Jsem nacionalista, mám plné zuby zneužívání celebrit. V hnutí mám
disciplínu, lidi si kontroluji. Takový trochu jiný politik

Manažerské řízení v politice je velkým tématem již od doby, kdy Andrej
Babiš začal své hnutí a posléze i ministerstvo řídit jako firmu – tedy
jako nesmlouvavý šéf. Nyní se přidává předseda politického hnutí Řád
národa Josef Zickler, který široké pravomoce předsedy rovnou vložil do
stanov svého hnutí. Tento rozchod s vnitrostranickou demokracií může mnohé
překvapit. Zejména v kontextu dalších informací o hnutí. S předsedou jsme
se totiž sešli v jeho centrále na Praze 6, v objektu bývalé Benešovy vily,
momentálně patřící Velvyslanectví Ruské federace v Praze.

Nebojíte se, že vám někteří budou předhazovat adresu vašeho sídla v
objektu ruské ambasády?

Podepsal jsem dlouhodobou nájemní smlouvu a mám zde rezidenční zázemí.
Pokud někomu vadí, že tento objekt je ve vlastnictví Ruské federace, tak
já s tím problém nemám. Když přihlédnu, jaké jsou nájemní podmínky a
další doprovodný servis pronajímatele v náš prospěch, tak si tuto smlouvu
mohu závidět i sám sobě.

K všeobecným dohadům, že tato smlouva jednoznačně prezentuje mé
spojenectví s Východem, mohu s nadsázkou uvést, že před necelým rokem
jsem byl jedním časopisem označen za „rezidenta ruské mafie“. Takže nic
nového, pouze možná o level výš.

Mohu navíc jednoznačně potvrdit, že je mi blízký postoj Ruské federace k
současnému řešení evropské krize. Plně souhlasím s jeho vztahem k vlasti
a jejím občanům. Je mi stokrát bližší než cokoli jiného vnucovaného
údajnými spojenci z Evropské unie. Výroky typu: „My nepotřebujeme
menšiny, ale menšiny potřebují nás“ jsou mně určitě bližší, než
rétorika vyzývající: „Přijďte k nám, my se o vás budeme starat na
úkor vlastních lidí.“

Můj současný pohled na dění u nás totiž vystihuje asi nejlépe
následující věta: „Občané, probuďme se ze snu o zářných zítřcích,
budoucích slibovaných jistot a prosperity sociálního státu. Je to klamná
vize.“

Nedávno se v jistých politických kuloárech dost hovořilo o novém znění
stanov vašeho politického hnutí Řád národa. Vyplývá z nich mimo jiné,
že vy sám jediný určujete cestu, kterou půjde vaše hnutí, a rozhodujete o
veškerých prohlášeních a mediálních výstupech hnutí. Co byste kritikům
odpověděl?

S odpovědí musím začít v tomto případě úplně odjinud. Byl jsem zatím
jediný, kdo v této zemi nahlas vyznal a přiznal, že jsem nacionalista nebo
chcete-li přesně, že jsem konzervativní nacionalista. Nebudu tedy opět
opakovat, co to znamená. Když se tedy podíváte na naše priority, tedy vlast,
tradice, rodina, zákonnost a podíváte se na priority Putinovy administrativy
a rétoriky pana prezidenta Zemana, tak se nikam nepřikláníme. Pouze jsme
našli subjekty, které mají stejné priority jako my. Pokud tomu říkáte
přidání se k politice Putina a já bych dodal, že i prezidenta našeho, tedy
Miloše Zemana, tak v tom případě říkám ANO.

Ale i jiná ustanovení ve vašich stanovách jsou v českých podmínkách
řekněme neobvyklá...

Celá odlišnost tkví ale přece pouze v tom, že jsme se rozhodli přistupovat
k voliči, a především k našim předvolebním slibům, zodpovědněji než
ostatní. Tak, aby samotné hnutí mohlo ovlivňovat v rámci kontroly svých
členů výkony svěřených mandátů a veřejných funkcí, a musí k tomu
mít nástroje. Už bylo dost vědomých nereálných slibů nebo absolutních
odklonů od politických cílů v momentě, kdy pan poslanec nebo starosta
získal svůj mandát. Pak už byl on a zase on a nějaké sliby, které dal
naivkovi voliči, ho už moc nezajímají.

