Smrtelný odkaz loutky Havla. Svazáci v mercedesu, fanatické neziskovky.
Normální člověk aby skočil pod vlak. Polistopadová realita očima
ostravského barda

ROZHOVOR O „smrtelném“ odkazu Václava Havla mluví publicista Petr
Sedláček. Popisuje „vznik naprosto obskurních neziskových organizací,
protestujících proti všemu normálnímu, nakonec i proti tomu, že má chlap
penis a jestli je k tomu ještě bílý heterosexuál, tak by měl podle nich
rovnou skočit pod vlak“. V rozhovoru pro ParlamentniListy.cz spočítal
vojenský arzenál a vysvětlil naši strategii pro zajištění
obranyschopnosti země: „Máme asi deset tanků, pět letadel, nejsem si jist,
jestli nějaké střelivo a zimní výstroj pro všechny vojáky. Naši
nejúčinnější zbraň však momentálně vidím ve schopnosti našich
většinově zvolených zástupců vždy spolehlivě najít ten správný
řitní otvor, jehož optikou budou sledovat svět.“

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist? A kdo politicky směřuje nahoru a kdo dolů?

Václav Havel toho napovídal hodně. Vracet se k tomu, je vcelku zbytečné,
protože se ve všem naprosto mýlil, tedy v tom lepším případě, pokud to
nebyl zlý úmysl, a byl podle všeho pouze nastrčenou loutkou. Kdyby tehdy na
balkon Melantrichu vystrčili místo něj medvěda vycpaného pilinami, za
jehož zády by Marta Kubišová zapěla svou Modlitbu, tak by to sice vypadalo
všelijak, ale prezidentem by byl on. Jeho odkaz je pro společnost naprosto
smrtelný, protože neumožnil společenskou změnu dokonat tak, jak byla
potřeba – absolutním odstavením komunistů ze všech pozic, se kterými,
jak se zdá, měl on a jeho parta, hodně věcí dopředu domluveno, „aby se
toho až tak moc zase nestalo“. A nastartoval takzvanou „nepolitickou“
politiku – v konečné a nynější fázi vznik naprosto obskurních
neziskových organizací, protestujících proti všemu normálnímu, nakonec i
proti tomu, že má chlap penis a jestli je k tomu ještě bílý heterosexuál,
tak by měl podle nich rovnou skočit pod vlak. Tedy hned potom, co učiní
řádnou veřejnou sebekritiku, při které se nejméně dvakrát pokusí
upálit a vykastrovat.

Podstatou toho všeho však bylo vyšachovat, anebo alespoň omezit moc řádně
volených zástupců politických stran lidmi a skupinami, které se prohlásí,
nebo byli jím prohlášeni, za elity a budou ve státě určovat, co se smí a
co nikoliv, ovšem bez jakékoliv zodpovědnosti – tu přenechají těm
voleným. Těm, a jejich voličům, by byla určena role pouze vykonavatelů
jakýchkoliv myšlenek šéfů těchto skupin, které mají navíc nadnárodní
charakter.

Sečteno podtrženo, jedná se o naprosté torpédování zastupitelské
demokracie ve svobodném demokratickém státě, který má být bez milosti
rozvrácen a vytvořena nová společnost, kde se již volit nebude, a tyto
elity budou mít dědičný nárok na vládnoucí funkce, nebo budou určovat
kdo je k vládnutí vhodným a kdo nikoliv. Takovým předstupněm měla a má
být neomarxistická, nyní se rozpadající Evropská unie, kde by se navíc
jakákoliv jiná než povolená myšlenka trestala. Vidíme to dnes v různých
pokusech o cenzuru, či dokonce o likvidaci, zatím „pouze“ profesní či
společenskou, těch nepohodlných.

Co se různých „nenávistí“ týká, tak jsem se ihned po přečtení
otázky kouknul z okna kanceláře a nic jsem tam neviděl. Je to spíše o
nějakých ideologicky obarvených partách, které se nenávidí, z nichž se
jedna dostane do médií pouze tehdy, když se jich tak dva až tři tisíce
sejdou někde na náměstích, no a zástupci té druhé jsou například v ČT
veleváženými hosty. Netřeba hádat, která je která. Nyní mne asi hodně
lidí nebude mít rádo, ale problém je v tom, že ani jedna není ta pravá,
ale na to většina velice brzy přijde sama. Zatím to vypadá, a u toho to asi
také zůstane, že když by se fakt mělo něco dít, tak to zůstane u střetu
asi hlavně nějakých pražských znepřátelených „folksšturmů“, které
se zmlátí tyčemi od vlajek a u pár vytlučených výloh.

