Martin Koller zuří: To je drzost, co po nás chce Turecko. Mají s námi
skrytý záměr. Zapojme se do obrany hranic

ROZBOUŘENÝ SVĚT MARTINA KOLLERA Nové turecké návrhy na řešení
migrační krize, vznesené na summitu lídrů EU, považuje vojenský analytik
Martin Koller za drzost. Chválí cvičení českých ozbrojených složek na
hranicích s Rakouskem a k volbám na Slovensku poznamenává: „Vítězství
pana Kotleby a jeho nacionalistů je jen důsledkem hlouposti a neschopnosti
politických partají, které se označují za demokratické, a přitom
zapomínají, že demokracie znamená vládu lidu, nikoli samozvaných
arogantních elit.“

Jak hodnotit výsledky summitu EU? Kdo koho přetlačil, kdo uspěl, kdo
prohrál, kdo koho, s odpuštěním, přemočil? Jste spokojen s postupem
české delegace?

Článek jsem začal psát v šest ráno a summit podle dosažitelných
informací v té době k žádnému výsledku nedospěl. Můžeme se tedy „těšit“
na cokoli, především z hlediska nápadů kancléřky Merkelové a prezidenta
Hollanda, který vyznamenal saúdského (!) prince Řádem čestné legie za boj
proti terorismu. Výsledky tohoto summitu mohou mít zásadní dopad na
budoucnost civilizované Evropy, kterou naši předkové budovali tisíce let. A
vždy to byla Evropa bez Turecka a bez islámu.

Někdo prozře z bludů z hlediska vlastní inteligence, někdo pod tlakem
reality. Matka desetiletého chlapce, jehož v německém bazénu znásilnil
ubohý, čtyři měsíce sexuálně neukojený muslimský uprchlík patřila
mezi nadšené multikulturalistky zuřivě pomáhající ubohým uprchlíkům a
urážející vlastenecké spoluobčany. Její prozření bylo drsné, ale
zasloužené.

Kancléřka Merkelová nemá děti a tudíž ani budoucnost, naštěstí.
Možná proto ji budoucnost německého ani jiných národů Evropy nezajímá.
Ani předpokládaná inteligence vědecké pracovnice jí k prozření
nepomůže. Zato výsledky nového vlasteneckého politického subjektu
Alternativa pro Německo (AfD) multikulturní eurorasisty v čele s Merkelovou
pravděpodobně netěší.

K tomu nešťastnému klukovi a úchylnému muslimskému prasákovi je třeba
dodat ještě jedno důležité vysvětlení. Ten muslim považoval svůj čin
za legální; a nejen proto, že neměl čtyři měsíce sex. On vycházel z
islámské představy, že v zemi nevěřících si může vzít, co chce. On
jako nadřazený věřící na to má právo, které mu dává Alláh cestou
islámu. To je zásadní problém naprosté většiny současných ilegálů,
ale i mnohých legálních muslimských migrantů, který nechtějí evropští
islamizátoři vidět, natož uznat. Pokud muslim znásilní muslimku, má
problém.

Pokud znásilní nevěřící, problém nemá. Ilegálové přicházejí nikoli
jako vděční uprchlíci, oni přicházejí vládnout a brát si to, na co jim
dal islám právo jako vyvoleným. Přicházejí jako lupiči a násilníci, a
ještě si myslí, že jsou v právu.

Úvodem k hodnocení turecké drzosti ve vztahu k EU a celé civilizované
Evropě je třeba připomenout, že právě Turecko se zásadním způsobem
podílelo na vyvolání války v Sýrii, počínaje syrským „Majdanem“ a
neznámými odstřelovači pálícími do demonstrantů i policistů v Damašku.
V následném období Turecko podporovalo islámské teroristy bojující proti
legálnímu režimu prezidenta Asada. Turecké ozbrojené síly opakovaně
pronikaly na území Sýrie. Tím Turecko vytvořilo prostor pro expanzi
Islámského státu z Iráku do Sýrie a v současnosti i Libye. Nebýt Turecka
a Saúdské Arábie, neexistovala by žádná uprchlická krize a islámská
invaze do Evropy.

