Vyhrožování nezávislým webům a publicistům. Národně orientovaní lidé
se probudili. Mohou být i pouliční boje. Zeman je s národem, říká
konzervativní myslitel

ROZHOVOR „Národ je rozdělen už dávno a také dávno není dělicím
příkopem rozdělení na levici a pravici, pouze se instituce obou těchto
směrů různě zařazují do nových frontálních pozic. Jednou z front je
mezinárodními oligarchy a evropskými institucemi podporovaná globalistická
a kosmopolitní skupina intelektuálů, které se nepřesně říká pražská
kavárna. Druhou frontu tvoří docela nesourodá a strukturovaná skupina
národně orientovaných realistů majících podporu spíše mezi prostými
lidmi,“ říká konzervativní myslitel Vlastimil Podracký.

Co říkáte událostem posledních týdnů? Návštěva dalajlámy,
prohlášení ústavních činitelů k Číně a jeho kritika, kauza Brady,
demonstrace na Staroměstském náměstí, křik na příchozí na recepci na
Hradě, výzvy k „týdnu občanského neklidu“...

Národ je rozdělen už dávno a také dávno není dělicím příkopem
rozdělení na levici a pravici, pouze se instituce obou těchto směrů různě
zařazují do nových frontálních pozic. Jednou z front je mezinárodními
oligarchy a evropskými institucemi podporovaná globalistická a kosmopolitní
skupina intelektuálů, které se nepřesně říká pražská kavárna.

Druhou frontu tvoří docela nesourodá a strukturovaná skupina národně
orientovaných realistů majících podporu spíše mezi prostými lidmi.
Alexandr Tomský trefně poznamenal, že intelektuálové prosazují zase
revoluci, tentokrát globalistickou, chtějí nový svět bez národů. V tom
nutně narazí, když to nedělají dosti zákulisně a skrytě a musejí se
demaskovat třeba v případě migrační krize. Já k tomu dodávám, že
laboratoří pro tuto změnu je EU. Tento nový a podstatný společenský jev
stojí v pozadí současných střetů. Modifikuje se podle potřeby v
souvislosti s různými tématy. Rozvíření sporů nastalo migrační krizí.
Národně orientovaní lidé se probudili a začali spontánně protestovat,
protože hrozilo už bezprostřední nebezpečí. Aktivovala se také opačná
strana globalistů obhajující migraci a od té doby tvoří poměrně
semknutou skupinu, která si už jistě našla i mocné podporovatele.

Miloše Zemana přinesli na Staroměstské náměstí znázorněného jako
exkrement. Jistá část společnosti ho velmi nenávidí. Zaslouží si to
prezident? Přetáhl strunu on, nebo jeho odpůrci? Může se stát, že v
příštích týdnech přerostou protesty proti němu, zahrnující i zmíněné
pokřikování před Hradem, ve fyzické násilí? A nehrozí, že se proberou i
Zemanovi příznivci a pojmou obranu prezidenta poněkud ostřeji?

Zeman je typický národně orientovaný odideologizovaný realista. Je ovšem
nepřesný, nediplomatický, prostě děda z hospody otevírající zbytečné
kauzy a fabulace, na kterých ho potom odpůrci utahují. Proti jiným ovšem
velice chytrý a vtipný. V pozadí jeho jednání je jakýsi druh národního
odboje. Dráždí velké hráče Západu a hraje divadlo s EU, aby si získal
velikou Čínu – budoucího hlavního hráče na zeměkouli. Ideologické
záležitosti jsou mu lhostejné. Ideologické intelektuály musí
neuvěřitelně provokovat. Že ho nenávidí, je samozřejmé a že by to mohlo
dopadnout pouličními boji, je klidně možné.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se Herman setkávat s
dalajlámou? Podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní
politici žádné ze západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů
přehnaný? Jaký postoj vy osobně zaujímáte k Číně a Tibetu?

Celá situace naznačuje mizernou politickou profesionalitu. Herman měl být
nějak potrestán za to, že nedodržel dohodu, která se ve vládě udělala
před navázáním vztahů s Čínou. Jinak se mělo mlčet. Vláda měla dohodu
lidem vysvětlovat a diskutovat s odpůrci profesionálně už dávno.
Vysvětlit postoje a srovnat je s jinými státy. Prostě předejít tomuto
stavu diskusí s veřejností o vztahu k Číně. Dostat nějaký impulz o
přízni lidí s touto politikou. Herman se choval jako ideologický aktivista,
prostě extremisticky. Pokud měl něco proti navazování styků s Čínou,
měl to říci dříve a celou kampaň udělat tenkrát. Vidělo by se, na
které straně stojí veřejnost. Takto je to nezodpovědné. Podle mého
názoru, nikoliv kvůli svým názorům, ale kvůli svému jednání by měl z
vlády odejít.

Europoslanec Jan Zahradil rozvinul úvahu, že se pod ministrem Hermanem kývala
židle, lidovci se ho chtěli zbavit, tak rozpoutal případ s dalajlámou, na
základě čehož si získal Babišovu podporu. ČSSD se tím evidentně cítí
zrazena. Ministr Zaorálek v tom udělal jasno na Primě. Najde si i díky
tomuhle sociální demokracie cestu k prezidentovi, s nímž má v otázce
Číny absolutní shodu?

Já se domnívám, že vláda je v podstatě v zásadních věcech s prezidentem
zajedno. Navenek ovšem jsou viditelné osobní animozity a rozdílná míra
důslednosti. Vláda je zodpovědná možná až moc. V migrační krizi to
vypadalo skoro až na servilnost k EU. Prezident se chová podle své nátury
nepřesně a „pouští si hubu na špacír“. Sdělovací prostředky má v
rukou opačná skupina, a tak se z každé drobnosti udělá „kauza“ jako
třeba z jeho letu soukromým letadlem z Číny. Rozumný člověk ovšem uzná,
že jsou to malichernosti. Kromě špatného dojmu to však nějaký význam
nemá, jeho politika je národně realistická, v podstatě v zájmu státu,
vyjma nějakých chyb.

Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška varují před ohrožením našich svobod a –
znovu – před posunem na Východ. Je to správné, či přehnané? Česká
divadla „se chtějí otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před
tím samým. Je to správné? Jan Kraus sezval protizemanovské umělce, aby to
„natřeli“ Zemanovi… Pomohou podobné věci něčemu dobrému, nebo to
spíše vrazí klín mezi umělce a lidi, kteří mají rádi Zemana? Mají
čeští angažovaní umělci reálnou sílu?

Naše svoboda není ohrožena z Východu, naše svoboda je ohrožena
ideologickými kampaněmi proti Východu. Východ nemá sílu nám vládnout,
vztah k němu je jen v našich rukou. Ohrožení je to, co se děje v BIS a
dalších složkách, neustálým hledáním nepřítele na webech a podobně.
To už dosahuje úrovně vyhrožování nezávislým webům a nátlakům na
nezávislé publicisty. To je skutečný nástup totality. Jinak globalisté
využívají nekompatibilního chování Zemana a strhují nyní proti němu
veřejnost. Zatímco proti migraci byl národ jednotný a ideologičtí
globalisté se stavěli vyloženě proti davu, zde najednou stejní lidé
bojují za národní zájmy proti Číně. Proto nevíme, kolik lidí se k nim
přidá.

Je pro nás politika Číny opravdu nebezpečná, mají tedy akce proti Zemanovi
a mávání tibetskými vlajkami nějaký reálný důvod?

