Poslanec Blaha (ODS): Příběhy našich moderních dějin nejsou vyprávěny
jednoznačně

Pokud se Babiš rozhodl k odvolání Ondráčka, sleduje tím nějaký sobě
prospěšný cíl, je přesvědčen Stanislav Blaha (ODS). A dodává: ,,Nepochybuji
o tom, že poslanci ANO budou hlasovat podle jeho pokynu.“ V rozhovoru, který
poskytl pro ParlamentníListy.cz, jsme si povídali nejen o aktuálním dění
ve Sněmovně. Prozradil nám také, proč je skeptický k přímé demokracii,
ale i k uzákonění lidové iniciativy. První volební období vykonává i
mandát starosty Uherského Hradiště. Bude se pokoušet mandát obhájit?

V řadě měst se včera večer konaly protesty proti zvolení Zdeňka
Ondráčka šéfem komise pro kontrolu GIPS. ODS chce dnes navrhnout jeho
odvolání. Věříte, že Babiš dodrží své slovo a přesvědčí poslance
hnutí, aby volbu Ondráčka znovu nepodpořili? Přeci jen byl zvolen již
podruhé, byť první volba byla prohlášena za neplatnou. O čem to podle vás
vypovídá?

Není jednoduché rozumět krokům Andreje Babiše. Naučil jsem se jim ale
rozumět tak, že všechny, které dělá, mu mají přinést nějaký zisk.
Babiš se nezdržuje s nějakou ideologií. Je to absolutní pragmatik. Pokud se
z nějakého důvodu rozhodl k odvolání Ondráčka z funkce, sleduje tím
nějaký sobě prospěšný cíl. Nepochybuji o tom, že poslanci ANO budou
hlasovat podle jeho pokynu. Nechci však spekulovat o důvodech, které k tomu
Andrej Babiš má.

S výjimkou roku 1918 osmičkové roky, které si letos připomínáme, dopadly
dost tragicky. Jak ale ukazují například různé reportáže, které se
osudovým rokům věnují, mladí lidé často nemají o naší nedávné
historii příliš znalostí a někteří dokonce hodnotí dobu před rokem 1989
pozitivně. Čím to podle vás je? A co s tím?

Podle mého názoru za tím stojí nerozumná politika v oblasti školství,
kterou jsme po roce 1989 přijali. Prvorepublikové školství v dětech
prohlubovalo legionářský a masarykovský mýtus. Něco takového nám
schází, i když rozumím důvodům, proč jsme se tomu snažili vyhnout. Měli
jsme čerstvou zkušenost s vymýváním mozků. Každá propaganda nutně něco
vylepšuje a něco haní. Příběhy našich moderních dějin, řekněme od
roku 1948, ale spíše už od druhé světové války, nejsou vyprávěny zcela
jednoznačně. A čím více se blížíme současnosti, tím více se pohled na
ně rozchází. Žádnou oficiální historii nemáme, takže nemůže být ani
součástí učebních osnov. Nedivím se proto, že mají mladí lidé v
našich, abych tak řekl, osmičkových dějinách, zmatek.

Vy jste se v době socialismu narodil a vyrůstal. Co byste vzkázal dnešní
mladé generaci, která dobu nezažila? Oč vás jako dítě, potažmo
dospívajícího režim připravil? Nebo jste to tehdy nevnímal? Nemyslím si,
že bych měl mladé generaci vzkazovat nějaká poselství. Generační
zážitky jsou nesdělitelné, protože současnost není opakovaná minulost.
Samozřejmě jsme jako děti měli spoustu často nenaplněných přání. Ale
žili jsme jinak, takže je dost možné, že jsme si ten nedostatek ani moc
neuvědomovali. Je to naprosto nesrovnatelné.

Již téměř půl roku usedáte do poslaneckých lavic. Jak na vás atmosféra
ve Sněmovně působí? Je něco, co vás jako nováčka ve Sněmovně
překvapilo či šokovalo?

Já jsem sice nováčkem v parlamentních lavicích, ale na různých patrech
zastupitelské demokracie se pohybuji už dlouho. Měl jsem poměrně jasnou
představu o svém působení v Poslanecké sněmovně. Samozřejmě, že
různé procedurální záležitosti jsou složité, ale máme zkušený
poslanecký klub, ve kterém působí řada parlamentních matadorů, od
kterých se rychle učím. Politická atmosféra odpovídá výsledku voleb.

ODS trvá na svém odchodu opozice, kde jsou ale vaše možnosti dosti omezené.
Přesto, co byste chtěl jako poslanec prosadit?

My jsme do opozice neodešli, my v ní pouze setrváváme, protože naše
vládní angažmá jednoduše není reálné. Jednak jsme před volbami dali
voličům nějaký slib, jednak nechceme legitimizovat nesystémové vládnutí.
Jako poslanec se chci věnovat hlavně fiskálním vztahům mezi státem a
obcemi.

Aktuálním tématem, kterým se politici zabývají, je uzákonění referenda.
Podle ODS takový zákon nepotřebujeme. Sdílíte tento postoj? Proč?

