Vyrvat nás z tlamy USA. Jenže to Sobotka nikdy nedovolí. Ruska není důvod
se bát, válku naopak chtějí Američané, varuje Okamura

CIVILIZACE A MY Dostali bychom se v případě rozpadu EU do sféry vlivu Ruska?
Šéf SPD Tomio Okamura se ptá jinak: „Vyrve nás Rusko z tlamy USA? Asi
bychom měli přestat uvažovat o tom, kdo by mohl být čí kořistí, ale
naopak zda naší kořistí bude třeba výhodná spolupráce s Ruskem a USA.“
V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz poukázal na „otřesný“ přístup
premiéra Sobotky k referendu a naopak pochválil britského premiéra Davida
Camerona. Okamura pokládá i další řečnickou otázku: „Kdo je ten
největší prodejce zbraní na celém světě? A kdo má tedy největší
zájem na tom, aby byly neustále rozdmýchávány konflikty po celé planetě?“

Hradní zahraničněpolitický expert Hynek Kmoníček tvrdí, že v migrační
krizi jde Evropě o existenci. A není sám: I Donald Tusk hovořil o možnosti
rozpadu EU coby pravděpodobnějším než kdy jindy. Tak tedy: schengenský
prostor, euro a EU jako taková. Čemu z toho hrozí rozpad, rozklad, významné
okleštění?

V první řadě hrozí změna EU, společenství evropských zemí, jak je
známe. Jednoznačně to je vinou Evropské unie. Já bych změnu rozhodně
uvítal. Nejen migrační krize ukázala odtrženost Bruselu od reality a
hlavně od demokracie. Pro naši republiku je to signál, že náš názor nikdo
fakticky nevnímá. Velké země buď, jako Německo, protlačí svůj názor,
nebo protlačí změny jako Británie. My nemáme slovo ani možnost reálně se
chránit. Pokud se radikálně mechanismy v EU nezmění, nemáme volbu, než
vystoupit. Takže rozklad hrozí ne pro nějaké interní národní tendence,
ale pro neochotu a neschopnost EU problémy řešit. Schengen je ten samý
případ.

Pro některé by rozpad EU byl katastrofou, pro jiné požehnáním. Dovedete si
ale představit lepší Evropu bez EU? Jak by naše země dokázala
hospodářsky obstát bez EU? Stala by se „kořistí Ruska“, jak slyšíme v
podstatě pokaždé, když se o rozpadu mluví?

Rovnoprávnou spolupráci, společenství evropských států, nezpochybňuji.
Špatná pozice je buď současná EU, nebo nic, nebo jen Rusko. Stále tady
může být a bude Evropský hospodářský prostor, v rámci kterého by
zůstal smluvně zachován volný pohyb pracovních sil, kapitálu i služeb.
Stále máme možnost spolupracovat na úrovni suverénních států, a to také
chceme. Termín „kořist Ruska“ zavání jiným termínem, vyrve nás Rusko
z tlamy USA? Asi bychom měli přestat uvažovat, kdo je čí kořistí, ale
naopak zda naší kořistí bude třeba výhodná spolupráce s Ruskem a USA.
Nedělám si iluze o Benešově doktríně mostu mezi Východem a Západem, ale
ČR může a měla by být standardní suverénní zemí, která spolupracuje se
všemi státy, se kterými to má smysl. Příklady Rakouska nebo Finska
například ukazují, že není třeba být v agresivním vojenském bloku,
který tlačí zájmy jedné velmoci.

Evropští lídři se na summitu dohodli s britským premiérem Cameronem,
který doporučil Britům hlasovat v referendu pro setrvání v EU. Reakce
uvnitř konzervativní strany na dohodu jsou velmi nepříznivé, například
vlivný londýnský primátor Boris Johnson bude pro vystoupení a stejně tak i
někteří Cameronovi ministři. Udělal David Cameron dobře, když se rozhodl
kopat za Unii?

Za pozornost stojí spíš, jak se rozhodl Cameron kopat. Tedy, slíbil Britům,
že uskuteční referendum, a zároveň spolu s tím žádal a zčásti prosadil
změny fungování EU ve prospěch Britů. To je dobrá politika. V ostrém
kontrastu s tím, co předvádí česká vláda, kdy premiér Sobotka jejím
jménem veřejně řekl, že nikdy žádné referendum občanům v ČR nedovolí.
To je skutečně otřesný přístup.

