Sebekrásnější kecy o svobodě bez něčeho užitečného, co uděláme pro
lidi, jsou na nic, říká kandidát na šéfa Svobodných Pajonk

ROZHOVOR U Strany svobodných občanů dojde o tomto víkendu k přelomové
změně. Druhý nejdéle sloužící předseda ze standardního politického
spektra v ČR, Petr Mach, už nebude obhajovat svou pozici. S nejvyšší
pravděpodobností si to spolu rozdají dlouholetý veterán české politiky a
spoluzakladatel Svobodných Jiří Payne a valašský stranický rebel, krajský
předseda Zlínské organizace Svobodných a krajský zastupitel Tomáš Pajonk.
Už při vnitrostranických debatách po všech krajských organizacích to mezi
oběma kandidáty jiskřilo.

A Tomáše Pajonka se ptáme: Budete vy tou jiskrou, která znovu zapálí
dohasínající ohýnek Strany svobodných občanů?

V životě jsem se snažil, pokud možno, klást si reálné, dosažitelné
cíle. Navíc jsem u Svobodných dost dlouho na to, abych uvěřil, že naše
dlouhodobé volební výsledky – někdo, kdokoliv – zvrátí nějakým
kouzlem. Ať už ideovým, nebo marketingovým.

Přece jen, Petr Mach byl zavedený pojem pro vaše voliče. Takové
marketingové synonymum Svobodných, jako se stal xerox pro kopírování
dokumentů…

Byl jsem právě jím vyzván, abych kandidoval. Nejde o žádný palácový
převrat. Petr má stále hodnotu desítek tisíc hlasů a věřím, že pokud
bude zvolen místopředsedou strany, na kterého kandiduje, bude přínosným
místopředsedou. Ať už předsedou Svobodných bude kdokoliv.

Na začátku našeho rozhovoru se ještě vraťme k sobotě 20. října. Jaké
zrcadlo nastavily výsledky sněmovních voleb Svobodným? Možná mně něco
uniklo, ale nikde jsem nezaznamenal ze strany vedení strany ani hlubokou, ani
mělkou analýzu této porážky. Jen suché konstatování, že příčinou
porážky byla „volební strategie“. Co vy na to?

Snažil jsem se příčiny pojmenovat během svých vystoupení na krajských
setkáních v rámci debat u příležitosti primárek. Svobodní nenabídli
žádné téma, které by lidé-voliči vzali za své. Nejsme z hlediska občana
prospěšní. K tomu přidejte čtyři roky absence politické práce a „nevedení“
strany. A dostanete se zhruba na náš říjnový výsledek. Ještě jsem
zapomněl velké oči očekávání. Měli jsme poprvé překročit práh
Poslanecké sněmovny, a nakonec jsme jen o vlásek unikli klinické smrti
strany, to je nepřekročení hranice jednoho a půl procenta pro státní
příspěvek…

Oceňuji vaši otevřenost, ale ještě vás z té otázky nepustím. Co si
máme představit pod mírně abstraktním pojmem „politická práce“?

Rád vysvětlím. Začněme politickou prací občanů a zastupitelů na obcích,
městech a u nás ve Zlínském kraji na krajském zastupitelstvu. Byli jsme
zkrátka málo vidět a slyšet. Přesto se leccos povedlo. Například aktivita
našich členů v Zubří, kteří brání výstavbě megalomanského projektu
akvaparku. Další částí politické práce je získávání kompetencí při
vedení obcí. Konkrétní příklad – nabídka pomoci v místě s jednou
školou zřídit tzv. moderní třídu. My bychom poskytli know-how a záleží
jen na řediteli školy, který to bude chtít vyzkoušet a dá tak rodičům
možnost svobodné volby. Kdo nechce, aby se jeho dítě učilo sedět s rukama
za zády, a naopak se naučilo učit se, co ho zajímá, měl by možnost
svobodné volby. No, a poslední součástí politické práce je agitace.

Zvládají Svobodní řemeslo agitace? V těchto volbách mi to nepřišlo.

My nejsme ze své podstaty urputní propagandisté. Nabízím spolustraníkům,
kterým záleží na budoucnosti Svobodných, své vlastní heslo: Více práce,
to je naše agitace! Přesvědčujme voliče činy. Když to shrnu, politická
práce je dotažení principů volebního programu do praktické realizace.

Jinými slovy, čeká vás práce, práce a zase práce…

Jasně! Pokud Svobodní nebudou nic užitečného pro lidi dělat, tak brzy
nebudou vůbec!

Můžeme to tedy pokládat za vaši strategii odklonu od řekněme tradičního
idealismu Svobodných?

Spíše to chápejte jako odklon od naivního idealismu k praktickému idealismu.
To si myslím je podstata toho, co Pajonk straně nabízí. V čem bych byl i
jako případný předseda nejsilnější. Acta, non verba! Neboli činy, ne
kecy! Byť sebekrásnější kecy. Svobodní musí převést ideály – kterým
mimochodem stále věřím a mimochodem jsem kvůli nim ochoten obětovat část
svého soukromí, času pro rodinu i financí – do praxe.

