Generál Šedivý jasně: Ukrajina? Udělali jsme chybu

ROZHOVOR „Představili jsme si Ukrajinu jako stát, do kterého můžeme
invertovat naše představy o řízení společnosti i hospodářství, ale ono
to tak nefunguje,“ říká bývalý náčelník Generálního štábu Armády
České republiky, dnes pedagog Vysoké školy CEVRO Institut, generál Jiří
Šedivý. Podle něj Evropská unie udělala chyby, které vyústily v
destabilizaci celé východní Ukrajin,y a Putin toho využil. Zdůraznil, že
sankce proti Rusku nemají efektivní vliv, protože Rusko dokáže jejich
dopady účinně mírnit. Šedivý nemá příliš optimismu ani pro domluvu
mezi Spojenými státy a právě Ruskem o ukončení války v Sýrii. Pro
ParlamentníListy.cz vysvětlil, že tamní situace je na jednoduchá řešení
příliš složitá.

Spojené státy a Rusko se blíží k uzavření dohody. Ta by měla ukončit
občanskou válku v Sýrii po porážce Islámského státu. Má taková dohoda
šanci na úspěch?

Já myslím, že ne tak úplně. V určitém okamžiku se protnou zájmy a
představy jedné i druhé strany a nedovedu si představit, že by byli schopni
se domluvit ohledně režimu Asada, s prodemokratickými sílami, případně
syrskými Kurdy, případně tou částí, která je přimknuta k hranicím s
Tureckem. Ta situace je tak složitá, že i kdyby se Spojené státy a Rusko
domluvily na ukončení války, nemyslím si, že by měly takovou sílu, aby v
relativně krátké době zastavily bojůvky a konflikty, které budou určitou
dobu setrvávat. Nebude to jednoduché.

V Rusku se Vladimir Putin setkal s tureckým prezidentem Erdoganem. Domluvili se
a Turecko se k dohodě mezi Spojenými státy a Ruskem připojilo. I přes
mezinárodní podporu jste tedy k uzavření dohody pesimistický?

Pesimismus je stále na místě. Může se stát, že pokud budou všechny
velmoci tlačit na znepřátelené strany v Sýrii – podobná situace se
začíná vyvíjet i v Iráku, irácký stát versus Kurdové – tak to nebude
jednoduché. Turecko k tomu může výrazně přispět. Každý stát má jiný
zájem, i když jsou Rusové a Turci schopni se pragmaticky na spoustě věcí
domluvit, tak v okamžiku, kdy dojde k používání násilí, možná
teroristických akcí, bude mít smlouva pouze omezený dosah. Je samozřejmě
dobré a důležité, aby spolu velmoci diskutovaly a snažily se problémy na
regionální úrovni řešit.

Syrské ministerstvo zahraničí trvá na odchodu amerických vojáků ze Sýrie,
protože tam působí bez povolení tamní vlády. Spojené státy naopak
odvětily, že v Sýrii zůstanou, dokud jednání o Sýrii v OSN nepřinesou
výsledek. Jak se díváte na přítomnost amerických vojáků v této zemi?

Vidíte, už na této otázce se ukazuje, že rozpory existují a pohledy na
věc jsou rozličné. Režim Asada nebude souhlasit, aby Spojené státy hrály
nějakou vojenskou roli na jejich území, ale víme, že tam Američané jsou;
a podle mne budou stejné požadavky i ze strany opozice Asadova režimu. Tak,
jak jsem řekl na začátku, bude to hodně složité, komplikované, a nikoliv
jednoduché, jak by se mohlo zdát.

Teroristé Islámského státu ztrácejí pozice v Iráku a Sýrii a prý se
přesouvají do Libye. Nezkomplikuje se tím situace ještě více? Co může
znamenat takový přesun Islámského státu do jiné země pro
zahraničněpolitickou situaci? Znamená to, že Islámský stát ztrácí půdu
pod nohama a jeho fungování bude složitější? Nebo se prostě jen přesune
a bude pokračovat ve své činnosti?

Je třeba upozornit, že ty přesuny se odehrávají už delší dobu. Mluvilo
se také o tom, že jakmile bude Islámský stát ztrácet území v Iráku nebo
v Sýrii, bude se snažit etablovat do jiné země. Mluvilo se i o Jemenu, kam
se přesunuje a měl by tam vybudovat silnou základnu. Proniká informace, že
se stovky či tisíce džihádistů vracejí do Ruska, kde se mohou snažit
získat další pozice, známé je Ferghanské údolí v Uzbekistánu a dnes a
denně je diskutován problém v Afghánistánu. Těch možností, kam se mohou
přesouvat bojovníci Islámského státu, je hodně. Jde o to, jak bude daný
režim země silný a jak bude schopen je eliminovat a bránit se, především
Libye, Jemen, Nigérie a samozřejmě Afghánistán. To jsou státy, ve kterých
se mohu etablovat a dobře fungovat. Obecně, kde je slabá státní správa a
stát území úplně nekontroluje, tam mohou fungovat.

Ve Spojených státech padají konkrétní obvinění za spolupráci s Ruskem.
Čeká Českou republiku něco podobného? A působí u nás lidé vědomě
spolupracující s Moskvou?

Myslím, že to je samozřejmé, tato diskuze je obecně otevřená a
Bezpečnostní a informační služba a Vojenské zpravodajství mluví o tom,
že ruské zpravodajské služby, ale i čínské, působí v České republice.
Pokud mají relativní zázemí, mají i spolupracovníky.

