Prezidentský kandidát Pavel Fischer prozradil, komu by dal vyznamenání. Asi
vás překvapí

Hostem pondělního Interview ČT24 byl kandidát na prezidenta Pavel Fischer.
Bývalý diplomat a spolupracovník prvního českého prezidenta Václava Havla.
Proč se rozhodl kandidovat? Komu by dával vyznamenání? Třeba maminkám,
které mají za sebou kus práce při výchově dětí, ale často se na to
zapomíná. Moderátorce Světlaně Witowské toho Fischer řekl ještě mnohem
víc.

„Mně v těch debatách najednou začalo něco velmi chybět. Celá
problematika bezpečnosti... Celá problematika Evropské unie, tady všude jsem
si říkal, hele, tady něco chybí. Tady chybí jasné angažmá ve prospěch
zastupitelské demokracie,“ prozradil Fischer. Jelikož pracoval pro Havla,
má zkušenost s prací na Hradě. „Je mi padesát, mám zkušenosti a jsem na
vrcholu sil. A jednak je mi jasné, že řada témat, která řešíme i tady,
nevyřešíme v Česku někde na ministerstvech, ale na evropské úrovni,“
doplnil.

Cestuje prý po České republice, debatuje s voliči a zjišťuje, že ho lidé
znají. Na Moravě si třeba zahrál s cimbálovkou. Sám hraje na housle. „Na
ty harmonie jsem pár voličů ulovil,“ pochvaloval si.

„Mám tým asi sedmnácti lidí kolem sebe, většinu dobrovolníků, radím
se s bývalými diplomaty, kteří už dnes neslouží, např. s Petrem
Kolářem,“ naznačil Fischer. Pokud se stane prezidentem, do týmu by si vzal
především odborníky na ústavu. Jako hlava státu by se snažil lidi
probudit, občansky probudit, aby věděli, že demokracie není jen o volbách,
ale o angažovanosti občanů. „Lidé mají pocit, že se ty věci dějí samy,“
posteskl si Fischer. „Tady je potřeba investovat,“ zdůraznil.

Kdyby se nedostal do druhého kola, není si zatím jistý, koho by podpořil.
Jednu věc však ví jistě. Nepodpořil by Miloše Zemana. Prozatím se ale
chce zaměřit na své voliče. Chce promluvit za slabší spoluobčany, kteří
nemají tak silný hlas a mají řadu problémů. Z rodiny má zkušenost s
péčí o hendikepovaného člověka a ví, že to není nic snadného.

Odmítl prozradit, koho volil ve sněmovních volbách. „To vám neřeknu,
protože to je tak intimní téma, jako kdybyste se mě ptala, co jsem si
říkal s manželkou u snídaně,“ ohradil se. A jak by se stavěl k jednání
o vládě? „Vítězné hnutí ANO tu má právo jednat o sestavení vlády,
ale jako prezident bych vytkl před závorku, kdo bude ministrem vnitra a
ministrem spravedlnosti. Český občan je často nespokojený s tím, jak u
nás funguje justice, zdá se jim, že se u nás nemohou dovolat spravedlnosti,
proto bych vytkl před závorku ministerstvo vnitra a ministerstvo spravedlnosti,
aby se zvýšila důvěra občanů k justici.“

Jako hlava státu by postupoval velmi obezřetně vůči KSČM, protože má za
to, že tato strana se až příliš odkazuje na minulost před rokem 1989. „Např.
bych komunisty nezval na jednání a nezval bych je ani na balkón v Lánech. To
udělal jeden z prezidentů. Já bych to neudělal,“ uvedl Fischer v narážce
na Václava Klause. U všech ministrů, bez ohledu na stranickou příslušnost,
by si dával pozor na to, aby nebyli v konfliktu zájmů.

Pokud by se Fischer stal prezidentem, pracoval by i s milostmi, protože je to
nástroj, který může dát i pravomocně odsouzeným lidem určitou naději na
svobodu. Kromě toho by si prý prostudoval amnestii Václava Klause, protože
by se rád poučil o tom, proč byla udělena.

Jako prezident by také uděloval státní vyznamenání. Komu? „Mně tam
chybějí např. maminky od rodiny, které za sebou mají statečné výkony
při výchově dětí, ale často se na ně zapomínalo,“ konstatoval
kandidát na hlavu státu.

Nakonec došlo i na protiruské sankce. Tady byl Fischer nekompromisní. „Pokud
někdo poruší poválečné uspořádání Evropy a překročí cizí hranice,
musí přijít odpověď. Ta může být buď tvrdá, válečná, nebo musejí
přijít sankce, které musejí platit do té doby, dokud se Rusko nevrátí do
svých hranic.“