Prezident Asad by si již před několika lety poradil s turkmenskými teroristy.
Mrtvých by bylo několik tisíc, což je v tamních poměrech zanedbatelný
počet. Dalších několik tisíc až desítek tisíc turkmenských teroristů a
členů jejich rodin by uteklo do Turecka. Díky Turecku máme dnes v Sýrii
statisíce mrtvých, miliony uprchlíků, hospodářsky zničenou zemi a jsme na
pokraji jaderné války s Ruskem. A turecký prezident přichází do Bruselu a
s gangsterskou drzostí požaduje miliardy eur, hospodářské výhody pro
Turecko a přesídlování milionů nábožensky a etnicky
nepřizpůsobitelných, většinou nevzdělaných a agresivních muslimů do
Evropy.

Drzost Turecka pravděpodobně překročila meze, které jsou schopni akceptovat
i někteří reprezentanti zemí EU. Proto dosud nepadlo rozhodnutí. Turecko se
chová jako neurvalý vyděrač, který stále stupňuje svoje požadavky.
Nejdříve to byly 3 miliardy eur, dnes již 7 miliard a předpokládaný odhad
do budoucna je 7 miliard ročně! Důvodem rostoucí turecké drzosti je ubohá
zbabělost reprezentantů EU a pravděpodobně tlaky z USA. K tomu si můžeme
připočíst náklady na neproveditelnou integraci milionů ilegálů, další
nevratné miliardy mizející na Ukrajině a v Kosovu, sankce proti Rusku a
všemožné humanitární programy na podporu povalečů po celém světě.
Přitom je Evropa zadlužená až po uši. A ještě si někdo myslí, že
Evropa není v krizi a bude líp?

Ze všeho nejdrzejší je turecký návrh, že odveze ilegály z řeckých
ostrovů, ovšem jen ty, kteří tam připlavou v budoucnu. Ty současné by si
měla odvézt EU v rámci tureckého programu přesídlování Syřanů z
Turecka. Zde je třeba si položit zásadní otázku. Proč by se měli Syřané
přesídlovat z Turecka do Evropy a ne do Sýrie? Vždyť tam je třeba každá
ruka k boji proti islámským teroristům a následně na práci při
rekonstrukci země. V Evropě je nikdo nechce, dokonce je nechtějí ani jejich
muslimští bratři v Saúdské Arábii.

Jenže pro Turecko je výhodné zbavit se maxima Syřanů, aby Turci mohli
rozšířit svůj vliv a prostory pro turkmenskou menšinu v rámci obsazení
Sýrie a jejího začlenění do nové Osmanské říše. Některým Syřanům
by se to nemuselo líbit, takže se pošlou pryč. Sýrie měla před válkou
22,5 milionu obyvatel. Jestliže kolem 0,5 milionu jich padlo, nebo bylo zabito
a další údajně 4 miliony jsou uprchlíci, můžeme mluvit o úbytku téměř
čtvrtiny obyvatel. Jenže další jsou Kurdové a Arméni, případně
křesťané, u nichž se počítá s násilným vyhnáním. A další jsou
Turkmeni tvořící základ takzvané umírněné opozice podporované z Turecka.
Počet arabských Syřanů a neturků by se po válce snížil zhruba až o 40%.
A tento prostor se bude snažit zaplnit Turecko.

Takže žádné vracení Syřanů do Sýrie, ale šup s nimi do Evropy. Stejné
je to s Kurdy. Každý kdo není zabit, nebo se nestane Turkem, bude vyhnán,
nejlépe do Evropy. A k vysídleným Syřanům se přidají další početní
ilegálové z Afriky v rámci islamizace Evropy.