Bývalý předseda SSM Vasil Mohorita tvrdil v rozhovoru pro Blesk, že byl
jedním z lidí, který stál za změnou poměrů u nás a ve východním bloku.
„Nezapomínejte, že 17. listopad chystala jedna skupina vedení totalitního
státu pod vedením sovětských struktur. A že šlo o pokus posílit
socialismus, a tedy i totalitní moc, a že jsem jim to svedl z jejich
naplánované cesty, s čímž nepočítali,“ uvedl mimo jiné. Co si o tom
myslíte, byla jeho role opravdu takto významná?

Být Vasilem Mohoritou, tak také říkám to, co nyní říká on. Já k tomu
dodám pouze jedno: všichni měli v roce 89 stejnou startovní pozici, akorát
určitá skupina věděla, kde ten start vlastně je a řádně, včetně něj,
toho využila.

Strašení sovětskými strukturami a další povídání o tom, jak jemu
podobní týpci zachraňovali republiku, je strašení lidí a zakrývání
skutečného stavu věcí. Socialismus byl všude bankrot a budoucí „podnikatelé“
typu Mohority se mohli akorát tak modlit, aby vše proběhlo pokojně. V
případě krveprolití by si to i s ním, stejně jako s ostatními komunisty a
špičkovými svazáky, mohli lidé šeredně vyřídit a dneska třeba mohl
jezdit chudý na invalidním vozíku a ne hezky zbohatlý v mercedesu. Staří a
unavení soudruzi předali v roce 89 štafetu mladým a perspektivním kádrům,
právě s přispěním Havla a jeho kamarádů. Zde si vzpomínám na Pitharta,
jak kromě budování „dvojdomků“ slyšel „trávu růst“ to bylo v roce
93, když někdo dostal nápad „ubližovat“ soudruhům. Podle něj 17.
listopad chystala jedna skupina vedení pod dohledem sovětských poradců (patrně
s cílem svrhnout Jakeše a spol.). Ale pak se jim to kvůli masivní reakci
lidí poněkud vymklo... Hovořil o tom, že se na jménu Václava Havla dohodli
Američané se Sověty. Podobných názorů zaznívá více. Jak se vyrovnat s
těmito úvahami?

Můžeme se pouze rozhlédnout kolem sebe, protože dokumenty nejsou k mání,
mimochodem ztratilo se ihned všechno, co se týkalo špičkových chartistů,
ale na základě toho, co se děje u nás a koncekonců v Evropě se dá říci,
že Havel a celé toto divadlo bylo předem domluveno. Jinak soudruhům kolem
Jakeše se to skutečně hodně vymklo, ti byli mimo, a nikdo s nimi nepočítal
již ale hodně dlouho, a dá se přijmout konstrukce, že se část komunistů,
ovšem bez nich, domluvila s Havlem a jeho lidmi a jenom počkali na vhodný
okamžik, který nastal 17. listopadu.

Jakeš a také tehdejší ministr obrany chtěli, podle vyjádření Vasila
Mohority, listopadové demonstrace řešit čínskou cestou a poslat na ně
armádu. Skála: Je to pravda, slyšel jste o tom? Hučín: K tomu nedošlo. Je
dobře, že listopadový převrat proběhl pokojnou cestou? Nereálné, chtít
mohli, a to bylo tak akorát všechno. V nějakém prvotním šoku, kdy jim
napřed povolily jejich sklerotické svěrače, a potom se jim hrůzou pevně
stáhly, to možná někde vykřikovali. Je potřeba si uvědomit, že velice
přesně věděli, co dělali oni se svými skutečnými politickými odpůrci,
ale potom jim zřejmě velice rychle došlo, že by je zastavili jejich vlastní
lidé, a když zjistili, že se nic moc dít nebude, se uklidnili.

Dle Mohority nastoupila garnitura rudých ekonomů (Klaus a spol.), kteří
dělali privatizaci jako v Rusku a se kterými Havel nic nezmohl. „O tom, že
to bylo řízeno z Ruska, vůbec nepochybuji. A nepochybuji o tom, že to
řídila KGB. A to proto, že věděla, že jim to nevyšlo, a že budou
vládnout jinak.“ Jak to vidíte vy?

Opět, Mohoritovi z principu nevěřím, ale to, že se dá Prognostický ústav
– Klaus, Zeman, na toho nesmíme zapomenout, a další –, považovat za
první a nejškodlivější „neziskovku“, o tom nepochybuji ani na okamžik.
A Sověti nic neřídili, ti totiž v té době neřídili pořádně ani sami
sebe, natož někoho jiného. Ať zahodí Mohorita siderické kyvadélko na
zjišťování agentů do latriny a hlavně ať si nevylepšuje kádrový profil.

