Zločinci, teroristé, blázni... Milan Chovanec mezi lidmi bez okolků o
imigrantech. Naštvaní občané se možná divili

REPORTÁŽ Desítky většinou starších lidí se v Berouně zúčastnily
besedy o migraci, na kterou dorazili ministr vnitra Milan Chovanec a poslanec za
ČSSD a místopředseda bezpečnostního výboru Sněmovny Richard Dolejš.
Padala nesmlouvavá, tvrdá čísla a informace, které nebyly vůbec
optimistické. „Snažit se řídit ministerstvo pouze z budovy ministerstva
bez zpětné vazby od lidí je cesta do pekel. Je potřeba slyšet názory lidí.
Debata s lidmi je osvěžující, daleko příjemnější než debata v
Poslanecké sněmovně,“ uvedl na samý začátek Chovanec a pak už se plně
věnoval migrační krizi.

„Migrační krize, tak jak ji dnes zažíváme, je otázkou, která neodezní
za týden, za měsíc, za rok, ale pravděpodobně ani za pět let. Je
součástí lidských dějin a teď je takový výkyv, zahuštění prostorů,
příchod lidí z oblastí, odkud jsme v minulosti nebyli zvyklí, že
přicházejí. Evropa se od začátku vydala cestou, která z pohledu České
republiky a z partnerských zemí V4, nebyla šťastná. My jsme nemohli řešit
povinné kvóty, nemohli jsme řešit otevřenost, politiku vítání bez toho,
aniž bychom byli schopni zabezpečit vlastní hranice, aniž bychom nebyli
schopni vědět, kdo vlastně přichází.

Čas nám dal za pravdu

My jsme celý rok říkali partnerům v Německu, ve Francii, ve Švédsku, že
tato cesta vede do pekel. To není cesta, která může fungovat. Čas nám dal
za pravdu a my jsme se dali na osmiměsíční cestu někam, odhlasovali jsme si
povinné kvóty, 160 000 lidí, které máme přerozdělit v rámci Evropy proti
jejich vůli a proti tomu, co umožňuje evropské právo, abychom k dnešnímu
dni přerozdělili 600 lidí. Systém kvót, jak byl nastaven, je nefunkční.
Evropa si to dnes uvědomuje, ví, že systém selhal, hledají se konečně
jiná řešení. Tím je jasná definice, co je to vnější hranice, že ji
musíme chránit. Že nemůžeme jít cestou tzv. zelených hranic, kde k
ostatním nečlenským zemím Schengenu máme louku, bez jakékoliv překážky
se dá hranice přejít; prostě hranice je pořád hranice. A my jsme tu naši
českou hranici vstupem do Evropy posunuli z Rozvadova a z jiných částí
republiky, z jižní Moravy, z jižních Čech, z Libereckého kraje a dalších,
jsme ji prostě posunuli dál – k Řecku, Itálii, Polsku, Slovensku.“

Pochvala Slovákům

„Když se podíváte na ochranu hranice, jak ji chrání například Slováci,
podíváte se na hranici mezi Slovenskem a Ukrajinou, tak to je ukázka, jak by
hranice měla vypadat. Slováci tam vynaložili obrovské finanční prostředky,
obrovský lidský potenciál a ta hranice je skoro vzorová,“ pochválil naše
východní sousedy ministr vnitra Chovanec. „Já jsem se tam byl podívat a
tam vidíte, jak ta hranice má vypadat. Slováci, jsem přesvědčen, ví o
každém člověku, který tu hranici přechází. A je jedno, jestli ji
přechází na hraničním přechodu, nebo na tzv. zelené hranici. Kombinace
lidského potenciálu, lidské síly a technického zabezpečení jednoznačně
ukazuje, že to má mysl.

Turci přišli na jednání EU s tím, že chtějí další tři miliardy euro
nad rámec těch tří a že by chtěli urychlit vstupní proceduru směrem k
plnohodnotnému získání členství v EU, což samozřejmě znamená i
bezvízový styk. Cesta dlouhodobé smlouvy s Tureckem bez toho, abychom si
řešili ochranu vlastní hranice nemůže fungovat. Krátkodobě zafungovat
může, ale máme-li něco platit, chceme vědět za co platíme a že to má
nějaký efekt. Před několika málo dny jsem byl v Makedonii a ten proud
migrantů neslábne. Počet lidí z Turecka, který přichází do Řecka, nebyl
o moc nižší; a naopak ve srovnání s minulou zimou je podstatně vyšší.
Tam se jasně ukázalo, že ten migrační proud neslábne. Výsledek dohody s
Tureckem musí být jasná, počítatelná čísla. To znamená, že se ten
proud zastaví úplně, nebo se výrazně zkoriguje.“

