Mrtvolná poslušnost kolem Merkelové, pro zachování funkce udělá cokoliv.
A AfD všechny převezla, mají s ní problém. Novinky z Německa od
obeznámeného pozorovatele

ROZHOVOR Za dopředu beznadějné považoval Marian Kechlibar vyjednávání o
koalici „Jamajka“ u našich západních sousedů. Publicista, který se
politické situaci v Německu dlouhodobě věnuje na svém blogu Kechlibar.net,
tvrdí, že CDU, strana kancléřky Angely Merkelové, je ve stavu mrtvolné
poslušnosti. Nejmocnější evropská politička, která nikdy veřejně
nepřiznává, že udělala nějaké chyby, však udělá pro zachování své
funkce cokoli. Nahrává jí i skutečnost, že prezident Frank-Walter
Steinmeier jí vděčí za svou funkci, a proto neudělá nic, čím by pozici
Angely Merkelové ohrozil.

V Německu zkrachovala vyjednávání o koalici „Jamajka“ mezi CDU/CSU, FDP
a Zelenými. Měl tento projekt, s odstupem nahlíženo, šanci na úspěch a
vzájemnou dohodu? A co byla hlavní témata, která strany rozdělovala?

Podle mého názoru to bylo beznadějné už dopředu. Zejména Zelení se
snažili prosadit do reálné politiky utopické představy. Podle Zelených
měly být zrušeny uhelné elektrárny a mělo dojít k zákazu aut se
spalovacími motory – sice „pozvolna“, ale přece. Naprostý konflikt
nastal ve věci azylové politiky. Bojovalo se konkrétně o to, zda si
poživatelé „doplňkové ochrany“ smějí dovézt do Německa rodinné
příslušníky, nebo ne. Tato možnost je dočasně vyřazena, ale v březnu
2018 se má zase obnovit. To by znamenalo přísun několika set tisíc
dalších lidí do německého sociálního systému, ale Zelení to berou jako
morální povinnost, které je nutno podřídit všechno ostatní. Na to nebyli
ochotni kývnout ani Bavoři z CSU, ani FDP, která je na peníze dost opatrná.

Úlohu člověka, který bouchl do stolu a ukončil jednání, na sebe vzal
předseda Svobodných demokratů Christian Lindner. Je za tento krok v Německu
spíše chválen, nebo kritizován?

V médiích se setkává spíše s kritikou, ale u voličů mu to neublížilo.
Spíše naopak. Dostává se mu chvály za to, že projevil věrnost principům
a nebyl ochoten odhodit klíčové sliby a závazky výměnou za ministerská
křesla. Podle prvního průzkumu veřejného mínění, který od té doby
vyšel, jeho strana mírně posílila.

Lindner je podle mého názoru velmi schopný politik, možná nejschopnější
v mladé a střední generaci. Je mu teprve 38 let, takže má vyhlídky na to
působit v politice dalších třicet let. Myslím, že nechce poškodit svoje
jméno tím, že by dělal „páté kolo u vozu“ v koalici, jejíž ideové
směřování bylo úplně jiné, než co FDP chtěla prosadit.

Angela Merkelová po krachu jednání zamířila za druhou SPD a navrhla
obnovení velké koalice z minulého volebního období. Sociální demokraté
ji odmítli. Jak je tento postoj veřejností a ostatními stranami vnímán? A
jak se vůbec po výrazném volebním neúspěchu a povolebním dění vyvíjí
pozice jejich předsedy Martina Schulze?

Momentálně už se SPD netváří absolutně odmítavě, ale Schulz prohlásil,
že k případné spolupráci mezi CDU a SPD by se měli vyjádřit všichni
členové strany ve velkém hlasování. Tím nejspíš chce zabránit tomu, aby
celá tíha rozhodnutí ležela jen na něm. Není tajemstvím, že ve vedení
SPD jsou i lidé, kterým je úplně jedno, že jejich vlastní strana je na tom
velmi špatně – aktuální preference pod 20 procenty – a chtějí se
dostat k nějakým mocenským pozicím za každou cenu. Ti budou na Schulze
vyvíjet tlak, aby se podřídil a dělal Angele Merkelové juniorního partnera.

V Německu se za vlády Angely Merkelové stávalo, že pokud některý z
jejích spolustraníků až příliš vyčníval, objevil se na něj nějaký
skandál, který jeho politickou kariéru ukončil. Jaká je vůbec dnes
personální situace v CDU, jsou tam lidé, kteří by mohli Merkelovou nahradit?

