Můj nejdůležitější svátek je tady, píše šéfredaktor Respektu Erik
Tabery

Dnes si připomínáme 78 let od smrti studenta Jana Opletala, jenž zemřel v
tehdy už nacisty okupovaném Československu. Připomínáme si také události
o 50 let mladší, kdy se zhroutil komunistický režim v této zemi. Někteří
lidé dnes říkají, že se vrací doba tzv. normalizace; šéfredaktor
Respektu Erik Tabery to vidí jinak.

Erik Tabery na sociální síti facebook napsal, že 17. listopad je pro něj
jako Den boje za svobodu a demokracii nejdůležitějším svátkem. Teď je pro
něj snad ještě důležitější, protože čte knihu o básníkovi Ivanu
Martinu Jirousovi, známém pod přezdívkou Magor. Při čtení této knihy se
mu zdá, že časy vlády komunistů v této zemi byly ještě horší, než jak
si je sám pamatuje. Možná právě proto nesouhlasí s těmi, kteří dnešní
dobu přirovnávají k časům komunistického prezidenta Gustáva Husáka.

„Ty doby jsou nesouměřitelné a zůstanou jedině tehdy, když si ty hranice
budeme uvědomovat. Zřejmě je dnes více lidí zpochybňujících cestu po
roce 1989, ale myslím, že jsem se zároveň nikdy před tím nesetkal s tolika
lidmi, kteří se snaží i něco měnit k lepšímu. A to ve všech koutech
Česka. Je co slavit, jak revoluci, tak to, co se nám podařilo vybudovat.
Inspirujme se v odvaze, kterou listopad 1939 i 1989 připomíná,“ vyzval své
spoluobčany Tabery.

V dnešní době by podle jeho názoru bylo lepší hledat něco, co nás spojí.
Na jedné straně to může být úcta k předkům, kteří se zasadili o naši
svobodu, ale také respekt k lidem, kteří se i dnes snaží měnit Česko k
lepšímu. Tito lidé mohou inspirovat své spoluobčany.

Erik Tabery doslova napsal:

Můj nejdůležitější svátek je tu. Každý rok si ho rád připomínám a
jak teď čtu knihu o Magorovi, tak dvojnásob. Ta doba před rokem 1989 byla
ještě horší, než si člověk pamatoval či nastudoval. Jistě, letos jsou
okolnosti z různých důvodů horší než v předchozích letech, ale nemluvil
bych o návratu do normalizace či že už se zase něco nesmí (což často
zaznívá) atd. Ty doby jsou nesouměřitelné a zůstanou jedině tehdy, když
si ty hranice budeme uvědomovat. Zřejmě je dnes více lidí
zpochybňujících cestu po roce 1989, ale myslím, že jsem se zároveň nikdy
před tím nesetkal s tolika lidmi, kteří se snaží i něco měnit k
lepšímu. A to ve všech koutech Česka.

Je co slavit, jak revoluci, tak to, co se nám podařilo vybudovat. Inspirujme
se v odvaze, kterou listopad 1939 i 1989 připomíná. Ideální by bylo hledat
to, co nás spojuje, ne pořád to, co nás rozděluje. Já budu hledat
inspiraci, ne nostalgii. Díky, že můžem.
