„Hejtman samopal“ Martin Půta o Zemanovi: Alespoň někdo vidí, že i na
venkově žijí lidé. Občas přestřelí, ale protistrana se chová velmi
podobně jako on

„Vážím si toho, že pro pana prezidenta nekončí svět na Hradě, a chápe,
že i v regionech a na venkově žijí lidé,“ říká v rozhovoru pro
ParlamentniListy.cz hejtman Libereckého kraje Martin Půta (Starostové).
Hájí ho i v kauze „kalašnikov“, naopak ho kritizuje pro jeho vystoupení
po boku Martina Konvičky. „Mám to tak, že s některými věcmi zásadně
nesouhlasím, u jiných pro to můžu mít pochopení. Je to o jednotlivých
názorech a tématech. Není to o tom, že by si člověk měl kohokoliv
zařadit do škatulky nepřítel a vše co řekne, je špatně,“ dodává.

Není tajemstvím, že jste v prezidentské volbě podporoval Karla
Schwarzenberga. Tudíž jste volbu jeho protikandidáta patrně nepřivítal s
nadšením. Nicméně Miloše Zemana jste už třikrát doprovázel při
návštěvách Libereckého kraje (takže jste s ním strávil 9 dní) a zdá se,
že se mezi vámi vytvořil korektní vztah. Změnil jste na něj názor, nebo
jen prostě oddělujete rovinu osobní a politickou?

Hlavně je to tak, že dnem, kdy se sečetly hlasy ve druhém kole prezidentské
volby, skončily volby. A kdo získal víc hlasů je prezident a vykonává
nejvyšší ústavní funkci v zemi. Je na tom podobně jako já. Jsem hejtman a
určitě z toho také není řada lidí nadšených. Když přijede prezident do
kraje, tak hejtman prezidenta nejenom zve, ale také s ním při prezidentské
návštěvě tráví čas. Přistupuji k tomu tak, že jsem hostitel, zastupuji
kraj. On je návštěva, zastupuje Českou republiku při té návštěvě.
Nemá to nic společného s tím, jestli na některé věci máme rozdílné
názory.

Když už jsme u těch návštěv krajů, zdají se mi být docela náročné. U
prezidenta se v souvislosti s jeho další kandidaturou spekuluje o zdraví. I
on sám ostatně říká, že se v březnu 2017 rozhodne o případné
kandidatuře na další prezidentské období podle svého zdravotního stavu.
Vy ho můžete pozorovat při zaplněném programu návštěvy kraje, Jak se
vám po zdravotní stránce jeví?

Když člověk trpí nějakými zdravotními problémy, tak má určitá
omezení, třeba při chůzi do schodů. Jinak si ale nemyslím, že by po této
stránce byl nějaký rozdíl mezi první a třetí návštěvou. Je jasné, že
výkon jakékoliv funkce – i když se to řadě lidí nezdá – většinou
není jenom sezení v kanceláři. Takže nějaký zápřah to je. Chápu, že
se chce rozhodnout až v nějaké fázi i podle toho, jak se bude cítit
zdravotně.

Všiml jsem si, že na facebooku jste ve čtvrtek večer napsal, že bojujete s
bacily. Není to následek prezidentské návštěvy, která se uskutečnila v
Libereckém kraji minulý týden, od středy 24. do pátku 26. února?

Je to spíše součet prezidentské návštěvy, Hejtmanského plesu a dalšího
plesu v sobotu a v neděli dalších povinností. Ve chvíli, kdy řádí ve
vzduchu všechny možné bacily a člověk se pohybuje mezi stovkami lidí. Je
to spíše únava, která přišla v tuto dobu a nějaké přecházení
nastydnutí.

Co si myslíte o prezidentských návštěvách krajů? Mně trochu diskuse s
občany připomínají talk show, kdy lidé čekají, co zase řekne prezident
vtipného, respektive provokativního. A také se mi zdá, že návštěvnost
debat má s každou návštěvou vyšší... A ještě mě napadá, že asi
každá návštěva kraj také něco stojí?

Je to zhruba 300 tisíc korun, které platí kraj. Platíme ubytování
prezidenta a jeho doprovodu, nějaké občerstvení, obědy a večeře. Kromě
těch viditelných částí pro veřejnost – což je jak jste řekl talk show
pro občany, kteří chtějí přijít (mimochodem když ty počty lidí
stoupají, je vidět, že talkshow funguje) – jsou tam i obědy s podnikateli,
setkání se starosty, zastupiteli i zástupci firem. Musím říci, že pro
kraj jsou většinou důležitější věci, na které veřejnost přístup
nemá.

Měli jsme teď docela podle mě užitečnou diskusi s lidmi, kteří mají co
mluvit k rekonstrukci Ještědu. Přímo na Ještědu pan prezident získal
informace o tom, jak daleko je příprava projektu na rekonstrukci hotelu.
Druhý den bylo zajímavé setkání v Harrachově s podnikateli z toho regionu,
z bývalého semilského okresu. Kde podnikatelé měli možnost říci panu
prezidentovi, jak oni vidí jak funguje stát a co by potřebovali. Tohle
považuji trochu za důležitější než setkání s voliči. Ale rozumím tomu
a vidím to velice podobně, že každý politik se musí setkávat s voliči,
mluvit s nimi a slyšet co si myslí.

Při právě uplynulé návštěvě jste upoutal pozornost médií svým darem
sovětského samopalu „sudajev“, a to poměrně krátce po kauze „kalašnikov“.
Vy jste dar vysvětloval tím, že víte o prezidentově zájmu o historii. Za
což jste byl kritizován například opoziční zastupitelkou Zuzanou Kocumovou.
Podle ní je zjevné, že to má souvislost s tím kalašnikovem a tudíž jste
to měl na rovinu přiznat. Kromě toho bylo ale plno dalších reakcí, něco o
carovi... mně nejvtipnější přišla ta, podle které kraj ukázal, že je
centrem biatlonu, protože prezident vedle samopalu dostal od vás ještě
sněžnice... Co k tomu můžete říci?

