Libor Rouček: ČSSD byla před Zemanem, bude i po Zemanovi!

EVROPAN LIBOR ROUČEK Listopad 1989 byl splněný sen, ale udělali jsme chyby!
Také postup při rozdělení Československa vytýká bývalý místopředseda
Evropského parlamentu Libor Rouček tehdejší hlavě státu Václavu Klausovi.
A v jakém stavu je dnes demokracie? „Pokud nedemokratické názory
nezískají většinu, o naši demokracii obavy nemám. V tomto okamžiku ji
nemají,“ říká Rouček. A SPD v čele bezpečnostního výboru? „Věřím,
že ostatní strany toto nepřipustí.“ Zmiňuje i to, že někteří lidé v
ČSSD nemají jiný program než se zabývat osobností prezidenta Miloše
Zemana.

Opět se blíží výročí 17. listopadu. Co vám vyjde, když srovnáte vaše
představy po roce 1989 se současností? Já jsem zažil 17. listopad ve studiu
Hlasu Ameriky ve Washingtonu. O tom, co se dělo na Národní třídě v Praze v
tehdejším Československu ve východní Evropě, jsem informoval. Když 17.
listopad přišel, bylo to pro mě splnění snu, který jsem si v sobě nesl od
dětství a od sovětské okupace v roce 1968. Tehdy se mi splnil. Sen byl, že
naše země bude svobodná, demokratická jako bylo Rakousko, že u nás nebudou
vojska, že se sami budeme moct rozhodnout, co budeme chtít dělat. To se v
listopadu 1989 podařilo a bylo jen na nás, co se svým snem, se svou svobodou
uděláme. Jak víme, sovětská vojska odešla, měli jsme svobodné volby,
sami jsme se rozhodovali. Myslím si, že jsme se rozhodovali dobře, i když
byly dvě záležitosti, které poznamenaly náš vývoj.

Které události to podle vás byly?

První byla Klausova divoká privatizace. Když se privatizovalo, zhaslo se.
Nebyl vytvořen jasný právní rámec a jak říkal Klaus: peníze jsou až na
prvním místě. Výsledkem byly stovky nebo tisíce zkrachovalých a
vytunelovaných podniků. Já pocházím z Kladna. Zkrachoval i podnik, kde jsem
také kdysi pracoval a všichni mí příbuzní, Kladenská Poldovka. To byla
cena za chyby, které se udělaly a jako společnost nás stála stovky miliard
korun. Trvalo pak dalších deset patnáct let, než se situace stabilizovala. V
Klausově ekonomické reformě byla také chyba, že jsme se prezentovali jako
země levné pracovní síly. V podstatě trvalo dvacet let, než tato
odcházející vláda povědomí změnila. Nemůžeme konkurovat ve světě
levnou pracovní silou, vždyť jinde je ještě levnější, musíme konkurovat
svými znalostmi, vědomostmi, umem. Vidíme za poslední dva tři roky, že
rostou platy a horko těžko po letech doháníme vyspělejší země a ještě
dlouho je dohánět budeme. Druhá věcí, která mě mrzela, bylo rozbití
Československa bez referenda, bez toho, aniž by se k tomu mohli občané
vyjádřit. Ano, Klaus a Mečiar vyhráli volby, Václav Klaus ale kandidoval do
Federálního shromáždění, jeho úlohou bylo federální stav bránit, ne
jej rozbít. Ve volebním programu to neměl stejně jako Mečiar, jako to
neměla žádná politická strana kromě Slovenské národní strany, která
získala pár procent. Když si shrneme těch 28 let, to byly dvě chyby, které
mě mrzí a na které jsme doplatili. Jinak je vývoj pozitivní, máme svobodu,
můžeme se rozhodnout, koho si zvolíme, zda chceme být v EU nebo nechceme, s
tím jsem spokojen. V jakém stavu je naše demokracie? Někteří vidí
ohrožení v Andreji Babišovi a Miloši Zemanovi. Sám Andrej Babiš tvrdí,
že právě on chce realizovat to, o čem jsme tenkrát snili: Fungující
ekonomika, úspěšné rodinné firmy, infrastruktura, fungující státní
správa…

Co je v demokracii důležité, a ukazuje se to nejen u nás, ale konec konců i
ve Spojených státech, je Ústava, právní stát, občanská společnost.
Naše Ústava je velmi dobrá, má spoustu vah a protivah. Kdyby přišel někdo,
kdo by chtěl naši demokracii vychýlit jiným směrem, systém, který tu
máme, mu v tom zabrání. Andrej Babiš vyhrál volby, to nikdo nezpochybňuje,
ale dostal 30 procent. Nemyslím si, že Andrej Babiš nás chce vychýlit, jak
někdo říká směrem na Východ. Není nacionalista, není ideolog, je spjatý
s byznysem. Když se sečetly výsledky, hned říkal, že není proti EU, není
proti NATO. Samozřejmě má představy o tom, že by stát měl fungovat jako
firma, ta musí být efektivní, což je v pořádku. Ale pokud nejsme v
nějaké německé firmě, tak ve firmě není spolurozhodování a směr
určují vlastníci, akcionáři. Ve společnosti, v demokracii je to něco
jiného. I kdyby chtěl republiku vychýlit v tomto směru, nemá k tomu sílu.
Jak v Poslanecké sněmovně, tak v Senátu mu to neprojde. A pokud jde o
prezidenta Zemana, naznačil, že může být i vláda bez důvěry. Ale naše
Ústava nebo Ústavní soud a další instituce, by zabránily nějakým
excesům, které by šly za rámec naší demokracie. Proto, pokud
nedemokratické názory nezískají většinu, o naši demokracii obavy nemám.
A v tomto okamžiku ji nemají. Samozřejmě, když voliči zvolili devět stran
do Parlamentu, nebude jednoduché vytvořit efektivní většinovou vládu. Ale,
když se podíváme kolem, v Holandsku půl roku tvořili vládu a v Německu ji
také ještě nemají. Takže klid, věci mají dynamiku, bude se postupovat
krok za krokem, nevidím to jako ohrožení demokracie.

