Poslanec Koskuba: Slušná mlčící většina není blbá, ačkoli si to elity
a celebrity myslí. Přál bych si národní revoluci, jakou udělal Orbán

ROZHOVOR „U současných evropských politiků obrat, nastane-li vůbec,
očekávám spíše z daleko prostějších důvodů. Drtivé většině z nich
jde „jen a pouze“ o hlasy, tedy znovuzvolení. Nenamlouvejme si však,
prosím, že by zmoudřeli. Bohužel. Právě proto se obávám, že nás
ještě obrovské problémy s migrací znovu čekají. To pak bezpochyby jistě
nahraje radikálům a pochopitelně i populistům,“ říká poslanec Jiří
Koskuba (ČSSD).

Lze předpokládat, že svět se po vítězství Donalda Trumpa v amerických
prezidentských volbách změní. Radujete se vy osobně z výsledku hlasování?
V čem to ve vás vzbuzuje naději a v čem naopak strach? K výsledku voleb v
USA se u nás vyjádřilo již tolik lidí, že zrovna já asi jen velmi těžko
mohu přijít s něčím novým. Dokonce se mi tak vybavil jeden vtip mého
milovaného kreslíře pana Renčína, kde svatý Petr s Bohem koukají na
hlouček živě diskutujících lidiček a Bůh Petrovi říká: „Zajímavý
národ tihle Češi. Škoda, že nebyli při stvoření světa. Mohli poradit...“.

Sám jsem Amíkům zpočátku volbu právě z těchto dvou kandidátů moc
nezáviděl. Potom, mimo jiné díky jisté jednostranné mediální masáži,
jsem začal svůj názor měnit, fandit svým způsobem „slabšímu“. Navíc,
ač nejsem Američan a v USA jsem nikdy nebyl, i proto, že jsem Donaldu
Trumpovi více rozuměl. Paní Hillary pro mne byla opravdu již velmi ohraná
deska, se stále stejnou a již nesrozumitelnou skladbou. Ale to se přece
stává mnohým, co si z politiky vytvoří doživotní „šolich“.

Proto přiznávám, z výsledku jsem – ač bezvýznamný a daleko za oceánem
– zklamán nebyl. I když ten jejich systém volby lidmi a pak voliteli je pro
mne poněkud nepřehledný. U nás by už dávno byl mnohými intelektuály
jistě podroben zdrcující kritice. Co z toho bude, uvidíme. S panem Trumpem
se neznám a do hlavy mu nevidím. Natož těm, co ho budou ovlivňovat.
Ostatně podobně jsem se radoval, když po panu Bushovi juniorovi byl zvolen
alespoň pro mne sympaťák a ještě k tomu poprvé černoch pan Obama. Přesto
pak právě za něj došlo k takzvanému severoafrickému jaru a následné
migrační krizi. Za což mu neděkuji. Omlouvám se, že jsem již k americké
zahraniční politice značně nedůvěřivý. Podobně pak k jejich
ministryním zahraničí.....

Po celém světě se šíří názory, které u nás například reprezentuje
Tomáš Halík. Tvrdí, že vítězství Donalda Trumpa pro něj byl šok, a že
je to tím, že nevzdělaní lidé jsou manipulovatelní. Předvedl nám Trump
skutečně, že cestou k politickému úspěchu může být systematické
posilování toho, co je v lidech nejhorší? Lidé prý nejsou schopni vnímat
fakta, propadají se do nenávisti v důsledku nechuti k uprchlíkům,
homosexuálům a komukoli odlišnému. : Pan profesor Halík je bezpochyby velmi
vzdělaný člověk. To však neznamená, že nemůže být něčím šokován.
Takový prostě život je. Stejně jako platí, že lidé jsou manipulovatelní.
Nejen ti nevzdělaní, bohužel. Po staletí toho využívají nejen vladaři.
Ale i podvodníci, politici a dokonce i představitelé církve. Takže jistě
ví, o čem mluví. A bude-li, nedej Bože, kandidovat na hlavu České
republiky, možná se sám o něco podobného pokusí.

Nemohu však souhlasit s tím následujícím. Lidé ve většině nejsou
pitomci. Přestože si to dnešní takzvané elity a celebrity mnohdy myslí. A
paradoxně na tom mnohdy staví právě svou existenci. Zcela se jaksi
zapomíná na „mlčící většinu“. Ona totiž stále existuje! Pracuje
nebo se alespoň práci sehnat snaží. Platí poctivě daně, dodržuje mnohdy
i sebepitomější zákony – totiž nikoliv „všetci kradnů“. Také
uznává jistá morální pravidla, tradice. Stará se o svou rodinu, okolí.
Umí v případě potřeby pomoci. Skutečně trpícím, utiskovaným, své zemi
i národu. A s jistou nadějí volí.

Ale jelikož právě tito lidé si většinou pořád na něco nestěžují,
nepochodují polonazí ulicemi, tak se často na ně zapomíná. Nemluví se o
nich a k nim. Jsou moc obyčejní, nenápadní. Jenže i oni mají svou
trpělivost. A taky hrdost. Pak se však nedivme, že když si jich někdo
konečně všimne, osloví-li je – a ke všemu jejich jazykem, tedy
srozumitelně! – pak k překvapení těch rádoby elit zvítězí. Ty, co se
derou do politiky, by to nemělo šokovat. Ale inspirovat. Je-li pro ně
politika skutečnou službou a ne pouze výhodným doživotním „jobem“.

Existují i názory, že Západ čeká nacionalistická protiglobalizační
revoluce… Jenže další názorový proud říká, že politici tak dlouho
vnucovali lidem něco, co lidé nechtěli, ať už se jedná o práva menšin
nebo toleranci k imigrantům, že už těchto názorů mají dost. Lze říci,
kdo má pravdu? Obojí je pravda, pochopitelně. Přestože v tomto případě b)
předcházelo a). Jenom zabedněný hlupák si tuhle prostou rovnici nemohl
umět sestavit. Takže nevím, zda je vhodné jakkoliv argumentovat nějakou
nevzdělaností coby příčinou současné globální společenské krize.
Vždyť dnešní papaláši mnohdy mají vzdělání neskutečně prestižní.
Jenže sebelepší škola nikomu do hlavy nenatluče zdravý selský rozum.
Natož životní zkušenosti, narodí-li se a pak žije její absolvent v
jakémsi skleníku. Z vítězství Trumpa se radují všichni, kdo odmítají
imigranty. Lze říci, že tímto je definitivně jasné, že v Čechách si už
žádný politik, který to myslí vážně, nedovolí přijímat muslimy? Je
možné, že se lidé v Česku už naprosto zatvrdili? A vůbec obecně v
Evropě, viz názory CSU… Může se stát, že už nebudou chtít politici
riskovat případné problémy, které s imigranty přicházejí? Jenže další
informace svědčí o tom, že z Afriky stejně budou přicházet miliony
migrantů a že tomu nebude možno zabránit… Já bych to tak ani
nepřisuzoval vítězství pana Trumpa. Ještě uvidíme, jak se bude skutečně
chovat, až úřad prezidenta USA převezme. A co mu dovolí tamní mocní v
pozadí. Přání bývá otcem myšlenky – na to, prosím, raději
nezapomínejme. Kupříkladu o panu Obamovi jsme již mluvili.

U současných evropských politiků obrat, nastane-li vůbec, očekávám
spíše z daleko prostějších důvodů. Drtivé většině z nich jde „jen a
pouze“ o hlasy, tedy znovuzvolení. Nenamlouvejme si však, prosím, že by
zmoudřeli. Bohužel. Právě proto se obávám, že nás ještě obrovské
problémy s migrací znovu čekají. To pak bezpochyby jistě nahraje
radikálům a pochopitelně i populistům. Demokracie je v tomto prostě
poněkud děravá. Nečeká nás radostné období. Rád bych se mýlil.

Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat k složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Bude
politický mainstream přinucen otočit kormidlo? Jakou odezvu můžeme
očekávat v Evropě a v ČR? Znovu opakuji. Vyčkejme, prosím, alespoň do
jara příštího roku. A rovněž si připusťme, že přece jenom Amerika je
za mořem. Budou-li se konečně USA věnovat hlavně svým vnitřním
problémům a nebudou-li je zamaskovávat a řešit vyvoláváním konfliktů
jinde po světě, může se stát, že na africko-asijskou migraci zůstaneme v
Evropě sami. Ostatně což my tu latinsko-americkou řešíme? To znamená i
konkrétní a úspěšná opatření a kroky pana Trumpa v Americe naše
problémy nevyřeší. Od toho máme své papaláše v Bruselu, doma prezidenty,
kancléře a premiéry. V tomto ohledu proto zase až tak optimistický nejsem.
Hned v době sčítání výsledků hlasů při volbě amerického prezidenta se
řada lidí smála České televizi už proto, že bylo zřejmé, jak moc je
výsledek překvapil. Část veřejnosti podezírá média z toho, že nejsou
objektivní, že ubližují prezidentovi Zemanovi, že straní určitým
zájmům. Jak zvládají informovat o volbě lídra světové velmoci média,
ať už veřejnoprávní nebo soukromá? Myslíte si, že postupně zkusí
hledat jiný přístup, že nebudou tolik proimigrační a podobně? Začnou
být shovívavější i vůči názorům, které hlásají například nulovou
toleranci vůči menšinám či imigrantům? Je mi líto, ale v tomto názor „neurozené
veřejnosti“ na mediální honoraci sdílím. Nejen proto, že mezi ty „plebejce“
patřím. Nevidět to prostě nejde. Bohužel, vyhnout se tomu však také nelze.
Žijeme v době, kdy se na nás valí záplava informací. A jelikož televize
je, co se týče jejich vstřebávání, nejpohodlnější, „mocní“ by byli
pitomí, kdyby toho nevyužili. Žijeme v kapitalismu, kde vše je, bohužel, o
penězích. Na to nazapomínejme, ale pak se ani nedivme. Proto žádný
pozitivní obrat neočekávám. Možná by se alespoň nejen veřejnost měla
začít zajímat o to, kdo, kolik a za co zvláště ve veřejnoprávní
mediální instituci bere. A co má. Když už může používat tu mocnou
troubu šířící lásku, pravdu a spravedlnost. Možná by to bylo
zajímavější, než kolik stojí chlebíček v Parlamentu. A udivující....
Globalizace často bere lidem dobře placená pracovní místa a nová nemá kdo
vytvořit. Menší podniky zanikají a tak pracovní místa nenabízejí. A
zatímco ti majetnější mají víc, část veřejnosti chudne, o čemž se
samozřejmě raději nemluví. Bude vůbec někdo skutečně vážně hledat
řešení i pro lidi, kteří jaksi nepatří mezi těch pár vyvolených? Je
řešením, že se omezí mezinárodní obchod? Do jaké míry lidé
přestávají věřit finančnímu systému kapitalismu?

