Primitivní antizemanismus. Hysterie. Petr Nečas pro PL účtuje s odpůrci
návštěvy šéfa Číny

ROZHOVOR Bývalý premiér Petr Nečas považuje návštěvu čínského
prezidenta v ČR za obrovský zahraničněpolitický úspěch Miloše Zemana.
Přiznává, že na tuto událost existují ve společnosti rozdílné názory,
nicméně nejvíce siláckých výroků vůči Číně se podle Nečase
dopouštějí ti, kteří o Číně prakticky nic neví a jen rozšiřují
nepravdivé a nekompetentní výroky.

Začněme teroristickými útoky v Bruselu z minulého týdne. Podle řady
analytiků to ukázalo křehkost Evropy neschopné se vůči takovým hrozbám
jakkoli bránit. Scénář bývá podobný – útok, slova soustrasti a
nutnosti držet pospolu a bojovat za zachování západní demokracie, zvýší
se bezpečnostní opatření v ulicích, časem to vyšumí, přijde další
teror a vše se opakuje. Nakolik je možné říci, že jsme v současné době
jako Evropa naprosto bezbranní a teroristé mohou bez větších překážek
zaútočit kdekoli a kdykoli se jim zachce?

Evropa je zranitelná. Mimo jiné proto, že posledních dvacet pět let otázku
bezpečnosti podceňovala. Koneckonců se to odrazilo i na jistém oslabení
Severoatlantické aliance. Na druhou stranu se ukazuje, že některé kroky byly
velmi neprozřetelné. To znamená například, že tzv. Islámský stát
cvičí občany členských zemí EU, kteří mají jejich pas a můžou se
vrátit a vytvořit zde teroristické buňky. Naprosto se ztratila kontrola nad
pohybem řádově statisíců lidí z Blízkého a Středního východu a
severní Afriky po Evropě, kteří se tady pohybují. Samotné Německo uvádí,
že nemá zaevidovaných až sto třicet tisíc lidí. I kdyby jen jedno
procento z nich byli lidé se sklony k terorismu, neřkuli vycvičení k
terorismu, tak je to tisíc tři sta běhajících časovaných náloží jen v
Německu. Ta věc je strašně podceněná, celé důsledky migrační krize
můžou mít z tohoto pohledu tragické bezpečnostní následky.

Částečně jste už odpověděl na moji další otázku, a sice nakolik
souvisí migrační krize s terorismem. O tom se vedou vypjaté debaty. Jedni
říkají, že souvislost je jasná, druzí to naopak odmítají s tím, že
teroristické útoky tu byly už před migrační krizí.

Samozřejmě, že tu byly i před tím. Na druhé straně popírat zvýšené
riziko, že v dresu migrantů se dostanou na území Evropské unie vycvičení
teroristé, je absolutní krátkozrakost. Je to strkání hlavy do písku a
může nám to zapříčinit velké problémy. Migrační vlna představuje
výrazné bezpečnostní riziko s potenciálem teroristické hrozby a takto se k
ní musí racionálně, nepředpojatě, bez antiislámských výlevů
přistupovat.

Takže například polská vláda se podle vás zachovala racionálně, když
řekla, že po útocích nepřijme žádného imigranta?

Zachovala se nesmírně racionálně. Znovu opakuji, kdyby se mělo jednat jen o
půl procenta těch lidí, kteří mohou představovat bezpečnostní riziko,
tak při kvótě sedmi tisíc osob v případě Polska je to třicet pět lidí,
kteří můžou být bezpečnostním rizikem v podobě třeba sebevražedných
atentátníků. Postoj polské vlády je velmi racionální, velmi rozumný a v
žádném případě bych nepovažoval za správné ho jakkoli kritizovat.

Belgická novinářka Laurence D'Hondtová v reakci na bruselské útoky uvedla,
že všichni věděli, že v Bruselu žije hodně džihádistů, ale ti prý
měli pocit, že existuje nepsaná dohoda s úřady, že budou žít
mírumilovně a nebudou páchat žádné hrůzné činy a ta úterní změna je
prý překvapení. Co k tomu říci?

Je to zrůdné, ale obávám se, že je to hluboce pravdivé. Skutečně tam
byla mlčenlivá dohoda, že celé kompaktní čtvrti, například v Bruselu,
které byly velmi často využívány jako skrýše pro různé extremisty,
představovaly jakési bezpečné zázemí. Za to, že tam měli „klid“,
naopak nepáchali teroristické útoky. Z tohoto pohledu to asi překvapivé
bylo. Ta novinářka asi ví, o čem mluví.

A pokud byste měl říct, jak to působí na vás? Co soudíte o takovém
laxním přístupu?

