Vy novinářští supi! Vlasta Ransdorfová už nemůže mlčet: Osudný den
jejího manžela, pokecaná košile, zamlčené důkazy

ROZHOVOR Za necelé dva měsíce po zatčení v curyšské bance europoslanec
Miloslav Ransdorf zemřel. Po deseti měsících od jeho smrti se objevila jeho
fotografie, na které hovoří s novinářem, když přichází do pražského
sídla KSČM vysvětlit své zadržení ve Švýcarsku, jako vítězná v
kategorii Lidé, o kterých se mluví v soutěži Czech Press Photo. „Je to
fotografie člověka, kterého novinářští supi trhali na kusy po celých
dvacet šest let jeho politické kariéry,“ říká paní Vlasta Ransdorfová,
vdova po zesnulém europoslanci. Jeho blízcí, přátelé už mají po všem,
co se stalo, jen tato slova: „Je to sprosté svinstvo na objednávku.“
Vyšetřování smrti europoslance není ukončeno, odpovědi na řadu otázek
chybí.

V letošním ročníku Czech Press Photo byla v kategorii Lidé, o kterých se
mluví, vybrána fotografie, na níž europoslanec Miloslav Ransdorf přichází
do pražského sídla KSČM vysvětlit své zadržení ve Švýcarsku. Je
evidentní na první pohled, že se pan Miloslav Ransdorf v době pořízení
fota necítil dobře. Jak si vysvětlit, že tento snímek byl do soutěže
zařazen a porota ho vyhodnotila jako nejlepší v kategorii?

Jak si to vysvětlit? No, jak fotografové, tak členové poroty jsou na něčí
výplatní pásce a kopou za něčí tým, že. Chci je z tohoto místa
upozornit, že snímek mého zbědovaného, zničeného manžela dali do
špatné kategorie. Nepatří do kategorie Lidé, o kterých se mluví, ale do
kategorie Lidé, o kterých lžeme, popřípadě do kategorie Události, do
kterých nešťouráme.

Porotce Ed Kashi se vyjádřil: „Fotografii, na kterou nemůžu zapomenout, je
fotografie českého politika Miroslava (sic) Ransdorfa, který vypadá jako
bezdomovec s tváří klauna. Je to moment ztělesňující člověka, který
byl zostuzen. Je to tvář člověka, jehož život skončil.“

Ráda bych autorovi fotky i porotě připomněla, čím můj manžel právě
prošel a na co by nejen oni rádi zapomněli: Míla šel do švýcarské banky
s plnou mocí, která ho opravňovala k navázání kontaktu (ne k výběru
peněz). Místo jednání s bankovním úředníkem byl zatčen, strávil ve
vazbě tři dny a dvě noci, nebyly mu poskytnuty všechny potřebné léky,
ačkoli je měl ve svém vozidle (!), byl mu odepřen jakýkoli telefonní
kontakt, dokonce i s rodinou. Po propuštění, kdy byl ve špatném fyzickém
stavu a silně rozrušen, musel odřídit mnohahodinovou cestu do Prahy. A
věděl, do čeho jede a co ho čeká – že je na něj nachystán
bezprecedentní mediální lynč a snůška nehorázných lží, které nebude
moct vyvrátit, protože mimo jiné nemá coby dlouholetá politická persona
non grata přístup do masmédií. Takže, pane Kashi, vlastně máte pravdu, je
to fotografie člověka, který byl zostuzen. Není to ale fotka člověka,
který SE ZOSTUDIL. To je totiž zásadní rozdíl. Je to fotografie člověka,
kterého novinářští supi trhali na kusy po celých dvacet šest let jeho
politické kariéry. Fotografie člověka, který je vyčerpáním úplně mimo,
člověka nemocného, vyždímaného do poslední kapky energie, na konci
fyzických i psychických sil, ale stále se nevzdávajícího, stále ještě
vzdorujícího. Protože kdyby se manžel vzdal, tak by před tu zběsilou
novinářskou sběř vůbec nepředstoupil.

Už nebudu mít příležitost, a tak chci ještě vysvětlit tolik propíranou
manželovu špinavou košili. Anonymní diskutéři na internetu o mně psali
jako o cuchtě, která nedohlédne ani na manželovo čisté oblečení. Nemohla
jsem na to dohlédnout, protože jen co se manžel dostal po propuštění k
mobilu, velmi důrazně naléhal, abychom se dcera a já okamžitě sbalily a
odjely z domu kvůli tomu, že se presstituti chystají i na nás. Na jednu
stranu jsme udělaly dobře, protože na obtěžování jim zbyli jen sousedi v
ulici. Na druhou stranu si vyčítám, že jsem nezůstala, protože kdybych
viděla, v jakém stavu se manžel vrátil, okamžitě bych ho dotáhla i přes
jeho případný nesouhlas do nemocnice na vyšetření. Ta tolik vysmívaná
zašpiněná košile naprosto přesně ilustruje, v jak hrozném stavu Míla byl,
když jel do jámy lvové na ÚV.

