5 starověkých tajemství, jež byla vysvětlena pouze v naší době

Občas můžeme nabýt dojem, že ve starověku lidé dělali vše proto, aby
zmátli své potomky. Buď budovali gigantické stavby s nejasným účelem,
nebo si ve zvláštním jazyce psali něco na kamenech, anebo si zase najednou
vymřeli, aniž by k tomu měli pádný důvod.

Cahokia, město mohyl

Asi před tisíci lety na území Severní Ameriky existovalo skutečné
velkoměsto — Cahokia. Jeho obyvatelé, divocí Indiáni, obchodovali s celým
kontinentem, což dosvědčují hroty šípů ze všech koutků Severní Ameriky,
které byly nalezeny v hrobkách v Cahokii. Ve městě žilo asi 40 000 lidí,
což bylo více než v Londýně nebo v jakémkoliv jiném evropském městě v
té době. Mimochodem první město v USA se stejným počtem obyvatel vyrostlo
až v 19. století.

Samuel E. Munoz a Eyluard Williams v článku zveřejněném v časopise
Proceedings of the National Academy of Sciences dokládají důkazy, že za
úpadkem může stát velká povodeň, ke které došlo někdy kolem roku 1200
našeho letopočtu. Počítačová simulace ukázala, že hladina Mississippi
stoupla o 10-12 metrů, což zničilo úrodu a způsobilo hladomor.

Skalní malby v jeskyních Kappadokie

Archeology zkoumající jeskyně v turecké Kappadokii překvapil objev
abstraktních nástěnných maleb, jež připomínají, když už ne mistrovská
díla moderních malířů, tak alespoň vzory východních koberců. V 60.
letech, kdy malby byly poprvé objeveny, se vědci domnívali, že se jedná o
nejstarší mapu světa, či přesněji půdorys osady Çatal Hüyük starý
9000 let.

Pozdější výzkum ukázal, že tajemný obraz zobrazuje svědectví sopečné
erupce: černé čtverce znázorňují domy, zatímco rozmazané objekty kolem
představují lávu tekoucí z hory Hasan, která v té době byla činnou
sopkou. Analýza magmatických hornin ukázala, že k sopečné erupci došlo
přibližně před 8900 lety.

V roce 1480 bylo město Otranto, ležící v dnešní provincii Apulie, dobyto
Turky. Většina obyvatel byla vyvražděna nebo odvezena do otroctví. 813
mužům ve věku 15-50 let však byla useknuta hlava. Legenda praví, že k tomu
došlo kvůli tomu, že odmítli konvertovat na islám. V roce 1771 popravení
byli prohlášeni za patrony města a v roce 2013 byli kanonizováni papežem
Františkem.

Jejich relikvie jsou vystaveny v městské katedrále. Pozornost si však
zasluhuje jedna lebka s 16 otvory. Kněží dlouho nedovolovali vědcům odebrat
vzorky pro analýzu a záhada lebky tak dlouhou dobu čekala na rozluštění.

Teprve v roce 2015 časopis Journal of Ethnopharmacology uveřejnil studii o
této lebce. Podle autorů publikace otvory v této lebce byly vyvrtány, a to
proto, aby získali kostní prášek, který se ve středověku považoval za
účinný lék proti mnoha nemocem, přičemž prášek z lebky člověka,
který zemřel násilnou smrtí měl větší hodnotu než lebka toho, kdo
zemřel přirozeně, zatímco prášek z lebky světce se považoval za všelék.

Šifra, která dostala název „Jötunvillur", se objevuje ve zprávách v
různých částech Skandinávie. Podle vědců takové tabulky byly hojně
rozšířené a vyměňovaly se jako dnešní SMS zprávy. Jötunvillur
zůstávala po dlouhou dobu španělskou vesnicí. Šifru se však podařilo
rozluštit norskému vědci Jonasu Norbdyu, když se mu do rukou dostal text,
který byl popsán v několika typech písma, a to i Jötunvillurem.

Dlouhé roky vědci trápila otázka, jak starověcí Římané dokázali
vytvořit beton, který byl stejně tak pevný jako ten dnešní. Záhada byla
nakonec rozluštěna.

Kolem Neapole leží vyhaslá sopka Campi Flegrei. K poslední erupci došlo
před 500 lety. Vedle ní se nachází městečko Pozzuoli, které bylo
založeno asi před 600 lety. V roce 1982 se kvůli podzemním procesům začala
náhle zvedat půda se závratnou rychlostí. Obyvatelé města museli být
evakuováni. O město se však začali zajímat vědci. Fenomén Pozzuoli je
unikátní: tektonické procesy o takové síle nezbytně způsobují praskliny
a trhliny v zemi. V Pozzuoli však k ničemu takovému nedošlo. Zjistilo se,
že díky blízkosti sopky pod povrchem probíhá přirozený proces, který je
totožný s výrobou betonu.
