Umělci, vy nejste nic víc. Naši lidé jsou rozumní. Primář oddělení
psychologie účtuje s minulými dny

ROZHOVOR „Co je hybatelem této doby? Davová hysterie. Doktor Koukolík
fundovaně popisuje vzpouru deprivantů. Kdo chce, ať si o tom přečte,
udělá si úsudek,“ vysvětluje v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz
psycholog Jiří Brančík. Kauza Brady má podle něj význam jenom v tom, že
byla použita jako záminka. „Zkusili to, pokus patrně nevyšel,“ domnívá
se.

Poslední dny byly v České republice poněkud bouřlivé. Co se to s naší
zemí z vašeho pohledu děje? Návštěva dalajlámy, prohlášení ústavních
činitelů k Číně a jeho kritika, kauza Brady, demonstrace na Staroměstském
náměstí, výzvy k „týdnu občanského neklidu“… Co z toho všeho
vyvozovat? Lze říci, co je hybatelem této vzrušené doby?

Z mého pohledu se děje to, co je v každé společnosti obvyklé. Nějaká
celkem banální skutečnost se stane vítanou záminkou k prosazování
vlastních cílů. Obvyklé je to, že vždy jde o boj o moc. Dalajláma přijel,
to se stává. Ústavní činitelé sdělili Číně, že postoj naší
republiky vůči ní se nemění, to se stává. Zneužití nevinného člověka
k prosazení vlastních zájmů, to se též stává. Občanský neklid? Ať se
mládí vydovádí… Celkově nechci toto dění příliš zlehčovat, není
potřeba nic příliš dramatizovat. Co je hybatelem této doby? Hysterie,
davová hysterie. Doktor Koukolík fundovaně popisuje vzpouru deprivantů. Kdo
chce, ať si o tom přečte, udělá si úsudek.

Miloše Zemana část společnosti opravdu hodně nemusí. Zaslouží si to
prezident? Přetáhl strunu on nebo jeho odpůrci? Může se stát, že v
příštích týdnech přerostou protesty proti němu ve fyzické násilí?

Zde nejde o to, zda si to prezident zaslouží nebo ne. Jeho odpůrci budou
plamenně prohlašovat, že ano, jeho zastánci jsou v opačném gardu. Není
možno najít objektivního soudce, určující byl počet voličů. To byla
evidentní většina, menšina neuspěla, je frustrovaná, svůj stav prezentuje
navenek formou akcí často spíše úsměvných. Z mého pohledu u prezidenta
převažují racionální kroky, proto jsem rád, že v přímé volbě uspěl.
Jestliže by někdo chtěl protestovat formou násilí, potom věřím, že
stát má účinné prostředky, jak s takovým násilím naložit.

Měl se ministr kultury Herman setkávat s dalajlámou? Podrazil vládu, když
se s ním setkal oficiálně? Byl dopis čtyř ústavních činitelů přehnaný?

Proč by se nemohl setkat? Pokud splnil podstatné náležitosti – veřejně
prohlásil, že akce je jeho soukromá, pokud veškeré finanční náklady
hradil z vlastních prostředků, nemám námitek. Nejsem si však jist, zda
splnil alespoň jednu z těchto dvou podmínek. Jestli se s dalajlámou setkal
jako platný člen vlády, měl by zvažovat, zda opravdu platným členem týmu
zůstává. A ústavní činitelé jsou ústavní, mají jisté kompetence.
Pokud někdo najde porušení Ústavy, nechť podnikne patřičné právní
kroky.

Do dění výrazně vstupují umělci: Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška varují
před ohrožením našich svobod a před posunem na Východ. Česká divadla „se
chtějí otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před tím samým. Jan
Kraus sezval protizemanovské umělce, aby to „natřeli“ Zemanovi… Je to
správné? Pomohou podobné věci něčemu dobrému? Mají čeští angažovaní
umělci reálnou sílu, nebo zneužívají mediální prostor?

Víte, umělci bojují tím, co mají k dispozici: svojí popularitou. Umělci
jsou důležitou součástí našeho života, mnozí si zaslouží úctu. Nejsou
však nic víc a nic méně než ostatní občané. Mají ve své profesi
úspěch proto, že jsou nadáni ztvárnit tvořivě, umělecky skutečnost nebo
svět smyšlený někým jiným. Problém je, že někdy to ztvárňování
přenášejí do praktického světa, problém je, že mnozí lidé je vnímají
dle schématu: schopnost zahrát kvalitní roli rovná se moudrý pohled na
svět. Tak to zkrátka není, jenže vysvětlujte to lidským emocím.