Referendum je procedura, kterou lze rozhodnout o předem naformulované otázce.
To rozhodnutí je buď přijetí, nebo odmítnutí. Neexistuje žádná možnost
hledání kompromisu. Otázka musí být maximálně jednoduchá, aby byla
srozumitelná všem oprávněným voličům. To znamená, že politický obsah
se zjednoduší do několika slov. Existují témata, u kterých je možné
tímto způsobem rozhodovat. Například rozdělovat či slučovat obce lze
pouze na základě referenda. V tom žádný problém nespatřuji. Kolize
nastane okamžitě, pokud nelze nějaký problém zjednodušit na několik
krátkých vět. Někdo bude muset ty věty zformulovat. Z dobře míněného
nástroje přímé demokracie se může snadno stát prostředek diktatury
většiny nad menšinou.

Jste místopředsedou petičního výboru. Neuvažujete uzákonit možnost
lidové iniciativy? Ta možnost tu totiž již nyní je, ale Sněmovna nemá
zákonnou povinnost petici projednat.

Nejsem si tím jistý. Myslím si, že existují dobré důvody k tomu, aby se
projednávání lidových iniciativ nestalo povinností. Mohl by se z toho stát
nástroj, jak paralyzovat Poslaneckou sněmovnu. Jsem ze Zlínského kraje, kde
se dlouhodobě nedaří výstavba důležité dálnice D49 mezi Hulínem a
Fryštákem. Důvodem jsou stále nové a nové iniciativy. Náš křeček je
legendární. Totéž by se mohlo stát na parlamentní úrovni. Nelze
připustit sněmovní kolaps tohoto typu.

Jste nejen poslanec, ale také starosta a zároveň zastupitel kraje. Jak
náročné je časově všechny funkce zvládnout? Přeci jen z Prahy do
Zlínského kraje je to pěkný kus cesty.

Poslancem jsem již několik měsíců. I když nepopírám, že skloubení
funkcí je časově náročné, vím, že se to zvládat dá. Pokud bych měl
někdy pocit, že některou práci zanedbávám, okamžitě bych to řešil.
Nicméně faktem je, že jako poslanec mohu pro region mnoho věcí udělat. A
toho bych rád využil.

Budete na podzim mandát starosty obhajovat?

Jsem členem politické strany, ve které se rozhoduje v tajném hlasování. V
ODS v Uherském Hradišti je několik kandidátů, kteří budou soupeřit o
pozici lídra kandidátky. Jak to dopadne, to nevím, ale pokusím se své
spolustraníky přesvědčit o tom, že spojení starosty a poslance je dobrá a
prospěšná varianta. Pokud bych o tom své kolegy nepřesvědčil, budu
kandidovat do zastupitelstva bez ambicí na zisk starostenského postu.

Co považujete za dobu svého starostování za největší úspěch, a s čím
naopak příliš spokojený nejste? Těch věcí je hned několik. Například
se podařilo zrevitalizovat bývalé vojenského cvičiště na přírodní park
Rochus se skanzenem lidových staveb, který byl slavnostně otevřen v květnu
roku 2016. Těší mně také důstojná úprava a využívání národní
kulturní památky Výšina sv. Metoděje. Nového vzhledu se dočkala také
sídliště Pod Svahy a Na Rybníku. A konečně i revitalizace části centra
města Uherského Hradiště (Komenského náměstí a Jezuitská zahrada)
získala čestné uznání jako Stavba roku 2015 ve Zlínském kraji. Daří se
nám také investovat do oprav škol ve městě. V posledních letech do nich
investujeme v podstatě kontinuálně – aktuálně je v běhu dlouho
odkládaná rekonstrukce Základní umělecké školy, dále školy pro děti se
speciálními vzdělávacími potřebami na Šafaříkově ulici, k realizaci v
následujících měsících je připravena ZŠ Unesco a v plánu je i
modernizace učeben hned několika dalších škol.

S čím naopak spokojený nejsem, je dopravní situace ve městě. Dlouhodobě
usilujeme o napojení města přes ulici Průmyslovou na obchvat, o vybudování
dalšího mostu přes řeku Moravu v Jaktářích či se zasazujeme o výstavbu
dálnice D55, která by odvedla tranzitní dopravu mimo město. Avšak i její
realizace je stále odkládána kvůli různým iniciativám, kdy zájmy
jedinců blokují veřejný zájem.

Po volbách jste sliboval nezvyšovat dluhovou zátěž města. O kolik se ale
vám ale podařilo snížit zadluženost města? Na začátku mého volebního
období, tj. k 31. 12. 2014, činila dluhová služba města 263.428 tis. Kč.
Ke konci období, tj. 31. 12. 2018, by dluhová služba měla klesnout na
224.807,6 tis. Kč. Tzn., že dojde k poklesu i přesto, že v roce 2017 město
zvažovalo způsob financování svých investic buď z vlastních zdrojů, nebo
přijetím úvěru. Vzhledem k tomu, že dokážeme své peněžní prostředky
zhodnocovat mnohonásobně lépe (cca 4-5 % p.a.), než činila nabídka na
pětiletý úvěr (pevná sazba 0,49 % p.a.), bylo pro město výhodnější
vzít si úvěr ve výši 100 mil. Kč, splácený po dobu pěti let (a na
úrocích bance zaplatit 1,3 mil. Kč), a své takto uspořené prostředky za
dané období zhodnotit o cca 10 mil. Kč. Pro dokreslení správnosti
hospodaření svědčí i to, že aktuální zůstatek nesplacených jistin
úvěrů činí 215,7 mil. Kč, ale peněžní zůstatky města (vč. již
zmiňovaného portfolia) činí 398,2 mil. Kč. Město by tedy mohlo své
závazky kdykoliv zaplatit (což by však s ohledem na výše uvedené informace
nebylo z ekonomického pohledu výhodné).
