Víc izolace, TTIP teď ne. Šéf Sněmovny Hamáček popsal PL, jak s námi
teď bude jednat Trump a co slyšel mezi mocnými v USA

ROZHOVOR „Veřejnost dává najevo určitý protest proti ustálenému
establishmentu a politika je na prahu změny. Politici musejí změnit svůj
styl i vyjadřování, aby jim voliči lépe rozuměli,“ konstatuje k volbě
amerického prezidenta předseda českého parlamentu a místopředseda ČSSD
Jan Hamáček (ČSSD). Ten nemá obavy ani z toho, že by největší světové
velmoci – Čína, USA, Rusko – ekonomicky vyšachovaly „starý kontinent“.
„Evropa a USA stále představují jeden pro druhého nejdůležitějšího
investora a obchodního partnera. Na základě setkání s představiteli
republikánů jsem přesvědčen o tom, že i nová americká administrativa
bude vazby na Evropskou unii dále udržovat,“ ještě dodává.

Údajný politický outsider Donald Trump k překvapení větší části světa
zvítězil a usedne v Bílém domě. Zatím se s takovým výsledkem
prezidentských voleb nemůže srovnat ani samotná Amerika. Nejsou to ale
zbytečné obavy? Bude skutečně tak razantní, jak sliboval ve své volební
kampani, anebo to byla jen silná předvolební rétorika? A bude na tom podle
vašeho názoru Česko lépe, či hůře, než kdyby usedla do prezidentského
křesla Hillary Clintonová?

Překvapení to jistě bylo, ale s časovým odstupem ne až tak velké.
Zejména pokud se podíváme, kde se Donaldu Trumpovi podařilo uspět. Mám
tím na mysli fakt, že získal podporu i v tradičních demokratických
okrscích. Podařilo se mu pracující Američany v kampani přesvědčit, že
udělá Ameriku znovu velkou, a je toto heslo přesvědčilo. To, jak moc byly
předchozí obavy oprávněné, se uvidí, až se zvolený prezident Donald
Trump reálně ujme svého úřadu. Nicméně už nyní je patrné, že z velmi
ostré předvolební rétoriky částečně ustupuje. Některé ze svých
předchozích výroků už dokonce podle dostupných informací reviduje. Evropu
znepokojilo například to, že Donald Trump chce, aby Spojené státy změnily
svůj přístup k NATO. Já doufám, že se i tento tón zmírní. Výhodou
České republiky je určitě i fakt, že naši zemi Donald Trump
prostřednictvím svého blízkého rodinného okolí velmi dobře zná. Asi to
nesehraje klíčovou roli, může to být ale určitý bonus.

Jaké jste vůbec k tomu zaznamenal v české sněmovně většinové ohlasy?
Byly vzrušené s katastrofickými vizemi, či spíše pragmatické?

Myslím si, že musíme respektovat demokratické rozhodnutí amerických
voličů a měli bychom k výsledku voleb přistupovat pragmaticky. Je
evidentní, že Američané chtěli změnu. Je to určitý signál i o stavu
světa, ve kterém žijeme.

Velmi zkušený mezinárodní politik Karel Schwarzenberg i Michael Žantovský
po sečtení hlasů ve Washingtonu prohlásili, že svět, který jsme doposud
znali, skončil, a měli bychom se prý dát na modlení. Je to jenom „rétorika
staromilců“, nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa?
A co se vůbec dá od Trumpa očekávat ve světové politice?

Svět se určitě mění a důkazem o tom nejsou jen americké volby, ale bylo
jím například i poměrně nedávné hlasování o Brexitu. Mám-li
parafrázovat slova, která jste zmínil v otázce, pak si ale myslím, že
máme spoustu jiných možností, než se jen modlit. Veřejnost dává najevo
určitý protest proti ustálenému establishmentu a politika je na prahu změny.
Politici musejí změnit uvažování a styl vyjadřování, aby jim voliči
lépe rozuměli.

Od kritiků Trumpa můžeme často slyšet, že bude oslabovat NATO a
soustředí se hlavně na své domácí problémy. Evropa tak údajně zůstane
sama a těžko bude čelit ruským hrozbám. Mají tyto obavy reálný základ?
Anebo bude nový americký prezident jen požadovat navýšení zbrojních
rozpočtů od svých evropských spojenců a nenechá si vzít na starém
kontinentu svůj letitý (americký) vliv?