Jak reagovali na tuto skutečnost vaši blízcí nebo známí?

Mílovi i mí přátelé a známí se vyjádřili stručně a unisono: je to
sprosté svinstvo na objednávku.

Vy jste se dopisem obrátila na poslance, ve kterém píšete v souvislosti s
vaším manželem: „Okolnosti, které vedly k jeho úmrtí, byly podezřelé a
stále je vyšetřuje kriminální policie ČR.“ Máte nějaké další
informace, nebo stále není šetření ukončeno? A na koho konkrétně jste se
tímto dopisem obrátila?

Kriminální policie je aktivní a vyšetřování stále probíhá. Ale na mé
otázky, které směřují do diplomatických řad a které se týkají jejich
nepochopitelné pasivity během manželova zatčení, jsem nedostala ani jednu
odpověď. A to 22. listopadu uplynulo už deset měsíců od manželova úmrtí.
Dopis, na který se ptáte, jsem poslala na e-mailovou adresu předsedy
parlamentu Hamáčka s žádostí, aby jej rozeslal všem poslancům. Snad se
tak stalo.

VIDEO: Smuteční projevy Vlasty a Anety Ransdorfových při rozloučení s
Miloslavem Ransdorfem

Zmiňovala jste to v první odpovědi a také z dopisu, který jste zaslala
poslancům, vyplývá, že jste přesvědčena o tom, že na fatálním
podlomení zdraví pana Miloslava Ransdorfa se podepsalo to, že mu ve vazbě
byly odepřeny léky. Bylo tohle nějak řešeno nebo dostala jste v této
souvislosti nějaké vysvětlení od kohokoli?

Neexistuje diabetik a hypertonik, kterému by neuškodila několikadenní vysoce
stresová situace, vyhrocená vynecháním některých léků. Víte, já
pořád čekám na předložení triviálního důkazu: na porovnání léků,
které měl manžel předepsané a které pravidelně užíval, s léky, které
dostal ve švýcarské vazbě. To je podle mého názoru klíčový bod, který
objasní, jestli bylo s léky vše v pořádku, jak tvrdí švýcarská policie,
nebo nebylo, jak tvrdil Míla. Proč k tomuto jednoduchému srovnání dvou
výpisů dosud nedošlo, si nedovedu vysvětlit.

Vy jste požádala o pomoc při získání informací o průběhu šetření už
dříve předsedu vlády Bohuslava Sobotku, předsedu Poslanecké sněmovny Jana
Hamáčka, ministra vnitra Milana Chovance a ministra zahraničí Lubomíra
Zaorálka. Odpověděl vám někdo z nich?

Odpověděli mi tehdy všichni zmínění pánové. První tři ve smyslu, že
nemají kompetence, z ministerstva zahraničí jsem dostala příslib do
budoucna, že se pokusí navázat kontakt se Švýcarskem. Podle mého je míč
jednoznačně na švýcarské straně. Stačí, aby Švýcaři vysvětlili, na
základě čeho banka odmítla s manželem jednat. Proč banka zavolala policii.
Z jakého důvodu byl tři dny zadržen ve vazbě. Jaké léky ve vazbě dostal.
Dále aby ukázali, v čem byla plná moc, kterou manžel měl, falšovaná. A
aby zveřejnili bankovní kamerové záznamy, které potvrdí/vyvrátí
manželovo údajné agresivní jednání.

Po všem, co se stalo, jsme si v květnu mohli přečíst v médiích: „Švýcarská
prokuratura zrušila trestní řízení v případu bývalého českého
europoslance Miloslava Ransdorfa a tří Slováků, kteří byli loni v prosinci
zadrženi v curyšské bance kvůli podezření z finančního podvodu.“ Co k
tomu s odstupem času říci?

Míla až do své předčasné smrti stále opakoval, že se ničeho
nezákonného ani nemorálního nedopustil, a byl přesvědčen, že obvinění
bude v tichosti staženo. Opět měl pravdu. Já k tomu dodám, že manžela
barnumským způsobem dehonestovala a ostouzela – čest výjimkám –
prakticky všechna česká média. Bohužel sdělovací prostředky, které
informovaly o zrušení trestního řízení (a všechny velmi, velmi decentně),
spočítáte na prstech jedné ruky.

Archivovaný profil Miloslava Ransdorfa na PL:
