Přehnaný význam akce na Staromáku. Štětina myslí, že jsme ve válce a
bubnuje na bubny, ale je za tím pocit vlastního selhání. Intrikán Juncker.
Smršť Kateřiny Konečné je tady

ROZHOVOR Europoslankyně Kateřina Konečná (KSČM) nevnímá, že by
přibývalo demonstrací nespokojených lidé v ulicích. Podle ní se to tak
může jevit pohledem z Prahy, kde je "více novinářů, kteří o nich rádi
píší a často přehánějí jejich význam". O akci z 28. října na
Staroměstkém náměstí pak narovinu tvrdí, že měla za účel urážet
prezidenta a odstartovat prezidentskou kampaň Michala Horáčka. V rozhovoru
dále přibližuje aktuální dění v institucích Evropské unie a
především varuje před diskutovanou smlouvou CETA.

Všimla jste si, kolik demonstrací se konalo v Praze v den, kdy jsme si
připomínali 17. listopad 1989 a 1939? Máte nějaké vysvětlení pro to,
proč se lidé uchylují k demonstracím čím dál tím více? Mnozí by na to
možná reagovali větou, že za to může napětí ve společnosti a její
štěpení...

Víte, mně nepřijde, že na 17. listopadu je nějak více demonstrací. To
může tak být vidět z Prahy, ale jinde to tak nebylo. V Praze je mnoho
novinářů, kteří o demonstracích rádi píší a často přehánějí
jejich význam, což platí zejména o té na Staroměstském náměstí, která
měla sloužit k urážení prezidenta Zemana a odstartování prezidentské
kampaně podnikatele v hazardu Michala Horáčka. S datem 17. listopad si
spojujeme především osobu Václava Havla. Nedávno jsme si připomínali jeho
nedožité osmdesáté narozeniny, brzy vzpomeneme i na to, že je to již pět
let, co umřel. Opět se tak bude o jeho osobě hovořit a opět se tak v
souvislosti s tím vyrojí i mnoho názorů i o tom, že vlastně Havel
pošpinil svou polistopadovou politikou svůj obraz bojovníka s komunismem
před pádem režimu. Jak tohle vnímáte? Co nám Havel dal a případně vzal?

Václav Havel především způsobil zklamání z polistopadového vývoje, on
umožnil nástup pravicových konzervativních kruhů, které způsobily
přerozdělení majetku ve prospěch několika vyvolených. Podpora Václava
Havla agresivní politice USA v bývalé Jugoslávii byla zločinná. Václav
Havel neustále mluvil o občanské společnosti, ale odmítal mluvit s částí
politického spektra a vylučoval ji z občanské debaty o směřování české
společnosti. Pod pojmem občanská společnost si Václav Havel představoval
zejména své kamarády a lidi, kteří adorovali jeho názory. Takže já jeho
působení na české politické scéně považuji za jednoznačně negativní.

Už několik týdnů si politici napříč spektrem vyčítají, že jejich
partaj nedopadla ve volbách zrovna dobře. Zápasí se v ČSSD, těsně po
volbách se spekulovalo i o tom, že budou padat hlavy v KSČM... S čím do
roku 2017 vykročí komunisté? A jak vlastně hodnotíte snahu premiéra
Sobotky oživit vládu novými tvářemi?

KSČM půjde do nového roku jako strana, která má vůli a schopnost
přesvědčit voliče, že pouze ona představuje reálnou šanci na
společenskou změnu. Nestojí za námi žádní miliardáři, špinavé
finanční machinace, cizí zájmy apod.

