Situace je velmi vážná. Muslimské gangy připravují násilné převzetí
francouzských území a přeměny Německa na islámský stát. A to není
zdaleka vše…

(Předneseno na semináři „Bezpečnostní aspekty migrační krize“ v
parlamentě 15.11. 2016)

Mezi zdejšími odborníky na bezpečnost jsem pouhý už několik desetiletí
pilný reportér nebezpečnosti.

Konkrétně nebezpečnosti dlouhodobé politiky Evropské unie a v posledních
osmi letech i politiky americké (která se ale teď zřejmě začne měbit),
nebezpečnosti všeobecně na Západě vládnoucí politické korektnosti
pěstující cenzuru a perzekuci nesprávně myslících, neomarxistického
relativismu pokládajícího všechny kultury za rovnocenné a ustupujícího
kulturám či antikulturám cizím na úkor kultury vlastní, a nebezpečnosti
západního sebemrskačství činícího Západ vinným za všechna zla dějin a
z něho vyrůstajícího kolaborantství se silami otevřeně se
vyhlašujícími za jeho nepřátele.

Dnešní migrační krize je všech těchto nebezpečností vyvrcholením,
které, jak už slyšet z mnoha komentářů, směřuje setrvačností k zániku
západní civilizace a tím k zhroucení civilizace jako takové, neboť naše
civilizace udržuje všechny ostatní civilizace při životě, přinejmenším
technologicky. Je prakticky nemožné vytvářet bezpečnost, jestliže
nevnímáme charakter, jakost a míru všech nebezpečností, před nimiž se
máme zabezpečovat. Slovy současného francouzského filosofa Guillauma Faye
„nic není tak explozivní jako potlačovaná pravda“. Pokusím se tedy
popsat, v jaké se v těchto dnech nacházíme situaci nebezpečnostní a
ponechám na bezpečnostních odbornících, jaké z toho vyvodit důsledky
bezpečnostní.

Když jsme před sedmi lety v Lisabonské smlouvě přijímali klauzuli o „společném
řízení migračních toků“, pokládali jsme ji za nějaké freudovské
přeřeknutí typizující ztrátu smyslu pro individuální lidství. Nikoho by
tehdy nenapadlo, že byla míněna vážně a doslovně a že s přeměnou
individuální a kontrolovatelné migrace v dnešní nekontrolované migrační
toky autoři Lisabonské smlouvy už tehdy počítali. A že tudíž nelze od
bruselské byrokracie očekávat, že by se chtěla pokusit migrační přítoky
zastavit, nýbrž že podle klauzule o jejich společném řízení bude trvat
na jejich rozmisťování do celé Unie. A bude to provádět proti vůli
občanů všemožnými triky, z nichž nejnovějším je „fair“
rozmisťování migrantů do postupně všech krajů a obcí bez schválení
národních vlád a parlamentů, jaké se dnes provádí otevřeně v Itálii,
Francii a Německu,. a utajeně už i v České republice, jak se dá vysoudit
ze zprávy o znásilnění spáchaném afghánským mladíkem, který sem
přišel s celou rodinou v rámci jakéhosi migračního programu, o němž
veřejnost nic neví, ale který je porušením vůle českého parlamentu.

Letos na jaře upozornil ředitel evropské hraniční agentury Frontex Fabrice
Leggeri, že hromadící se vlna migrace směřující do Itálie bude za
současného bezpečnostního stavu nezvládnutelná. Na italských březích
vypadá takto:

Připomeňme si, že Frontex je agentura, jejímž teoretickým úkolem je
střežit hranice EU, ale její praktickou pracovní náplní je sledovat
námořní hranice Libye, přebírat na nich z vratkých člunů africké
migranty, z devadesáti procent muže ve vojenském věku, a odvážet je do
Itálie. Podle údajů Frontexu mají lodě výslovný zákaz vracet migranty
zpět do Libye. Kdo tento zákaz vydal a proč?

Po krachu jednání s Tureckem, jehož podmínky byly od samého začátku
nesplnitelné, se znovu rozjíždějí toky na Řecko, když už nás to stálo
tři miliardy eur. Že nový sultán Erdogan si už zase na Řecko brousí zuby,
lze vysoudit z jeho nedávného výroku, že „některé řecké ostrovy kdysi
patřily Turecku a dodnes tam stojí zbytky mešit“. My si připomeňme, že
Turecku kdysi „pařilo“ i Bulharsko, Srbsko, Maďarsko, ždibec jižní
Moravy a východní Rakousy až k okrajům Vídně.

