Takhle začínal Majdan na Ukrajině. Padne facka, hrozí násilí. Snažil jsem
se to vysvětlit Gazdíkovi. 43 miliard neziskovkám, Bartoška... Nezávislý
poslanec už toho má dost

ROZHOVOR Poslanec Petr Adam kritizuje obrovskou nepřehlednost české
politické scény. Navíc i obecně v názorech lidí je vidět rozpolcenost a
diference mezi názorovými skupinami, kdy jedna podle Adama dolézá k
prezidentovi, druhá tvrdí, že má nárok volat až téměř po sesazení
prezidenta, a to je nebezpečné. A pokud padne „první facka“, není
vyloučeno, že se ostré střety mohou začít odehrávat.

Co se to s naší zemí poslední týdny děje? Návštěva dalajlámy,
prohlášení ústavních činitelů k Číně a jeho kritika, kauza Brady,
demonstrace na Staroměstském náměstí, křik na příchozí na recepci na
Hradě, výzvy k „týdnu občanského neklidu“… Co z toho všeho vyvozovat?

Především to vypovídá o obrovské nepřehlednosti, vidíme například, že
nikdo přesně neví, co je obsahem dohody s Čínou. Já jako člověk, který
velmi ctí věci týkající se hospodářské spolupráce, jsem rád, že se
spolupráce s Čínou realizuje, otázkou ale je, co je předmětem dohody. Je
také patrné, že vláda je nejednotná, že si lidovci dělají jako obvykle,
co chtějí, a hrozí odchodem vlády, což ale neudělají, protože to
neudělali nikdy. A svědčí to také o tom, že opozice se už neformuje kolem
lídrů, jako byla ODS, ale kolem starostů a pana Gazdíka, který po
relativně úspěšných volbách nabral sílu. Je vidět těžká rozpolcenost
a diference mezi názorovými skupinami, jedna dolézá k prezidentovi, druhá
tvrdí, že má nárok volat až téměř po sesazení prezidenta. To mi
připadá velmi nebezpečné. Stejné důvody se objevovaly, když začínal
Majdan na Ukrajině.

Jak vážnou věcí je propad ČSSD podle posledního průzkumu, v němž se
strana objevila až na třetím místě za komunisty?

Průzkumy jsou jedna věc, volby druhá. U voleb se vždy straší komunisty,
ale lidé, kteří jsou v levicové části spektra a jsou nespokojeni s
fungováním sociální demokracie, se nakonec zaleknou a zase dají svůj hlas
ČSSD nebo jiné alternativě. Určitě je to ale pro ČSSD signál, že jejich
odklon od klasických levicových témat a spolupráce s Babišem mohou jejich
voliče odradit. Částečně přecházejí k ANO, částečně ke komunistům.
A důležité pro ně bude, jaký postoj sociální demokraté zaujmou k
prezidentu Zemanovi, protože spousta jejich voličů jsou zároveň voliči
prezidenta Zemana a dnes si možná říkají, že věří svému prezidentovi,
ale strana za ním nestojí, a tak svou podporu ČSSD stáhli.

Může se stát, že v příštích týdnech přerostou protesty proti Miloši
Zemanovi zahrnující demonstrace a pokřikování před Hradem ve fyzické
násilí? A nehrozí, že se proberou i Zemanovi příznivci a pojmou obranu
prezidenta poněkud ostřeji? Jak zabránit takovému scénáři?

Toho se bojím a panu Gazdíkovi jsem se snažil vysvětlit, že jejich akce
mohou konflikt vyhrotit. Myslím, že za to nese odpovědnost, protože místo
toho, aby jako ústavní činitel sjednocoval, snaží se zemi rozvrátit.
Nebude záležet na tom, odkud ta „první facka“ přijde, zatím je to na
úrovni mediálních a verbálních útoků, pokud ale padne, není vyloučeno,
že se ostré střety mohou začít odehrávat. Lidé v České republice jsou
napjatí, je zde nervozita a je v tom i paradox, protože ekonomicky zažíváme
jedno z lepších období.

Pokud jde o věcnou podstatu toho, co bylo: Měl se Herman setkávat s
dalajlámou? Podrazil vládu, když se s ním setkal oficiálně, což nečiní
politici žádné ze západních zemí?

Tak jak se snaží společnost vysvětlovat, že nestojí o muslimské migranty
a že jsme sekulární stát, nevidím ani důvod, proč bychom se na vládní
úrovni měli setkávat s duchovními hodnostáři. Politický rozměr
dalajlámovi dávají média, a pokud je to duchovní vůdce, nechť se s ním
setkává kdokoli v soukromí, ale ať to nepoužívá jako politickou páku, to
do slušné politiky nepatří. Ministr Herman trval na tom, že bude setkání
oficiální.

Byl dopis čtyř ústavních činitelů přehnaný?

Pokud šlo jen o to, vyjádřit, že naše vztahy s Čínou nejsou narušeny a
že spolupráce pokračuje dál, nevidím na tom nic špatného. Média tomu
dala patos, že je to výraz servilnosti vůči Číně, musíme si ale
uvědomit, že naše republika má deset milionů obyvatel, a to je jedno
provinční čínské městečko. Musíme si uvědomit, na čí straně je síla.
Podle prezidenta by zde Čína mohla investovat, a pokud chceme, aby tady lidé
měli práci, musíme spolupracovat se zeměmi, jako je Čína, a v žádném
případě bych před tím oči nezavíral.

Vojtěch Dyk a Jiří Bartoška varují před ohrožením našich svobod a –
znovu – před posunem na Východ. Je to správné, či přehnané? Česká
divadla „se chtějí otevřít svobodnému dialogu“ a také varují před
tím samým. Je to správné?

Napsal jsem na Facebook přímou žádost umělcům, aby nestávkovali, protože
by si toho nikdo nemusel všimnout. A jestli budou stávkovat, doufám, že
třeba pan Bartoška nechá stáhnout reklamy, ve kterých vystupuje a má z
nich peníze. Spousta z nich je také závislá na neziskovkách a bylo by
dobré se podívat na jejich fungování. Neziskovkám v ČR jde údajně 43
miliard ročně a já jsem velice blízko rozhodnutí, abych při jednání o
rozpočtu navrhl, že se všechny položky na neziskovky převádějí do
důchodového systému.

Mění se nějak po posledních událostech a nedávných volbách „politická
mapa“, vycházejí nové politické hvězdy?

Lidé názory nijak radikálně nemění, jestli tady v 90. letech bylo 12 %
lidí, kteří stabilně dávali hlasy KDU-ČSL, nezmizeli, a jestli nyní
cítí, že to má smysl, zase je lidovcům dají. Těžko říct, jestli se
objevují nové hvězdy, pan Gazdík se může cítit jako nová hvězda, ale
velice rychle se zase může stát, že lidé pozornost odvrátí jinam. Klidně
se ale může stát, že Starostové budou černým koněm sněmovních voleb.
To je otevřená hra a v tom je politika krásná.

Objevují se pravicové nářky, že křikem na Zemana se jen odvádí pozornost
od Babiše a jeho plánů na EET a další čerpání dotací. Objevují se
levicové nářky, že křikem na Zemana se odvádí pozornost od tíživé
situace chudých zaměstnanců a sociálně potřebných. Ekonomové varují
před další krizí, zástupci průmyslu kritizují politiky za politikaření.
Čili věnujeme v naší zemi v těchto týdnech pozornost tomu, čemu máme?

Podívejme se na zprávy z minulého týdne – četl jsem stále o panu Bradym,
o panu Hermanovi anebo Krausovi, ale že se projednával v prvním čtení
rozpočet, jsem se nikde nedočetl. Je to absurdní, když se mezi sebou koalice
hádá. Obávám se, že lidovci chtějí simulovat roli pana Babiše, který
představuje opozici v koalici, ale ještě silněji, než to dělá Babiš. To
vše je jen počátkem kampaně před sněmovními volbami a myslím, že se
ještě máme na co těšit.

Terčem příznivců Miloše Zemana jsou média, zejména Česká televize.
Selhala a selhávají média, a třeba i ČT, v posledních týdnech?

Česká televize s ohledem na to, že je financována z peněz českých
občanů, by se měla více snažit poskytovat vyrovnanější zpravodajství.
Lidé, kteří zažili minulý režim, jsou už citliví na podávání
jednostranných informací a mám pocit, že se tak v ČT už děje. Většina
celoplošných soukromých médií se naopak nezaměřuje na podstatu věci a
má spíš bulvární charakter. Chybí tady stav novinářů, kde by
převažovala stavovská čest a snaha hledat pravdu. Je to škoda, protože
prostor pro takovou novinařinu tady je.

Blíží se výročí 17. listopadu a s ním i bilance demokracie, naší cesty
ke štěstí a prosperitě a úvahy, zda patříme na Západ, či na Východ.
Povzneseme-li se nad „pěnu dní“, kterou jsme nyní čeřili, lze říci
něco, co by u té příležitosti lidé určitě měli slyšet?

Myslím, že skutečné hodnocení budou moci dělat historici možná až s
mnohem větším časovým odstupem. Pravda je, že došlo k naprosto zásadní
majetkové revoluci, kdy se na pár let zhaslo a pak se zjistilo, že toho tady
moc nezbylo. Na druhou stranu tady dnes byznys funguje a zaměstnanost je
relativně vysoká, žijeme v bezpečné zemi, ale všechno toto pohodlí se
může ztratit, když si hráči světových šachů rozhodnou, že přijde
konflikt. Měli bychom si víc vážit všeho, co tady je. Největší problém
je podle mne rozpad hodnotového žebříčku, zmizel akcent na rodinu,
vítězí honba za penězi a vytrácí se obyčejné lidství.