Styky s Čínou navazují všechny státy Západu. Většinou mají styků
navázáno mnohem více než my. Myslím si ovšem, že se chovají diplomaticky
na rozdíl od našich politiků. Uznávat územní celistvost Číny je logický
požadavek při navazování bližších styků a většina států to
akceptovala. Pokud si odmyslíme celou zbytečnou kampaň – na jedné straně
přílišné klanění Číně a na druhé zbytečné vzdoroakce s tibetskými
vlajkami, chováme se vlastně jako všechny ostatní demokratické státy. Pan
Herman neměl proti smlouvě s Čínou žádné námitky, když se sestavovala,
věcné námitky ani není možné mít. Dnes ovšem ucítil příležitost se
zviditelnit. Jestli je to s panem Bradym shoda okolností, nebo řízená akce
proti prezidentovi a vládě, nevím.

Poslanec Benda v televizi řekl, že Číňané a Rusové nás chtějí „vytěžovat“.
Chce nás Čína skutečně jen „vytěžovat“, koupit podniky a technologie
odvézt do Číny?

To dělá každý, komu se to dovolí. Jinak my jsme samozřejmě už „vytěžená“
země. Většina velkých podniků je v zahraničních rukou, naši lidé jsou
dělníky v montovnách nebo naše malé podniky jsou dodavateli dílů pro
západní, především německý průmysl, který ovládá světové trhy a
hrabe obrovské zisky. Práci máme jen díky tomu, že naši pracovníci mají
třetinové platy proti Rakousku. Vytěžováni jsme asi 300 miliardami zisků,
které od nás ročně odcházejí, mnohdy nezdaněných. Ale vytěžování
tím nekončí: Naši vzdělaní mladí lidé odcházejí po vystudování do
zahraničí a většinou tam dosáhnou takových platů, že se už domů
nevrátí. Jsme tedy jakýmsi bezplatným školicím střediskem a dodavatelem
schopných lidí, dotujícím vymírající Západ. Mělo-li by to pokračovat,
dopadneme jako východní Německo, kde už mají některá městečka polovinu
obyvatel, většinou starců a jejich ošetřovatelů. Mluvit o „vytěžování“
Ruskem a Čínou je trapné.

Objevily se některé rostoucí politické hvězdy. Petr Gazdík uspořádal
úspěšnou akci na Staromáku, Michal Horáček ji moderoval, Daniel Herman
sklízí rostoucí ovace liberálně-„pravicových“ a „sluníčkových“
kruhů. Čeká tyto pány zářná budoucnost? Katapultuje nechuť vůči
Zemanovi KDU-ČSL a Starosty mezi „velké“ politické strany? Ublíží
ČSSD, že obhajuje partnerství s Čínou?

To je přesně to, co říkal Václav Bělohradský: „Existuje skupina, která
si osvojuje právo vládnout, i když zvolena nebyla. Druhá skupina sice byla
zvolena, ale právo vládnout se jí upírá.“ Čínskou kauzou nahrál Zeman
skupině, která zvolena nebyla, na smeč, dovolil jim – kosmopolitům, hájit
národní zájmy. Proto je situace dost nepřehledná. Těžko dělat nějaké
závěry. Záleží na tom, jak si lidé celou čínskou kauzu vysvětlí.

A kam se poděli Miroslav Kalousek a TOP 09?

To právě dokazuje Bělohradského fenomén: Když jsou volby, najednou TOP 09
není vidět pro svá nízká čísla, ale ve sdělovacích prostředcích
dostává prostor tak často, že to vůbec jejímu postavení neodpovídá,
protože prostě za ní stojí jiná moc a podpora než ta, která by vycházela
z lidu. Všimněme si, že ve volbách posílila ODS svojí euroskeptickou,
řekněme pronárodní, politikou. Jak jsem už řekl, tradiční pravicovost a
levicovost ztrácejí na významu, konfliktní linie se nachází mezi
kosmopolitismem a nacionalismem, bohužel takové strany jako ODS lpí na
ideologické liberální rétorice.