Petr Gazdik uspořádal úspěšnou akci na Staromáku, Michal Horáček ji
moderoval, Daniel Herman sklízí rostoucí ovace liberálně pravicových
kruhů. Objevily se nám nové politické hvězdy? Katapultuje nechuť vůči
Zemanovi KDU-ČSL a Starosty mezi „velké“ politické strany? Ublíží
ČSSD, že obhajuje partnerství s Čínou? Andrej Babiš Zemana už tak
urputně nehájí, je mezi ně vražen klín? Jak se nám to české „kdo, s
kým, proti komu“ kauzou Brady a vším kolem přeskupilo?

Nevidím to opět tak horké. I hvězda má svoji omezenou životnost a na konci
svého bytí se často mění v chladného trpaslíka. Mimochodem –
rozhlížím se kolem, koukám, rostoucí politickou hvězdu nevidím. Vy ano?
Zda to někomu ublíží? Ministr zemědělství dostal ze strany Číny „zaracha“.
Ublíží to Číně? Ne. Ublíží to naší politice? Stejná odpověď. Co se
týká ČSSD, té by mělo ublížit to, že neplatí dluhy. Pan Babiš bude
urputně hájit vždy své zájmy. Opět nic nového, nevybočuje ze standardu
chování většiny politiků. Kauza Brady má opravdu význam jenom v tom, že
byla použita jako záminka, zkusili to, pokus patrně nevyšel.

Objevují se pravicové nářky, že křikem na Zemana se jen odvádí pozornost
od Babiše a jeho plánů na EET a další čerpání dotací. Objevují se
levicové nářky, že křikem na Zemana se odvádí pozornost od tíživé
situace chudých zaměstnanců a sociálně potřebných. Věnujeme v naší
zemi v minulých týdnech pozornost tomu, čemu máme?

Společnost vždy zaměřuje pozornost určitým směrem, někdy je to směr
podstatný, jindy slepá ulička. V naší zemi se nejen v minulých týdnech
nevěnuje zdaleka pozornost důležitým věcem. Na uklidněnou – nejsme v tom
sami. Vypadá to, že takto se chová celá Evropa, opravuji – skoro celá.
Slunce začíná vycházet nad Británií. Kdybychom se věnovali tomu, čemu
máme, budoval by se jasný postoj k bezpečnosti státu v souvislosti s
migrací, nedocházelo by k bujení byrokracie a likvidaci malých podnikatelů,
stát by rozhodoval o věcech důležitých, a ne o tom, zda. smím jít
pracovat ve státní svátek, nesnažil by se vybrat co nejvíce na daních, aby
ještě větší díl vyházel na udržení zbytečného aparátu, věnoval by
se podpoře poctivé práce, a ne úsilí o efektivní čerpání dotací, řekl
by mnoha lidem neziskově přinášejícím takzvané dobro, ať si hledají
smysluplnou práci. Nebudu pokračovat dál, každý si jistě přidá další
důležité věci.

Co se může stát 17. listopadu, na který se nyní čeká? Další akce proti
Zemanovi? Aktivizace Zemanových odpůrců? Něco na způsob 17. listopadu 2014,
kdy byla Praha plná červených karet? A ať už to bude jakkoliv, jsou
poslední týdny začátkem konce Miloše Zemana? Může se stát, že ho křik
umělců, politiků a médií opotřebuje tak, že v březnu oznámí, že
nebude kandidovat? Či kandidovat bude a prohraje?

Chcete-li se bavit o začátku konce Miloše Zemana, obraťte se na
nejvyššího. Jak to vidím já – křik výše zmíněných ho posílí,
nemůže ho opotřebit. Já na jeho místě bych si to docela vychutnával. Jsem
přesvědčen, že pokud prezident oznámí, že nebude kandidovat, budou za
tím jiné důvody než křik.

Určitá část veřejnosti má za to, že tlak na prezidenta Zemana je cíleně
vyvíjen neziskovými organizacemi, třeba i řízenými ze zahraničí. Jako
strašák funguje jméno George Soros. Do jaké míry tomu lze věřit?

Nejsem přítelem konspiračních teorií, zde se však cílené aktivity
nabízejí samy. Kdo má jaký podíl, je celkem jedno. Pan Soros se podobnými
ambicemi netají, má na to prostředky, můžeme jej klidně zahrnout. Co vím
jistě je, že záleží na naší společnosti jako celku, zda podobné tlaky
uspějí. Já osobně jsem nakloněn hypotéze, že ač se lidé v této zemi
příliš politikou nezabývají (budou se zabývat, až je situace
přesvědčí), jsou schopni v kritických chvílích jako celek zauvažovat a
reagovat racionálně. V tomto slově, ve schopnosti použít zdravý rozum
spatřuji velký potenciál naší populace, takovým způsobem myšlení totiž
většina nositelů „těch pravých hodnot“ neoplývá.
