Zdroj z Kremlu: Vladimir Putin na 95 procent...

Londýnský korespondent internetového serveru The Globe and Mail Mark
MacKinnon konstatuje, že se ruskému prezidentu Vladimiru Putinovi na
mezinárodní scéně mimořádně daří. Poukazuje však na to, že na
domácí scéně to zdaleka není tak slavné a brzy může být ještě hůř.

Pokusy Západu izolovat Rusko po jeho anexi Krymu v roce 2014 podle MacKinnona
selhaly. Rusko je z jeho pohledu prostě příliš velké a mocné, než aby
bylo možné jej přehlížet. „Jak mi řekl jeden z poradců Kremlu, je na 95
% jisté, že Vladimir Putin bude v úřadu prezidenta země pokračovat i po
roce 2018. Jak si ale tedy vlastně vede Putin dva roky po anexi Krymu v
mocenském souboji ze Západem? Stručná odpověď by mohla znít, že
vítězí. Tedy aspoň zatím,“ míní MacKinnon.

„Rusko ukázalo, že je mnohem silnější, než si myslela média a politici
na Západě. V konfliktech na Ukrajině a Sýrii dala Moskva jasně najevo, že
je na globální scéně hercem, bez kterého nelze řešit vzniklé problémy,“
cituje MacKinnon Sergeje Markova z Veřejné komory Ruské federace, který
působí rovněž jako poradce vlády. „Ovšem nízké ceny ropy a západní
sankce představují pro udržení Putinovy moci značné riziko. Kreml přitom
v nepsané dohodě s veřejností přislíbil udržet ekonomickou stabilitu
výměnou za její pasivní podporu své agendy.“

„V oblasti zahraniční politiky je Putin velmi úspěšný, byť je
obtížné určit, kam vlastně směřuje. Ruská přítomnost v Sýrii změnila
vojenskou i politickou situaci v regionu. Západní partneři navíc vstup Ruska
do konfliktu nečekali a byli jím zaskočeni. Moskvě se tím podařilo dostat
se z mezinárodní izolace. Rusko dosáhlo toho, že na něm opět záleží.
Příští prezident, ať už to bude Trump nebo Clintonová, s ním bude muset
Sýrii řešit,“ říká poradce prezidenta Putina a šéfredaktor
zahraničně politického magazínu Russia in Global Affairs Fjodor Lukjanov.

Celý text v angličtině máte k dispozici ZDE.

Ruští ekonomové a politologové hovoří s nadsázkou o souboji mezi
televizí a lednicí. „Prokremelským médiím se podařilo přesvědčit Rusy,
že je jejich země stále silnější a měli by být na svoji vládu proto
hrdí. Jenže jejich prázdné ledničky svědčí o něčem jiném. Je otázka,
jak dlouho budou Rusové tento rozpor ochotni tolerovat,“ píše MacKinnon a
dodává, že ruská ekonomika klesá třetí rok po sobě. „Nadále klesá i
hodnota rublu a minulý týden americký prezident Barack Obama prodloužil
sankce vůči Rusku o další rok. Přesto si Putin udržuje popularitu kolem 85
%,“ upozorňuje MacKinnon.

Andrej Kolesnikov z think-tanku Carnegie Moscow Center tvrdí, že náklonnost
ruského obyvatelstva k Putinovu režimu i přes zjevné potíže, se kterými
se země potýká, připomíná stockholmský syndrom. „Lidé si nechali
vsugerovat pocit, že se země nachází v obležené pevnosti a oni tak stojí
proti domnělým vnějším nepřátelům,“ vysvětluje Kolesnikov. Jeden z
mála kritiků v ruském parlamentu Dmitrij Gudkov tvrdí, že se ruský
prezident momentálně veze na vítězné vlně i díky stále větší
finanční podpoře obrany. „Pokud ale nebude věnovat stejné úsilí a
finance také na domácí reformy, tak se může situace na domácí scéně
dramaticky změnit v jeho neprospěch.“

Sergej Markov očekává, že dojde k masivním protestům, jaké se konaly v
letech 2011 až 2012. „Nicméně je jasné, že Putin by nikdy nekapituloval
před pouličními protesty jako exprezident Ukrajiny Janukovyč. Kreml by
použil pro jejich potlačení všech dostupných prostředků,“ míní Markov.
Jak dále připomíná MacKinnon, prezident Putin nedávno říkal
představitelům Federální služby bezpečnosti (FSB), aby byli připraveni
zabránit snahám rozdělit před volbami ruskou společnost. To je podle
opozice jasným důkazem narůstající nervozity Kremlu z budoucího vývoje.
Někteří tak věří, že ve výše zmíněném souboji mezi televizí a
ledničkou začíná mít navrch právě lednička,“ uzavírá s nadsázkou
MacKinnon.
