Kumar Vishwanathan: Sobotkova vláda byla nejlepší za dlouhou dobu

ROZHOVOR „Země byla ve velmi dobrém stavu a právě v té chvíli jdeme do
totálně neznámého. Jen to ukazuje na hluboký iracionální strach.“ Kumar
Vishwanathan, aktivista a ředitel společnosti Vzájemné soužití z Ostravy
přesto z nového složení sněmovny obavy nemá. Češi jsou podle něj
zakotvení a politici nakonec budou muset respektovat zdravou realitu. „Český
lid je v sobě zdravý, má v sobě kulturní kořeny, nepodlehne slepému
scénáři jako ve 30. letech,“ říká. Zdůrazňuje i to, že musíme
řešit demografický problém, „aby lidé cítili jistotu, že země bude
dál kvést“. „Teď v Česku potřebujeme takovou osobnost, osobnosti nebo
hnutí, které stmelí společnost,“ uvedl Vishwanathan.

Uplynul měsíc od voleb, ale zatím jsem nenašla nějaký váš komentář v
médiích na toto téma. Jak jste přijal výsledek hlasování?

Asi nejsem kompetentní to komentovat, nejsem politik a snažím se být
apolitický. Na druhé straně jsem byl hodně překvapen. Podle mého názoru
byla minulá vláda: kombinace ANO, ČSSD a KDU-ČSL, nejlepší za dlouhou dobu.
Mnoho věcí se jim podařilo. Byla to odvážná vláda a země ekonomicky
rozkvetla. Česko se stalo jednou z mála zemí v EU, která dobře hospodařila,
lidé měli práci. Udělala se řada odvážných věcí jako inkluzivní
vzdělání. Silný byl sociální prvek. Země měla dobré vedení, a proto
jsem byl trochu překvapený, jak se lidé rozhodli. Proč, když se máme tak
dobře, jsme podlehli nějakým stínům na zdi a nechali se strašit… Ale je
to tak. Lidé asi potřebují své strachy někde adresovat. Chápu, že lidé
mají obavu z uprchlíků, z islámu, je to něco neznámého a osobně se s
takovými lidmi asi ani nesetkali. Pak je tu i hrozba terorismu. A to vše asi
vedlo k tomu, že lidé hledali ventil obavy. Český lid je v sobě zdravý,
má v sobě kulturní kořeny, nepodlehne slepému scénáři jako ve 30. letech.
Česko bylo vždy výjimečné. Možná ta volba není ani spojená s
náboženstvím nebo uprchlíky…

Co ještě podle vás hrálo roli?

Vidím, jak se Ostravsko vylidňuje. Mládež, vzdělaní lidé utíkají do
ciziny. Je tu určitá obava, jak tu přežijí. V Moravskoslezském kraji lidé
ve věku do 29 začínají být vzácní, firmy hledají lidi a nejsou. Máme
málo lidí. Ale na druhé straně, jaká je alternativa? Situace se nevyřeší
jen penězi, tím, že lidé dostanou lepší plat. Jsme na prahu věcné
diskuse o tom, kolik je potřeba lidí, aby se země uživila. Navštívila nás
nedávno kanadská velvyslankyně. Říkala, že Kanada má 35 milionů lidí,
ale brzy půjde pět milionů na důchod. Jak zajistit tuto zemi? Kdo ji uživí?
Kanada přijímá lidi, a proto mají cílené programy na úrovni vlády,
které pomáhají, aby se tito lidé stali plnohodnotnými občany země. Jejich
země je silná. Nemít lidi, země bude slábnout. Podobně jako Kanaďané i
Češi jsou pragmatičtí. Opravdu potřebujeme neřešit problémy
iracionálním způsobem, strachem, obavami, ale věcnou diskusí na úrovni
Svazu měst a obcí či politických skupin. Je důležité, abychom zůstali
pragmatičtí a nebyli iracionální. Přál bych si, aby byla vedená věcná
diskuse o tom, jakým způsobem se vyvíjí demografická křivka. Není to jen
český problém. Švýcarsko stále nabízí mladým rodinám do určitého
věku, aby se přistěhovaly, protože se země vylidňuje. Chtějí, aby se v
zemi žilo, a pomohou jim tam usadit se. Merkelová dělala pragmatické kroky,
když bylo Německo silné, aby mohla přijmou tyto lidi a integrovat je. Pro
nás bude situace horší, když jsme zoufalí, máme málo pracovních sil,
abychom integrovali někoho zvenku. Musíme mít dobré politiky, kteří by
dělali prorodinnou politiku, aby se lidé nebáli mít děti.

Když se podíváte na současné složení Poslanecké sněmovny, Andrej Babiš
sestavuje menšinovou vládu. Demokratický blok tvrdí, že už v podstatě
existuje koalice ANO, SPD, komunistů, což bývá zase naopak odmítáno i s
ohledem na odlišný politický program. Máte z aktuální sestavy parlamentu
obavy?