Italský premiér Matteo Renzi koncem října sdělil, že Itálie se pod
náporem migrace ekonomicky a společensky hroutí a jestliže jí Brusel
nepomůže, neschválí mu rozpočet. Ale místo, aby od Bruselu žádal pomoc
se zastavením migračních toků, vyzývá jej, aby konečně vnutil migrační
kvóty i „východním členům, kteří žijí z našich příspěvků“.
Jakékoli zastavování toků tedy zjevně stále není na pořadu
celoevropského jednání. Připomeňme si politicky nekorektně, ale
faktologicky nepopíratelně, že podstatnou část těchto migračních toků
tvoří zradikalizovaní muslimové islámskými klerikály instruovaní Evropu
ekonomicky vyždímat, terorem zastrašit, fyzicky kolonizovat, sexuálně
využívat a oplodňovat, kulturně přetvářet a politicky ovládnout – ne
se jí přizpůsobit. Na masivní infiltraci Islámského státu mezi migranty
upozornil v Evropském parlamentě 26. září evropský koodinátor
antiterorismu Gilles de Kerchove.

Velký náskok před ostatními zeměmi má Francie, jejíž muslimská populace
překročila 10% čili 6,5 milionů podle vládních odhadů, 12% čili 7
milionů podle úřadu vrchního imáma a spíš se blíží 15 procentům podle
bývalého ministra pro rovnoprávnost, sociologa alžírského původu Azouze
Begaga. V sondáži Montaignova institutu, kterou řídil profesor antropologie
tuniského původu Hakim el Karoui, paří 28% francouzských muslimů k
ultraradikální větvi islámu odmítající integraci, usilující o
islámskou nadvládu a ochotně se přidávající ke kampani teroristického
násilí. To by byla už hodně početná okupační armáda, vyzbrojovaná dnes
snadno získatelnými střelnými zbraněmi ve francouzských islámských
čtvrtích. Bezpečnostní ohrožení Francie je tedy ze všech evropských
zemí nejakutnější a v posledních měsících konečně začíná být i
podrobněji veřejně dokumentováno. Premiér Valls si už troufl zveřejnit
informaci o přítomnosti přibližně 15.000 aktivních džihádistů na
francouzském území. Z událostí, které se konečně dostávají na
veřejnost, si načtěme stručný výběr:

8. října v obci Viry-Châtillon byli přepadeni a zapáleni 4 policisté, jen
taktak uniknuvší smrti upálením. 17. října stovka útočníků kamením a
zápalnými láhvemi útočila na skupinu policistů reagujících na požární
poplach. Podobné střety se dějí v různých městech téměř denně, a
každý měsíc je zraněno přes 500 policistů. Za loňský rok se sečetlo
6.850 útoků na policisty a četníky, z nich 5.730 utrpělo zranění. Letos
bylo zraněno 3.270 jen za první čtyři měsíce. Počty útoků rok od roku
narůstají, podporovány skandálně mírnými tresty francouzských soudů a
stejně skandálně přísnými tresty pro Francouze, kteří si troufají se
fyzicky bránit. 17. října také uspořádali policisté veřejnou demonstraci
na protest proti nedostatečné výzbroji a vypískali policejního ředitele.
Téhož dne odhodil politickou korektnost i bývalý socialistický ministr
vnitra, dnes pověřený reorganizací francouzského islámu, Jean-Pierre
Chevè, oznámením, že „Francii hrozí občanská válka“. Kontextová
reklama Sklik

Ve školách se množí rebelie a fyzické útoky na učitele, na veřejnosti
obtěžování francouzských dívek a fyzické napadání homosexuálů.

Z částí pařížského centra se stávají migrantská tábořiště.

Části Paříže okupují davové modlitby.

Ač většina politiků, levicových i pravicových, stále ještě omílá
nahraná hesla „Etnická diverzita je pro Francii přínosem“ a „islám je
nedílnou součástí nás, naší kultury a našich kořenů“ (ještě
nedávnými slovy premiéra Manuela Vallse), sám prezident Holland přiznal,
že probíhá „rozdělení Francie na dvě znepřátelené populace“. Na
internetových serverech se množí výzvy imámů a islámských ideologů k
mladým muslimům, aby pomohli Francii pohřbít pod demografickou záplavou,
akcelerující islamizací a gerillovou válkou zastrašující domorodé
Francouze do podrobení.

Politici, akademici a publicisté si konečně troufají vystupovat v médiích.
Spisovatel Philippe de Villiers upozornil na existenci tajných a
protizákonných dohod státu předávat části francouzského území bez
odporu nadvládě šariátských zákonů. Profesor islamologie na lyonské
univerzitě Fabrice Balanche přiznal existenci mnoha „území, kde se policie
neodváží vstoupit, kde autorita státu je zcela nepřítomná a kde se
vytvořily islámské ministáty.“

