Vy, odborníci přes uprchlíky, čtěte. Zásadní text

Dvorní fotograf časopisu Reflex Jan Šibík se nedávno stal expertem na
migraci. Došlo k tomu poté, co se vrátil ze svých cest po Balkánu, kde
fotil nepořádek, který po sobě uprchlíci zanechali. Proč se z něj stal
odborník na téma po několika zážitcích, které jsou vytržené z kontextu,
na to se na webu A2larm.cz snažila najít odpověď sociální antropoložka
Marie Heřmanová.

„V České republice v posledních měsících rostou odborníci na migraci,
azylové právo a historii uprchlických vln jako houby po dešti,“ píše
Heřmanová a odkazuje na veřejné působení geologa Václava Cílka,
zpěváka Aleše Brichty, entomologa Martina Konvičky či sociologa Petra
Hampla. K nim se nyní přidal i fotograf časopisu Reflex, Jan Šibík, který
z několika svých fotek vyvodil pevné závěry.

Nejednalo se však o jeho první reportáž z uprchlických cest. „Držel
tehdy v ruce tatranku a nakousnutou housku a žehral na nehospodárnost
migrantů i těch, kdo se jim snaží pomáhat – v závěru neváhal zmínit i
průměrnou cenu karimatky v českém maloobchodě,“ dodává Heřmanová. Ve
finále se však za svůj jednostranný, úzce pojatý pohled omluvil.

Podle Heřmanové je ale problém v tom, že Šibík nelhal. Prostě jen popsal,
co viděl, a to bez kontextu. „Jedná se totiž o čistou dojmologii, útržky
informací vytržené z kontextu a Šibíkovy osobní postřehy.“ A za to z
něj v Reflexu udělali vrchního odborníka přes uprchlickou krizi.

„Šibík zmiňuje několik evergreenů – například fakt, že si po sobě
uprchlíci neuklízejí. Nebere přitom vůbec v potaz, že ti lidé možná
několik nocí nespali. Nenapadne ho, že neměli čas si po sobě uklidit. A
už vůbec se nezamyslí nad tím, že kdekoliv, kudy projde za jednu noc třeba
dva tisíce lidí, prostě zůstane nepořádek,“ tvrdí Heřmanová a jako
příklad dodává, že kdyby někudy prošlo stejné množství fanoušků
Ordinace v růžové zahradě, byl by po nich nepořádek úplně stejný.

Šibík zkrátka vidí problém, odmítá se však zamyslet nad jeho
příčinami či důsledky, pouze konstatuje, že je problém. Nenabízí ani
žádné řešení, je tak obyčejným kritikem, který se strefuje do práce
dobrovolníků.

„Nejúsměvněji pak působí jeho rádoby kritika 'sluníčkářů'. Šibík
je obviňuje z jednostranného pohledu na věc, z nevstřícnosti k médiím a z
černo-bílého vidění,“ tvrdí Heřmanová a vysvětluje, že právě
zmíněné neduhy jsou vlastní zrovna Šibíkovi a mezi dobrovolníky aby
sluníčkáře člověk pohledal. Ti navíc mluví do médií, komunikují s
veřejností a obecně o situaci informují, jen se jich nikdo z novinářů
neptá.

„Cílek, Brichta nebo 'bývalá muslimka' Bitarová tak u veřejnosti
požívají větší úcty než arabisté formátu Bronislava Ostřanského,
pravicový sociolog Hampl hravě zastíní světoznámého Zygmunta Baumana a v
televizi o migraci mluví advokátka Samková. Není pak divu, že fotograf,
který strávil na Balkáně několik dní, je brán jako stoprocentní zdroj
informací o situaci na místě,“ dodává Heřmanová. V čem přesně však
tkví chyba, neví, je však zřejmé, že tuto otázku je nutné zodpovědět
si co nejdříve.