Řecká černá díra

„Vedle toho je pozice Řeků a Italů. My jsme je dlouhodobě žádali, aby
plnili své povinnosti, především Řeky. Do Řecka odešlo několik miliard
českých korun jako pomoc migrační krizi v minulých letech. Chtěli jsme
znát, co s těmi penězi Řekové provedli. Zatím stále od nich posloucháme,
že máme být solidární. No, my solidární jsme. Za loňský rok z českého
rozpočtu na pomoc řecké policii odešlo deset milionů korun. Poprvé po
šesti měsících, kdy jsme se Řeků ptali, co po nás chtějí, tak poprvé v
prosinci loňského roku nám poslali žádost o konkrétní pomoc. V polovině
prosince přišla žádost, první týden v lednu tam šla pomoc za 4,5 milionu
korun. A následně měsíc potom jsme se dozvěděli, že řecký ministr
říká, že země V4 pouze kritizují a neposlaly ani deku ani policistu. Tak
říkám, že v tom kamionu bylo dek dva tisíce. A byly tam stany a další a
další věci. My se nemůžeme dohadovat s Řeky a Italy, my potřebujeme
jednotnou a jasnou akci.“

Malá Makedonie proti velké Evropě

„Když jste v té malé Makedonii, to je země, která má dva miliony lidí.
V současné době jsou připraveni za Evropu řešit ten migrační problém.
Vytvořili na hranici bariéru, propouštějí Syřany, Iráčany, nyní už jen
Syřany z oblastí, kde je válka. Tato malá země s 12 000 lidmi v policejním
sboru nemůže toto všechno vyřešit bez jasné pomoci Evropy. A ti Makedonci
nám říkali – my nevíme, co ta Evropa chce. My slyšíme názory Němců,
Rakušanů, V4, každý je jiný, a hlavně, když se podíváte na to, co
říkali Němci a Rakušané před třemi, čtyřmi měsíci, je to jinak než
teď. Tak nám, proboha, řekněte, co chcete. My chceme jasné slovo,“ uvedl
dále Chovanec. Historie nás podle ministra vnitra učí, že jakékoliv
soustátí, jež vzdalo ochranu své hranice, tak takováto země nebo říše
či unie nemá šanci na přežití. „Jsme přesvědčeni, že je nezbytně
nutné budovat společné policejní evropské síly. O síle 600 či 1000
mužů, to je velmi zanedbatelný počet, ten nebude nic moc řešit. Češi
byli první v Maďarsku, ve Slovinsku, byli jsme jedni z prvních v Makedonii.
Všude tam slouží naši policisté a policistky. V Některých zemích
sloužila česká armáda. Na rozdíl od 27 Čechů, kteří jsou na hranici
makedonsko-řecké, tak je tam sedm Rakušanů. Když se podíváte na to, že
si Rakousko dohodlo přibrzdění migračního toku právě s těmito zeměmi,
tak já bych tam na té hranici očekával minimálně také počet v
desítkách rakouských policistů a v té době jich tam bylo sedm. Musíme
přestat dělat tolik summitů, tolik o těch věcech debatovat, ale přicházet
s konkrétními opatřeními.“

Připravené jen tak něco nepřekvapí

„V úterý zahajujeme cvičení na česko-rakouském pomezí. Bylo to
vyvoláno tím, že před několika týdny byli avizováno, že pokud se
nepovede dohoda s Tureckem, že se přibrzdí migrační tok mezi Rakouskem a
Německem; a my nechceme čekat, až se ten tok přesune z Rakouska přes
Českou republiku. Chceme deklarovat veřejnosti, že jsme připraveni, chceme
dokázat veřejnosti, že ty věci cvičíme a další cvičení, které bude po
tomto následovat, bude tuším dvanáctého, kdy to bude ve středních
Čechách na zvládání většího počtu migrujících. To znamená, pokud by
se něco takového stalo, budou tito lidé zadrženi na hranici, budou
identifikováni, registrováni; a pokud by ten počet přesahoval únosnou
kapacitu jižních Čech a jižní Moravy, tak by krátkodobě byli převáženi
do vnitrozemí a následně vraceni do Rakouska. Je to operace v řádu 10,
maximálně 14 dnů, střední Čechy na to cvičí, ostatní kraje na to budou
cvičit v budoucnu. Vedle toho jsme se dohodli s panem hejtmanem, že na podzim
bychom tu dělali velké cvičení integrovaného záchranného systému, které
bude reagovat na vládou schválený materiál a to jsou jednotlivé vidy
ohrožení ČR v rámci teroristických výzev. Vy jste sice kraj vnitrozemský,
na druhou stranu jsou tu významné zdroje pitné vody, jste kraj tranzitní,
kde by ta migrace procházela směrem dál na západ. Takže ve spolupráci s
dalšími dvěma kraji, které jsou hraniční, chceme realizovat na podzim tuto
akci.“