Premiér Sobotka vzal výměnu ministrů dost zvláštně, aniž bych se
odvolaných ministrů nějak chtěla zastávat, tak s výsledkem krajských
voleb měli jen málo společného. Špatný výsledek ČSSD bych spíše
dávala za vinu neschopnosti prosazovat skutečně sociální levicový program
ve vládě, a proto si myslím, že výměna ministrů ČSSD u veřejnosti
nepomůže. Myslím, že měl z vlády ještě odejít minimálně ministr
kultury Daniel Herman a ministr dopravy Dan Ťok. Rozhádané politické scény
využil politolog Petr Robejšek a založil novou politickou stranu Realisté.
Ta má být konzervativní stranou, která bude hájit rodinu, bezpečnost a
národní zájmy. Už se ale objevily politologické rozbory o tom, že
Robejšek bude mít poměrně složitou práci při získávání voličů,
protože se o podporu stejné části spektra uchází už nyní víc subjektů.
Co myslíte - budou Realisté bičem vůči hnutí ANO Andreje Babiše, jehož
nemůže žádná ze stran ve volebních preferencích pokořit?

Já už ani nevím, jestli má cenu tyto nové strany nějak hodnotit nebo
analyzovat. Těchto projektů jednoho muže, či případně jednoho
miliardáře, nebo jednoho muže s podporou miliardáře jsme už viděli dost a
zůstalo vždy jen u velkého zklamání. Na jednu stranu je sice zajímavé
sledovat štěpení na pravicové straně spektra, ale domnívám se, že
občané této země by si již zasloužili více stability a méně
ohlupování populistickými sliby. KSČM je určitě alternativu s jasným
názorem a tradicí.

Bude pro tuto zemi dobré, když příštím premiérem bude Andrej Babiš?

Pokud bude řídit stát jako firmu? Rozhodně ne. Tato utopie patří do
propadliště dějin. Pokud chcete vidět příklad vládnutí ANO, stačí se
podívat do Středočeského kraje. Jeden z prvních kroků nové hejtmanky za
tuto stranu - kraj přestane hradit žákovské jízdné. Jako europoslankyně
řešíte momentálně v EP mnoho věcí: teď to byl vztah k Rusku, k Turecku a
ke smlouvě CETA. Na svém facebookovém profilu jste uvedla: „Velký úspěch
levicových sil v evropském parlamentu! CETA se nakonec bude hlasovat až v
únoru... Jedeme dál a naděje žije.“ Ve vašem hodnocení také nechybí
slova o "boji za demokracii" a "transparentnost". Můžete našim čtenářům
vysvětlit, o co v této smlouvě vlastně jde a proč je tak rozporuplná?

Ve svých principech se neliší od smlouvy TTIP a byla vytvořena za účelem
další privatizace a deregulace veřejných služeb. To v důsledku může
vést k ohrožení zdraví spotřebitelů a práv zaměstnanců. Stejně tak
smlouva CETA otevírá dveře dalším mezinárodním arbitrážím, které
budou stát nad právními systémy jednotlivých států. Výhradní přístup
k němu budou mít zahraniční a velcí investoři, státy se budou moci vždy
jen bránit. Pro tento systém není žádný důvod, protože jak státy EU,
tak Kanada mají dostatečnou právní ochranu investic. Naopak jeho zavedení
by podpořilo spekulativní žaloby a utrácení veřejných prostředků na
obhajobu. CETA také vytváří nerovné postavení farmářů, které povede na
evropské úrovni buď k likvidaci některých z nich, nebo ke snížení
produkčních standardů. Rizika plynoucí z CETA jsou oproti hospodářským
ziskům obrovská. CETA by měla během deseti let přispět k růstu 0,03 –
0,08% HDP EU a růst reálných mez by měl být 0,06%. Veškeré tyto
oficiální odhady jsou hospodářsky naprosto marginální a cena může být
velmi vysoká. Budoucí americký prezident Donald Trump zase prý chce hned
první den ve funkci ohlásit odstoupení od transpacifické obchodní dohody
TPP, která je součástí politického odkazu dosluhující hlavy státu
Baracka Obamy. Je to podle vás dobře? A jaké naděje vkládáte do Trumpa?

