Nářez od komunisty Ondráčka: Kecy Halíka a povalečů z kaváren mi jsou
ukradené. Jako většině lidí. V USA zatýkali stoupence Clintonové. "Havloidi"
nekřičí, asi ještě nedostali nové noty

ROZHOVOR „Ta mediální masáž, ty zmanipulované průzkumy veřejného
mínění a to hraní si na elity, které všemu rozumějí a proto mají právo
nám říkat, co si máme myslet – se prostě už zajídají,“ popisuje
situaci po volbě amerického prezidenta poslanec KSČM Zdeněk Ondráček.
Podle něj byla volba prezidenta v USA ryze záležitostí Američanů, a tak
nevidí sebemenší důvod, proč by se měl z výsledku radovat nebo smutnit.

Lze předpokládat, že se svět po vítězství Donalda Trumpa v amerických
prezidentských volbách určitým způsobem změní? Radujete se vy osobně z
výsledku hlasování? V čem pro vás vzbuzuje rozhodnutí amerických voličů
naději, a v čem naopak strach?

Ano, to předpokládat lze. Je jen otázkou jak, v čem a zda to bude pro svět
přínosem, nebo naopak pohromou. Volba prezidenta v USA je ryze jejich
záležitost a nevidím sebemenší důvod, proč bych se měl z výsledku, tedy
z výhry nebo prohry toho či onoho, radovat nebo smutnit. Americký volič
rozhodl a nám nezbývá než to respektovat a snažit se, aby vzájemné vztahy
mezi našimi národy byly na přijatelné, vzájemně vyvážené úrovni. Tak
tomu podle mě doposud není a Česká republika, respektive její političtí
představitelé, si hrají na sluhy, lokaje a předhánějí se, kdo více ohne
svůj hřbet. Mimochodem – to, abychom měli přátelské vztahy, neplatí jen
pro nás a USA, ale pro všechny státy světa.

Naději vidím v tom, že Donald Trump nebude dělat tak válečnickou politiku,
jakou dělali předchozí prezidenti, byť se tvářili, že jsou demokraté.
Jenže ten jejich export demokracie stál životy desetitisíců a statisíců
lidí na celém světě. Strach by mohl nastat, kdyby se Sorosovi a další
válečnické pakáži podařilo přesvědčit Trumpa, že je třeba vykopat
válečnou sekeru. Jako optimista budu věřit, že k tomu nedojde.

Po celém světě se šíří názory, které u nás reprezentuje například
Tomáš Halík. Tvrdí, že vítězství Donalda Trumpa pro něj byl šok, a že
je to tím, že nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní. Prý nejsou schopni
vnímat fakta, propadají se do nenávisti v důsledku nechuti k uprchlíkům,
homosexuálům a komukoliv odlišnému. Jenže další názorový proud říká,
že politici tak dlouho vnucovali lidem něco, co nechtějí, ať už se jedná
o práva menšin anebo toleranci k imigrantům, že už těchto názorů mají
dost. Kdo má pravdu?

Škoda, že pana Halíka z toho šoku neklepla pepka. Ne, vážně. Kecy pana
Halíka a dalších povalečů z kaváren mi jsou ukradené a jsem rád, že to
mám stejně jako většina našich spoluobčanů. Ta mediální masáž, ty
zmanipulované průzkumy veřejného mínění a to hraní si na elity, které
všemu rozumějí a proto mají právo nám říkat, co si máme myslet – se
prostě už zajídají. Není to vzpoura nevzdělaných lidí, právě naopak,
je to vzpoura rozumu. Prostě se ukazuje, že lidé už mají dost všech těch
nechutných exhibic homosexuálů a dalších menšin, stejně tak jako těch
několika blbečků z televizních reklam.

Lidé chtějí žít život, o kterém si mohou z větší části rozhodovat
sami a ne jen přežívat a čekat, co komu odpadne od stolu. U nás mají tu
výhodu, že mnozí znají, co to je žít v důstojných podmínkách, kdy si
byli téměř všichni rovni, byť to mnozí nechtějí slyšet nebo to
zesměšňují.

Blíží se volby v Německu, ve Francii i v Rakousku. Do jaké míry může
nastat, že kandidáty typu Trump budou volit i lidé v Evropě? Bude politický
mainstream přinucen otočit kormidlo?

To, jak se vyvíjí situace – zejména ta bezpečnostní – v západní
Evropě, dává předtuchu, že lidé začnou volit ty politiky, kteří jim
budou nabízet jednoduchá a rychlá řešení jejich problémů. To je ta
lepší varianta, že to bude formou voleb. Druhá varianta je, že to budou
samozvaní vůdci a půjde to rovnou z ulice, a to přes dlažební kostky a tak.
V každém případě to bude znamenat nárůst nacionalismu a xenofobie, což
může v konečném důsledku vést až v rozpad neslavné EU. Současné
vedení EU totiž ještě nepochopilo, že v evropské lodi je díra, loď
nabírá vodu a čára ponoru je již blízko. Na palubách vyšších tříd se
stále tančí. Když tak někdy vidím ty no-go zóny, mám důvodnou obavu,
aby to neskončilo třeba občanskou válkou.

V USA se objevily bitky a protesty, protože spousta lidí nedokáže přijmout
osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko – i u nás určitá
vrstva společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí. Může
skončit situace násilím v ulicích?

Tak zaprvé. Ti protestující v některých městech USA jsou dobře placeni,
aby protestovali. Stoupenci demokratické kandidátky přece mohou demokraticky
vyjádřit, že nesouhlasí s demokratickou volbou protikandidáta a pokud
nebude u moci demokratka, tak májí právo užít i násilí. To je americké
pojetí demokracie. Mám ale informace, že tamní policie už pozatýkala
několik desítek demonstrujících, kteří po policistech házeli pyrotechniku.
Trochu jsem očekával, že naši „havloidi“ budou křičet o policejní
zvůli, ale zatím mlčí. Asi se ještě nevzpamatovali z té volby Donalda
Trumpa nebo ještě nedostali nové noty, jak mají nyní reagovat.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat k složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Jakou
odezvu můžeme v tomto směru očekávat v Evropě a v ČR?

Migrace je globální problém, který nebude snadné vyřešit a v podstatě
ani vyřešit nejde. Ta současná vlna, která postihuje a pustoší Evropu,
má dvě příčiny. První z nich je kolonialismus západních států vůči
zemím v Africe, kdy to tam desítky let ekonomicky plundrovali a obyvatelé
těch postižených zemí nyní cítí oprávněnou potřebu jít do té Evropy,
do těch zemí, jejichž jazyk ovládají. Cílovými zeměmi jsou třeba
Francie, Anglie, Španělsko či Nizozemí.

Druhou příčinou pak je snaha o nesmyslný export amerického pojetí
demokracie a vyvolaná řada barevných revolucí. Tady jsou hlavním viníkem
zejména USA a další vazalské státy. Vše to vojensky zastřešuje
válečnický pakt NATO, jehož jsme bohužel také členy a tak máme i svůj
podíl na tom vývoji tam. Ve jménu demokracie se neštítíme ani lží.
Nějakého toho teroristu si za oceánem sami vychováme, to aby bylo s kým a
proti komu bojovat. Ve vedených konfliktech není důležitý výsledek, ale to,
že se všem stranám dodávají zbraně a oni za ně platí. Do takovýchto
válkou zmítaných zemí pak stačilo dát jen impuls, že Evropa má
otevřenou náruč a hloupá slova Frau Merkel „My to zvládneme“ – to
nás dovedlo tam, kde jsme. Ti chytřejší už vědí, že to nezvládneme, a
tak se na různých místech znovu začínají stavět zdi a ploty. Ty to však
nevyřeší.

V době sčítání výsledků hlasů při volbě amerického prezidenta to
vypadalo, jako by Českou televizi výsledek zcela překvapil. Jak zvládají
informovat o volbě lídra světové velmoci média, ať už veřejnoprávní
nebo soukromá? Myslíte si, že postupně zkusí hledat jiný přístup, že
nebudou tolik proimigrační a podobně? Začnou být shovívavější i vůči
názorům, které hlásají například nulovou toleranci vůči menšinám či
imigrantům?

O České televizi, kvalitě a nezávislosti jejího vysílání, nemám valné
mínění. Pro mě je jejich zpravodajství novinářská žumpa a ta se plně
projevila právě i při komentování voleb v USA. V době, kdy informace
obletí svět v řádech vteřin, kdy jsme měli možnost vidět přímé
přenosy amerických TV a aktuální počty hlasů pro kandidáty, u nás byla
tato čísla o desítky nižší a komentátoři stále říkali, že se to
ještě může změnit. Velice zajímavé byly i výběry komentátorů ve
studiu, kdy jakoby náhodou všichni stranili Hillary Clintonové a osočovali
Donalda Trumpa. O to zábavnější byly jejich výrazy, kdy už bylo jasné,
že Trump bude dalším prezidentem USA. To mi přišlo, že žvýkají citrón
a docela jsem jim to i přál.

Jak jsem již zmínil, nevěnoval jsem volbě prezidenta USA žádnou
mimořádnou pozornost a tak vlastně ani nevím, jak informovaly ostatní
soukromé televizní stanice. Jednostranná propaganda, lži a nenávist, kterou
média šíří, však naučila mnoho lidí vyhledávat si informace i jinde,
což je dobře. Ukazuje se tak, že nejsme národ hlupáků, které si může
někdo vodit jak ovce. Nevěřím, že se média v brzké době změní a že
začnou vysílat objektivní a vyvážené zpravodajství. Podívejte se jen na
příklad toho, že veškeré dění vládnoucích stran komentují zejména
zástupci dvou marginálních pravicových politických stran, zatímco
představitelé KSČM, jako nejsilnější opoziční strany v Parlamentu, tuto
možnost dostávají jen sporadicky.

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, vyjádřil se i k
dění v Sýrii. Řada republikánů má ale postoj odmítavý. Jaký postoj
převáží, a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem, v Moldavsku a
v Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti. Spousta lidí na Ukrajině se
bojí toho, že směr politiky USA bude spíš orientovaný na vnitrostátní
problémy USA…

Pro mě nejsou důležitá slova a signály, ale až činy. Barack Obama, když
kandidoval a stal se prezidentem, tak také říkal, že zruší americkou
věznici Guantánamo na Kubě, a kde je výsledek na konci jeho druhého
volebního období? Samozřejmě Trumpovy výroky směrem k Rusku, ale i k
Ukrajině či dokonce k Srbsku vnímám, musím říci, že si jich vážím,
ale až další doba ukáže, jak byly vážně myšleny a zda se promění i v
činy. Sama možná víte, že se o dění na Ukrajině, zejména na Donbase,
zajímám a že jsem tato území jen v letošním roce již dvakrát
navštívil. Velmi bych proto uvítal, kdyby USA a Rusko našly společnou řeč
a podařilo se přimět obě strany ke klidu zbraní a k trvalému míru v této
oblasti. Jedině tak se mohou začít naplňovat dohody uzavřené v Minsku.

O prezidentských volbách v Moldávii i v Bulharsku samozřejmě vím. Vůbec
však nechápu, proč média musí spekulovat o tom, zda nový prezident
Moldávie Igor Dodon nebo nový prezident Bulharska Rumena Radeva jsou tzv.
proruští či prozápadní. Proč si stále myslíme, že západní politika je
správná a ta východní, chcete-li ruská nebo čínská, špatná? Nemůže
to být právě naopak? Myslím, že obě zmiňované země mají po rozpadu
SSSR, resp. východního bloku mnoho svých vnitřních problémů, které je
třeba řešit. Pokud k tomu volba nových prezidentů přispěje, tak to bude
jedině dobře a je přece úplně jedno, zda je prezident tzv. proruský či
prozápadní. Politika je jen jedna, dobrá anebo špatná, a o tom hodnocení
rozhoduje volič. Je více než zřejmé, že ani jeden z nich to nebude mít ve
své funkce snadné. Oběma přeji úspěch, stejně tak jako lidem daných
zemí, které jsem obě několikrát osobně navštívil.

Ve čtvrtek vzpomeneme na 17. listopad 1989. Zkusme situaci u nás shrnout:
Když Václav Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a
nenávistí, kdo u nás momentálně šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo
šíří společenské smíření a kdo nenávist?

Jestli po sedmadvaceti letech a totálním rozkradení téměř veškerého
národního bohatství ještě někdo věří na ty kecy o pravdě a lásce, tak
mi ho je líto. Lásky, přátelství, ale i vzájemné úcty a ohleduplnosti je
mezi lidmi stále méně, svoje místo si našla zloba a nenávist. A pravda? Ta
se u nás dá dokonce i koupit. Někdy přemýšlím, zda je vůbec pravdivý
ten nápis na prezidentské vlajce. Ano, zkusme situaci u nás shrnout. Článek
7 Ústavy říká, že stát dbá o šetrné využívání přírodních zdrojů
a ochranu přírodního bohatství. A realita? Vodu vlastní Němci, Francouzi,
Španělé a Italové. Uhlí jsme doslova darovali Bakalovi a mafiánům z
Mostecké uhelné, zemní plyn a ropu vlastní Komárek, a takto bych mohl
pokračovat ve výčtu dalších několik řádků. Jediné, co nám ti šíbři
neprodali nebo neukradli pod nosem, je vzduch, ale možná to bude jen proto,
že na to ještě nepřišli. Jestli se tedy chystáte slavit 17. listopad, tak
já osobně jedině jako Mezinárodní den studenstva.