Na nohou snad celý svět

Co nás čeká do budoucna? K tomu Milan Chovanec řekl: „Když se povede
ucpat tu balkánskou cestu a vyztužit Makedonii a když se povede poskytnot
Makedoncům pomoc, aby tam zafungovala ta mezinárodní pomoc, oni ji opravdu
potřebují, technickou, finanční, lidskou, tak se nám nakrásně může
stát, že se nám vrátí migrace přes Itálii. Pořád je tady Maghreb,
pořád jsou tady státy Afriky, odkud ta migrace přichází. Můj přítel,
maďarský ministr vnitra, mi říkal, že za loňský rok zaregistrovali přes
400 000 migrantů přes Maďarsko ze 103 zemí. To není migrace ze Sýrie a
Iráku. To je prostě migrace, která se zvedá, která má ambici houstnout.
Když čtete v médiích ty dva Iráčany, tak říkají – my jsme vůbec
nemuseli odcházet, ale šli jsme proto, že šli i ti ostatní. My musíme
jasně vyslat signál, že v Evropě pro všechny místo není. Jsme připraveni
pomáhat opravdovým válečným obětem. Otázka je, kdo je válečný
uprchlík, přes kolik bezpečných zemí ten člověk musí projít, aby ten
status neztratil. I to je otázka, na kterou si Evropa musí odpovědět. Já
jsem přesvědčen, že ti lidé musí zůstat v nejbližší bezpečné zemi.
Je to Turecko, pokud ne, tak Řecko, pak Srbsko, Chorvatsko, Rakousko. Ale vize
těch lidí je dojít do Německa, do Švédska. To je 99 procent, kteří tam
chtějí dojít.“

Co všechno ještě (ne)víme

„Víte, co mne nejvíce děsí? Za loňský rok došlo do Švédska téměř
200 000 migrantů. Některá čísla říkají 160 000, některá 180 000. Sami
Švédové říkají, že pouze 20 procent podle těch odhadů – jiní
říkají 40 procent, ale to je jedno, jestliže je jen polovina lidí
registrována. Nám se Evropou prožene 100 000 lidí a my vůbec nevíme, kdo
jsou, odkud přichází, jaké mají úmysly; a to je to, co kritizujeme od
počátku. Neustále chceme akcentovat bezpečnostní rizika migrace. Když jste
s těmi policisty ve Slovinsku, Makedonii, tak oni tam reprezentují Českou
republiku a že to vyslání těchto pár lidí dělá tak dobré jméno České
republice, že se to málokdy jakémukoliv politikovi povede. Jak si Makedonci
dodneška pamatují, že jsme byli jedni z prvních, kteří jim pomohli po
zemětřesení, tak si za deset patnáct let budou pamatovat, že Češi byli
jedni z prvních, kteří poslali pomoc. Tito policisté a policistky
přicházejí a říkají – kdybyste viděli ty fotky z mobilů, tak my
potřebujeme vidět, kdo sem přichází. V Maďarsku byly plné příkopy u
silnic mobilů, které ty lidé vyhazovali. Když se do nich podíváte, tam
jsou fotky pochodování pod černým praporem, torza lidských těl, válečné
výjevy – my přece potřebujeme vědět, kdo přichází.

Jenom naivní člověk si může myslet, že v milionu lidí, kteří
přicházejí nejsou zločinci, nejsou potížisté, nejsou lidi psychicky
nemocní a nejsou teroristé. Jsou tam. Jestli je jich jedno procento, tři
procenta, to my nevíme, protože nejsme schopni ty lidi zaregistrovat. Nevíme,
kdo jsou. A to je to, co celou dobu vyčítáme Řecku. My chceme po Řecích,
aby hot-spot byl funkční, aby bezpečnostní pohovor nebyl ve smyslu: Jste
terorista? Nejste. Dobře, na shledanou. To přece nemůže fungovat. Tam musí
přijít člověk, který má doklady, ty se musí ztotožnit, s tím člověkem
se musí vést pohovor. Musí ho dělat někdo, kdo zná jeho rodný jazyk, kdo
umí odlišit, jestli je to člověk z té části Sýrie, nebo není, nebo zda
to vůbec není Syřan; a teprve potom, když zjistíme, jestli je to opravdu
uprchlík, tak se o něj jako o uprchlíka postarat. Do té doby ten člověk
musí být omezen na svobodě. Evropa si musí kousnout do dvou kyselých jablek.
Bývali jsme více za černou ovci, nyní se ta doba nachyluje k tomu, že nám
dávají za pravdu, ale spíš tu pravdu přinášejí sami, než by řekli, že
jsme ji měli my, ale to je ve své podstatě jedno. Důležité je, aby ta
pravda vyšla najevo.“

Je libo identitu?