Druhou částí úžasného tureckého návrhu je výměna ilegálů dovezených
zpět z řeckých ostrovů do Turecka za uprchlíky v Turecku. Ty by si měla EU
odvézt. EU by si tedy měla odvézt z řeckých ostrovů současné ilegály,
dále si přebírat syrské(?) uprchlíky v Turecku výměnou za ilegály,
kteří se na řecké ostrovy dostanou později, samozřejmě s vydatnou
podporou Turecka a ty všechny usazovat v EU spolu se současnými ilegály v
rámci tureckého programu přesídlování takzvaných Syřanů z Turecka.
Jedná se o turecký návrh na pokračování islámské invaze legální cestou.

Pokud by byli reprezentanti EU k něčemu a plnili svůj základní úkol,
kterým je ochrana životů zdraví a majetku občanů EU, vyrazili by
tureckého prezidenta skrz zavřené dveře, vojensky by uzavřeli hranice s
Tureckem a uvalili na tuto zemi nejtvrdší hospodářské sankce. Turecký
postup, který ohrožuje bezpečnost Evropy, přímo volá po vyloučení
Turecka z NATO. Severoatlantická aliance byla přece ustavena na obranu Evropy,
nikoli pro její ovládnutí násilným islámem! Obzvláště komicky z tohoto
hlediska vyznívá turecký požadavek na pomoc NATO při chytání a transportu
ilegálů. Špinavou práci mají za Turky provádět nevěřící, přestože
Turecko za ni dostane zaplaceno a má k dispozici kolem 800 000 vlastních
vojáků a policistů.

Svoje ozbrojené síly použilo Turecko nedávno ke komedii s několika mrtvými.
Aby se ukázala ochota bránit záplavě uprchlíků ze Sýrie do Turecka,
devět jich údajně turecké ozbrojené složky na hranici zastřelily.
Kupodivu se neozval žádný povyk lidskoprávních organizací nad vraždou
ubohých uprchlíků. Kdyby řecká pohraniční stráž zastřelila devět
ilegálů, došlo by pravděpodobně v Bruselu, Berlíně, ČT a
neziskovkářských organizacích k záchvatu šílenství. Ale ono se
pravděpodobně jednalo o Kurdy, nebo křesťany, kteří nemají na tureckou
nacionálně-islámskou humanitu nárok, takže se na ně lidská práva
nevztahují. Když reprezentantka AfD vyzvala k zastavení ilegální invaze
střelbou, dostalo se jí v Německu označení nacistkou.

V souvislosti s uvedeným ohrožením je opravdu zvláštní požadavek Turecka
na bezvízový styk s EU, případně začlenění Turecka do EU. Samozřejmě
se jedná o realizaci zrůdného programu EuroMed. Po ukončení vízové
povinnosti se budou valit z Turecka do EU miliony muslimů.

Nelze si dělat iluze, že by Turecko něčemu takovému bránilo. Naopak si lze
představit, že turecké pasy dostane kdejaký negramotný Afričan, nejlépe
za peníze ze Saúdské Arábie, aby mohl islamizovat Evropu. Zde je třeba
opět zdůraznit, že Turecko není evropskou zemí z hlediska historie, etnika
ani náboženství.

Turecká politická reprezentace podporuje v rozporu se svými prohlášeními
teroristy v Sýrii; a uprchlíky odtamtud a z jiných zemí směřuje jako
ilegální migranty do Evropy. Zde je třeba zdůraznit, že tito takzvaní
uprchlíci jsou častokrát spojeni s teroristy z Islámského státu a s
takzvanou umírněnou opozicí podporovanou Tureckem a Saúdskou Arábií, tedy
opět s islámskými teroristy.

Turecko tedy zajišťuje rodinám teroristů pobyt v Evropě za peníze
Evropanů, aby se o ně teroristé nemuseli starat a mohli se plně věnovat
boji za islám a Osmanskou říši.

Další početnou skupinu ilegálů tvoří profesionální zločinci z
islámských zemí. Ve všech německých městech pracují skupiny
profesionálních kapsářů a zlodějů. Podle odborníků někteří
vydělají až 30 000 eur za měsíc. Německo se jich prakticky nedokáže
zbavit. Například s Marokem má smlouvu o extradici osob, které dostaly u
soudu trest vyšší než rok, ještě nedávno to byly tři roky. Většina
muslimských kriminálníků se ovšem do této normy nevejde, platí si z lupu
advokáty a mají podporu německých multikulturalistů.

Maroko přebírá zpět méně než 1 % odsouzených zločinců. Část peněz
směřuje i zpět do Maroka. K tomu je třeba přidat ještě kvetoucí obchod s
drogami, který ničí celou Evropu a zásobuje islámské gangy miliardami EUR
ročně.

Dále obchod s porážkami zvířat halal, islámské bankovnictví a
nekontrolované převody peněz systémem havala. Všechny tyto peníze přímo
či nepřímo podporují islamizaci Evropy a islámský mezinárodní terorismus.

Jeden zločin vedle druhého a pachatelé samí muslimové. Ať žije
eurorasismus, pardon, multikulturalismus podle představ Bruselu a Berlína.

Dále je třeba zdůraznit, že za tureckými požadavky je –kromě snahy o
obnovení Osmanské říše počínaje obsazením Balkánu, Sýrie a Iráku –
třeba hledat i obyčejné peníze. O úrovni korupce v Turecku si nelze dělat
iluze, jestliže současná evropská takzvaná demokracie se dá označit za
korupční. V islámských zemích je všemožný bakšiš zcela normální. Ale
turecké vedení musí především ukázat svým občanům světlé zítřky a
podíl na lupu z války v Sýrii. V Turecku je totiž značné sociální
napětí. To se tamním reprezentantům daří tlumit pouze sílící
islamizací spojenou s nacionalismem hodným fašistů a bojem proti Kurdům,
případně jiným národnostním menšinám, mnohdy na úrovni etnických
čistek. Turecko se svojí reálnou politikou stále více přibližuje realitě
fašismu a nacismu jako kombinace ideologie násilí a rasismu.

Různí bojovníci za islamizaci Evropy a turecké zájmy se nám snaží tvrdit,
že Turecko je moderní a prosperující země. To je obyčejná lež. Aby se
průměrná životní úroveň v Turecku dostala na úroveň Bulharska, které
je jednou z nejchudších evropských zemí, muselo by dostat 40 (!) ročních
výběrů daní z celé EU! Turecko je stejně jako Ukrajina vzorovou kolonií
budoucnosti, kde několik oligarchů opírajících se o nacionalismus a
ideologii ovládá obrovský dav bezprávné chudiny. Zisk z lupu v Iráku,
kradené ropy a obchodu s drogami směřuje nejen do kapes tureckých vůdců,
ale něco málo musí dostat i chudina, aby se nebouřila. Válečné
dobrodružství Turecka v Sýrii a Iráku navíc sponzoruje Saúdská Arábie.

Z hlediska drzosti Turecka je třeba opět připomenout jeden zásadní
bezpečnostní faktor. Tím je Lisabonská smlouva. Právě ta omezila možnosti
jednotlivých členských zemí, a tudíž jejich možnost obrany proti různým
formám islamizace nadiktované z Bruselu a Berlína. Ale především se jedná
o program EuroMed, který má integrovat do Evropy země kolem Středozemního
moře, které nejsou členskými státy EU. Kromě Izraele, Černé hory a
Chorvatska se jedná o státy se zhruba 150 miliony muslimů. Vzhledem k
populačnímu boomu jich za dvacet až třicet let bude zhruba dvojnásobek.
Většina z nich je chudá, chudší než Turci, takže budou mít snahu tlačit
se do Evropy. Ve srovnání s realizací zrůdného programu EuroMed je
současná islámská invaze úplná legrace.

V souvislosti s neslavnou Lisabonskou smlouvou je třeba připomenout ještě
jeden důležitý fakt. Prezident Klaus odmítal tuto sebevražednou smlouvu
podepsat. Tehdejší vedení ODS na něj činilo nevybíravý nátlak a dokonce
se objevovaly návrhy na prohlášení prezidenta nesvéprávným.

