Pasáci a prostitutky, rok 1989... Profesor Keller hovoří k výročí, k
větě „máme se dnes nejlépe v historii“, o přátelích Ukrajiny i o
šíření dobra?

ROZHOVOR „Je zcela pokrytecké, když strany odmítají jít s Babišem do
koalice a pak o něm roztrušují, že mu jde od začátku o menšinovou vládu.
S touhle pomluvou přišla jako první Fialova ODS, po ní to začali opakovat i
někteří další. Tento postup není jenom pokrytecký, je i vrcholně hloupý.
Může vést tak nejspíš k předčasným volbám, z nichž Babiš vyjde
silnější a některé dnes ještě parlamentní strany se stanou stranami
mimoparlamentními,“ říká europoslanec a profesor sociologie Jan Keller.

Opět tu máme výročí 17. listopadu. V jakém stavu je naše demokracie a do
jaké míry jsme se za poslední dobu přiblížili či nepřiblížili k tomu,
o čem jsme snili po roce 1990?

Po roce 1990 snil každý o něčem jiném. Někdo o tom, že bude moci volně
cestovat, jiný o tom, že bude podnikat, další o tom, že bude moci studovat,
co ho baví. Jiní snili zase třeba o tom, že budou moci kšeftovat se
zbraněmi, další zase, že budou moci už konečně bez rizika provozovat
živnost pasáků či prostitutek. Hodně lidem, kteří šli za svými sny, se
prostě vyplnily bez ohledu na to, nakolik slušné byly.

Jiným se sny nesplnily, dneska žijí z ruky do úst, někteří jsou v exekuci.
V každém případě můžeme říci, že společnost je mnohem pestřejší a
zajímavější, než byla předtím. Zajímavější pro sociology, politology,
ale i kriminalisty a psychiatry. Tak holt vypadá demokracie. Ať se to komu
líbí, nebo ne.

Někteří vidí ohrožení demokracie v Andreji Babišovi a Miloši Zemanovi.
Sám Andrej Babiš tvrdí, že právě on chce realizovat to, o čem jsme
tenkrát snili: Fungující ekonomika, úspěšné rodinné firmy,
infrastruktura, fungující státní správa… Co je spíše pravda?

Na to, aby zde byly úspěšné rodinné firmy, infrastruktura a fungující
státní správa, jsme měli už skoro třicet let. Něco z toho se zdařilo,
jinde zažíváme zklamání. Nevěřím tomu, že jeden veleúspěšný
podnikatel zrealizuje to, co se nepovedlo jedné či dvěma generacím politiků,
podnikatelů a občanů. Ale nemám vůbec nic proti tomu, aby to teda zkusil,
když se mu o tom pořád zdá. Jak známo, výkladem snů se zabývá
psychoanalýza, nikoliv sociologie. Ta do pozadí snů nevidí.

Babiš, který je v tuto chvíli nejsilnějším politikem, zmiňuje jen
okrajově, v podstatě vůbec, v souvislosti se sny a realitou po roce 1989
Václava Havla. Akcentuje již zmíněné praktické, hmotně zaměřené
záležitosti. Je to tak, že český národ se nyní již, s prominutím, „vykašlal“
na Václava Havla, jeho představy o lepším světě, o šíření globálního
dobra…? A jde mu nyní o „babišovsky“ praktické zajištění fungování
státu?

Já v šíření dobra jako hlavní náplni politiky nevěřím. S tím
příšli trockisté a maoisté koncem 60. let minulého století a dodnes tuto
nebezpečnou pověru šíří jejich málo přemýšliví následovníci.
Obsahem politiky bylo, je a bude soupeření o prosazení zájmů jednotlivých
skupin společnosti. Politika je tady od toho, aby tyto zájmy byly prosazovány
v diskusi, tedy bez krve. Globální dobro ať prosazují misionáři.
Misionář je úplně jiná profese než politik a ty nejbohulibější
misionářské úmysly nejednou v krvi bohužel končily.

Pravicoví politici tvrdí, že se nyní máme nejlépe v historii naší země.
Do jaké míry je to pravda? A co by nová vláda měla udělat pro sociálně
slabé skupiny obyvatel? Kterým skupinám se dnes žije těžko?

Pravicoví politici se určitě mají nejlépe v historii naší země, to nelze
zpochybnit. Se zbytkem obyvatelstva je to trochu složitější. Matky
samoživitelky, lidé dlouhodobě nemocní, anebo starobní důchodci jsou na
tom trochu jinak. Opravdu bohatá je poměrně malá část naší společnosti,
protože velké zisky odplývají zahraničním investorům. Česká republika
jim odevzdává největší podíl ze svého HDP ze všech evropských zemí.
Střední vrstvy na tom nejsou vyloženě špatně, mnoho jejich potomků však
bude mít problém dosáhnout na bydlení. A nižší příjmové kategorie
mnohdy balancují na hranici bídy, jejich zadlužení je často nesplatitelné.
Inflaci, která začíná nabírat obrátky, pociťují hodně citelně. I
pravicoví politici by se mohli občas podívat na statistiky, které to
dokládají.