Není ale právě toto bazální omyl? Tedy, že tyto vaše, myslím stranické
ideály, jsou do reality prostě nepřevoditelné? Aplikovaný výzkum „království
nebeského“, jestli mi rozumíte...

Rozumím vám přesně. Podívejte, zrovna teď měl výročí Luther. Dal si
práci a sepsal 95 tezí. Bylo na co v teologické praxi navazovat. Snílek Hus
ho sice předběhl o století, měl zajímavé myšlenky, nápady, bonmoty, ale
praktický výsledek nula. Luther založil reformní směr, který převedl
křesťanství ze středověku do moderní doby. Protestanství podporuje
usilovnost, pracovitost, podnikavost, tedy vlastnosti, které jsou základem
ekonomického i sociálního úspěchu naší západní civilizace.

Narážíte těmi lutherovskými artikuly na nutnost reformy politického
programu Strany svobodných občanů?

Ne úplně. Svobodní mají úžasnou vizi. Kdo by ji nepodpořil? Snad mně
vaši čtenáři odpustí ještě jedno přirovnání. V přeneseném smyslu je
tou vizí Svobodných vyrábět krásná, rychlá a levná auta. Problém je
jediný. Nemáme továrnu. A obávám se, že nemáme na to krásné, rychlé a
levné auto ani konstrukční plány. Tento stav bych chtěl změnit. Ne tím,
že začnu vymýšlet superkreativní billboardy na propagaci těch aut, ale
začnu od technického výkresu posledního ozubeného kolečka s tím, že
musím dopředu vědět, z čeho a kde to kolečko vyrobit. Aby nezůstalo zase
jen na papíře. Jinými slovy – ubrat z ambicí a přidat v drobné,
každodenní práci.

Sledoval jsem jedno vaše vystoupení na vnitrostranické předvolební debatě
a zaznamenal, že máte dvě zpracované nabídky pro své spolustraníky,
potažmo pro voliče Svobodných a pro občany naší republiky obecně. První,
„svobodná obec“. To trochu zavání autonomií Horní Dolní…

(smích) Je to jen snaha o zefektivnění celkového fungování státu pomocí
svobodné individuální volby na malém prostoru. Řekněme v obci do tisíce
obyvatel. To je ten příklad svobody ředitele obecní školy rozhodnout, zda
umožní rodičům svobodnou volbu, zda chtějí, aby jejich dítě
navštěvovalo v uvozovkách jezuitsko-socialistickou ZŠ nebo školu
budoucnosti.

Ale jaké jiné, další svobody „svobodné obce“ můžete nabídnout v
rámci platné státní legislativy?

Nástrojem takové svobodné obce jsou obecní vyhlášky. Jeden rychlý
příklad za všechny. V nemálo obcích je zákaz používat ploty a stěny
soukromých nemovitostí na vyvěšování reklamních bannerů. Jasně, chápu.
Starosta a zastupitelé nechtějí, aby jejich hezká víska vypadala jak
mantinely v NHL oblepené reklamou. Ale vezměte drobného truhláře, který by
chtěl dát avízo na dveře své garáže, že on, Pepa Zgarba – kuchyně,
ložnice, nábytek na míru. Tou vsí projíždí mnoho lidí z okolních vsí.
Jeho klienti. Ale on si to teď na svá vrata vylepit nemůže. Paušální
vyhláška, byť v dobrém míněná, je jak smrt – bere vše. To by přece
šlo změnit. Ve prospěch Pepy i mladých novomanželů, co nemají na
designovou kuchyň z kuchyňského studia v blízkém městě.

A druhý váš zásadní plán se tuším jmenuje „stát na míru“. Není
toto opak vámi proklamovaného praktického idealismu, ale mnohem spíše
idealismus v praxi?

Je to snaha zbavit politickou nabídku Svobodných toho našeho pojetí
ultimativní svobody – Buď všechno, nebo nic! Měli bychom být mnohem
spíše a více hledači. Hledat, kde najít dílčí svobody, které budou
průnikem svobod většiny. Dát možnost, příležitost každému občanovi,
aby si vybral a mohl co nejvíce individuálně ovlivnit, jak na něj a jeho
rodinu dopadají státní služby. Aby stát byl – teď to hodně
zjednoduším – průnikem zájmů 10.000.000 obyvatel a nikoliv průnikem
zájmu 101 poslanců v parlamentu. Deset milionů odstínů šedi!

Na závěr se nemohu nezeptat – jak vidíte svoje šance na post předsedy
Svobodných?

No, to nejhorší na konec. Jak na to odpovědět? Deklaroval jsem pro sebe
limit, sedmdesátiprocentní podporu, jinak jdu od toho. Jsme
liberálně-konzervativní strana. Tak bude záležet, zda se konzervativnost
projeví tím, že členové budou volit stále stejnou cestu, nebo zda se
projeví aplikováním starého osvědčeného hesla „3× a dost!“.
