Známý farář Czendlik nečekaně ostře: Zaútočili na nás ve Svatém
týdnu. A my raději ustupujeme a sundáváme kvůli nim kříže. Nemáme se z
té Evropy rovnou vystěhovat?

ROZHOVOR „Velikonoce jsou o přechodu ze smrti do života, kdy by se to
krásné mělo dostat z podzemí na povrch. A lidé by se měli o Velikonocích
potkat s pohlazením na duši, aby mohli zapomenout na problémy, které nás
obklopují,“ říká v rozhovoru ParlamentníchListů.cz jeden z
nejznámějších českých duchovních, lanškrounský děkan Zbigniew Czendlik,
který je původem Polák. A protože jsou Velikonoce svátky zmrtvýchvstání,
nechce prý v těchto dnech hovořit o imigrantech, neboť to je problém,
který lidi rozděluje a EU jej neumí řešit. „Já mám pocit, že
evropští politici jsou impotentní a neumějí být lídry, kteří by
problém s migranty utáhli,“ tvrdí Czendlik.

Pane doktore...

Tak to vás musím okamžitě zastavit, protože já nejsem žádný doktor,
nemám žádné honosné tituly. Víte, spíš než o tituly bychom měli
usilovat o to být dobrým, férovým, laskavým a velkorysým člověkem. K
tomu ale směřuje i ta velikonoční doba...

Na to se právě chci otázat. Proč si myslíte, že je dobré slavit
Velikonoce v době konzumu, v době, kdy Evropu potkaly další teroristické
útoky?

Osobně si myslím, že je krásné, když Velikonoce slavíme, neboť to je
tradice. My si možná slova tradice zrovna moc nevážíme, ale tradice má
přitom pro nás možná ještě větší hodnotu než demokracie nebo cokoliv
jiného. Takže „slavit Velikonoce“ je pro nás tradice, je to něco, k
čemu se hlásili už naši rodiče a praprarodiče... Prostě Velikonocemi se
hlásíme nejen ke křesťanské tradici, ale i k základní kulturní tradici.
Vždyť literatura, architektura i umění jsou touto tradicí silně
ovlivněné. A pro křesťana jsou pak Velikonoce určitým duchovním vrcholem,
protože v nich jde o vítězství života nad smrtí, vítězství lásky nad
nenávistí, vítězství světla nad tmou, vítězství naděje nad beznadějí...
i tohle všechno v sobě skrývají Velikonoce.

Já osobně jsem pak moc rád, že ten letošní Velký pátek bude volným dnem,
protože Velký pátek neodlučně patří k dalším dvěma dnům – tedy k
Bílé sobotě a k neděli – zmrtvýchvstání. Teď ten Velký pátek budeme
prožívat obzvláště silně, protože se právě doslova odehrál včera v
Bruselu (rozhovor s farářem Czendlikem byl veden tento čtvrtek – pozn. red.).
Když dojde k takovému teroristickému útoku, k němuž došlo, tak to jsou
pak doslova „velké pátky lidstva“, v nichž došlo k vítězství
nenávisti, falešného obviňování a zrady. Ale to je přesně ono
ukřižování Boha... totiž tím, jak projevujeme k sobě vzájemnou nenávist,
tak tím Boha ukřižováváme.

To není tak, že nám to Bůh dopřává, on s tím nemá nic společného. To
je jako když spálíte celý trávník, a pak začnete nadávat na Pána Boha,
co to dopustil, i když jsme si to způsobili sami, neboť jsme si třeba
nepřečetli návod. A jak stojí v Bibli: cokoliv jsme udělali tomu
nejmenšímu, tak jako bychom udělali samotnému Bohu. To znamená, že co jsme
spáchali, tak jsme učinili samotnému člověku, kterému jsme ublížili.
Takže to, co se stalo v Bruselu, je podle mne také atentátem na Boha. Možná
proto je dobře, že nyní slavíme velikonoční svátky, neboť ty jsou o
určité naději, o tom, že přece jenom zvítězí pozitivní hodnoty. A měli
bychom si toho vážit a nevyklízet pole. Když nějaké letecké společnosti
zakazují letuškám nosit křížky, když se už i v Itálii setkáváme s
tím, že ze zdí sundávají kříže, že ze zdí škol sundávají kříže,
tak se pak nemůžeme divit, že nastává v naší společnosti chaos a vypadá
to pak, jako bychom se my sami chtěli z Evropy vystěhovat...

A nemohli třeba s tím naším Velkým pátkem tak trochu teroristé počítat?
Nemáte z toho všeho pocit, že to nebyla tak úplně náhoda, že si zvolili
právě tento týden pro svůj tak odporný čin?

