Takto vypadá "kultura vítání". Syrští obchodníci si pochvalují bavorské
městečko, všichni jsou na ně milí...

REPORTÁŽ Hummus z Jordánska, datlová marmeláda z Egypta, olivový olej z
Tuniska, koření a ořechy z Libanonu. To je jen malý výčet arabských
surovin, ingrediencí a jídel, které najdete v krámečku přímo na
náměstí okresního městečka Regen v Bavorsku, ne více než 40 kilometrů
od českých hranic. Usadila se tu za přispění zemského okresu Regen rodina
syrských uprchlíků.

Pan Al Salaama Mousa se tu usmívá na každého příchozího, i když jeho
němčina je stále ještě prachmizerná. Ale co chcete po půldruhém roce
pobytu v Německu od člověka, který celý svůj dlouhý život mluvil jen
rodnou arabštinou. Teď v krámečku počítá na ruční kalkulačce, samý
úsměv. I jeho žena, která je přece jen na tom jazykově lépe. Je to i tím,
že více pochytí od své dcery, která již hovoří poměrně slušně a je
naším průvodcem v obchůdku v dolní části náměstí. „Jsme tady velmi
spokojeni, moc se nám tu líbí,“ říká spokojeně asi třicetiletá mladá
žena v šátku, která je také komunikační spojnicí mezi rodinou a úřady.
Dcera, jak je vidno, k Bavorsku už přilnula poměrně dobře. Na roky
strádání v Sýrii a měsíce na cestě do Evropy nechce, tak jako její
rodiče, příliš vzpomínat. „Bylo to strašné a jsem ráda, že je to za
námi. Zvláště, že jsme to přežili ve zdraví. Moji rodiče jsou tu
spokojeni.“

Začínají od začátku

Malá komunita cizinců, žijících v Regenu, sem do krámu začíná chodit. A
nakupují prý i samotní Němci, kteří se tak snaží podpořit syrskou
rodinu, jež v bývalém bydlišti přišla o všechno. „Se známými
obchodníky se domluvíme po mobilu, co by tu bylo dobré prodávat, něco
vezmeme i z marketu,“ říká dcera Mousa a ukazuje na jablka, která jsou z
jižní Evropy.

Podle slov mluvčího zemského okresu Regen Karla Fischera je tato rodina a
její příběh ukázkový příklad pomoci Německa uprchlíkům. „U dětí
není vůbec žádný problém. Ty se s kolektivem sžijí a za pár měsíců
do něj zcela zapadnou. A stejné je to i s jazykem. Intenzivní kurzy jsou
znát, samozřejmě u starších lidí je to podstatně obtížnější.“
Stará známá pravda – pokud budou obklopeni německým prostředím a
jazykem, porozumí poměrně brzy a pomalu se budou lépe a lépe dorozumívat.
V obecním domě vytvořilo město podmínky pro symbolický nájem tak, aby
rodina mohla pracovat a byla v kontaktu s obyvateli.

Sýrie (téměř) na kolenou

Celá rodina nám vysvětluje, jak používat jednotlivé potraviny, co je jen
polotovar a co je už možné rovnou ohřát a konzumovat. Dobře tu prý jde
koření, které se prodává v mnohem větších baleních, než u nás a je
velice kvalitní – vesměs z Libanonu, odkud je i nádherné balení velkých
kousků směsi ořechů. „Baví nás to lidem vysvětlovat, na co se
jednotlivé produkty používají, co obsahují a odkud jsou,“ chlubí se
mladá Syřanka. I pro rodilé Němce je návštěva prodejničky tak trochu
exkurzí do jiného světa. Ostatně, kde jinde koupíte produkty z Maghrebu
nebo dokonce i ze Sýrie. „Naše země nepadla na kolena, pořád žije, ale
je to těžší a těžší,“ komentuje několik výrobků z tohoto státu
mladá Mousa.

„Se Syřany nemáme problémy,“ informuje nás mluvčí úřadu.
Problematičtější jsou běženci z Afghánistánu, protože přicházejí ze
zcela jiné oblasti světa a problémem je i jazyk. Velké starosti
přidělávají Afričané, kteří prý přicházejí s absencí jakýkoliv
dokladů a zjistit, o koho jde, je sysifovský úkol a mnohdy zhola nemožné.
To se prý nedá se syrskými běženci srovnávat.

Syřané v Regenu. Foto: Václav Fiala

V této části Bavorska například neuvidíte běžence z Pákistánu,
protože ti jsou přidělováni do jiných oblastí a v Bavorsku jich příliš
není. „Čím mladší, tím lepší, „opakuje Fischer. Několik dětí z
arabských států v německé třídě nevidí jako problém, naopak, takto se
socializují nejlépe. Starší lidé jsou zase velmi vděčni za každou, byť
malou, pomoc a vlídné slovo, protože ti si na příkoří v bývalé
domovině i na cestě vzpomínají velmi často. Proto je krámek „Al Waha“,
jak jej nazvala rodina Syřanů „výkladní skříní“ integrace v této
části Bavorska.

Vítači ochabli

Celá rodina si nevzpomíná, že by je zde v Regenu nebo v Německu vůbec
někdo urážel nebo jim ubližoval. „V kurzech i na úřadech jsou k nám
velmi milí, a tak už se po dlouhé době zase můžeme jen a jen usmívat,“
dodává mladá Syřanka. Je samozřejmé, že aktivity nadšených „vítačů“
v podobě hesel „Přátelé přicházejí“ poněkud opadly, ale to je podle
mluvčího logické. Je dobré, že se lidé nyní věnují těm, kteří v
Německu zůstávají a dostali azyl. Jako loajální úředník nevystupuje
proti kancléřce Merkelové, ale obává se dalšího vývoje, pokud by do
země přicházelo další množství běženců – třeba konkrétně z
Itálie. Rozdílná africká mentalita by se s tou arabskou nemusela dobře „popasovat“.

Opět kosmopolitní?

V Regenu na náměstí je tedy multikulturní podnikatelský svět, protože
přímo proti obchůdku, v horní části, je již dlouhá léta pizzerie,
kterou provozuje Němec s řeckými kořeny. A do toho v marketu, kousek vedle,
koupíte mimo jiné „echt bavorské“ likéry Bär-Wurz, pro které sbírají
suroviny licencovaní sběrači v lesích Bavorského lesa. Syrská rodina
nespřádá nějaké velké plány. Jejím cílem je tu zakotvit, obchodovat a
tím se uživit a žít klidným životem, který jim byl tak násilně přetnut.
„Žili jsme tam vedle sebe, Arabové, křesťané, Kurdové i další, a nebyl
desítky let. žádný problém,“ vzpomínají na donedávna ještě hrdý
stát, který aspiroval na ukázku demokracie v oblasti. „Kéž bychom i tady
žili v dobrém sousedství s místními,“ nepřeje si nic jiného pan Al
Salaama Mousa. Jde nás vyprovodit před obchůdek a zamává na rozloučenou.
Je pyšný na to, že jsme ho fotografovali před jeho novou živností.
Začínat zcela „od píky“ ve stáří není žádný med, ale díky jeho
rodině a podpoře místních to prý zvládnou.

Bavorské motivy na domě a arabský obchod. Foto: Václav Fiala