Z těchto důvodů za naše hnutí nesmí kandidovat člověk bez politické
příslušnosti.

Já osobně mám plné zuby všech těch, kteří zneužívají tváří z
oblasti sportu a kulturního světa a jako hyeny cizopasí na dřině jiných
jen proto, aby získali vytoužené hlasy voličů. Nebojte se, již i v našem
hnutí se ozvaly hlasy, že by bylo zapotřebí si koupit známé tváře. Můj
postoj je jasné NE. Pokud je významný sportovec nebo umělec běžným
členem našeho hnutí, tak hurá a národe, zírej! Ale jinak ne. On totiž
člověk, který není přímo členem uskupení lidí, kteří jdou a pracují
pro splnění nějakých cílů, nemůže být srdcař. Nebude se pak za svoji
věc a věc svého voliče prát.

Co ještě považujete ve vašich stanovách a vůbec vnitřním fungování
hnutí za důležité?

Dalším důležitým bodem je vzdání se imunity při zápisu kandidáta na
kandidátní listiny na posty, které tuto imunitu ze zákona přinášejí.
Můžeme polemizovat o účinnosti tohoto právního aktu, ale na druhou stranu
je to krok, kterým dává najevo kandidát, že ke svým voličům, volebním
slibům a cílům své mateřské politické organizace přistupuje odpovědně
a se svojí plnou právní odpovědností.

A v neposlední řadě si každý kandidát našeho hnutí musí s plnou
právní i ekonomickou odpovědností uvědomit, že je pouze reprezentantem
produktu hnutí, že není vlastníkem tohoto produktu. Ten mu byl pouze
svěřen k tomu, aby mohl dostat voličské hlasy, na základě kterých
získává svůj mandát. Obchodně řečeno: Dostal do rukou produkt ve formě
vize, na jehož vytvoření pracovalo mnoho lidí a byly vynaloženy nemalé
finanční prostředky. Volič mu za tento produkt (vizi) zaplatil svým hlasem.
On je povinen jak voliči, tak své mateřské straně dodat plnění. Pokud tak
úmyslně nebo z nedbalosti neučiní, musí nést škody vzniklé mírou
investice do jeho osoby vložené.

Jaké zatím máte ohlasy?

Veskrze negativní. Je mi jasné, že mnoho našich kritiků bude poukazovat na
nedemokratičnost našeho postoje z jedné strany a z druhé strany na
problémovou vymahatelnost našich představ právní formou.

Přesto si dovolím tvrdit, že náš krok je prvním krokem, jak neobelhat
voliče této země a vyžadovat slíbené. V neposlední řadě je to návrat k
prvorepublikové politické kultuře, která bohužel vzala za své.

Nezlobte se, ale působí to dojmem, že váš politický subjekt může být
četníkem proti vlastním členům.

Velice správně. Pouze bych vypustil výraz „proti“. Ve stanovách je
uvedeno, že garantem plnění vůle voličů je předseda hnutí – tedy já.
K tomu mně stanovy dávají konkrétní oprávnění. Někdo přece musí v
rámci vnitrostranické odpovědnosti provádět kontroly svých vlastních
lidí, zda plní to, co plnit mají.

Proto si stojím za tím, že předseda politického subjektu by měl být
především předsedou, který na žádnou volenou funkci nekandiduje. On
totiž předseda po volbách – a je jedno, jestli zrovna do parlamentu nebo do
komunální oblasti – musí začít vyvíjet jednak konzultační a
především kontrolní činnost svých členů, kteří obsadili volené posty.
A kdo jiný než mateřská organizace zvoleného politika by měla být
garantem jeho neodklonění od volebních slibů a nezpronevěření se zájmům
voliče z důvodů vlastního prospěchu? Kdo jiný než předseda vlastního
politického subjektu by měl podat trestní oznámení na vlastního člena,
který v rámci výkonu své volené funkce porušil byť z nedbalosti, nebo
dokonce úmyslně, zákon? Jak může být předseda politického subjektu
odpovědný voličům za předvolební sliby, když po volbách pobíhá mezi
parlamentem, ministerstvem a vládou? Ve své podstatě mu nemůže zůstat čas
na kontrolní činnost vlastních lidí. Kdo si myslí, že to není potřeba,
je naivní.