Do hlav strůjcům atentátu nikdy nevidíme, jejich myšlení nikdy nepoznáme,
ale možná, že to tak je, protože se to vše odehrává v tzv. Svatém týdnu,
což je pro křesťany takový posvátný týden. Takže tam souvislost
pochopitelně být může, jakoby udeřili proti něčemu, co je pro nás
posvátné.

Proč proti sobě stojí islám a křesťanství? Neměla by jít naopak
náboženství po stejné linii, neměla by mít stejný zájem?

Já si ale nemyslím, že zejména umírněný islám a obecně islám jako
náboženství by byl nějak zvláště nenávistný. Ovšem každé
náboženství může být zneužíváno; a když se podíváme do historie, tak
i křesťanství přece bylo zneužíváno pro různé ideologie. Pochopitelně,
že křesťané i muslimové dokáží spolu vycházet, ovšem nesmíme
zapomínat na to, že i mezi křesťany jsou extremisté stejně tak jako v
muslimském světě. Možná ale, že islámské prostředí nahrává
radikalismu více, je tam pro něj přijatelnější prostředí...

I Ježíš však říkal, že neodsuzuje hříšníka, ale že odsuzuje hřích.
Já neodsuzuji islám jako takový, jako spíše náboženské formy projevu,
tedy radikalismus, fundamentalismus, fanatismus – to ovšem nemá s
náboženstvím vůbec nic společného! Přirovnal bych to k letadlu, které
nám může dobře sloužit, když je stále ve vzduchu a lidem pomáhá se
rychleji přemisťovat – ovšem také to může být zbraň jako v případě
New Yorku 11. září 2001, kdy byla tato věc použita proti člověku, tedy
proti nám samým. Podobně i náboženství se může zneužít.

Opravdu není v náboženství muslimů, tedy v samotném islámu ta podstata,
ten důvod, proč se tak radikalizují, proč jsou nenávistní? Nemůže –
lapidárně řečeno – za všechno ta jejich „hloupá“ víra?

To nemůžeme takto říci. Není to ten důvod. Já vám k tomu něco řeknu
– byl jsem v mnoha islámských zemích, byl jsem třeba v Malajsii, na
Mauriciu. Třeba v Malajsii jsem viděl, jak vedle sebe žijí křesťané,
muslimové a buddhisté. Většina z nich žije v takových dlouhých
mnohogeneračních domech a přitom každá z těch rodin tam má svou kapličku.
Přitom dokáží pospolu žít a vycházet dobře, i když jsou pod jednou
střechou. Je ale překvapivé, že i v Malajsii je hrozba teroristických
útoků poměrně velká. Extrémní fanatismus je ale téměř vždy reakcí na
extrémní liberalismus. Je to i záležitost mentality, povahy – ti lidé tam
jsou totiž úplně jiní stejně tak jako lidé z Blízkého východu a ze
severní Afriky, kde možná mají nějaký sklon k fanatismu už v povaze.
Třeba je to způsobeno tím, že nemají co ztratit. Já vždycky říkám, že
bychom neměli jít do boje s člověkem, který nemá co ztratit. My naopak
máme co ztratit – máme svoje jistoty, máme svoje rodiny, děti, svá
zaměstnání a tak dále... Takže žijeme v úplně jiném světě a dokonce
si myslím, že ti migranti, kteří sem cestují z různých zemí, tak
cestují kvůli tomu, že tam nemají takové bohatství jako my; prostě
nemají co ztratit.

Možná, že to vezmu příliš zeširoka, ale podívejte se, jaké mělo
problémy Řecko a Španělsko, když měly ekonomickou krizi, možná že je to
způsobeno tím, že sever byl vždycky bohatý a jih chudý. Proč je ale sever
bohatý? Souvisí to do jisté míry s klimatickými podmínkami. Zatímco my
tady máme jedno vegetační období, což je léto, a pak přijde zima a
musíme dělat úspory a musíme hospodařit tak, abychom zimu přežili, tak
oni něco podobného vytvářet nemusejí. Prostě žijí ze dne na den; a jak
už jsem uvedl, nic neriskují, nemají totiž mnohdy co ztratit. Proto je pro
ně někdy velkým problémem přizpůsobit se našemu způsobu života.

