Luboš Dobrovský: Gorbačov ve mně vyvolává smíšené pocity

2. března slaví pětaosmdesátiny Michail Gorbačov. O formátu této
historické postavy, o dnešním vztahu k bývalému prezidentovi Sovětského
svazu a o vlivu gorbačovské „perestrojky“ na utváření demokracie v
Československu hovoří v interview pro Sputnik bývalý velvyslanec ČR v
Rusku, jeden z prvních signatářů Charty 77 Luboš Dobrovský:

Michail Sergejevič je v naše paměti uchováván jako někdo, v koho jsme
začali věřit, jako někdo, kdo zmírní totalitní tlak, který byl
vykonáván všude tam, kde vládly komunistické strany. Jeho «perestrojku» a
jeho „glasnost" jsme si překládali jako odstranění cenzury, a «perestrojku»
jsme chápali jako možnost začít zavádět některé prvky skutečné
institucionální demokracie do našeho politického života. Gorbačov byl tedy
vnímán jako naděje. Bohužel, ta naděje se v našem pochopení toho, co by
«glasnost» a «perestrojka» mohly znamenat, nenaplnila. Na základě těch
našich představ mělo dojit k určitému oslabení toho jediného
vládnoucího prvku, to znamená, k oslabení komunistické strany. A nedošlo.

Gorbačov je ale také ten, s kým je, možná ne tak docela pravém, ale přece
jenom spojován ten základní okamžik, který se přibližoval a naplnil v
1989 roce pádem berlínské zdi. Gorbačov je také ten, který usnadnil a
umožnil odsun sovětských vojsk z území tehdejšího Československa. To
všechno jsou nesmírně pozitivní momenty, které, já doufám, nechceme
zapomenut a také nezapomeneme. Gorbačov je pro mě alespoň také
představitelem toho, že i v někdejším SSSR existovaly osobnosti, které si
byly vědomy důležité potřeby proměn a přípravy nějakých
demokratických instituci.

Jak vnímáte Gorbačova dnes?

Gorbačov je v současněji době jako by jiná osobnost. Jeho poslední
vystoupeni, které jsem mněl moznost si přečíst, pro mě znamená podporu
Vladimira Putina, který je pro mě (znovu zdůrazňuji, pro mě) a pro mnohé
moje přátelé reprezentantem toho nejhoršího imperiálního postoje. Já
rozumím tomu, co má pan Gorbačov na mysli tou výzvou, aby došlo konečně
na jednání, v němž zbraně nebudou hrát hlavni roli. Ale nemá pravdu v tom,
že jsou to USA a NATO, které jsou nositelem této vojenské hrozby světovému
míru. Já rozumím tomu, že pan Gorbačov má na mysli to, co on sám svého
času dělal, ale bohužel jeho dnešní následovník děla pravý opak. A já
bych očekával od pana Gorbačova, že si toho je vědom. Ale ani tento jeho
postoj nemůže v mé paměti oslabit pozitivny vliv, který na světovou
politiku svého casu jako prezident ruský měl.

Pane Dobrovský, pracoval jste v Moskvě. Neměl jste náhodou možnost setkat
se s Michailem Gorbačovem?

Já jsem se s panem Gorbačovem setkal několikrát. Ta setkaní ve mě
vyvolávala smísené pocity. Protože už tenkrát byl pan Gorbačov člověk,
který byl nositelem jaksi poněkud oportunního postoje k tomu, co v Rusku
postupně zaváděli. Já jsem se s ním setkal nejenom v Moskvě, ale setkal
jsem se s ním i v Praze. Zkratka, došlo k nějaké změně, došlo k
nějakému zvratu. A pan Gorbačov svými současnými postoji, svými texty už
není tou nadějí, kterou kdysi býval.

Názor autora se nemusí shodovat s názorem redakce.