Výrazného konkurenta skutečně nemá. To, co jste zmínil, je pravda –
všichni potenciální protivníci byli odstaveni.

CDU je vůbec ve stavu, kdy se z ní stal volební spolek kancléřky.
Otevřenou kritiku na její adresu si zatím dovolují pouze někteří
členové Junge Union, což je mládežnická větev strany. Zbytek strany je
loajální způsobem, který si v Německu vysloužil označení Kadavergehorsam.
To znamená „mrtvolná poslušnost“.

Jaký bude podle vás další osud spolkové kancléřky?

Pro zachování své funkce udělá cokoliv. Na rozdíl od řady jiných
západních politiků – například bývalého britského premiéra Davida
Camerona nebo bývalého rakouského kancléře Wernera Faymanna – Angela
Merkelová nikdy veřejně nepřiznává, že udělala nějaké chyby, a když
žádné chyby neudělala, tak přeci nemá důvod odstupovat, že?

Slabinou její pozice je hlavně Bavorsko. Tam funguje sesterská strana CSU,
která zdaleka není tak personálně zdecimovaná jako CDU. Předseda CSU Horst
Seehofer není ani zdaleka tak pevně v sedle jako Angela Merkelová a je
možné, že ve svých funkcích nevydrží do konce roku. Novým předsedou by
mohl být „jestřáb“ Markus Söder, jehož přístup ke kritickým
otázkám – migrační krize, bezpečnost – se od přístupu kancléřky
zásadně liší. Bez souhlasu CSU se přitom velká koalice udělat nedá.

Mluví se o předčasných volbách. Co by mohly vyřešit, respektive v čem by
mohly situaci posunout tak, aby mohla vzniknout většinová vláda? Naznačují
třeba průzkumy probíhající dva měsíce od voleb, že u některé ze stran
dochází k výraznějším změnám v popularitě?

Pokud by se konaly předčasné volby, bylo by to nejspíš až v dubnu či
květnu 2018, což je ještě dost daleko na to, než aby se jejich výsledky
daly předpovědět. Zatím platí, že preference velkých stran – CDU/CSU a
SPD – od posledních voleb zase ještě o pár procentních bodů poklesly.
Aktuálně se například CDU/CDU pohybuje pod 30 procenty, což je opravdu
málo.

To ovšem také znamená, že ochota velkých stran vyvolat předčasné volby
nebude zas tak velká. Někteří jejich poslanci by mohli přijít o křesla a
s nimi spojené funkční požitky.

Již dva měsíce je parlamentní stranou protestní Alternativa pro Německo.
Změnila se nějak její pozice k lepšímu, nebo naopak k horšímu?

Parlament zasedá teprve měsíc, to je krátký čas. AfD se ale jeho práce
normálně účastní. To právě dělá CDU/CSU určité vrásky. Ti doufali,
že Alternativa pro Německo zaujme pozici „zásadního odporu vůči všemu“.
Jenže AfD je pro některé věci ochotna hlasovat, dokonce občas předkládá
návrhy, které znějí podobně jako návrhy vládní. Tím pádem se od nich
CDU/CSU ani FDP nemůže zas tak dokonale distancovat.

Ze začátku panovala představa, že s poslanci AfD se nikdo jiný nebude ani
neformálně bavit, tím myslím, že si na chodbě neřeknou ani „dobrý den“,
ale to už pominulo, začínají tam vznikat normální lidské kontakty.
Vedoucí představitelé ostatních stran to pochopitelně vidí neradi, jim by
nejvíce vyhovovalo okázalé nepřátelství.

Prezidentem Spolkové republiky Německo je Frank-Walter Steinmaier,
několikanásobný ministr zahraničí, kancléřský kandidát a jeden z
nejzkušenějších německých politiků. Ačkoliv v Německu není tradice
aktivního prezidenta v politických krizích, jak se projevuje spolkový
prezident? Má snahu nějak do situace zasahovat?

Prezident Steinmeier se snaží přimět zavedené strany, aby v žádném
případě nedopustily nové volby. Je při tom o něco aktivnější, než
obvykle němečtí prezidenti bývají.

V Německu není přímá volba prezidenta – na rozdíl třeba od České
republiky, Slovenska, Polska či Rakouska. Steinmeier byl zvolen nepřímo a za
svoji funkci vděčí Angele Merkelové, nečekám tedy, že by se proti ní
otevřeně postavil.

Jaké řešení současné situace nejvíce preferují občané Německa?

Většina Němců by podle průzkumů veřejného mínění dala přednost
předčasným volbám.
