Že nemá islám nic společného s terorismem? Tak to pozor na tuto studii

Švédská publicistka Judith Bergmanová dokazuje s odkazem na obsáhlou studii
z vídeňské univerzity, že se západní politici mýlí, když odmítají
spojovat islámský terorismus s islámem.

„Západní politici neustále opakují, že islámský terorismus nemá nic
společného s islámem. Zmiňoval to i americký prezident George W. Bush
bezprostředně po 11. září 2001. Britský premiér David Cameron před
čtyřmi lety po zavraždění vojáka Lee Rigbyho zase hovořil o zradě
islámu. V podobném duchu pokračoval francouzský prezident Hollande, když po
teroristickém útoku na redakci časopisu Charlie Hebdo říkal, že
džihádisté nemají nic společného s islámem.“

Jak dále Bergmanová zmiňuje, také současná britská premiérka Theresa
Mayová věří tomu, že islám nemá s terorismem nic společného. „Přitom
fakta a zkušenosti jsou zřejmé a není ani třeba číst Korán slova od
slova. Mimo jiné se v něm praví, aby muslimové bojovali a zabíjeli
nevěřící. V jiné pasáži jsou následovníci islámu vyzváni, aby
bojovali do té doby, než se všichni podrobí Alláhově náboženství,“
cituje švédská novinářka.

Celý text v angličtině je ZDE.

Jako jeden z argumentů „pomýlenosti“ politicky korektních politiků
zmiňuje Bergmanová studii experta na islám a profesora z vídeňské
univerzity Ednana Aslana. Studie o více než třech stech stranách vznikla
mimo jiné na základě rozhovorů se třiceti muslimy, kteří trávili
nějaký čas ve vězení. Polovina z nich byla odsouzena přímo za spáchání
teroristického trestného činu. Výsledek rok a půl trvajícího výzkumu
není příliš povzbudivý.

Studie ukázala, že džihádisté nejsou, jak tvrdí západní politici, ti,
kdo se odvrátili od islámu. Naopak se potvrzuje, že džihádisté chápou
velmi dobře podstatu islámské teologie. Samotný autor studie varuje před
tím, aby byli teroristé označování jako frustrovaní negramotní jedinci,
kteří nemají perspektivu a vůbec islám nepochopili. Ze studie vyplývá,
že pro pozdější radikalizaci zpovídaných jedinců hrály klíčovou roli
tři faktory.

„Prvním z nich je samotný islám. V první fázi se později radikálové
intenzivně zabývali studiem Koránu. Druhým faktorem bylo prostředí
konkrétní mešity a imámů, se kterými přicházeli do styku. A konečně
třetím faktorem bylo vytvoření příkopu mezi nimi a zbytkem světa.
Přijali přesvědčení, že Západ je nepřítelem muslimského světa.
Zároveň také odmítli demokracii a začali usilovat o založení chalífátu
a prosazení práva šaría,“ uzavírá Bergmanová.