Jak hodnotit poslední politickou produkci Miloše Zemana? Je v kondici vyhrát
prezidentské volby? A bylo by to dobře s ohledem na jeho způsob řešení
povolební situace? Neviděl jsem ho velmi dlouho. V televizi vypadá, že jeden
den v kondici je, druhý den, jako například při schůzce, kterou měl s
Andrejem Babišem v Lánech, už tak dobře, abych to řekl kulantně, nevypadá.
Myslím si, že by bylo v zájmu Miloše Zemana, pokud chce kandidovat ve
volbách, chce být zvolen, dal karty na stůl, předložil voličům svou
lékařskou zprávu o svém zdravotním stavu, aby voliči měli jistotu, že je
zdravý, aby měli jistotu, že nepůjdou za půl roku, za rok k volbám znovu.
Bylo by to fér, aby vyvrátil nejrůznější fámy, které po republice
kolují o jeho zdravotním stavu.

Na Facebooku jste napsal: „Udivuje mne kolik lidí v ČSSD se stále dívá na
Miloše Zemana jako na nějakou záchranu či spásu. Je to sázka na mrtvého
koně. Při vší úctě, i kdyby byl Miloš Zeman zvolen na druhé
prezidentské období, jeho zdravotní stav mu sotva dovolí toto období
důstojně a zdárně dokončit. ČSSD se musí začít dívat do budoucnosti,
ne neustále do minulosti…“ Jak jste to myslel?

Uváděl jsem to v souvislosti s ČSSD. ČSSD byla tady před Milošem Zemanem a
bude tady, sice nevíme v jaké formě a kondici, i po Miloši Zemanovi. A mně
to připadá, že někteří lidé nemají žádný jiný program, žádné
jiné představy, nemluví o ničem jiném než o Miloši Zemanovi. Kdyby se
stalo, že Miloš Zeman najednou umře, tito lidé se nemají o co opřít a to
je velmi málo.

Co se týká cesty prezidenta do Ruska, jak na ni nahlížíte a jak se teď v
souvislosti se sestavováním nové vlády mohou naše vztahy s Ruskem změnit?

Česká republika je členem EU, je členem Severoatlantické aliance. 84
procenta našeho zahraničního obchodu je se zeměmi Evropské unie, třetina s
Německem. S Ruskem jsou to necelá dvě procenta. To neznamená nesnažit se
diverzifikovat náš obchod, ale realita je, že jsme spjati po všech
stránkách se zeměmi, které tvoří EU. To neznamená mít k Ruské federaci
nepřátelské stanovisko, naopak. Ale k přátelství a důvěře jsou potřeba
dva partneři. A stále je tu několik let problém, který se jmenuje anexe
Krymu, stále nedořešený konflikt na Donbasu, kde je Ruská federace
přítomná na území jiného státu. Tento problém nevyřeší Česká
republika, je potřeba ho řešit na mezinárodní scéně. Snaží se o to jak
EU, tak jednotliví státníci. Cesta Miloše Zemana se nijak nevymyká, pokud
bude hájit ty názory, principy a hodnoty, které hájí ostatní státníci
například ve Francii a Německu. Ano, i Německo se snaží i přes sankce s
Ruskem obchodovat, ale drží se určitých principů. Pokud se jich Miloš
Zeman bude držet, nikdo ho kritizovat nebude. I kdyby jelo pět letadel s
obchodníky, kdyby nějaké kontrakty uzavřeli, je to pro nás dobré, ale je
potřeba vše vidět v celkovém kontextu. Rusko, Ruská federace, ať politicky,
obchodně, kulturně-civilizačně není alternativa například Evropské unii.

Okamurova SPD nejspíše obsadí funkci šéfa bezpečnostního výboru
Sněmovny. Je to dobrá volba? Jak vedení Sněmovny, tak výbory by měly být
obsazeny podle výsledků voleb. A to znamená podle proporčního zastoupení.
Otázkou je, zda šéfem bezpečnostního výboru by měl být přestavitel
strany, o které se ví, že se staví proti základním atributům naší
zahraničněpolitické orientace. SPD se tím netají, říkala to v
předvolební kampani a říká stále, že je za vystoupení z EU a NATO. Když
se podíváme na Facebook, většina jejich poslanců jsou například členy
skupiny, která říká pryč z EU a NATO, Rusko je náš opravdový přítel.
Nikdo jim nebrání tyto názory prosazovat, protože máme svobodu a žijeme ve
svobodné zemi. Ale nemohou očekávat, když je tento jejich názor tak
výrazně menšinový, že by například měli dostat předsednicví
bezpečnostního výboru. Věřím, že ostatní strany toto nepřipustí.

Na závěr, jak Vy strávíte letošní 17. listopad?

Budu v Praze a půjdu se projít, doufám, že nebude pršet. Zajímá mě, jak
si mladší generace připomíná 17. listopad.