Rusku se i přes sankce údajně vede ekonomicky celkem dobře. Navíc tam na
návštěvu míří prezident Miloš Zeman s velkou delegací podnikatelů. Jak
zpětně hodnotíte konání Evropské unie a dalších států jako reakci na
Ukrajinu 2014? Mají ještě sankce smysl?

Sankce mají smysl jen v okamžiku, kdy jsou uvaleny na stát, který není
schopen se jim úplně bánit. Rusko je poměrně velké a má řadu možností,
jak zmírnit dopad sankcí. Například jen spolupráce s Čínou velmi
efektivně nahradí některé sankční programy, které uvalila Evropská unie
nebo Spojené státy na Rusko. Takže nevím, do jaké míry je, nebo není
momentální ekonomika efektivní, aby se dalo říci, že překonala sankce bez
velkých problémů. Obecně se říkalo, že negativnější dopad mají
výkyvy v ceně ropy a plynu směrem dolů, což Rusko postihuje více než ony
sankce. Je potřeba říci, že proti každým sankcím se dá nějakým
způsobem bojovat. Potenciál Ruska je tak velký především proto, že sankce
lze poměrně dobře nahradit jinými programy, Čína, Indie, obecně celý
BRICS jim vytváří velkou platformu pro eliminaci. Pokud jsou Rusové schopni
této možnosti využít, tak sankce mají poměrně omezený dopad.
Rozhodování Evropské unie o Ukrajině a podpora Ukrajiny není dostatečně
efektivní, tam děláme chybu za chybou.

V čem?

Někteří politici na postoji proti migrantům a islámu postavili kampaň,
jako například Tomio Okamura. Jak vnímáte, že nejen u nás, ale i v Evropě
stoupá obliba radikálnějších hnutí a politických stran, které jsou
zásadně proti migrantům, kvótám, Evropské unii a podobně? Je to
nebezpečné?

Zase je problém v tom, že jsme podcenili pochopitelnou ochranu svého domova a
kultury lidmi, kteří jsou ochotni akceptovat jen určitou míru změny
prostředí, jež by přinesla masová migrace. Když si vezmeme v úvahu Evropu
jako takovou a to, co se odehrávalo v roce 2014, tedy vyvrcholení migrační
krize a teď její utlumování, to se netýká jen střední Evropy, ale celé
Evropy. Došlo k chybnému odhadu toho, jak přistupovat k migrantům, dokonce k
porušování našich vlastních norem a zásad pro řízení migrace, jako je
azylový program a podobně. To vzbudilo u spousty lidí obavy, co se všechno
stane nejen s terorismem na Středním východě, ale i v Afghánistánu,
Francii, Británii, Holandsku, Belgii a podobně. Pochopitelně je to voda na
mlýn těm, kteří se na celý proces dívají ještě radikálněji, jsou
nacionalisté a využívají tyto pocity lidí, které by měly být vyřešeny
rozumným přístupem vládnoucích stran.

To se zkrátka nestalo, a proto se vytvořilo prostředí, ve kterém se mohou
vyloženě etablovat pravicové strany, a není to jen hnutí Svoboda a přímá
demokracie Tomia Okamury, jak jste zmínila. On je pořád ještě mírný ve
srovnání se stranami ve Francii, Holandsku; a vidíte, jaké problémy mají v
Německu. To je trend, který má zdroj v Bruselu, protože Brusel nebyl schopen
reagovat na migrační krizi a vlastně nečinnost a neschopnost reálně
zhodnotit situaci a přijmout opatření vytvořila podmínky, aby se tyto síly
dostaly na politické výsluní. Bude trvat nějakou dobu, než se dostaneme do
normálu.

Neustále se mluví o referendu o setrvání České republiky v Evropské unii.
Kdo by podle vás měl rozhodnout? Politici, nebo lidé?

Myslím si, že ani referendum o vstupu do Evropské unie nebylo úplně
šťastné. Nikdo totiž neznáme, co vstup a výstup znamená, protože jsme
moc velcí laici, abychom pochopili některé procesy, které je potřeba
hluboce studovat a pak přijmout odborné stanovisko. Byl bych pro převzetí
části suverenity, ale obsahově nejsme schopni přijmout fundovaná opatření.
Referendum je líbivé, zajímavé, ale program je tak komplexní a složitý,
že řada lidí by hlasovala pro vystoupení, aniž by znali dopady, které by
se mohly ukázat mnohonásobně negativnější než setrvání v Evropské unii.
Měli bychom donutit politickou reprezentaci, aby tlačila – a měli by to
pochopit i v Bruselu – na vzájemné seriózní chování mezi starými a
novými členy. Příklady zneužívání postavení starých členů, jako je
Francie, Německo i Velká Británie, jsou známé. Tohle narušuje soudržnost
Evropské unie, stavební hmoty rozdílné od těch v České republice,
potraviny a tak dále. Francouzi zavedou, že musíme platit řidiče jejich
standardní mzdou, což je ubíjející pro české i středoevropské firmy.
Tohle včetně dotačního programu, který má mnohdy negativní dopad na
ekonomiky států, vytváří pocity té neslušnosti a potřeby odejít z
Evropské unie, protože nejsme sami pány nad svým státem. Měli by to
pochopit i v Bruselu. Pokud nevyřešíme tohle, tak se budou tyto excentrické
tendence rozšiřovat jako nyní v Polsku.