Andrej Babiš Zemana už tak urputně nehájí, je mezi ně vražen klín? Jak
se nám to české „kdo, s kým, proti komu, za kolik“ kauzou Brady a vším
kolem přeskupilo? Vnímáte Babiše jako sluníčkáře? Bude na straně Zemana,
nebo se dohodne s pravdoláskou?

Babiš je velice opatrný. Vůbec se do velké politiky nehrne. Je podezřelé,
že jeho strana vůbec nedefinovala zahraniční a ideovou orientaci. U Babiše
můžeme očekávat příště zase jiné obraty.

Co se může podle vás stát 17. listopadu, na který se nyní čeká? Další
akce proti Zemanovi? Již vzpomenuté násilí? Aktivizace Zemanových odpůrců?
Něco na způsob 17. listopadu 2014, kdy byla Praha plná červených karet? A
ať už to bude jakkoliv, jsou poslední týdny začátkem konce Miloše Zemana?
Může se stát, že ho křik umělců, politiků a médií opotřebuje tak, že
v březnu oznámí, že nebude kandidovat? Či kandidovat bude a prohraje?

To je všechno velká neznámá. S dopisem „čtyř“ to Zeman přehnal.
Nedokážu další vývoj odhadnout, jak už jsem řekl, z důvodů neznámého
postoje běžných občanů k čínské kauze.

Určitá část veřejnosti má za to, že tlak na prezidenta Zemana je cíleně
vyvíjen neziskovými organizacemi, třeba i řízenými ze zahraničí. Jako
strašák funguje jméno George Soros. Do jaké míry tomu lze věřit? Je
pravda, že neziskový sektor, věnující se uprchlíkům a geopolitickému
směřování, Zemana nenávidí, nicméně jsou zde i divoké konspirační
teorie...

Řekl bych, že globalisté mají velkou podporu EU a různých neziskovek
placených světovými oligarchy a dotacemi. V podstatě se u nás odehrává
boj velmocí o trhy a o zdroje. My jsme jen pěšáky v tomto boji.

A dalším terčem příznivců Zemana jsou média, zejména Česká televize.
Selhala a selhávají média, a třeba i ČT, v posledních týdnech?

Nikoliv jen v posledních týdnech, dokonce bych řekl, že nejvíce selhala
média v době migrační krize, když nepočetní „sluníčkáři“
obsazovali pravidelně všechny zpravodajství a diskuse, zatímco naprostá
většina občanů smýšlela opačně a jejich hlas nezazněl. Naše média už
jsou jen hlásnou troubou globalistické propagandy. Patří k té skupině,
která zvolena nebyla, ale dělá si právo vládnout.

Nejsou zde jiná důležitá celospolečenská, celonárodní a civilizační
témata, která jsou nezaslouženě současnými událostmi a médii nastaveným
diskurzem zakryta?

Celá čínská kauza a hromada těch uměle vytvořených kauz s panem Bradym a
dalajlámou zastiňují důležité děje ve válce na Blízkém východě. Tam
se vede ovšem stejný boj jako v případě čínské kauzy u nás, je to boj
velmocí o trhy a zdroje.

Ing. Vlastimil Podracký (* 5. září 1940 Praha) je český spisovatel,
konzervativní myslitel a publicista. Je synem československého legionáře,
který byl komunistickým režimem odsouzen v roce 1949 na 23 let vězení a v
roce 1960 omilostněn. Podracký v šedesátých letech vystudoval dálkově
obor měřicí technika na VUT v Brně. V roce 1968 a od roku 1990 byl členem
Klubu angažovaných nestraníků, v roce 2005 se stal členem Konzervativní
strany a později i členem jejího předsednictva. Napsal knihy: Pozor na
tunelování, Občanská obroda, Návrat k domovu, Hrdinům se neděkuje (životní
příběh antikomunistického disidenta Vladimíra Hučína), Žluté
nebezpečí, Poslední člověk, Temná komora, Sodoma Gomora a Nadčasový
humanismus. Nyní mu vychází kniha Návrat k domovu – řešení pro Evropu.