Boj o moc v SSSR byla záležitost vždy o život, vyžadovalo to„celé“
soudruhy a plné nasazení. A pro poražené to mělo velice neblahé následky.
Sověti na to z těchto důvodů neměli kapacity, ovšem určitě vše
sledovali. Jinak být Mohoritou, tak nic nekomentuji, jezdím na své
plachetnici po Karibiku a vzpomínám na mladé svazačky... Ono v pekle nic
takového mít nebude.

Pojďme do současnosti. Lze předpokládat, že svět se po vítězství
Donalda Trumpa v amerických prezidentských volbách určitým způsobem
změní. Exministr zahraničí Karel Schwarzenberg očekává po zvolení
DonaldaTrumpa americkým prezidentem politické zemětřesení ve světě.
Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Je to jenom rétorika poražených,
nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa?

Tak pro Karla Schwarzenberga končí svět i z jiných důvodů, a to
biologických, protože čas je neúprosný. Bylo by dobré, kdyby však ještě
na tomto světě stihl pokání, asi nedobrovolné, za jeho restituce a další
věci například spojené s Bakalou. Žantovský a spol. bojuje o vlastní
přežití a vliv, protože v případě, že se věci veřejné začnou ubírat
normálním způsobem, to znamená bez vlivu takzvaných elit, financovaných
státem nebo například Sorosem prostřednictvím fanatických neziskovek,
velice podstatným způsobem klesne jeho životní úroveň. Pro nic jiného to
totiž nedělají. Nejde o nějaký „svět“, to jsou kecy pro jejich mladé
a fanatické podporovatele, jde vždy a pouze o moc, vliv a z toho plynoucí
prebendy. Tradiční politické strany ztrácejí přízeň voličů, lidé
hlasují raději pro kandidáty, o kterých není jasné, jakou vlastně
politiku budou prosazovat, ale mají ráznou rétoriku. Blíží se volby v
Německu, ve Francii, v Rakousku. V kontextu Brexitu, do jaké míry může
nastat, že kandidáty typu Trump budou volit i lidé v Evropě? Nečeká Evropu
něco jako pravicová revoluce? Je ohrožena demokracie?

Již samotné sousloví „pravicová revoluce“ je protimluv, protože
pravičáci z povahy své ideologie, kterou zastávají, žádnými
revolucionáři být nemohou a nejsou.

Takzvané tradiční politické strany dnešní situaci zavinily, takže proto
logicky klesá jejich vliv. Hovořit o omezení a ohrožení demokracie v
souvislosti s pravicí je nesmysl, protože naopak pravice je svobodomyslná a
demokracii má jako nástroj. Svoboda je totiž stav a demokracie nástroj pro
její udržení. Hlavně zde nikde nejsou, ani na obzoru, žádné relevantní
pravicové strany.

Je potřeba si připomenout, že nacismus (nezaměňovat s nacionalismem),
fašismus, komunismus a socialismus jsou velice příbuzné levicové ideologie,
které jsou pro jakoukoliv společnost naprosto smrtelné a mají dopady na
desítky let. To jsou ti, co dělají revoluce, to jenom pro upřesnění. Co se
týká stran a jejich vůdců, o kterých je zřejmě řeč – ve Francii se
svou stranou Marine Le Pen, v Polsku vládní PiS, nebo Orbán v Maďarsku –,
to jsou klasické levicové nacionalistické strany, které dříve či později
myšlenku zdravého nacionalismu (nezaměňovat s revanšismem a šovinismem)
zdiskreditují svými hospodářskými výsledky. Stačí si přečíst jejich
programy.

Zkuste například začít něco vykřikovat ve Francii o tom, že zrušíte
dotace pro zemědělce, nebo rybáře (ti byli právě v této zemi a v Evropě
dotováni historicky jako první – celou hrůzu dotací nastartovali) a že
narovnáte podnikatelské prostředí. Ano, to by bylo pravicové. V okamžiku,
kdyby tohle někdo udělal, tak skončil, ani by pořádně nezačal. Vše se
odehrává v rovině problémů s imigranty – nejsou, není problém,
nicméně neléčí se příčina, ale důsledek, protože imigrace je pouze
jedna z částí katastrofy, která se na nás valí. O té ekonomické zatím
nikdo nikde moc nehovoří.

A proč je vše v rovině emocí? Protože to je rovina, na kterou volič
slyší nejlépe a příliš o ní nepřemýšlí – chce si totiž své
frustrace s jejich domnělým zdrojem svých potíží vyřídit
prostřednictvím jím zvolených politiků. Katastrofa je však v tom, že se
téměř vždy zmýlí. A bylo tomu tak vždy. Pouze Lenin nebyl zvolen, jinak
všichni další diktátoři v minulém století, také koneckonců i v tomto,
se dostali k moci zcela legálně prostřednictvím volebního rozhodnutí „moudrého“
lidu.

