Martin Komárek k Bartoškovi s Dykem: Kdo dnes nehraje v Ordinaci v Růžové
zahradě, jako by nebyl. Obdivuji lidi, kteří si dokážou sjednat reklamu
zadarmo

ROZHOVOR Píše satiru o Poslanecké sněmovně s názvem Nebezpečné stádo a
současnou politickou situaci v České republice glosuje s humorem. Bývalý
komentátor deníku MF Dnes a nynější poslanec Martin Komárek (ANO) si
myslí, že protestními akcemi se umělci jen zviditelňují. A také oceňuje,
že se prý hnutí starostů dostalo zpod „kurately“ Miroslava Kalouska.

Návštěva dalajlámy, prohlášení ústavních činitelů k Číně a jeho
kritika, kauza Brady, demonstrace na Staroměstském náměstí, výzvy umělců
k „týdnu občanského neklidu“… Co z toho může být hybatelem
současných vzrušených dnů?

Je to prosté, milý Watsone. Blíží se parlamentní a prezidentské volby.

Miloše Zemana jistá část společnosti velmi nenávidí. V den státního
svátku 28. října jeho odpůrci například přinesli na Hradčanské
náměstí jeho podobiznu zasazenou do umělého exkrementu. Zaslouží si to
prezident? Přetáhl strunu on, nebo jeho odpůrci? Může se stát, že v
příštích týdnech přerostou protesty proti němu i ve fyzické násilí? A
nehrozí, že se proberou i Zemanovi příznivci a pojmou obranu prezidenta
poněkud ostřeji? Jak zabránit takovému scénáři?

Vrátil jsem se právě z Británie. Tam je to ještě horší. A vůbec
nejhorší je to v Americe. Na mladou demokracii si vedeme skvěle.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se ministr Herman setkávat s
dalajlámou? Podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní
politici žádné ze západních zemí? Byl dopis čtyř ústavních činitelů
přehnaný?

Každý se může setkat, s kým chce. Pokud pan Herman porušil nějaký slib,
nectí ho to. Na tom gangu čtyř mě nejvíc baví, že se dali tak rychle
dohromady.

Do politického dění nám nyní vstupují umělci: Vojtěch Dyk a Jiří
Bartoška varují před ohrožením našich svobod a – znovu – před posunem
na Východ. Je to správné, či přehnané? Česká divadla „se chtějí
otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před tím samým. Pomohou
podobné věci něčemu dobrému, nebo to spíše vrazí klín mezi umělce a
lidi, kteří mají rádi Zemana?

Kdo dnes nehraje v Ordinaci v Růžové zahradě, jako by nebyl. Obdivuji lidi,
kteří si dokážou sjednat reklamu zadarmo.

Co se může stát 17. listopadu, na který se nyní čeká? Další akce proti
Zemanovi? Již vzpomenuté násilí? Něco na způsob 17. listopadu 2014, kdy
byla Praha plná červených karet?

Veškeré demonstrace a občanské projevy, tím spíše vtipné, pokud
neporušují zákon, vítám a baví mě.

A ať už to bude jakkoliv, jsou poslední týdny začátkem konce Miloše
Zemana? Může se stát, že ho křik umělců, politiků a médií opotřebuje
tak, že v březnu oznámí, že nebude kandidovat? Či kandidovat bude a
prohraje? A jak se vůbec v posledních dnech podle vás zachovala česká
média, když prezentovala tuto vzrušenou atmosféru?

Já žádnou vzrušenou atmosféru nezaznamenal. Uvidíme, jak se pan Zeman
rozhodne.

17. listopad, ať už jakýkoliv, bude. A s ním i bilance demokracie a úvahy,
zda patříme na Západ, či na Východ. Dále se bude mnoho lidí ptát, co v
naší zemi děláme špatně či dobře. Povzneseme-li se nad „pěnu dní“,
kterou jsme nyní čeřili, lze říci něco, co by u té příležitosti lidé
určitě měli slyšet?

Nikdo normální nezapochyboval o tom, že patříme na Západ. Otázka spíš
zní, zda nás Západ bude chtít.

Při koaličních jednáních po nedávných volbách měli k sobě dost blízko
Starostové s křesťanskými demokraty. To stejné nyní platí o názorech
jejich politiků na události okolo 28. října. Myslíte si, že je na obzoru
nová koalice, která by mohla úspěšně fungovat i při parlamentních
volbách v roce 2017?

Ať už se zkoalují s lidovci nebo ne, starostové budou silní. Já velmi
vítám, že se konečně osamostatní zpod kurately Miroslava Kalouska.

Co dělá většinou poslanec Martin Komárek večer o víkendu?

Obyčejně tou dobou píšu knížku. Dodělávám satiru o Poslanecké
sněmovně s pracovním názvem Nebezpečné stádo. Nakladateli Martinu
Vopěnkovi se to líbí, dal mi čas do konce listopadu. Ilustrovat to bude
slavný „Pivrnec“ Petr Urban.