Spisovatel a novinář, autor knihy „Francouzská sebevražda“, Éric
Zemmour, hovořil v televizi o islamizaci mnoha předměstí, která přestala
být Francií a kde vládnou zákony šaria. Politik Franck Guiot popsal no-go
zóny, kam se policisté bojí, protože mají zakázáno použít střelných
zbraní na obranu před útoky. Starosta města Amiens Gilles Demailly
vyprávěl, jak v jeho no-go zónách „už nemůžete objednat pizzu nebo
zavolat doktora“. Radio Europe 1 označilo prakticky celou Marseille za no-go
zónu. Ministerstvo vnitra uvedlo, že 184 čtverečné kilometry Marseille jsou
pod vládou muslimských gangů. Listy Le Figaro, France Soir, Le Parisien, Le
Point, L’Obs a Valeurs Actuelles přinášejí reportáže z no-go zón
plných „agrese, antisociálního chování, prodeje drog a střelných
zbraní, muslimských gangů a etnických násilnosti vyhánějících nemuslimy“.
Z desítek měst jako Perpignan, Toulouse, Roubaix, Orléans, Tours, Lille,
Lyons, Strassbourg, Grenoble a okrajových předměstí Paříže. Největší
zločinnost je v předměstí Seine-Saint-Denis, kde žije 600.000 muslimů, z
poloviny nezaměstnaných.

Informace o válečném střetu s domácím agresivním islámem už Francie
nedokáže politicky korektně utajovat. A po půldruhém století obnovuje
vedle početního posilování policie i Národní gardu 40.000 (podle
některých údajů až 80.000) rezervistů a dobrovolníků. Po kamionovém
teroristickém útoku v Nice prudce vzrostl počet Francouzů vstupujících do
střeleckých klubů a kupujících střelné zbraně. “Jsme na pokraji
občanské války,” sdělil parlamentní komisi šéf francouzské vnitřní
bezpečnosti Patrick Calvar, se zprávami, že radikalizované muslimské gangy
připravují násilné převzetí francouzských území a s vysvětlením, že
nezakročí-li se teď, brzy by mohlo být pozdě. Podle Érica Zemmoura,
citujícího “vysoké zdroje z vojenského velení”, se připravuje operace
na rekonkvistu ztracených území.

Pro nás akutnější je samozřejmě sousední Německo, jemuž se za dva roky
podařilo dohnat, na co si Francie střádala dvacet let. Následky loňské „merkelizace“
migračních toků na německou kriminalitu už dostatečně známe: německá
policie zveřejnila číslici 208.000 trestných činů čerstvých migrantů za
loňský rok, plus 700 denně průměrně letos. V počtu znásilnění jsou
Němky pořád ještě daleko za rekordmankami Švédkami, ale i to brzy
doženou. Počty cvičených džihádistů vyslaných Islámským státem
německá kontrarozvědka odhaduje na několik tisíc.

Vedle hryzavého pocitu viny za dvě světové války, znemožňujícího
nemilovat jakékoli cizince bez nařčení z neonacismu a vedle aktivní
politiky politické levice nahradit německý národ jakýmkoli jiným, trpí
Německo ze všech evropských národů největším demografickým úbytkem,
trvale každoročně už od roku 1972. Výsledkem je prudký pokles počtu
Němců ve věkové kategorii 20-35, čili ve věku plození a rození dalších
generací, ale zároveň ve věku vojenském. Podle spolkového statistického
úřadu mělo Německo na začátku roku 2015 v této kategorii 15 milionů
mužů a žen, z nichž 3,5 milionu byli imigranti nebo potomci imigrantů a
11,5 milionů Němců, z toho muži necelých 6 milionů. O té doby migrantů
přibyly téměř 2 miliony a Spolkový úřad pro migraci a uprchlíky
přiznává, že tato nová vlna obsahuje téměř výlučně muže právě v
této věkové kategorii. Při dalším očekávaném milionu příchozích
ročně – což je mimochodem čtyřnásobek celkového počtu německých
braných sil – plus rodiny, které si budou moci přivézt, plus vyšší
porodnost než německá, se v této věkové kategorii němečtí muži stanou
v roce 2020 menšinou, navždy a nenávratně. Tak to alespoň propočítalo
oddělení sociologie frankfurtské univerzity profesora Kovácse.

Velká většina příchozích jsou muslimové, z neodhadnutelné ale
nezanedbatelné části s agresivní a imperiálně nastavenou myslí, která
Německo promění v islámský stát, proti němuž se české hranice nedají
ubránit. I kdyby to nakrásně byl nějaký ten islám umírněný, tolerantní,
liberální a mírumilovný podle růžovobrýlích představ českých
pseudoliberálů, způsobí velmi rychle krach hospodářský, protože tito
migranti postrádají dovednost, píli a podnikavost potřebnou k udržení
ekonomické kontinuity. Vzhledem k propojenosti české ekonomiky s německou je
představitelné i brzké zhroucení její.

Ale pro nás to nejakutnější nebezpečí spočívá v oněch v
růžovobrýlích představách českých pseudoliberálů, záludnosti
českých islamizátorů a pštrosí nátuře české většiny, která si
pořád myslí, že nás se to netýká.

Zdroj: 1

Komentáře:
