Europoslanec Telička: Protestovat proti prezidentovi je normální projev
demokracie. Lidé, kteří nenávidí Zemana, jsou ale menšinou. A Trump...

ROZHOVOR „Vyhostí Trump skutečně až tři miliony nelegálních
přistěhovalců a postaví zeď na hranicích s Mexikem? Počkejme si na to,
jaká bude jeho reálná politika a konkrétní kroky,“ konstatuje zkušený
diplomat a europoslanec Pavel Telička. Podle jeho dalších slov bylo také
vedení Evropské unie velmi překvapené z vítězství extrovertního
prezidentského kandidáta v USA. „První vyjádření vrcholných
představitelů EU vůči nově zvolené americké administrativě nebyla
optimální, ukázala na nepřipravenost,“ dodává ještě známý český
politik.

Souhlasíte s názorem řady komentátorů a politiků, že se svět po
vítězství Donalda Trumpa v amerických prezidentských volbách určitým
způsobem změní? A jak tuto událost vnímáte osobně vy sám? V čem
vzbuzuje rozhodnutí amerických voličů naději a v čem naopak strach?

Svět se změnil a dále mění, čehož je jedním z projevů i zvolení
Donalda Trumpa. Jistě, funkce prezidenta USA je mimořádně vlivná pozice, a
lze tudíž očekávat, že D. Trump bude mít odpovídající vliv na dění v
USA i za jejich hranicemi. Vezmeme-li v úvahu některé jeho až krajní
výroky a představy, můžeme tedy konstatovat, že k řadě změn dojde. Na
druhou stranu, jak už jsem uvedl na svém webu a Twitteru, ze zvolení Trumpa
sice nejsem „odvázaný“, ale kampaň je něco jiného než reálná
politika. Uvidíme, jestli je odpovědné a konzistentní politiky schopen.
Poslední týdny kampaně i první projevy po zvolení ukázaly, že je přece
jen schopen sebereflexe a může být státotvornější. Pokud má USA
sjednotit, musí právě tyto kvality zvýraznit. Jak jsem už uváděl, Donald
Trump by teď měl hlavně uklidnit a ujistit miliony Američanů, které
vystrašil. USA jsou plné vnitřního neklidu, což bude pro nového prezidenta
nová výzva. Sjednocování bude těžké. Nebudu tedy hlouběji hodnotit jeho
výroky a sliby v kampani, počkám si na reálné kroky. Spíše bych nyní
obrátil pozornost k EU a nám samotným. Unie musí být USA rovnocenným
partnerem. K tomu potřebuje být jednotná a akceschopná. V mnoha médiích
nyní můžeme zaznamenat i názory, že nám Trump ukázal cestu k politickému
úspěchu formou systematického posilování negativních emocí a strachu v
lidech, kteří se pak prý propadají do nenávisti i v důsledku nechuti k
uprchlíkům, homosexuálům a komukoli odlišnému. S tím souvisejí také
názory, že Západ čeká pravicová revoluce… Jenže další názorový
proud říká, že politici tak dlouho vnucovali lidem něco, co lidé nechtěli,
ať už jde o práva menšin nebo toleranci k nesnášenlivým náboženstvím,
že už těchto řečí mají dost. Které z těchto stran dát spíše za
pravdu?

Úspěch za takovou cenu nepřijímám, ale bohužel i taková dnešní politika
je. Je však třeba jí čelit, nepoddávat se jí. Vyvolávání negativních
emocí a populismus erodují demokracii, ale nevěřím v dlouhodobější
úspěch těchto metod a nástrojů. Ani nevěřím, že různé formy
nesnášenlivosti jsou pouhou obrannou reakcí na vnucování lidem nechtěného.
Jsou tu hlubší společenské kořeny. Jde i o odraz krize politiky,
postrádáme skutečně silné a demokratické politické lídry, kteří mají
politickou odvahu a rozhodnost prosazovat krátkodobě nepopulární, byť
správné kroky. Politici málo diskutují s občany, neumějí přesvědčovat,
naslouchat, argumentovat, inklinují ke zjednodušením. Pravé příčiny
volebních vítězství a proher tkví v něčem jiném než ve vnucování
názorů.

Myslím, že zvolení Donalda Trumpa překvapilo většinu lidí v EU i v
samotné Americe. První vyjádření vrcholných představitelů EU vůči
nově zvolené americké administrativě nebyla optimální, ukázala na
nepřipravenost. Ale je tu teď prostor, abychom si řekli, co lze od USA vůči
Evropské unii očekávat a jak se to dotkne našich zájmů. I když
připouštím, že Trump je prozatím málo čitelný, snad i těžko
předvídatelný. Právě proto bych však především očekával vyladění
našich zájmů a brzké politické kontakty a jednání, které by toto
ošetřovaly. Není důvod jen čekat, s čím přijde USA. Naopak, vidím
důvod pro aktivitu, ale i vůči třetím zemím, čímž také budeme mít
vliv na USA samotné. To platí například pro obchodní politiku, avšak nejen
ji. Když si vzpomeneme na to, jak bylo veřejné mínění směrováno ještě
před dvěma lety, nebylo vůbec přijatelné přistupovat ke složitému
problému migrace způsobem, jaký teď zcela otevřeně prosazuje Trump. Bude
politický mainstream přinucen poněkud otočit kormidlo? Jakou odezvu můžeme
očekávat v Evropě a v ČR?