U nás takový Andrej Babiš by jím byl zcela jistě velice ochotně. Lidé
totiž ani moc nehledají nějakou svobodu, ta totiž vyžaduje i mnohdy
nepohodlnou zodpovědnost, ale hodného páníčka, který naplní hlavně
jejich emoční tužby, hlavně tu nejhorší, závist a přesně popíše „zdroj“
jejich životního neúspěchu. Na tom jede celá levice, včetně odborů, již
celá desetiletí. A u nás na to Babišovi stačil slogan „fšeci tuná
kradnů“. Až takhle to je mnohdy jednoduché, avšak následky jsou
nedozírné. Vzhledem k tomu tedy skutečně žádná pravicová revoluce
rozhodně nehrozí. Je to nesmysl a ani by jí neměl kdo uskutečnit. Řádná
katarze a naříkání však přijdou, to ano.

Jak by se měla po zvolení Donalda Trumpa naše změnit zahraniční politika.?
Obrana, vztah k Rusku, Číně apod.? Co naši zemi v nejbližší době čeká?

S tím bych si hlavu nelámal, máme asi deset tanků, pět letadel, nejsem si
jist, jestli nějaké střelivo a zimní výstroj pro všechny vojáky. Takže
šprajcovat se nějak nepříteli vojensky by v této situaci asi nedávalo
smysl, že. Naši nejúčinnější zbraň však momentálně vidím ve
schopnosti našich většinově zvolených zástupců vždy spolehlivě najít
ten správný řitní otvor, jehož optikou budou sledovat svět a říkat věci,
které se chtěly a chtějí slyšet. Ještě chvíli budou dezorientováni, ale
zcela jistě a brzy najdou tu správnou polohu. To se týká také většiny
novinářů. Proč také znepokojovat občany, že. V nejbližší době bych
tedy nečekal nic zásadního.

Zajímavé však bude, když Donald Trump začne plnit to, co slíbil. To jsem
zvědav, jak se budou například v České televizi, od ředitele dolů,
kroutit. Ale to nebude také nic zásadního.

Mimochodem, v USA se objevily bitky, protože spousta lidí nedokáže přijmout
osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u nás určitá vrstva
společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí. Může skončit
situace násilím v ulicích i v České republice?

V ČT před asi třemi dny vzrušeně komentovali demonstraci asi 1200 lidí v
New Yorku… Jak to přišlo, tak to odejde. Žádné velké věci bych v této
souvislosti neočekával. Něco o rozměrech, jako byly například protesty
proti válce ve Vietnemu, se neuskuteční, navíc je zima… Do dvou měsíců
o tom nebude nikdo nic vědět. Možná ještě při nástupu Trumpa do funkce
se něco přihodí, ale budou to mikrozáležitosti. Reálněji vidím, že by
mu chtěl někdo ublížit. Hysterických fanatiků je v USA zřejmě dost.

Až roční vězení by podle skupiny poslanců mělo hrozit tomu, kdo bude
veřejně hanobit prezidenta republiky. Návrh podalo šest desítek poslanců v
čele se zástupci sociální demokracie, hnutí ANO, komunistů a zástupců
Úsvitu. O čem tohle svědčí a jaký na to máte názor?

Názor na to mám jednoduchý. Svoboda slova je nedělitelná, a ti, co ho
podali, jsou totalitáři. Problém je v tom, že jim ani tak nejde o to, že
Miloši Zemanovi někdo nadává, ale o to, že si chtějí přihrát vlastní
body u voličů. Vědí totiž, že byl v naší republice fanatickými
obdivovateli Zemanovi postaven kult a chtějí si z něj uzobnout.

U KSČM se projevuje vymírání členstva a voličstva, Úsvit je na tom
prabídně, vzpomeňme na volební číslo s blogerkou, která na YouTube, mimo
jiné, popisuje svou menstruaci – toto zde ještě nikdo neprovedl a hranice
byla tedy posunuta zcela mimo naší galaxii a těžko to někdo překoná, ANO
bere naprosto vše a Zeman také vše z Babišovy dílny podepisuje. A ČSSD je
v pytli, takže také bere, kde může. V rámci úzkých partajních zájmů
jim vůbec nedochází, nebo spíše je jim jedno, že vytahují z hrobu Husáka
a to nejhorší z normalizace.

Je to taková pastička na nepříliš bystrého, ale rádoby vlasteneckého
voliče, který ovšem nepochopil, že volbou těchto politických stran své
vlastenectví dávno zahodil do kanálu. Bylo by dobré, kdyby si lidé
vzpomněli na hospodského Palivce a sraní na obraz.

A jedna rada na závěr: Kopejte studny a mějte své zdroje energie a potravin.
A věřte akorát sami sobě, ne různým prapodivným „vůdcům“. Dobro
došli.