Tady si skutečně budeme muset počkat na to, jak bude zvolený prezident
Donald Trump reálně vystupovat a jak bude jeho administrativa definovat
zahraniční politiku. Jak už jsem zmínil, předvolební rétorika bude
procházet nejspíš nějakou revizí. Z povolebních vyjádření lze usuzovat
pouze to, že se Donald Trump bude více zaměřovat na USA a méně se starat o
to, co se děje za jejich hranicemi. V této souvislosti se patří asi říci,
že nikdo nezpochybňuje diskusi o nějakém férovém sdílení nákladů v
rámci Aliance, nicméně to chce opravdu seriózní a klidnou debatu, kde se
vzájemně nebudeme překvapovat.

Pro nás jako Českou republiku to zřejmě bude znamenat, že budeme muset
ještě odpovědněji přistupovat k zajišťování naší obrany. To ale není
nic nového, už nyní, bez ohledu na vítězství Donalda Trumpa, se výdaje na
obranu u nás navyšují.

Jaké proměny vztahů mezi Ruskem, Čínou a USA vůbec nastanou po Trumpově
vítězství? Co se dá od těchto tří supervelmocí vlastně očekávat?
Domluví se mezi sebou a Evropa bude v podílu na rozhodování mimo hru?

Já si to nemyslím, předpokládám, že silná euroatlantická vazba zůstane
zachována. Bude záležet ale i na Evropě, jaké vztahy s novou americkou
administrativou naváže a nakolik se nám podaří transatlantické
partnerství rozvíjet ku prospěchu obou břehů Atlantiku. Evropa a USA stále
představují jeden pro druhého nejdůležitějšího investora a obchodního
partnera. Na základě setkání s představiteli republikánů jsem
přesvědčen o tom, že i nová administrativa bude ve vazbách mezi EU a
Spojenými státy pokračovat.

Zatímco český premiér viděl před volbami v Donaldu Trumpovi především
agresivního populistu, Miloš Zeman uvedl, že by ho v Bílém domě spíše
uvítal než Hillary Clintonovou. A i nyní česká hlava státu tuto změnu ve
Washingtonu ve svých vystoupeních otevřeně vítá. Myslíte si, že tento
nový přístup českého prezidenta by mohl mít vliv na zlepšení
česko-amerických vztahů, které nejsou v současné době zrovna optimální?

Nemyslím si, že by česko-americké vztahy procházely nějakou krizí. Dá se
předpokládat, že Trump bude svou povahou spíše bilateralista
upřednostňující jednání s jednotlivými zeměmi, než prostřednictvím
multilaterálních mechanismů. Česká diplomacie na to bude muset reagovat,
bude muset ale postupovat jednotně. Pan prezident může v tomto směru také
sehrát určitou roli. Mimochodem, Donald Trump jako jednu ze svých priorit
označil boj proti Islámskému státu. Česká republika se i s našimi
omezenými zdroji výrazně angažuje na Blízkém východě, ať už jde o
dodávky výzbroje a munice, výcvik iráckých letců či udržování
diplomatického zastoupení v Sýrii. Zde se určitě nabízí téma, které by
stálo za to využít při hledání cest k nové administrativě prezidenta
Trumpa.

Vztah evropských zemí s USA je také posuzován připravovanou obchodní
dohodou TTIP. Ta je některými kritizována proto, že prý v ní USA příliš
prosazují svoje zájmy na úkor Evropy. Co se podle vás změní ve
vyjednávání této dohody po nástupu Donalda Trumpa? Je TTIP už definitivně
mrtvá, jak někteří již teď prorokují, anebo se k ní evropští politici
oklikou vrátí pod tlakem amerického prezidenta?

Jakkoliv je jednou ze známých zásad zvoleného prezidenta Trumpa to, že se o
všem dá jednat, na druhou stranu je evidentní jeho protekcionistický pohled
na ekonomiku. Osobně očekávám, že se vidina volného obchodu přes břehy
Atlantiku oddálí. Nemyslím si ale, že by TTIP byla navždy úplně mrtvá,
přece jen ji podporovalo i mnoho prominentních republikánů.
