publikovat ani překládat a spolu s
rodinou byla vystavena pronásledování a šikaně. Také o této nesvobodné
době, svém i manželově zatčení, pobytu ve vazbě a nakonec nepodmíněném
odsouzení Jána Kaliny na dva roky, píše Kalinová s vědomím vnitřní
svobody, nestěžuje si, a hlavně se nevzdává. V roce 1978 získala celá
rodina povolení vystěhovat se do Německa, kde se usadila v Mnichově.
Kalinová pocitově i informačně bohatě přibližuje svůj osobní i
pracovní život v Rádiu Svobodná Evropa, kde byla zaměstnaná až do roku
1995.

„Agneša Kalinová do ní vnesla čerstvý vítr. Okouzlovala svým nadhledem,
smyslem pro humor, vitalitou. Posluchači ji milovali. Estébácká akce Asanace,
kterou se režim zbavoval tzv. ´nežádoucích živlů´, se mu v případě
Agneši Kalinové vrátila jako bumerang,“ vzpomíná na svou kolegyni Lída
Rakušanová.

Celé vyprávění plasticky přibližuje silný osobní příběh ženy,
neodmyslitelný od politických zlomů, k nimž došlo během jejího života. V
překladu Ondřeje Mrázka vydává nakladatelství Prostor.