Dokonce jsem posléze zjistil, že ten den bylo výročí útoku v Uherském
Brodě, což jsem samozřejmě nevěděl. To, že to někdo spojuje s
kalašnikovem, tak to vypovídá hlavně o něm. Ten dárek takto
prvoplánovitě míněný nebyl.

Co si myslíte o celé kauze „kalašnikov“?

Na tomto případu se dá hezky dokladovat to, jak funguje obecně diskuse ve
společnosti. Že se vůbec nediskutuje o skutečném obsahu slov, tak jako se
nediskutovalo o obsahu slov pana prezidenta, který se týkal kalašnikova. A
už se diskutovalo jen o kalašnikovu a atentátu na premiéra. Což když si
přečtete pozorně, co říkal při té debatě, on to způsobem sobě
vlastním popsal, že demokratickým způsobem výměny politiků jsou volby a
zaznělo tam, že on není příznivcem těch nedemokratických metod. Pak se z
toho udělala zkratka a diskutuje se jenom o těch nadpisech, a ne o obsahu. Na
příkladu „sudajeva“ to bylo ještě absurdnější. Než jsem stačil k
tomu vůbec cokoli říci, tak už k tomu byly všechny teorie dávné
vytvořené. Takže nebylo potřeba vůbec žádného slova v tomhle případě.

Jak pohlížíte vůbec na prezidentovy „bonmoty“? Ve čtvrtek přijal
Senát usnesení, v němž prezidentovi doporučil, aby své výrazivo mírnil...

Senát má na své usnesení samozřejmě právo. Ale Miloš Zeman takový je, a
byl takový ještě než se stal prezidentem. Očekávat, že to bude jinak po
jeho zvolení, bylo příliš velké očekávání. On si v těch
přirovnáních a vtipech libuje, je to jeho způsob komunikace. Tak jako s
každými vtipy – někdy člověk udělá lepší vtip, někdy horší, a
někdy se úplně nepovede. I když je něco jiného, když vtipy říká
běžný zaměstnanec firmy, nebo prezident. Prezidentovy vtipy jsou více
vidět a jsou o hodně více komentované. Nemyslím si ale, že by prezident
kvůli usnesení Senátu přestal vtipkovat.

Prezident má také své výrazné odpůrce a ti nejdou ve své kritice také k
ostrým slovům daleko. Například zní slova o ruském agentovi či velezradě.
Mám pocit, že nejostřejší kritika zaznívá z politických stran od TOP 09.
S nimi Starostové mají na celostátní úrovni spojenectví. Je v přístupu k
prezidentovi rozdíl mezi topkou a Starosty (i když i u Starostů se dají
najít velcí prezidentovi kritici), nebo je to spíše individuální
záležitost?

Je to samozřejmě jednak individuální, protože jak pan prezident rád
říká vtipy a silné výroky, tak jsou politici v jednotlivých politických
stranách, kteří také rádi říkají vtipy a silné výroky. A pro média je
ideální, když mohou postavit dva silné výroky proti sobě, protože to je
nejjednodušší, jak se dá věc popsat. Druhá věc je politická. Otázka
směřování země. Tady chápu, že je naprosto legitimní, když nějaká
politická strana popisuje svoje obavy z toho, že přece jenom směřování na
Východ není dlouhodobý cíl této země. Protože jsme země evropská a
ekonomicky navázaná především na Západ a na Německo. Je to podobné jako
s prezidentem. Chce něco říci, tak použije výrazy, aby to všichni
zaregistrovali. Velmi podobně se chová i druhá strana, když ho chce
kritizovat.

17. listopadu 2015 Miloš Zeman promluvil na Albertově ve společnosti Martina
Konvičky a dalších ostrých hochů české politiky. Považujete to za
prezidentův největší přešlap za dobu jeho působení?

Je to jedna z věcí, na kterou jsem se ho ptal, když jsme spolu mluvili. Pro
mě osobně tohle bylo mimo prostor, kde bych chtěl vidět prezidenta republiky.
Aby se pohyboval, navíc při výročí 17. listopadu, s některými extremisty
na jednom pódiu. Platí to obecně. Mám to tak, že s některými věcmi
zásadně nesouhlasím, u jiných pro to můžu mít pochopení. Je to o
jednotlivých názorech a tématech. Není to o tom, že by si člověk měl
kohokoliv zařadit do škatulky nepřítel a vše co řekne je špatně.

Je něco, co byste na prezidentovi ocenil?

Oceňuji jako hejtman to, že když se probírají témata týkající se
regionů, tak to nikdy neskončí jen nějakým obecným slibem. Buď prezident
řekne – nezlobte se, ale skleníky v Polsku mi přijdou jako marginální
problém, kterému se věnovat nechci. Ale až se potkám s polským prezidentem,
tak mu řeknu o těžbě hnědého uhlí. (Jedná se o hnědouhelný důl Turów
ležící u českých hranic, u kterého se české obce s ním sousedící
obávají, že při rozšíření těžby do větší hloubky přijdou o spodní
vodu – pozn. PL.) Vím, že v minulosti témata, o kterých jsme se bavili,
zafungovala. Takže takzvané hejtmanské úkoly pro prezidenta jsou podle mě
docela užitečné. Pro prosazování konkrétních věcí člověk potřebuje
politickou podporu. Vážím si toho, že pro pana prezidenta nekončí svět na
Hradě nebo v Lánech, a chápe, že i v regionech a na venkově žijí lidé.