„Jestli ten člověk přijde, je nutné jej zavřít. Omezit jej na svobodě
do doby, než se vyřeší, kdo je a jestli opravdu je to on. Když na to
vrhneme veškeré síly, tak ten proces může být v řádu dní. To nejsou
měsíce ani týdny. Jen nám musí Řekové a Italové říci, kolik od nás
chtějí lidí. Zatím v Řecku působí 11 našich policistů. Když zjistíme,
že je to ekonomický migrant, tak toho člověka musíme vrátit bez toho,
abychom mu umožnili se volně pohybovat po Evropě. Pokud tyto věci věci
nejsme schopni zajistit – a k tomu měly sloužit hot-spoty, které nemohou
být průtokové zařízení, kam přijdete, dáte tam nějaké doklady, které
ani mnohdy nemáte, a získáte řecký dokument – Řekové dnes vydávají
čtyři druhy dokumentů. Jste vyfocen, zaplatíte si cestu na pevninu a jdete
dál do Evropy s tím, že jste případně získali i novou identitu. My jsme
zachytili lidi, kteří měli v kapse irácký pas a v ruce měli řecký
dokument, že jsou Syřani. Na úplně jiné jméno. Když se naši policisté
ptali: „Jak se vám to povedlo?“ tak oni na to říkali, že oni pasy vůbec
nechtěli. Víte, kde je problém? Když jednou v Řecku dostanete doklad, že
jste Syřan s nějakým jménem, tak už jste Syřan na věčné časy. Už
nejste nikdy v životě schopni toho člověka identifikovat a najít. Nebo jen
velmi, velmi složitě. Robert Kaliňák vyprávěl o člověku, který měl
čtyři identity. Procházel Evropou, zachytili jej v nějaké romské osadě u
Košic, kde byl ubytován u nějakých lidí. To přece není možné, aby měl
čtyři identity. Tomu člověku musí být sňaty otisky, ty musí být v
centrální databázi a Evropou pak musí procházet s touto identifikací.
Jinak nejsme schopni řešit naši bezpečnost,“ pokračoval Chovanec.

„Pomáháme lidsky, finančně, materiálně, radou, ale nemůžeme hlasovat
pro nesmysly, nemůžeme se utápět v takzvané bezbřehé solidaritě. Musíme
být schopni nést následky svých činů. Když se podíváte na situaci v
Německu i v ostatních evropských zemích, tak jediný výsledek této
politiky bezbřehého vítání je nárůst takzvaných hnědých hnutí, ať je
to Le Penová ve Francii, nově Kotleba na Slovensku, nebo když se podíváte
do Holandska na Wilderse. V každé zemi se rodí takovéto nové hnutí.
Francouzi byli nadšeni, jak Le Penovou zastavili dvoukolovými volbami. Ale
budou volby do Evropského parlamentu a ty dvoukolové nejsou, a tak se může
stát, že nám zhnědne i ten Evropský parlament. Takže buď přesvědčíme
občany evropských zemí, že to myslíme dobře a dokážeme to řešit, anebo
se nám stane to, že lidé nás vymění za jednoduchá řešení – a bude to
naše vina.“

Tanečky kolem dvacítky Eritrejců

„Stalo se, že byla akce, kde se scházeli ministři vnitra. V odpoledních
hodinách mělo být setkání zástupců zemí na balkánské trase včetně
Turecka. Ti lidé přijeli, byli tam Turci, bylo to na začátku debat, co s
tím a jak nám mohou pomoci. Po hodině se zástupce EU omluvil, že už nemá
čas, že musí do Itálie, kde má prvních 19 realokovaných. Takže odjel do
Itálie, kde letadlo italské armády odváželo 19 Eritrejců do Švédska,
Bylo tam více politiků než těch realokovaných. Všichni jim zamávali,
popřáli nový život; a tři týdny potom, kdy jsme měli těch prvních 19
lidí ze 160 000 plánovaných a 600 opravdu realokovaných, tak Švédsko
řeklo, že je plné. Že chce, aby se realokovalo jinam. V Evropě se řeší
politika formou takzvané politické korektnosti. To znamená, že ty
nepříjemné věci se neříkají. To musí skončit. Evropa musí začít
táhnout za jeden provaz. A chci pevně věřit, že tento summit se k tomu
nějak přiblíží, ale začátek jednání, kdy Turci chtějí další 3
miliardy eur, mi nahání trochu strach, jak to vlastně bude.“

Mrazivá realita

„Jaká je realita? 160 000 lidí přišlo od začátku roku do Evropy. Oproti
loňským či předloňským zimám je to číslo několikanásobné.
Jednoznačně se ukazuje, že proud pokračuje. Další problém, který nám
vzniká, je Afghánistán, kde 1,5 milionu Afghánců je mimo domov a znovu zde
akcelerují boje. V Afghánistánu se vytvořila velice funkční síť
převaděčů směrem do Evropy. Musíme tedy řešit i tu afghánskou cestu,
nejen Sýrii či Irák. Vedle toho je tu Afrika, Magreb, Maroko, další země,
kde se lidé budou chtít tlačit do Evropy také. Ona je to pak davová
psychóza. Já jsem byl nedávno v Keni. Tam když vidíte sebe modernější
budovu nebo sebe ubožejší domeček, skoro chatrč, tak mají jedno společné
– mají anténu. Myslet, že ti lidé nemají informace, je holý nesmysl. I
tam funguje internet, Twitter a Facebook a nedej bože, aby si ti lidé jednou
řekli nebo dostali informaci, že Evropa zavírá. Tak ten tlak bude enormní.
Já bych strašně přál svým nástupcům, ministrům vnitra, kteří přijdou
po mně, aby si říkali – ono všechno špatné se vyřešilo, migrace se
vyřešila...

Spíše se však obávám, že doba bude složitá, protože i v té Keni lidé
debatují nad tématem El Ňiňo, nedostatek vody, odchod jinam za lepším
životem. Když se podíváte jenom v té Keni, kolik jde kolem druhé, třetí
hodiny malých dětí ze škol, to jsou stovky a stovky malých kluků a holek,
stovky a tisíce mladých Keňanů, kteří za pár let budou mít děti a
vzhledem k tomu, že dnes je tam moderní léčba, dětská úmrtnost je
nižší, než byla, tak tam vidíte obrovský boom porodnosti. A ti lidé,
pokud se tam zhorší klimatické podmínky, tak budou mít tendenci do Evropy
nebo kamkoliv do světa, kde ta voda bude, odcházet. To znamená, že se může
stát, že, co dnes zažíváme jako migrační vrchol, bude pro mé nástupce
slabý odvar. A buď se teď naučíme řešit ochranu své hranice a budeme
připraveni na věci budoucí, anebo se můžeme dočkat ještě větších
problémů, než v jakých jsme teď,“ ukončil svou úvodní řeč Chovanec.

NATO versus NATO

A nastaly dotazy. Starší pán: „Chtěl bych pana ministra upozornit, že
migrační krize má zajímavé podhoubí; a jak byla zlikvidována první
Tsiprasova vláda. Další rošáda s ruským letadlem nad Tureckem. Je to
směšné a zákeřné. Řecku je nutné odpustit část dluhů a umožnit, aby
nebylo na kolenou. Jestliže mezi Řeckem a Tureckem je šest kilometrů moře a
Řecko si na přání Německa a Francie nakoupilo například lodě a ponorky,
které se do těch úžin nedostanou, o tom by se mělo mluvit...“

Chovanec na to reagoval slovy: „Řecko se samo rozhodlo vydat obrovské
peníze na zbrojení. A zbrojili proti jiné zemi v NATO, proti Turecku. Když
se podíváte na evropské spory, tak Makedonie nemůže vstoupit do EU kvůli
svému názvu a sporům s Řeckem. Řekové by měli ukázat alespoň nějakou
míru pokory tím, že zaplatí své dluhy, a když je neplatí, tak alespoň
vytvoří funkční záchytné zařízení. My je o to prosíme přesně rok. V
minulosti jsme jim dali 450 milionů eur, což je skoro 10 miliard korun na
řešení migrační krize. Teď přišel premiér Řecka si říci o dalších
400 milionů eur. Nechť je má, ale aby byly výsledky. Když naše vláda
uloží Ministerstvu vnitra nebo obrany vytvořit hot-spoty, tak je do třech
měsíců vytvoříme a troufám si říci, že za třetinové náklady. Kde je
vůle, cesta se najde. Ale v Řecku ta vůle prostě není. Jestli ministr
vnitra poté, co si od nás vezmou 10 milionů korun, a poté, co jim tam
pošleme za 4,5 milionu materiál, řekne na adresu ČR, že jenom kibicujeme a
nepomáháme, tak já tam nevidím ani špetku pokory. Mohl bych vám ukázat
čtyři pět mailů, co jsme Řekům posílali: Co chcete? Lidi, peníze,
materiál? Rok... Odezva? Nula. Stejné dopisy šly do Itálie. My jsme Řekům
určitě připraveni pomoci, ale oni musí projevit elementární vůli, že
Evropě chtějí pomáhat. Nemůže to být o tom, že pošlou migranty směr
Evropa a víc je to nezajímá. Uvědomme si, že dnes na řeckém území je 30
000 migrantů. To je dvoudenní kvóta, kterou do Evropy posílali. A Řecko už
se hroutí z 30 000? Kde je závazek Řecka, že na svém území vybuduje
záchytné zřízení pro 60 000 lidí? Já jim nechci škodit, já chci za
naše peníze nějaké výsledky. Že nás nepochválí, že jim pomůžeme, to
čert vem, ale alespoň určitou míru pokory a snahy – to tam nevidím.“

Volba: 170 euro za měsíc nebo za den

Další dotaz byl od muže středního věku, evidentně naštvaného: „Jaké
procento znásilněných a unesených žen je pro vás únosné, A také bych
chtěl nějakou pokoru od vás, protože nás se to dotkne nejvíce!“

„Pro mne únosná míra znásilnění a obtěžování českých žen je na
úrovni nula procent. Žádná,“ uvedl rozvážně ministr Chovanec. „V
České republice je nyní 70 migrantů. V Bělé-Jezové je nyní 9 lidí. Jsme
jednou z nejméně migrační krizí postižených zemí a to je i tvrdým
přístupem k vymáhání práva. My si na své území nikoho neprověřeného
nepouštíme. Ani jednoho člověka. Zavázali jsme se k přijetí 1600
migrantů, u čehož jsme byli zčásti přehlasováni, tak jsme se dobrovolně
zavázali, že přijmeme 1100 lidí. Do dnešního dne jsme nebyli schopni
nikoho přijmout, protože Řekové a Italové si neplní podmínky toho
projektu a nejsou schopni nám předat migranty, kteří by byli prověřeni a
které bychom mohli převzít. Zatím jsme tedy nepřijali nikoho.

Přijelo z domluvených 154 křesťanů na bázi dohody křesťanské obce se
státem, to není projekt státu, tak přijelo zhruba 50 lidí. Já nevím,
jestli tady zůstanou, nebo nezůstanou. Podobné projekty byly v Polsku, kam
přijelo 150 křesťanů. K dnešnímu dni tam není žádný. Všichni jsou v
Německu a ve Švédsku. Podobný projekt je na Slovensku, kde by nyní měli
odcházet do rodin, a uvidíme, zda na tom Slovensku zůstanou, či nezůstanou.
Obávám se, že tyto projekty posunou ty migrující blíže k cílové zemi,
kam odejdou.“

„Bojovali jsme intenzivně proti kvótám. Byli jsme přehlasováni. Kdyby se
dnes znovu hlasovalo, tak si myslím, že už většina pro se nenajde. Do té
doby, než budeme schopni zjistit, že ten pan Ali, kterého nám nabízejí,
nemá kriminální minulost, že nemá vazby na Islámský stát nebo na jinou
teroristickou organizaci, tak buďte ubezpečen, že se na území České
republiky nedostane. Myslím si, že podle evropského práva není možné tu
migrující osobu držet na území státu, kde nechce být, a celkový pokus o
kvóty skončí tím, že ti lidé přijdou do ČR, jedinou motivaci budou mít,
že čerpají sociální dávku na úrovni 170 euro a oni po několika málo
dnech odejdou do cílových zemí, kde si za jeden den práce na černo
vydělají tolik, co u nás na sociálních dávkách dostanou za měsíc. Z
tohoto pohledu projekt jakýchkoliv kvót nebude fungovat.

Problém je ten, že všichni migranti na území Evropy a Schengenu budou
vybaveni dokumenty, které jim umožňují volný pohyb po Schengenu. Tam vidím
větší obavu, než v těch několika desítkách nebo stech, kteří, věřte,
budou pod kontrolou bezpečnostních orgánů. Spíš se bojím toho, co se
stane, až v Německu, ve Švédsku, Dánsku, Belgii se nebude těmto lidem
líbit, budou se vracet zpátky, nebo tu budou plnit nějaké úkoly.“

Zkreslují média islám?

