Kam zmizely tajné služby IS. Názor

Kupodivu, jen málokdo, aspoň veřejně, na toto téma mluví nebo píše.
Teroristický stát, který vládl části syrského a iráckého území, měl
velmi účinnou výzvědnou službu globálního rozsahu. Kam se poděla? Která
její část byla zlikvidována, která dobyta, která zmizela? Žádná
odpověď.

Anebo si můžete přečíst reportáž z iráckého Mosulu osvobozeného od
džihádistů, která byla uveřejněna v americkém časopisu Foreign Affairs.
S velkým množstvím užitečných podrobností.

Mobilní telefon zakopaný na zahradě

Islámský stát měl tajnou službu podobající se gestapu, tedy, vnitřní,
která byla postrachem obyvatel okupovaných území. Teroristé ale měli také
zahraniční tajnou síť, která působila, možná, ne po celém světě, ale
v jeho dost velké části. Formálně ale jde o jednu službu pod názvem Emni
(překládá se přibližně jako „důvěrná informace").

Máme ale poznamenat, že článek ve Foreign Affairs není zdaleka veledílem
vyšetřovatelské žurnalistiky. Má tři autory: jednoho „nezávislého
Syřana" a dvě ženy s ruskými jmény, jedna je zřejmě Američanka a druhá
z Ukrajiny. Jejich reportáž je navíc napsána tak, jakoby nebyla žádná
Sýrie a úspěšná válka v této zemi, ale pouze Irák, kde jsou hlavními
hrdiny samozřejmě Američani. Vypadá to přibližně tak, jakoby někdo
napsal reportáž z Francie v zimě 1944-45 a snažil se zapomenout na existenci
nějaké východní, ale první, fronty.

Chcete-li se dozvědět více o Emni, pak se raději podívejte, například, na
článek (v podstatě menší knihu) na portálu amerického Střediska pro
průzkum násilnického extremismu. Nevadí, co je to za organizaci,
příspěvek je velmi podrobný, i když pro dnešek trochu zastaralý.

Tento materiál zejména připomíná, že samotná IS byla prostě dílem této
ilegální tajné služby (Emni). Všechno přece začalo americkou okupací
Iráku v roce 2003, když byla zahájena amerikanizace a demokratizace, kdežto
politická, vojenská a výzvědná špička režimu Saddáma Husajna byla
vyhozena na ulici. A pak předvedli příslušníci tajných služeb zabitého
Husajna skvělý výkon: založili tajnou organizaci, která dlouho a gramotně
shromažďovala síly, aby koncem června 2014 vyhlásila svůj „chalifát" na
dobytém iráckém a syrském území.

Zásluha autorů článku ve Foreign Affairs spočívá hlavně v tom, že včas
nastolili před dost velkým obecenstvem otázku: vedení Emni již téměř
určitě opustilo území Sýrie a Iráku a zahraniční síť tam vůbec nebyla.
Nebylo nic slyšet o smrti nebo zajetí těchto lidí. Což znamená, že se IS
může kdekoli a kdykoli obrodit.

Müller, který zmizel

Když už jsme si připomněli rok 1945, podívejme se, o čem se tehdy dohodli
vítězové. A sice SSSR a Američani s Angličany, kteří se nechovali k
Moskvě lépe než dnes, ale přece jen měli se sovětským vedením solidní
balík dohod o tom, co má být uděláno po válce.

Dohody se týkali zejména toho, že nejen špička, ale také tajné služby
Třetí říše mají být odhaleny a zneškodněny. Počínaje Heinrichem
Himmlerem až do vykonavatele, včetně nikoli vysoké šarže. Jejich
organizace byly vyhlášeny za zločinecké.

V našem případě jsou lídři IS a hlavy jeho tajných služeb vůbec
prakticky stejné osoby.

Co se týče světa, v kterém dnes žijeme, pak se to vůbec nepodobá
otevřeným mezistátním dohodám z roku 1945. I když kontakty tajných
služeb existují a ty, buď evropské nebo americké, se velice snaží
spolupracovat v likvidaci sítě Emni.

Ale liší se situace od tehdejší natolik moc? Vzpomeňme si, co se stalo po
roce 1945 ne s těmi, koho soudili v Norimberku, ale s hitlerovskými tajnými
službami. Dohody s SSSR byly, ale jak se plnily, to je jiná věc.

Dá se ještě přít ohledně toho, co ukázala genetická analýza kostí
Martina Bormana. Kam se ale poděla hlava gestapa, Heinrich Müller? A jako by
se vypařila o něco méně známá postava, Hans Kammler, generál SS, který
měl na starosti nacistické zázračné zbraně.

Ten prostě zmizel, bez falešných stop a dvojníků. Zato ale se objevilo
něco jiného, uran, který měli Němci, ale neměli do jisté doby Američani.
Jenže v srpnu 1945 se u nich objevil — a bombardovali Japonsko.

A tak tomu bylo se stovkami příslušníků hitlerovských tajných služeb.
Nevidíme zatím dnes „nový IS," avšak najevo je fakt: není moc jasné, kam
se poděla mocná tajná organizace, jež byla jádrem syrsko-iráckého
Islámského státu. A není jasné, dozvíme se, nebo ne, co se stalo s jeho
hlavními a nehlavními postavami.