Jak už jsem uvedl, Trump byl ve své kampani dost radikální. Něco jiného
ale pak může být – a zatím to tak i vypadá – reálná politika. I v
jednom z prvních rozhovorů pro americkou televizi sice uvedl, že vyhostí až
tři miliony nelegálních přistěhovalců a postaví zeď na hranicích s
Mexikem, ale počkejme si na konkrétní kroky.

Co se týká politického mainstreamu v Evropě – každý, kdo trošku sleduje
migrační krizi a reakce evropských politiků, vidí, že k jistému
názorovému posunu už došlo. A především došlo k pokroku v řešení s
migrací spojených problémů, byť situace ještě není uspokojivá. Jaká
opatření byla již přijata, jsem pro vaše médium již opakovaně zmínil.
Došlo k tomu bez ohledu na Donalda Trumpa a jeho kampaň, která vrcholila
letos v létě. A tak musíme pokračovat. Nepotřebujeme například Trumpa k
tomu, abychom ještě lépe chránili vnější hranici EU či zefektivnili
návratovou politiku, která zatím nesplňuje očekávání.

Je pravda, že NATO „táhnou“ Američané a většina evropských států na
obraně šetří. Členské země by měly do Aliance přispívat ve výši dvě
procenta HDP, ale například České republika své závazky plní jen z
poloviny. Evropské státy už konečně musejí převzít svůj díl
odpovědnosti. Podle řady evropských politiků je namístě i společná
evropská armáda. Já říkám, buďme spolehlivým článkem NATO, a to ve
všech směrech, požadujme to od aliančních spojenců, vnímejme NATO jako
záruku naší společné obrany a bezpečnosti, avšak vytvořme i integrované
vojenské síly EU a nespoléhejme s problémy Evropy a našeho blízkého
sousedství na Američany. V konečném důsledku to posílí i NATO. V
Moldavsku a v Bulharsku teď vyhráli ve volbách proruští kandidáti a
spousta lidí na Ukrajině se bojí toho, že směr politiky USA bude spíš
orientovaný na vnitrostátní problémy a je nebude mít kdo chránit před
dominantním Ruskem…Může to tak dopadnout a jsou jejich obavy oprávněné?
A mají se bát i lidé v pobaltských republikách, že nový americký
prezident nebude mít o posilování NATO ve východní Evropě už zájem?

Jak už jsem uvedl – uvidíme, jak se budou Donald Trump a jeho administrativa
doopravdy chovat, ale já osobně věřím, že USA budou i nadále dbát svých
aliančních závazků. Na Američany jsme se mohli spolehnout a počítám s
tím i do budoucna. Amerika není jen Trump. Některé výroky Trumpa bych
nebral vážně. Bude-li třeba, NATO, a tedy i my, Pobaltí ochráníme.
Sociolog, publicista a europoslanec Jan Keller říká, že na Trumpově
úspěchu má velký podíl nový trend v USA, kdy se mnoho firem stěhuje
zejména do Asie, kde jsou běžné nízké výdělky, a celkově tedy i
výrobní náklady. Proto tam prý začíná markantně ubývat příslušníků
střední třídy, a tak skončil i tolik opěvovaný americký sen. Existuje
podobný problém i v ostatním vyspělém světě? Skutečně se zásadním
způsobem rozevírají nůžky mezi minoritní elitou a většinovou
společností, kde je jen minimální šance k tomu, jak zlepšit svoje
existenční postavení?

Myslím si, že takzvaný americký sen, tedy zjednodušeně řečeno třeba i
to, že z někoho, kdo vlastní jeden dolar, se může stát milionář,
existuje stále a v USA se může naplnit. Stále, myslím, platí, že Amerika
je země příležitostí. Nůžky mezi elitou a větší částí společnosti
se asi rozevírají všude na světě. Obecně vzato – pokud je v zemi svoboda,
lidé se mohou vzdělávat, podnikat a cestovat, věřím, že mohou i zlepšit
své existenční postavení. Stát pro to však musí vytvářet nezbytné
prostředí a musí se umět postarat o podporu sociálně slabých či
znevýhodněných. Úvaha kolegy Kellera je hodně zjednodušená, velmi úzce
pojatá a přinejmenším nepřesná. Ostatně on je i odpůrcem dohod, jako je
TTIP, které vytvářejí ekonomické a obchodní příležitosti, jakož i
pracovní místa. Blíží se volby v Německu, ve Francii i v Rakousku. V
kontextu Brexitu, do jaké míry může nastat situace, že kandidáty typu
Trumpa budou volit i lidé v Evropě? Mimochodem, v USA se objevily násilné
nepokoje, protože spousta lidí nedokáže přijmout osobnost nového
prezidenta. A nemusíme chodit daleko, i u nás určitá vrstva společnosti
prezidenta Miloše Zemana snad až nenávidí. Může někdy vyústit tato
nenávistná atmosféra vůči Hradu v násilí v ulicích i v České republice?

To, že voliči v Německu, ve Francii nebo v Rakousku budou volit populisty, do
jisté míry samozřejmě hrozí. Ale ta tendence se v některých státech
ukazovala už i před zvolením Trumpa (Británie, Rakousko, Francie). V Evropě
chybějí v politice silní středněpravicoví i levicoví lídři, kteří by
byli ochotni udělat i nepopulární rozhodnutí. To, že někdo může
protestovat proti svému prezidentovi a udělá to, považuji za normální
projev demokracie. Nemělo by samozřejmě docházet k jakémukoli porušování
zákona. Co se týká prezidenta Zemana, lidé, kteří ho nenávidí, jsou
menšinou.