Tím chcete říci, že lidi, kteří jdou do politiky, je třeba kontrolovat?
Někdo by vám mohl namítnout, že takoví lidé by měli být natolik
vyspělí, aby měli silné právní a morální povědomí...

To, o čem zde hovoříte, se bohužel vytratilo ze společnosti. A politici
jsou přece produktem té společnosti…

Nejlépe to snad řekl nedávno předák hornických odborů Jaromír Franta
při našem setkání: „Co nám zůstalo? Buď ty politiky plácat po zádech,
že jsou dobří, nebo po hubě, že se na nás píp píp píp...“. Ta slova
mluví za vše a jsou neskutečně pravdivá. Ne. Politici skutečně musí být
odpovědní vůči svým voličům, protože jinak by měla platit slova pana
Franty.

Každý předseda, jehož politický subjekt žije ze státních peněz, by měl
dohlížet na to, aby ti, kteří umožnili čerpání těchto financí
stranickým sekretariátům, dostali to, co jim bylo slíbeno. V nejhorším
případě, že se pro to udělalo vše, co šlo.

Vy jako předseda nebudete kandidovat v parlamentních volbách?

Určitě nebudu. Ale hnutí se parlamentních voleb v roce 2017 samozřejmě
zúčastní. Můj názor a postoj už znáte, ten platí. Na mně zůstane ta
následná kontrolní a řidící činnost uvnitř hnutí. Máme již dnes
dostatek vynikajících lídrů, kteří to zvládnou i beze mě. Já podle
svého svědomí i stanov hnutí zůstanu garantem slibů pro naše voliče.

Myslíte si, že váš přístup bude mít u voličů úspěch? A co se stane,
když se ten úspěch nedostaví?

Jsem přesvědčen, že už jsme uspěli. Otázkou je ovšem to, co za úspěch
považujeme. Podívejte se, všude řveme, že jsme konzervativní nacionalisti
a pořád jsme tady. To znamená, že lidé se přestali bát slova
nacionalismus. Možná výraz nacionalismus již ani nepovažují za
zavrženíhodné označení. Jinak by nám přeci tak utěšeně nerostla
členská základna a řady příznivců. Podle mě končí doba
všeobjímajících politických subjektů a vrací se doba národních identit.
Hranice toho, co je společnost schopna unést v definici multikulturalismu,
byla jednoznačně překročena. A probuzení je to tvrdé. Tím nemám na mysli
pouze imigrační vlnu, ale i vztahy k potlačování nároků na právní,
rozhodovací i ekonomickou identitu jedněch zemí nad druhými. Mluvím
konkrétně o vztazích uvnitř EU.

Jste politické hnutí vyznávající konzervativní nacionalismus. Vůbec se
ale neúčastníte například současné vlny demonstrací proti Islámu. Proč?

Dá se poukázat, že většina politických subjektů, včetně dospělých
hnutí a stran, se těchto demonstrací nezúčastňuje. Proč bychom tedy měli
my? Vaše otázka mi připomíná prohlášení jedné paní redaktorky z Práva.
Narychlo ode mne chtěla vyjádření k imigrantům a boji proti islámu. Když
jsem jí ho sdělil, prohlásila, že to nemůže použít, protože se ji to
nehodí do konceptu článku. Byla překvapena, že nešíříme rasovou a
náboženskou nenávist. Jednoduše u nás s tím ale tak nějak z neznámého
důvodu počítala.

Na druhou stranu ale nejsem přesvědčen, že demonstracemi tohoto charakteru
se opravdu dá něco změnit. Pouze je tak mocipánům této země předváděn
skutečný stav jejich rádoby budoucích politických konkurentů.

Takže vás a členy vašeho hnutí hned tak na demonstracích neuvidíme?

Pokud vezmu v potaz to, že jsou to především akce na prezentaci politiků
před svými budoucími voliči, tak to jsou asi dobré akce. Ale to opravdu
není šálek mé kávy. Ovšem nic proti. Každý jde svojí cestou.

Nevadí proto z mého pohledu ani to, že v jeden den je třeba v jednom městě
deset malých shromáždění. Je to prostě sebeprezentace na jedno téma a
každý si hledá a nachází své příznivce.

A nemáte strach, že příklon hnutí k nacionalismu je natolik silný, že to
může někdo chápat spíše negativně?

Pokud ano, my se za to vůbec nestydíme.