Po Trumpovi chci vlastně jen dvě věci. Zaprvé, aby neměl zahraniční
politiku Hillary Clintontové, která spočívala v nárůstu nestability v
různých částech světa a zejména na Blízkém východě, a koncentroval se
primárně na problémy USA. Zadruhé bych ráda, aby respektoval již dříve
uzavřené mezinárodní dohody a to zejména tu z Paříže o klimatických
změnách. K TPP bych chtěla dodat to, že se hlavně domnívám, že za
těmito smlouvami je špatná filosofie a přístup k mezinárodnímu obchodu.
Současné smlouvy totiž kladou důraz především na spolupráci v
ekonomické oblasti, ale nezohledňují (nebo jen málo) lidská práva, možný
negativní dopad smluv na civilní obyvatelstvo a životní prostředí, soulad
smluv se zásadami udržitelného rozvoje a další problémy. Obchod neměl
být účelem sám o sobě, ale měl by být naopak prostředkem k dosažení
prosperity, spravedlivých pracovních podmínek a udržitelného ekonomického
rozvoje a odstranění diskriminace. Při uzavírání smluv je proto nutné
brát v potaz především práva zaměstnanců a zvažovat dopad smluv na
jejich pracovní podmínky, nikoliv upřednostňovat zájmy velkých
společností. Smlouvy by tak měly směřovat především k rozvoji
společnosti a vytváření pracovních míst, zajištění přístupu k
základním veřejným službám a snižování chudoby. Tento přístup by měl
být samozřejmostí i vzhledem k tomu, že dle OSN a práva EU má ochrana
lidských práv přednost před ekonomickými zájmy. Vyjednávání by dále
mělo být transparentní tak, aby k dokumentům o jeho průběhu a k návrhům
smluv měla hned od počátku přístup občanská společnost. Jsem však
přesvědčena, že tohle všechno je Trumpovi úplně jedno a chce pouze vlepit
políček Obamovi. „Evropský parlament vyzval ke zmrazení přístupových
jednání s Tureckem kvůli postupu vlády v Ankaře po potlačeném
červencovém pokusu o státní převrat... Rezoluci předcházela v úterý
bouřlivá debata,“ citovala média dění ve Štrasburku. Proč je otázka
Turecka tak citlivá? A co v této „bouřlivé debatě“ zaznělo?

Zmíněná rezoluce Evropského parlamentu je především budíčkem
představitelům Evropské unie a Turecka, že nemůžeme zavírat oči nad tím,
že v Turecku po pokusu o státní převrat jsou zavírány desítky tisíc
lidí, další stovky tisíc lidí byly vyhozeny z práce. A to vše bez
rozhodnutí soudů, že se něčeho špatného dopustily. Je na Turecku, aby
dokázalo, že chce respektovat evropské hodnoty, které jsou nezbytnou
podmínkou vstupu do Evropské unie.

Zdá se, že v EP máte vůbec velmi pestrá jednání. Evropský parlament měl
totiž také varovat před rostoucí propagandou z Ruska. A na to váš kolega,
europoslanec Jiří Pospíšil sdělil, že je dobře, že si Brusel všímá
ruské propagandy. Podle něj prý dopady ruské propagandy vidíme i u nás.
Dá se to nějak okomentovat?