Chybou na naší straně někdy zase je, že jim vnucujeme náš pohled na svět,
náš model demokracie, řízení státu a tak dále. Napřed to tam
rozvrátíme podobně jako v Libyi, a pak odtamtud utečeme a necháme to tam
napospas. No a pak tam přijde Islámský stát. Kdyby tam ale byl Kaddáfí,
tak by tam byl možná klid. Takže my něco rozvrátíme, ale nenajdeme
řešení, jak těm lidem tam konkrétně pomoci, takže je necháme v
problémech. Proč se neangažujeme v zemích jako je Burkina Faso, anebo v
dalších středoafrických zemích, kde se stále bojuje a lidí tam umírají
hlady, děti a ženy tam jsou znásilňované? No, není tam třeba žádné
nerostné bohatství. Nechci nikoho odsuzovat, ale v tom všem možná hrají
roli velké peníze, prostě je to velká politika. Takže my sami vlastně
sklízíme to, co jsme si zaseli. Nemůžeme si tak na nikoho jiného stěžovat,
nežli na sebe.

Všeobecně se tvrdí, že za imigrantskou vlnu mohou Spojené státy americké...

Já osobně mám Spojené státy rád, ale nemusím jejich politiku. Ovšem
zaregistroval jsem, jak prezident Obama zkritizoval jak Británii, tak i Francii
za útok v Lybii. Řekl k tomu jasně, že bylo chybou, že se do toho zapojilo
NATO. Takže ne za všechno může politika USA.

Myslíte si, že je ohrožená budoucnost tohoto světa? Leckdy se objevují
takové teorie, že zvlášť v posledních stoletích nejde v oblasti politiky
o žádné omyly lidí. Naopak, politika se odvíjí podle přesných
scénářů, nic se neděje náhodou...

Já nejsem zastánce nějakých spikleneckých teorií, je mi to docela cizí.
Třeba v Polsku v souvislosti s pádem letadla u Smolenska, v němž zahynul
Lech Kaczyński, se pořád přiživují nějaké spiklenecké teorie, k tomu
všemu jsem ale já osobně odtažitý. Možná ale, že nějaký nový pád
Říše římské nastat může, tomu bych se ani vůbec nedivil. Protože jsem
kněz, tak mi dost často vyčítají hříchy církví, jako jsou křížové
výpravy, hříchy pedofilů a tak dále, ovšem já na takové řeči vždycky
odpovídám, že celé naše dějiny lidstva bývaly plné násilí. To, že my
teď padesát let žijeme v našem prostoru v klidu a míru, no tak to je něco
mimořádného, ale když se rozhlédneme po světě, kde se všude bojuje, tak
pak je všechno najednou v jiném světle. Jenže i v Evropě si kdysi někdo
udělal „prostor“, a to docela násilným způsobem. I dějiny Polska,
Česka, Německa, Francie byly násilnými dějinami a je to přitom součást
našich lidských dějin. Násilí z našeho světa prostě jen tak neodbouráme,
a proto se nám to stále vrací jako bumerang.

Myslíte si, že bychom měli imigranty přijímat, přestože známe varování
některých odborníků, že může nastat konec Evropy v té podobě, jakou ji
dosud známe? Navíc si tady musíme uvědomit, že EU není momentálně vůbec
schopná vyřešit problém s imigranty...

Já se ale této situace bojím stejně tak jako většina lidí v Evropě,
protože, jak jsem již uvedl, my patříme do té kategorie lidí, kteří
mají o co přijít, máme co ztratit. Na druhou stranu bychom ale měli těm
lidem umět pomoci. K tomu vždycky říkám toto: ne každý uprchlík je
muslim a ne každý muslim je terorista. Nemůžeme to zjednodušovat, i když
je tento problém s imigranty veliký. Já osobně jsem šťastný za to, že
tuto věc nemusím řešit a že to je na politicích, kterým ale vůbec
nezávidím.

Nemůžeme ovšem pomáhat do nekonečna, máme spousty lidí, kteří nám
žijí nablízku a také od nás potřebují pomoci. Takový nekontrolovatelný
příliv uprchlíků není dobrou věcí, a to ani pro nás, ani pro ně
samotné, protože jejich start do života v našich podmínkách nebude jen tak.
Chci však zdůraznit, že teroristé, kteří spáchali poslední atentáty –
ať již minulý rok v Paříži, nebo nyní v Belgii – tak to jsou lidé,
kteří se narodili tady u nás, což je samo o sobě nějaké znamení něčeho
špatného. Asi děláme něco špatně my, nedokážu si to jinak vysvětlit.
Vezměte si dva extrémy – holky, co trpí bulimií, se na druhou stranu
přejídají, což je něco nenormálního. A tohle je podobné.

Teroristé byli přece vychováni v naší kultuře, ve svobodných zemích, ale
možná, že se těm lidem málo věnujeme. Nevím, v čem ten problém je. Na
druhou stranu se nesmíme podbízet těm, kteří k nám přijdou. V tom se mi
líbila třeba australská premiérka Gillardová, která kdysi řekla, že kdo
k nim přijde, tak se musí podřídit. Prostě muslimům, kteří chtějí
žít podle islámského práva šaría v Austrálii, bylo jasně řečeno, aby
odešli. Nikdo z nás si přece jen tak nevezme k sobě do podnájmu cizího
člověka, také jej bude podle svého lustrovat, než mu dá klíč od svého
bytu. Takže já si myslím, že by to takto mělo být.