Tzv. Brexit by podle mnohých znamenal katastrofu pro EU. Souhlasíte s výrokem
Bohuslava Sobotky, že pokud Británie odejde, v Evropě zažijeme vzrůst
nacionalismu a de facto rozpad EU? Jiní komentátoři tvrdí, že Brexit v
souvislosti s dalšími krizemi může ohrozit nejen další budoucnost EU, ale
i její bezpečnost a transatlantické spojenecké vazby. Co k tomu říci?

Hrozící Brexit už alespoň trochu změnil fungování EU. Z mého pohledu je
největší katastrofou setrvání na současném byrokratickém diktátorskému
modelu, zcela odtrženém od reality. Svou budoucnost dnes ohrožuje
především sama EU tím, že se brání změně. Nebo přesněji návratu k
původní myšlence spojenectví suverénních národních států.

Slovenský premiér Robert Fico řekl pro PL, že nás kvůli migraci čeká
neuvěřitelně těžký rok, a naznačil, že důvody, proč EU jedná tak
pomalu, mohou být různé, třeba i to, že některé státy Unie podporují
občanskou válku v Sýrii atd. Jaké motivy lze vidět za neakceschopností
prosadit razantní řešení?

Je to vliv USA. Jednoznačně. A také osobní prospěch a sobecké ambice
vládnoucích politiků. Většina evropských zemí i Evropanů nemá důvod
destabilizovat svět. EU nemá nikde vojenské základny ani vojenský zájem.
Evropa v důsledku na všechny vojenské akce jen tvrdě doplácí. Náš zájem
je mír a prosperita Afriky a Středního východu.

„Náš muž v NATO“, generál Petr Pavel, označil Rusko za větší
bezpečnostní hrozbu než Islámský stát. NATO přisouvá vojska k ruskému
území, z Pobaltí, z Polska i odjinud slýcháme, že Rusko je i nadále
hrozbou pro Evropu. Je tomu tak? Berete vážně odhady tvrdící, že při
obsazení Pobaltí by NATO nestihlo reagovat? Či spíše hrozbu „hybridní“
války proti EU spočívající v podpoře stran a politických názorů obecně
usilujících o rozpad a příklon jejích členských zemí k Rusku?

Co na to odpovědět? Islámský stát vyhlásil oficiálně válku evropským
zemím, jsme s ním ve válečném stavu. Rusko donekonečna vyhlašuje
spojenectví s námi. Na rozdíl od islamistů není a nebude nikdy cílem Ruska
ovládnout Evropu. Řekl bych naopak, že Rusko chce být součástí Evropy. Je
na nás, jestli ho budeme ostrakizovat a vydělovat, nebo spolupracovat.

Pobaltí přece není skutečný problém, ano, USA jsou tak jako v minulosti
schopné obsadit Mexiko, Guatemalu nebo jiné země. Na rozdíl od současného
Ruska dokazují, že to umějí. Uniká mi jediný důvod, proč by Rusko kvůli
Pobaltí rozpoutalo světovou jadernou válku. V tuhle dobu kontinuálně vede
prezident Putin střízlivou obrannou politiku. Jeho země je obklíčená
základnami USA a Rusko je cílem kampaní v celé Evropě jako nepřítel,
zatímco Rusové nabízejí spolupráci. Tohle mi nepřipadá jako agresivní
politika Ruska, ale jako příprava na preventivní válku proti Rusku.

Dovolte mi v této souvislosti pár aktuálních čísel. USA má 54,4 %
celkového podílu ze zisku na zbraních vyvezených do světa, Velká Británie
10,4 % a Rusko na třetím místě pouze 10,2 %. Ostatní země se pohybují
hluboce pod 10 %.

Největší zbrojařskou firmou světa je americká Lockheed Martin. Její
roční tržby činí celkem 37 miliard dolarů, tedy 925 miliard korun, a
zaměstnává 140 tisíc lidí. Na druhém místě je další americká firma,
Boeing, s tržbami 28 miliard dolarů, která zaměstnává 163 tisíc lidí, a
třetí je britský BAE Systems s roční tržbou 26 miliard dolarů.

Ptám se tedy: „Kdo je ten největší prodejce zbraní na celém světě? A
kdo má tedy největší zájem na tom, aby byly neustále rozdmýchávány
konflikty po celé planetě?

Vím, že to bude pro mnohé neinformované čtenáře nepříjemné procitnutí
ze snu…