Pokud se podíváme i na hodnocení bezpečnostních odborníků a analytiků,
obecně platí, že belgické bezpečnostní složky nejsou považovány za
kvalitní, dobře pracující a dobře fungující. Jsou silně oslabeny
bipolárním vlámsko-valonským napětím. Vezměte si, že například
belgická armáda nemá národnostně smíšené jednotky. Dovedete si
představit v bývalém Československu, že by byly zvlášť jednotky
složené z Čechů a zvlášť ze Slováků? V Belgii to tak je. I tohle
samozřejmě oslabuje bezpečnostní schopnosti belgických složek. V mnoha
ohledech mohl být tento přístup pouhým východiskem z nouze. Tedy, že si
byli dobře vědomi, že na víc z bezpečnostního hlediska nemají.

Česká vláda pohotově v reakci na útoky schválila vyhlášení prvního
stupně ohrožení terorismem a poslala do ulic další policisty a zhruba 550
vojáků. Česká republika prý není v bezprostředním ohrožení. Jak tomu
rozumět? A kdo odhalí, až bychom v bezprostředním ohrožení byli?

V tomto se chci postavit na stranu vlády. Myslím, že není důvod ji z tohoto
pohledu kritizovat. Vláda postupuje racionálně a správně. Je nezbytné
zvýšit ostražitost, je nezbytné dát najevo veřejnosti i těm, kteří by
něco chystali, že je tady zvýšená pozornost a pohotovost. To samo o sobě
může potenciální riziko zmenšit nebo i eliminovat.

Co vůbec české tajné služby, v jakém jsou stavu? Dlouhodobě někteří
tvrdí, že selhávají, bojují mezi sebou a své poslání mnohdy neplní, jak
by měly. Nakolik by pomohlo, bylo potřebné a realizovatelné jejich značné
rozšíření?

Jedna věc je, že spolu různé bezpečnostní složky mohou soupeřit a ne
vždy spolupracují ideálně. Takový jev najdeme všude ve světě. Svým
způsobem tam panuje běžná profesionální a institucionální řevnivost,
stát se to může, ale nemělo by to přesáhnout určitou mez.

Kvalitativně něčím jiným je v České republice, a tady přiznávám jistou
subjektivitu pohledu, systematický nájezd dua Ištvan–Šlachta na jednu ze
zpravodajských služeb, kterou v podstatě zdecimovali. To je věc za hranou
jakékoli běžné řevnivosti, to byla v podstatě záškodnická činnost
této dvojice.

A pomohlo by třeba posílení rozpočtů a rozšíření tajných služeb?

Rozpočty jsou posíleny. U rozšíření zpravodajských služeb je vůle jedna
věc a druhá věc je, že máte omezený rezervoár lidí, kteří jsou schopni
tuto práci dělat kompetentně a kvalitně. Vycvičit zpravodajského
důstojníka je dlouhodobý proces, který trvá velmi dlouho a z tohoto pohledu
tady žádné jednoduché a zázračné řešení není. Ti lidé musí získat
zkušenosti, kontakty v daném prostředí a podobně. Nesmírně špatné by
ale bylo, kdyby reakcí na teroristické hrozby bylo další přitažení
šroubů z hlediska občanských svobod a ochrany soukromí, což vláda má
velmi silnou tendenci dělat. Pod záminkou boje proti terorismu bude deset
milionů našich občanů podrobeno ještě většímu vládnímu dozoru a
někdy až buzerování, to bych považoval za velmi špatné.

Nyní k významné státní události, kterou je historicky první návštěva
prezidenta Čínské lidové republiky v Praze. Nejprve obecně, co všechno to
pro nás může znamenat? Zaznívají různé a často velmi ostře
protichůdné názory.

Návštěvu hodnotím jednoznačně pozitivně a musím říci, že je to
obrovský zahraničněpolitický úspěch pana prezidenta Zemana. Každý, kdo
není zaslepený a je schopný trochu racionální úvahy, musí ocenit tento
krok včetně jeho pozitivních ekonomických dopadů pro Českou republiku.
Čína představuje globální mocnost, je to druhá největší ekonomika
světa a je pouze otázkou času, kdy bude největší ekonomikou, jak byla
koneckonců tisíce let předtím. Je to stálý člen Rady bezpečnosti OSN,
stává se významným globálním hráčem a já hodnotím rozvoj
česko-čínských vztahů velmi pozitivně.

To, že existují rozdílné názory na to či ono, tak nejvíce siláckých
výroků vůči Číně se dopouštějí ti, kteří o Číně prakticky nic
neví a jen rozšiřují nepravdivé a nekompetentní výroky.

Jak dnes vidíte coby někdejší lídr pravice v naší zemi, že současná
pravicová opozice sbližování s Čínou kritizuje? Miroslav Kalousek je v tom
nejviditelnější.