Myslíte si, že mají muslimové nějaký plán na to, jak obsadit Evropu?

Možná, že to může být v hlavě nějakých jejich lídrů, ale možná, že
to je jen v našich hlavách, protože se toho bojíme. Ovšem bude záležet
jen a jen na nás, zda to připustíme, zda to tak chceme mít.

Myslíte si, že EU v tomto hodně couvá? Že prostě neukazuje otevřenou
náruč pro Evropany, jako spíše ukazuje mnohem otevřenější náruč pro
imigranty?

Osobně jsem hodně rád, že tady existuje evropské společenství, jako je
Evropská unie, že máme Schengen. EU má pro nás všechny obrovské výhody v
oblasti hospodářství, kultury, cestování, v oblasti vzdělávání. Vždyť
se podívejte, kolik našich občanů žije a pracuje v jiných zemích, což je
obrovský přínos, ovšem mám dlouhodobý pocit, že evropští politici jsou
impotentní a neumějí být lídry, kteří by problém s migranty utáhli,
nejsou to lídři v tom pravém slova smyslu. Asi jsme až příliš
demokratičtí a nakonec nás může ona demokracie zničit. Tam, kde by bylo
potřeba vymezovat nějaké hranice a chránit naše svobody, tak tam to EU
nedělá, ale vstupuje nám naopak do našeho soukromého života, do našich
prostorů, reguluje náš život, dělá z nás otroky.

Prostě z nás dělají nesvobodné jedince tím, že nám regulují náš
každodenní život. Třeba tak, že nám budou zakazovat topit v kotlích
dřevem, anebo že omezují kouření až na maximum. Co ale dělá náš
Parlament? Tak ten jen stále dokola vymýšlí nové zákony a předpisy,
často jen kvůli tomu, že to chce EU. My jsme tady sekýrováni, na nás jsou
vytahována přísná měřítka, od kterých se nemůžeme odchýlit, neboť
jinak přijde okamžitě trest, ale s uprchlíky a s tím problémem kolem nich
– jak vidno – nikdo nic nedělá, nikdo nic nereguluje.

Když o Velikonocích lidé půjdou do kostela, co tam najdou? A proč má být
pro ně návštěva kostela něčím víc, než kdyby šli do obchodu?

Já ale neodsuzuji ani to nakupování, neboť se tomu říká Boží hod
velikonoční, stejně jako Boží hod vánoční. Vždycky v dějinách lidé
šetřili na svátky, aby si trošku užili, i když je samozřejmé, že se
kdysi žilo jinak než dnes. Špatně by ale bylo, kdybychom konzumně žili
celý rok, ale proč si trochu nedopřát na Velikonoce nebo na Vánoce? Já
jsem vždycky říkal, že když se narodí dítě, tak máme mít oslavu. Když
jsem slavil padesátiny, tak jsem také udělal veliký mejdan... a proč
takový mejdan neudělat podobně i Ježíškovi? Proč neoslavit Vánoce a pak
Velikonoce, když to je jeho zmrtvýchvstání?

Já osobně pak v kostele o Velikonocích používám velmi často stejná
přání jak pro věřící, tak i pro ty, kteří jsou vzdáleni od
křesťanství a od církve. Víte, Velikonoce jsou svátky zmrtvýchvstání,
takže proto v těchto dnech nebudu mluvit o uprchlících, neboť to je
problém, který nás dělí, což mne moc mrzí, neboť o tom neumíme mluvit
bez emocí. A já nechci tyto problémy v tyto dny otevírat, neboť podle mne
lidé nejsou zvědaví na to, aby přišli do kostela poslouchat stejnou píseň,
kterou znají již z médií. Lidé potřebují slyšet něco jiného!
Především by se v kostele měli cítit dobře, měli by se tam potkat s
pohlazením na srdci a po duši, aby mohli zapomenout na problémy, které nás
obklopují. Proto k lidem o Velikonocích promlouvám hlavně o tom, jak je
důležité, abychom opět našli to, co v nás usnulo, zemřelo, anebo se
dostalo pod povrch. Myslím tím naše přátelské a kamarádské vztahy. A já
přeji, aby z nás, z mrtvých, vstalo to, co už v nás možná umřelo, aby v
nás ožily hodnoty, krásné vztahy. To je totiž pro plnohodnotný život
hodně důležité. Velikonoce jsou totiž o tom přechodu ze smrti do života,
aby se to krásné dostalo z podzemí nahoru, na povrch.