Omlouvám se, ale tohle je zřejmě otázka na neskutečně erudovaného a
přitom opravdu nezávislého, tedy nikým neuplaceného, ekonoma, sociologa či
analytika. Existuje-li někdo takový vůbec. Já to tedy nejsem. Možná proto
mne taky nikdo neuplácí. Mohu tudíž jedině souhlasit. Ale pochybuji, že se
v nejbližší době objeví nějaký nový Kristus. Který by se vrhl na
řešení tohoto bezesporu existujícího velkého problému. Dotyčný by
totiž dopadl stejně. Ukřižovali by ho. Pochopitelně ti, co na současném
stavu neskutečně vydělávají. Dokonce tolik, že na nějakém novém řádu
ani zájem nemají. Proč taky... Blíží se volby v Německu, ve Francii, v
Rakousku. V kontextu Brexitu, do jaké míry může nastat, že kandidáty typu
Trump budou volit i lidé v Evropě? Vyloučit to nelze. Je však otázkou,
zdali se podobní kandidáti vůbec vynoří. Ve vší úctě k panu Trumpovi
nezapomínejme, že je hlavně miliardář. Naplní-li vůbec kdy naděje,
které do něj vkládáme, bude to mimo jiné právě díky penězům, které do
svého „politického zrození“ mohl vrazit. Ne každý miliardář však
zaručuje, že mu jde hlavně a jedině o lidi. I když to tvrdí. Na to by
voliči neměli zapomínat. V USA se objevily bitky, protože spousta lidí
nedokáže přijmout osobnost nového prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u
nás určitá vrstva společnosti prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí.
Může skončit situace násilím v ulicích i v České republice? Něco se
děje a vůbec mi to nesedí. Pokud mne paměť neklame, když byl zvolen
poprvé pan Obama, k něčemu podobnému v USA od poražených příznivců
republikánů snad nedošlo. Přitom vyhráli ti nekonzervativní, v naší
terminologii tedy takzvaní „pravdoláskaři“. Jak vidno, být
konzervativním a tak i národně cítícím, ještě neznamená, že jste
radikálním, nedemokratickým. To, jak jistá výše jmenovaná menšina tam i
tady odmítá v klidu přijmout výsledek demokratických voleb, svědčí pro
obrovskou slabinu tolik propagované takzvané občanské společnosti. Pak se
ale nedivme, že titíž lidé se snaží likvidovat tradiční základy –
klasickou rodinu, národ, stát. Je Zeman svým způsobem „český Trump“?
Pan prezident mi promine, není. Nikoliv jen proto, že není miliardář a
nevládne velmoci. Ale uznávám, že v mnohém oproti době, kdy byl mým
stranickým předsedou, jako prezident otočil. Kdo ze stávajících českých
politiků je dle vás schopen u nás provést „národní revoluci“ jako
například Orbán v Maďarsku a získat masovou podporu voličů?

Omlouvám se, ale zatím nikoho takového nevidím. Asi ani já to nebudu,
přestože bych chtěl. Nikoliv jenom pro jistě škraloupy u nás v Lidovém
domě. Taky je tu ta Listina základních lidských práv a svobod. Ne, nejsem
právník. Natož ctihodný a ani vajíčkem nedotknutelný ústavní soudce.
Ale představte si, nikde jsem se v ní nedočetl, že většina kvůli
menšinám musí nechat na sobě dříví štípat? Já vím, jsem asi
nevzdělaný a tudíž manipulovatelný...

Trump vysílal poměrně pozitivní signály vůči Rusku, vyjádřil se i k
dění v Sýrii. Řada republikánů má ale postoj odmítavý. Jaký postoj
převáží a jaký byste si přál, aby převážil? Mimochodem v Moldavsku a v
Bulharsku teď vyhráli proruští kandidáti. Spousta lidí na Ukrajině se
bojí toho, že směr politiky USA bude spíš orientovaný na vnitrostátní
problémy USA… Jelikož jsem obyčejný a tím snad i normální člověk,
pochopitelně si přeji zklidnění protiruských nálad. Které se v poslední
době tak náhle a masivně objevily. Vůbec mne nebude štvát, když jak já,
tak děti našich dětí alespoň tady v Evropě dožijí svůj život bez
zničující války. Natož s Ruskem! Nevím, zdali jsem hned proto Putinův
agent. Jestliže ano, tak vězte, že nehonorovaný.