Musím říct, že tomu ne zcela rozumím. Myslím, že jde o jistý pokus
zaměřit se na úzce selektovanou voličskou vrstvu, která tomu možná
tleská, ale já považuji rozvoj vztahů s Čínou za pozitivní věc. K
Číně máme přistupovat s respektem a očekávat i respekt vůči nám. Je tu
velká šance, že se Česká republika a Praha stane jakousi vstupní branou
pro čínskou ekonomiku. My představujeme velice dobrý odrazový můstek do EU,
kam jde 80 procent našeho exportu, ale současně máme dlouhodobé a velmi
kvalitní vztahy ve středovýchodní, východní a jihovýchodní Evropě.
Čili ve formátu 16 + 1 (formát spolupráce 16 evropských zemí a Číny,
pozn. red.) můžeme do značné míry zaujmout pilotní a důležitou roli a to
hodnotím jednoznačně pozitivně.

Vaše někdejší stranická kolegyně Miroslava Němcová vás ostře
kritizovala za účast na nedávném semináři v Poslanecké sněmovně, který
se věnoval Číně a jejímu vedení…

Každý, kdo se o Čínu zajímá, chce mít znalosti o jejím fungování, tak
se musí logicky zajímat i o pozici vládnoucích kruhů a pohled těch,
kteří rozhodují o čínské současnosti a budoucnosti. Z tohoto pohledu jsem
ten seminář hodnotil velmi pozitivně. To, že se někdo nechal strhnout do
jednoduchých a primitivních politických klišé, to nikdy nebyl můj šálek
kávy. Jak říkám, s Čínou je potřeba mít partnerské vzájemně
respektované vztahy. Zabíhání do zjednodušených klišé je
kontraproduktivní a nechová se tak nikdo kolem nás.

Překvapilo vás, co Miroslava Němcová řekla?

Mě to překvapilo spíše z jednoho pohledu. Považuji za neuvěřitelné, aby
se vysocí straničtí funkcionáři montovali do soukromých pracovních
záležitostí řadových členů, to mi připadá naprosto neuvěřitelné a
hodnotím to jako jistý úlet. To se může stát každému z nás, žádnou
větší dramatickou odezvu to u mě nevzbuzuje. Chtěl bych připomenout, že
jedním ze základních pilířů politiky občanských demokratů byl princip,
že soukromí je nedotknutelné, takže bych prosil, aby to bylo respektováno i
u řadových členů strany od vysokých funkcionářů ODS.

V souvislosti s čínskou návštěvou se rozbouřily vlny dokonce i kvůli
čínským vlajkám v ulicích Prahy. Starosta Prahy 6 z TOP 09 to označil za
„lezení do zadnice“. Na druhou stranu ale jde o nejvyšší formu
návštěvy a mnozí připomínali, že čínské vlajky během návštěvy
zdobily i ulice Londýna, Paříže nebo Washingtonu. Co o tom soudíte?

Je to laciná hysterie, snaha se zviditelnit, neznalost souvislostí, neznalost
kontextu. Není to nic jiného než elementární projev diplomatické
zdvořilosti vůči představiteli jedné z globálních mocností. A to je u
nás dramatizováno do naprosto nepatřičné podoby. Jak by potom pan starosta
Prahy 6 označil chování britské královny, která čínského prezidenta
vezla v pozlaceném kočáře v Londýně? Já to vidím pouze jako hysterická
klišé a snahu o vlastní zviditelnění. Jsou to hysterické výkřiky. Jak
už jsem říkal, oč méně toho lidé o Číně ví, o to siláčtější
výroky vypouští. Kdo se o čínskou problematiku skutečně zajímá, něco
takového by neřekl.

Prezident Miloš Zeman několikrát nedávno řekl, že se očekávají
investiční dohody ve výši asi 45 miliard korun. Podívejme se tedy závěrem
na možné čínské investice a efekt pro českou ekonomiku.

Znovu bych zdůraznil, že jde o obrovský zahraničně-politický úspěch pana
prezidenta Zemana a každý, kdo racionálně analyzuje českou politiku, to
musí přiznat. Za druhé, dokonce si myslím, že hospodářský efekt v
dlouhodobém hledisku bude ještě vyšší než oněch 45 miliard. A za třetí,
což považuji za zvláště důležité, aby Česká republika využila
příležitosti stát se vstupní branou na trhy středovýchodní, východní a
jihovýchodní Evropy. Nemluvme pouze o penězích, které potečou do České
republiky, ale které přes Českou republiku a schopnost českých lidí budou
ekonomicky uplatňovány v širším teritoriu, než je naše země.

Zcela závěrem, když byla řeč o prezidentu Zemanovi. Někteří analytici
už v minulosti hovořili o tom, že urputná kritika sbližování s Čínou se
netýká ani tak Číny, jako spíš toho, že se o to zasazuje právě Miloš
Zeman…

S tím já do značné míry souhlasím, a jak jsem již řekl, považuji to za
jeho největší úspěch v době trvání jeho mandátu. Má na tom velmi
silnou osobní zásluhu a výpady vůči rozvoji česko-čínských vztahů
nejsou projevem ničeho jiného než primitivního antizemanismu. Výroky typu,
že rozvoj vztahů s Čínou ohrožuje demokracii v České republice, jsou
směšné a trapné a neměly by vůbec zaznívat.