Já to beru jako realitu. Země byla ve velmi dobrém stavu a právě v té
chvíli jdeme do totálně neznámého. Jen to ukazuje na hluboký iracionální
strach. Člověk je hrdý, nemá zbytečný strach, pokud je sám v sobě
klidný. Myslím si, že je tu nádech existenciálního strachu, že víme, že
demograficky narazíme na těžké období. Musíme řešit demografický
problém, aby lidé cítili jistotu, že země bude dál kvést. Jak už jsem
říkal, potřebujeme, aby se podporovaly mladé rodiny. To je naděje. Ale
postavit program proti všem, proti Evropě, pro koho to je? Vnitřně cítíme,
že potřebujeme posilu, země uživí více lidí a více lidí uživí zemi.
My jsme dorazili na práh, musíme existenciální práh uznávat. Já jako
cizinec to vidím, když jezdím po Česku. Vidím vylidněná městečka,
vesnice, krásné krajiny, krásné vesničky, ale lidí je málo.
Existenciální strach lidi podle mě řeší schválením různých
xenofobních politiků. Já ale nemám obavy. Všichni politici nakonec musejí
podléhat reálným situacím na zemi a podle mě jsou Češi zakotvení a i ti
extrémní budou muset podlehnout zdravé realitě.

Byl jste teď v Bruselu. Jak se aktuální vývoj v České republice podle vás
promítá do našich kontaktů s Evropskou unií?

Ztratíme strašně důležité období. Teď se bude rozhodovat o programech na
dalších sedm let. Chybí nám vize, není vláda, a to je obrovský problém.
Brzy budou diskutovat o agrární politice. Poláci jsou schopní, Francouzi
budou prosazovat svá přání a my potřebujeme dobré vyjednavače. Právě
teď. Je to škoda. Opravdu bych si přál k ježíškovi, aby byla dobrá
vláda. Máme tolik úkolu a není čas. : Co se týká Bruselu, přicházejí
zprávy o tom, že se chystá zásadní revize dosavadních dublinských
pravidel. Současný systém by byl nahrazen trvalým a povinným
přerozdělováním migrantů, bez jakékoli horní hranice. Jaký přístup k
tomu zaujmout?

Přidělování uprchlíků je možná solidární a správné, ale není to
reálné. Většina z nich nechce do Česka. Třeba budou chtít jít pryč. Ale
už jsem vám říkal o Švýcarsku. Jejich politika je, že oni vidí tyto lidi
ne jako zátěž, ale z pragmatického hlediska je potřebují. Pamatuji si,
když české firmy říkaly, že by uprchlíky vzaly a daly jim práci, pak
tyto názory zmizely. I když teď nemáme odvahu tyto otázky řešit, budeme
to muset udělat do pěti deseti let. Majorita by měla být připravená a oni
také. Měli by být dobře informováni, jak tady lidé žijí, jak tady
komunikují. Ne aby dostali dávky, ale kdyby měli nabídku práce a bydlení…

Když jsem hovořil o Kanadě… Bývalý kanadským velvyslancem byl Otto
Jelínek. Pochází z českého rodu a jako osmiletý kluk byl se sestrou a
rodiči nucen emigrovat z Československé socialistické republiky. Znárodnili
jim fabriku na výrobu korku. Ocitli se v Kanadě jako uprchlíci. Neuměli
jazyk. Říkal nám, jak na ně ostatní kluci plivali, protože byli jiní. A
tento Jelínek a jeho sestra se postupně začali zaměřovat na krasobruslení,
v šedesátých letech v Praze byla soutěž, vyhráli. Měli na sobě český
kroj a při hudbě Bedřicha Smetany vyhráli mistrovství světa. On se stal
nakonec ministrem pro multikulturalismus. To je pointa celého mého
vyprávění. Kanada se rozhodla změnit stav. Rozhodla se udělat vše pro to,
aby se uprchlíci mohli do společnosti integrovat. A on jako Čech, uprchlické
dítě, se stal ministrem multikultury. Shora se snažil všechny stmelit. Teď
v Česku potřebujeme takovou osobnost, osobnosti nebo hnutí, které stmelí
společnost.

Když hovoříte o ministrovi pro multikulturalismus… U nás je teď trend
opačný. Andrej Babiš deklaroval již dříve, že nestojí o to, aby
existovala pozice ministra pro lidská práva. Totéž podporuje i SPD.
Samozřejmě agenda by byla svěřena pod jiný resort. Co na to říkáte?

Ta pozice je nutná. Je důležité, aby tuto práci někdo dělal. Naše
společnost potřebuje stmelit, potřebuje, aby někdo férově mohl bránit
práva. Nejde jen o práva menšin. Vždyť majorita má také své problémy.
Investice do jednoho ministra pro lidská práva není velká a pro zemi je
důležitá.