S nadšením bych přivítal, kdyby se jmenované mocnosti věnovaly spíše
svým vnitřním problémům. Mají jich dost. A vně pak jedině těm
společným. Zmírnění zřejmého nebezpečí pro svět vyžaduje jejich
spolupráci, ne věčné soutěžení. I když ani to nikdy zcela vymizet
nemůže. Jen tak na okraj připomeňme pokusy na EU...

Nerad bych byl neobjektivní, ale hlavně Američané často své vlastní
problémy řeší vrtáním se někde jinde. Rozvrtat cokoliv kdekoliv, na to
jsou vskutku machři. To kam se Rusové hrabou. I když se také „snaží“.
Jak to pak ve světě dopadá, je více než zřejmé. Asi to je odvážné
tvrzení, ale zopakuji ho. Jakoby nám najednou Saddám a Kaddáfí trochu
chyběli, nemyslíte?

U nás v České republice se stále debatuje o otáčení na Východ – má
tahle debata vůbec nějaký smysl, když jsme jednoznačnou součástí
určitých struktur? Mají tu problém lidé s oficiální linií NATO? A pokud
ano, je chyba na straně Severoatlantické aliance, nebo jde o vliv ruské
propagandy? Má, jak pro koho. O čem jiném by jistí politici a rádoby
budoucí politici hovořili? O svých předchozích chybách, opomenutích?
Čím by zastrašovali veřejnost, aby se co nejdéle neptala, proč jsme se tak
náhle dostali do současných malérů? A to přesto, že jsme všichni v NATO.
Dokonce i Albánie! A uvažuje se o Gruzii. Pokud vím, NATO je obranný pakt,
že? Brání nás však nějak před teroristy? Pominu-li fakt, že Turci
sestřelili ruský bitevník. Který ovšem útočil nikoliv na Turka, ale
právě na jmenované teroristy. Které nejspíše sami vyzbrojujeme a pak
nazýváme „umírněnou opozicí“. Proto hned pilota zamordovali...

Ještě že si z nich alespoň v tomto naše současná opozice, která jim
zčásti fandí, nebere příklad. To by pak hlavně pan Babiš měl s panem
Kalouskem, místo kvádra oděným v plné polní a po zuby ozbrojeným, ve
Sněmovně větší problém. Než když takhle jen stále dokola opakuje
pořád to samé.

V souvislosti se 17. listopadem, zkusme situaci u nás shrnout. Když Václav
Havel říkal, že musí pravda a láska zvítězit nad lží a nenávistí, kdo
tady šíří pravdu a kdo tady lže? Kdo šíří společenské smíření a
kdo nenávist? A kdo politicky směřuje nahoru a kdo dolů?

Neuražte se, to by bylo na dlouho. To už je samostatné téma. Možná až na
bakalářskou práci z politologie. Ne v Plzni, ale u pana kolegy profesora
Fialy. Byl by určitě zvláště na socana přísný!

Ale taky bych v rámci upřímnosti musel zabrousit i do vlastních řad. A tam
mám už tak vroubků a černých puntíků až plno. Obecně řečeno,
šiřitelů nepravd, polopravd a až nenávisti najdete moc a moc. Jenže snad
stále platí, že tak dlouho se chodí se džbánem pro vodu, až se ucho
utrhne. Já stále věřím, že ta již výše zmíněná „slušná mlčící
většina“ není blbá. Voliče bych proto nepodceňoval. Podívejme se
překvapivě na Ameriku...

Sakra práce, no nevyznělo alespoň tohle optimisticky? Tak snad tentokrát
nebudu obviněn, že šířím blbou náladu. „A tak to ma byť“, jak by
řekl nebohý nadporučík Mazurek z Černých baronů. Dokonce i velitel
odloučené roty měl svou čest a za chybu zastřelil sebe. Ne velitele svých
čet. Ale to už je taky jiný příběh. Tak alespoň doufejme, že 77 let po
17. listopadu 1939 a 27 let po tom v roce 1989 u nás arogance a vulgárnost
nezvítězí nad lží a nenávistí. Když už ta pravda a láska stále váhá.