Žena ve středních letech apelovala, aby se udělala nějaká práce v
médiích, nelíbí se jí zkreslování islamismu. „Když jsem studovala na
univerzitě v Bratislavě, tak tam studovali zahraniční studenti, kteří s
námi neměli žádné problémy. A teď se z nich v médiích dělá
kriminální živel.“ „Na začátku byla v médiích široká fronta na
podporu migrantů, postupem času se to nějak otáčí. Média primárně
potřebují nějaký střet. Nemyslím si, že tu vedeme souboj s islámem. My
jen chceme vědět, kdo je na našem území,“ opáčil Chovanec. „To je ta
frustrace zemí na balkánské cestě. Tam přijíždí normální turisté a
čekají ve frontě s autem, mají pas a vízum a čekají hodinu dvě tři
hodiny, až na ně vyjde řada; a vedle nich prochází stovky lidí bez
jakékoliv kontroly. My popíráme soudržnost těchto států. Nevedeme válku
s islámem. V naší zemi je půl milionu cizinců. Já chci vědět, kdo se
nám tady pohybuje, já chci vědět, že tady nemáme vznikající buňku
al-Káidy, která za půl roku, za rok, za dva, nebo za pět let udělá
teroristický útok, protože dostane pokyn z Facebooku odněkud z pouště. My
nevedeme válku se slušnými lidmi. Ale je potřeba ty lidi držet co nejvíce
blízko jejich domova, aby se vrátili. Kdo to tam obnoví, když se celá elita
Sýrie a Libye vystěhuje? Pak tam ta deziluze a chudoba bude desítky a
desítky let.

Turkovi vadí víc než Islámský stát Kurd. Turecko se dnes cítí ohroženo
nově vznikajícím Kurdistánem. Kurdové jsou zatím autonomní součástí
Iráku. Otázkou je, jak dlouho to bude trvat, než budou mít ambici se
rozkročit a získat území v Turecku a ve dalších dvou nebo třech
stávajících zemích. To je první problém. Druhý problém je Írán. Je to
země, která chtěla vždycky v této oblasti dominovat. Podívejte se, jak
zbrojila Saúdská Arábie, kolik nakoupila letadel v přepočtu na jednoho
obyvatele a zjistíte, že se přezbrojila. Proč? Oni tu enormní vojenskou
sílu neumí moc používat, protože dnes v Jemenu intervenují a výsledek
není nic moc, ale tato oblast nebude pokojná ani za půl roku, ani za rok a
možná ani za dvacet. Do toho vstupují velmoci, z jedné strany USA, z druhé
strany Rusko.

Je to jak Papinův hrnec a doufám, že se neucpe ten ventil. Islámský stát
má dnes franšízy, třeba Boko Haram v Nigérii, hlásí se k nim v Libyi. Kdo
si přečte Korán tak zjistí, že je to náboženství klidu, míru a pokory.
Jen část lidí jej zneužívá pro své cíle a staví jej tak, že ten, kdo
je nevěřící, nemá právo na existenci.“

Chmura Německa

„Když se podíváte na to, co Německo vydá na milion migrantů, tak podle
přepočtu to bude stát takové peníze, které by vyšly na 20 milionů
migrantů mimo Německo v oblastech zemí, kde ten konflikt je. Uměli bychom
zabezpečit téměř celou migrační vlnu za stejné peníze, které to dnes
stojí Německo. Spolková republika má jednu velkou chmuru. Podle Světové
banky, pokud se chtějí udržet jako ekonomika číslo jedna, musí absorbovat
v následujících pěti až sedmi letech pět milionů pracovní síly.
Otázkou je, zda ti lidé, co přicházejí, jsou tou pracovní silou. Podle
toho, co mi říkal bavorský ministr vnitra, současný stav je – 57 procent
Syřanů nezaměstnaných, 80 procent Eritrejců nezaměstnaných. Je otázkou,
zda toto je ta pracovní síla, kterou potřebují. Jestli SRN potřebuje
pracovní sílu, není nic jednoduššího, než si vytvořit pobočky
pracovních úřadů v uprchlických táborech a přímo tam si vybrat
zaměstnance včetně rodin a vytvořit nějaký letecký most do Německa. A
vyrveme ty lidi i ze spárů převaděčů. V této migrační vlně působí
pro představu zhruba 30 000 převaděčů podle Europolu. Pouze 6 zemí
včetně ČR do Europolu přispívá svými informacemi. Zbytek nepřispívá.

