Slavný mediální expert profesor Jirák: Média pořád jedou linii proti
Zemanovi. A pokud jde o tu „ruskou propagandu“...

ROZHOVOR Veřejnoprávní média drží protizemanovskou linii a je patrná
mírná nechuť vůči vicepremiérovi Andreji Babišovi. Profesor Jan Jirák,
spoluzakladatel oboru mediální studia u nás a momentálně vedoucí Katedry
mediálních studií na Metropolitní univerzitě si všímá v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz nejen informování o českých politických elitách, ale
popsal i fáze přístupu k migrační krizi. Vyjádřil se k vlivům, které
mohou na česká média působit: „Zachovávat co nejliberálnější
komunikační prostor je vyšší hodnota, za kterou stojí za to riskovat i
případné působení nějaké propagandy.“

Podle některých analytiků začíná na sociálních sítích slábnout téma
uprchlíků a migrační krize. Pozorujete takový trend? Pokud ano, čemu to
připsat?

Téma začíná slábnout hlavně v tradičních velkých médiích. Myslím si,
že důvodem je i to, že se mnoho neděje. Nové impulsy, které přicházejí,
patří do roviny politického vyjednávání; a to není tak atraktivní. Jako
bychom si na toto téma trochu zvykli. Takový je asi hlavní důvod. Myslím si,
že nové variace, které se k tématu daly použít, už jsou proprané. Téma
se občas aktivuje tím, že se používá jako nástroj komentování naší
vnitřní politiky a aktualizuje se jako něco, čím se dá měřit postoj
našich politiků. Samo o sobě už nemá tu razanci jako na začátku.

Během průběhu informování o krizi nastaly možná určité posuny v tom, co
a jakým způsobem se psalo a co ne. Lze to rozdělit na několik fází?

Neurčím vám je přesně časově, ale v zásadě první byla fáze obav.
Česká média informovala o tom, co negativního může uprchlická vlna
přinést, a byla trochu katastrofická. Zhruba po zveřejnění známého fota
utonulého chlapečka přibylo hlasů, které byly humanizující a ve prospěch
pomoci. Přispělo k tomu i tradiční protizemanovské naladění velké
části českých médií. Teroristické události trend pak trošku vychýlily.
Třetí fáze je, že se začínají uprchlíci vnímat diferencovaně podle
zemí původu a podle toho, jaká je v jejich zemi konkrétně situace. Jak se
vnímá situace jako složitější, zájem se zmenšuje.

Už jste zmínil pana prezidenta Zemana. Prezidentu Miloši Zemanovi v
posledních měsících značně stoupla popularita, jeden z průzkumů dokonce
uváděl hodnotu přes 70 procent. Co všechno je důvodem? Změnil se přístup
některých médií k prezidentovi?

Myslím si, že ne. Média drží převážně protizemanovskou linii, navzdory
veřejnému mínění. Něco jiného je pražské prostředí včetně toho
mediálního a něco jiného je celá republika.

Zastavila bych se u další klíčové osobnosti české politické scény.
Někteří analytici pozorují změnu rétoriky Andreje Babiše, zvlášť v
kontextu kauzy Čapí hnízdo nebo v souvislosti s projednáváním střetu
zájmů. Když sledujete vystupování Andreje Babiše, je konzistentní nebo
mění způsob sebeprezentace?

Ne nějak výrazně. Trošku se ale posunul ze suverénní odbojnosti do roviny
více stěžovatelské: Dávají mi to sežrat. Určitý náznak bolestínství
se začal projevovat.

S tím souvisí i prezentace ve veřejnoprávních médiích. Na téma
zpravodajství ČT se vedou čím dál ostřejší debaty. Mimochodem senátor a
šéf SPO Jan Veleba dostal počátkem roku anticenu Zlatý citron za neustálou
kritiku České televize. Jak obecně na tuto oblast nahlížet a co by se o
kvalitě a míře objektivity veřejnoprávní televize dalo bez emocí říci?

Česká televize se nedá vzít a vyjmout z celku českých médií, protože
nebude nikdy operovat izolovaně od toho, co dělají ostatní média. Určitá
ostražitost nebo nechuť vůči Andreji Babišovi je patrná, ale myslím si,
že to nepřekračuje meze drobných šťouchanců. Česká televize má teď
období, kdy se snaží nepomíjet podstatné události a zbytečně
nezveličovat věci, které jsou podružné.

Na půdě Sněmovny se nedávno konal seminář o tom, jak bojovat proti
kremelské propagandě. Zněla doporučení, jak pečlivě sledovat média „podezřelá“
ze šíření ruské propagandy nebo návrhy jak weby i mazat a nevést diskusi
s trolly nebo agenty. Jsme v Česku skutečně tak „prolezlí“ Kremlem? Byl
by potřeba nějaký dohled?

Pokud jde o možnost obrany před jakoukoli propagandou, jsem k tomu dost
skeptický. Asi pěstovat a kultivovat v lidech schopnost kritického odstupu od
mediálních sdělení je dobré. Nakonec je to součást mediální výchovy.
Představa, že je možné udělat kroky, které omezí jednu konkrétní zemi v
jejím působení, je iluze. Mám pocit, že zachovávat co nejliberálnější
komunikační prostor je vyšší hodnota, za kterou stojí za to riskovat i
případné působení nějaké propagandy.