Svůj podíl na současných bezpečnostních problémech tedy má i tehdejší
reprezentace ODS, ať je již v současnosti stále v ODS, nebo se přesunuli do
ANO. Vedení ODS rovněž dlouhodobě podporovalo snahy Turecka o integraci do
Evropy. A najednou se ODS hlasitě vymezuje proti islamizaci, kterou donedávna
nadšeně podporovala.

Opravdu lze vedení ODS věřit?

Co se týče české reprezentace na summitu, nepředvedla dosud nic, co by se
od ní nedalo čekat. Bezobsažné plky s možností bleskové anální expedice.
Sluhové cizích zájmů čekají, co řekne panstvo z Bruselu a Berlína. Za
vše mluví premiérův názor, že turecký návrh představuje zajímavé
řešení. Opravdu, pane premiére?

Na Slovensku utrpěl volební vítězství Robert Fico, leč do Národné rady
se ,,vecpala" řada subjektů ve velikosti středních či malých stran. Jak
toto dopadne? A propos, neustále slýcháme, že Západu hrozí katastrofa
následkem Brexitu a dalších referend o vystoupení z EU, voleb ve Francii
apod... Lze to brát vážně?

Výsledek slovenských voleb je logický. Je to výsledek společenské
objednávky občanské většiny. Ta se oprávněně cítí ohrožena
islamizací, organizovaným zločinem a chudobou díky politice vedení EU a
mnohých vlastních politických reprezentantů. Odpovídá i současným
volbám v Německu. Body získávají logicky vlastenecké strany. Vítězství
pana Kotleby a jeho nacionalistů je jen důsledkem hlouposti a neschopnosti
politických partají, které se označují za demokratické, a přitom
zapomínají, že demokracie znamená vládu lidu, nikoli samozvaných
arogantních elit.

Vaše úvahy z minulého týdne na téma ,,kudy přes nás budou chodit migranti,
až Bavorsko přivře hranici", se zhmotnily ve cvičení ozbrojených složek
na jižní Moravě, dle Vás ohrožené. Stačí to? Na závěr obecná otázka:
Řada čtenářů se už ztrácí v počtu pokusů o zřízení tzv. domobrany.
Měli jsme tu pplk. Obrtela, následně jiné skupiny... Tak tedy, jak je to
nyní?

Cvičení našich ozbrojených složek lze označit jako pozitivní. Ovšem je
třeba si uvědomit, že máme minimálně kolem 200 km ohrožených hranic a
nedostatek policistů a vojáků, o jejich logistickém zabezpečení nemluvě.
Ani nasazení aktivní zálohy situaci příliš nezlepší. To jsem popisoval v
minulém článku. Dále je zde stále nejasný mandát těchto příslušníků
ozbrojených složek. Musí mít možnost zabránit ilegálům v porušování
zákona a proniknutí na naše území všemi prostředky.

Dále je zde stále ve hře možnost nasazení dobrovolníků s občanských
iniciativ, kteří absolvovali vojenskou službu. V první řadě se jedná o
ČS vojáky v záloze, jimž velí bývalí důstojníci a poddůstojníci. Na
realizaci programu SOS – Stráž obrany státu určená k podpoře ochrany
hranic a strategických objektů pracuje Úsvit a Blok proti islámu.

SOS by podle předpokladu spolupracovala s Ministerstvem vnitra. Vzorem jsou
Švýcarsko a Izrael. Záležitost ovšem není jednoduchá, především z
právního hlediska a pro neochotu současné vlády podpořit vlastenecké
iniciativy.

K osobě pana Obrtela a jeho současných přátel nemám chuť se vyjadřovat.
Na základě praxe vlastní i mnoha zodpovědných členů iniciativy ČS
vojáci v záloze k nim mám negativní vztah. Jen bych připomněl, že
domobrana byla například v Anglii za druhé světové války plně podřízena
ministerstvu obrany a po ukončení ohrožení německým vyloděním část
převedena rovnou do armády.

Představa pololegálních či ilegálních ozbrojených skupin bez vzájemné
koordinace je nejlepší cestou k problémům a následně k likvidaci všech
vlasteneckých branných iniciativ cestou zákona a odzbrojení obyvatelstva.