Celá tato debata je samozřejmě velmi citově založená. Štětina mluví o
tom, že jsme ve válce a bubnuje na bubny. Já se osobně domnívám, že za
těmito reakcemi stojí především pocit vlastního selhání. Na plenárním
zasedání jsem se snažila kolegy upozornit, jako už tolikrát v minulosti,
že se vůbec nevěnujeme tomu podstatnému. Problém je přeci v tom, že
občané Evropské unie mají čím dál menší důvěru v evropské instituce,
protože se nedomnívají, že jim evropský projekt přináší užitek. Často
řeší velmi složité osobní a rodinné socio-ekonomické problémy a ano,
jsou proto náchylní k anti evropským náladám. Co tedy řešit raději to,
jak našim občanům co nejvíce pomoci? Co takhle zkusit je více zatáhnout do
rozhodovacího procesu, aby věděli, že Evropa jim má mnoho co nabídnout? V
posledních letech jim ukazujeme jen to, že bohatší se stávají bohatšími
a že předsedové Komise mají luxusní místa v byznysu po tom, co odejdou z
vrcholných funkcí v EU. Občané takovou Evropu nechtějí a my jim nedáváme
alternativu, po které tak zoufale volají a navíc z nich děláme blbce,
které musíme vodit za ručičku. Předseda Evropského parlamentu Martin
Schulz nebude prý usilovat o další mandát a z čela europarlamentu odejde. V
příštím roce ale chce kandidovat do německého Spolkového sněmu a mluví
se o něm jako o možném kandidátovi sociální demokracie na spolkového
kancléře. K tomu připomenu vaše slova z FB: „Mnoho lítosti popravdě
necítím. Schulz se sice často tvářil jako velmi progresivní humanista, ale
jeho kroky tomu až příliš často neodpovídaly... Největším vítězem
současné situace tak stejně je intrikán a konzervativec Juncker...“. Tak
toto opravdu stojí za komentář!

Za velmi podstatnou pravomoc Evropského parlamentu považuji tu, že má na
starosti kontrolovat činnost Komise, jíž Juncker předsedá. Je více než
pravděpodobné, že křeslo předsedy Evropského parlamentu získá někdo z
lidovecké frakce EPP, do které se řadí i Juncker. Jak má tedy Evropský
parlament efektivně kontrolovat Komisi, když jak předseda EP, tak Komise
budou z jedné strany? I Schulz šel Komisi značně na ruku, ale i určité
záblesky transparentnosti a demokratické zodpovědnosti pohasnou, pokud budou
hrát lidovci v rámci EU přesilovku. Evropský parlament se pak rovnou může
přejmenovat na Instituci bránící neschopnost Komise. Někde jsem zaslechla,
že „Kateřina Konečná obráží obchody v Bruselu...“ Berte to s velkou
rezervou, přesto se vás zeptám: Jak se v Bruselu ženě nakupuje? Mnozí
možná namítnou, že je tam levněji jak v Česku... a k tomu si ještě
nemůžeme koupit to stejné, co Belgičan, Němec nebo Francouz, neboť na to
prostě nemáme. Kdy budou mít lidé v ČR alespoň zčásti podobné platy a
stejné důchody jako v Belgii? To jsme jako národ tak líní? To se přiznám,
že považuji za velmi úsměvné, protože jsem v Bruselu ještě nikdy
nakupovat nebyla. Neměla jsem ani čas z Belgie vidět nic jiného než Brusel,
což mě mrzí nejvíce. Ve Štrasburku na cestě domů nakoupím nějaké
potraviny pro mého syna, kvůli větší kvalitě a vždycky si zoufám, že
jsme pro korporace druhořadými občany EU. Musím v této souvislosti velmi
ocenit iniciativu odborů, které svou kampaní "konec levné práce" fakticky
upozorňují na obrovský problém rozdílů v platech mezi námi a jinými
státy a snad se jim i díky možnosti vyjednávání na tripartitě účinně
daří v některých oborech platy zvyšovat. Každopádně v době
ekonomického růstu by pro normální vládu měl být primární cíl
zvyšovat platy a tlačit také na podniky, aby se chovaly solidárně... Když
si spočítáme, že cca půl biliónu ročně ještě pořád ve formě zisku
zahraničních společností odtéká z naší země, peněz na platy
zaměstnanců nejen těchto společností je zde poměrně hodně. Jen chtít je
dát těm, kterým patří a ne odvést svým mateřským společnostem do
zahraničí. Považuji za velké selhání vlády, že si toto neuvědomuje.
Doplací na to všichni občané i celá ekonomika. ČR je moderní zemí, ve
které zahraniční investoři chtějí podnikat, musíme udělat vše proto,
aby z toho měli něco i naši zaměstnanci. To musí být priorita každé
vlády.