Válka v Sýrii je 4 až 5 let. Všechny sociologické studie tvrdí, že ti
lidé v uprchlických táborech jsou schopni vydržet tři až čtyři roky, a
pak je přepadne frustrace. Měli jsme očekávat, že se to stane. Evropa ale
na to nemá vůbec žádný typový plán. ČR má typový plán na velký
migrační tok z Ukrajiny. Jsme připraveni na to, že pokud by se tam vyhrotil
konflikt, tak z Ukrajiny přijde velké množství lidí; a pro ně jsme zemí
ne tranzitní, ale koncovou. Může se stát, že sem zamíří 10 až 50 000
lidí. To jsou typové plány, se kterými operujeme. Palec nad oběma konflikty
má dnes Rusko, se kterým se musí mluvit. Osobně se bojím ekonomicky
destabilizovaného Ruska. Ruská federace každý barel ropy, který vytěží a
prodává, tak prodává se ztrátou. Destabilizované Německo a
destabilizované Rusko je trauma pro Evropu. Otázka je, co bude pak, jestli se
nepokusí vyvézt své problémy mimo hranice. To je to, čeho bych se obával
víc než války s islámem. Islámský stát jednou porazíme. Neporazíme
myšlenku a frustraci, že po roce 1918 nevznikla Velká Arábie a neporazíme
ten sen Kurdů mít vlastní stát. A ani ambice Turecka, Saúdské Arábie a
Íránu.“

Ach to „evropské“ Kosovo

Připomínku měl pak muž ve středních letech: „Před arabským jarem jsem
tuto oblast procestoval. U Mekky v Saúdské Arábii je připraveno ubytování
až pro 3 miliony poutníků, které se využívá jednou za rok. Kdyby o to
stáli, tak by mohli ubytovat své bratry, muslimy.“ A poté zazněl ještě
poslední dotaz starší ženy: „Říká se, že jsou ti migranti zubožení,
ale když jsem přijedou, tak jsou oblečení, vezou si s sebou batoh. Kdo je
živí, kdo je vybavuje?“

Na to Chovanec odpověděl: „Podle některých odhadů je na cestě 20 až 60
milionů lidí. Jen ve vlastní Sýrii je to 6 až 7 milionů. V Turecku je 2,5
milionu lidí ze Sýrie. Malá část je v táborech, větší část je
rozprostřena po Turecku, většinou v nějakých privátech. Za 2,5 až 4
tisíce eur vás zločinecké skupiny dovezou až někam do Řecka, případně
k německé hranici.“

Dále pak hovořil o případu, kdy rodina prodala hluboko pod cenou dům a
odešla do Evropy, ale tam si uvědomila, že budou občany druhé kategorie. Z
toho prý vzniká frustrace. „Toho se bojím. Jako v případě Alžířanů
ve Francii, ta druhá, třetí generace se radikalizuje, protože s tou zemí,
kde nyní žijí, se nikdy neztotožnila, necítí se být Francouzi, takže v
pařížských vzdálenějších částech každý večer hoří auta, je tam
kriminalita. Tady vidíme, že snaha o hlubší integraci se ve Francii
nepovedla a nepovedla se ani v Itálii. Velmi složitě se daří ve Španělsku.
Myslet si, že jsme schopni integrovat několik milionů lidí... všichni,
kteří přišli, mají nárok na slučování rodin. Podle koeficientu je to
myslím krát šest až sedm. Z toho plyne, že když je tam půl milionu až
600 000 lidí bez rodin. Krát šest je tři miliony, kteří by měli přijít
už legálně do Německa. Bude velká tendence se soudit, bude velká tendence
neziskového sektoru pomáhat v těch žalobách a zatím v minulosti to bylo
úspěšné.

V minulosti přicházelo do Německa ročně 50 000 lidí z Kosova. Z toho
Kosova, kde už léta platíme policisty, soudce, státní zástupce. To jsou
jasní ekonomičtí migranti. Teď se to změnilo. Jako stratég Islámského
státu si přece rozprostřu do té vlny nějakého svého člověka, abych tu
měl svého člověka.

Ostatní si ale platí vše sami. Až se jednou ti lidé budou vracet, musí se
Evropa rozhodnout, zda jim dá peníze na cestu zpátky nebo jak jim pomůže.
Nebudou schopni našetřit tolik, aby se vrátili zpět a začali tam nový
život. Wahhábismus Saúdské Arábie je nebezpečný a pustit si do Evropy 200
mešit... myslím si, že ty peníze raději oželíme,“ uvedl na samotný
závěr půldruhahodinového setkání ministr vnitra Milan Chovanec.