„Objem majetku, který přešel do rukou cizinců od roku 1993 vzrostl
sedmkrát, ten v domácím držení zůstal po celých 25 let stejný. Letos
byla naše republika zařazena mezi rozvojové země, protože naše vláda již
nemá na chod ekonomiky vliv a příjmy obyvatelstva dlouhodobě stagnují.
Stali jsme se kolonií,“ napsal ve svém komentáři Jaroslav Bašta. Co vy na
to?

Ano, po hospodářské stránce se až nápadně podobáme kolonii. Nikoliv
ovšem kolonii nějakého státu, ale nadnárodních korporací a těch, kdo
jejich zájmy na různých úrovních zastupují. Teď se pracuje na tom,
abychom se jí stali i po stránce politické. Důležitým krokem v tomto
směru bude přijetí nového azylového zákona, který může znemožnit, aby
vláda významněji rozhodovala o složení naší populace.

Opět se hovoří o orientaci naší země „na Východ“ nebo „na Západ“.
Příznivci EU se děsí referenda, které by dle ANO nemělo postihnout otázku
setrvání v EU, ale nemusí to být konečný postoj. Okamura či KSČM se tomu
vůbec nebrání. A Okamurova SPD, jejíž většina poslanců se pozitivně
dívá na Putina, nejspíše obsadí funkci šéfa bezpečnostního výboru
Sněmovny. Jak se na obě záležitosti díváte? Co říkáte námitkám „liberálních
demokratů“, že český národ není na přímou demokracii zralý?

Nedokážu posoudit. Ovšem pokud skutečně platí, že český národ není
zralý na přímou demokracii, pak mi z toho vcelku logicky plyne, že být
zralý na demokracii nepřímou není zase tak velké terno. V podstatě se tím
říká, že lidé nejsou intelektuálně schopni sami o sobě rozhodovat a
musejí si volit ty, kdo toho schopni jsou. Pokud ovšem lidé nemají dost
rozumu na to, aby mohli rozhodovat o věcech, které se jich týkají, pak
nechápu, jak by mohli být rozumově schopni rozpoznat ty, kteří jsou
kompetentní rozhodovat za ně. To není nic proti zastupitelské demokracii, to
je jen takové listopadové rozjímání.

Hovoří se, že u nás je ohrožena západní „liberální demokracie“.
Může být ale pro nás západ vzorem? Například Marine Le Penová je
stíhána za to, že na Twitteru zveřejnila fotografie amerického novináře
Jamese Foleyho popraveného Islámským státem, včetně uříznuté hlavy. Ve
Spojeném království byl pokutován muž, který veřejně četl vyjádření
Winstona Churchilla o islámu. V Německu byl žurnalista Michael Stürzenberger
odsouzen k šestiměsíčnímu podmínečnému vězení za zveřejnění (jinak
z veřejných zdrojů dostupné) fotografie, na níž si jeruzalémský Muftí
Hadž Amin al-Hussejní podává ruku s Adolfem Hitlerem. Od 1. října platí v
Německu zákon, podle nějž jsou sociální sítě jako Facebook, YouTube nebo
Twitter povinny do 24 hodin odstranit ze svých stránek „kriminální obsah“,
např. „pomluvy“, a to bez ohledu na to, zda jsou zveřejněná fakta
pravdivá, či nikoli. Pokuta může dosáhnout až padesát milionů eur…

To všechno je právě důsledek toho, když se politika chápe jako misijní
poslání sledující jakési nejvyšší dobro. Končí to jako obvykle honem
na lidi, kteří mají o dobru třeba trochu jiné představy. I formální
demokracie může mít svoji hodně pokleslou podobu.

Tomio Okamura nedávno vyzval ke změně statusu veřejnoprávních České
televize a Českého rozhlasu. Je pravdou, že zejména ČT je kritizována za
stranění některým politikům a špinění jiných. Zemanova kancelář si na
ni stěžuje často. Kritizován je i například výběr hostů do pořadů
Václava Moravce. Oproti tomu zastánci ČT tvrdí, že jakákoliv podobná
změna by ohrozila naši demokracii. Jak hodnotit práci ČT a rozhlasu? Je
třeba přistupovat ke změnám?

Na Českou televizi se nedívám a Český rozhlas neposlouchám už více než
deset let. Na jednu stranu z toho plyne, že nejsem kompetentní se k podobným
sporům vyjadřovat. Na druhou stranu asi tušíte, proč jsem tato média
přestal sledovat.

Jak hodnotit poslední politickou produkci Miloše Zemana? Srší bonmoty,
dělá si legraci z novinářů i svého zdraví... Je v kondici vyhrát
prezidentské volby? A bylo by to dobře s ohledem na jeho způsob řešení
povolební situace?

Musím se přiznat, že po seznámení se s konečným přehledem těch, kdo se
o prezidentskou funkci ucházejí, mne nenapadá nikdo, kdo by byl aspoň z
poloviny tak kompetentní jako Miloš Zeman. Horáček je určitě lepší
textař než on, Drahoš je určitě lepší fyzik, Topolánek je určitě
větší vzrůstem. Nic z toho ale nekvalifikuje k zaujetí prezidentské funkce.

Zeman jede do Ruska, s ním chce jet i rekordně velká delegace podnikatelů. I
odpůrci Putina přiznávají, že Rusku se ekonomicky daří, navzdory sankcím.
Jak s odstupem hodnotit to, jak naše politika, ale zejména EU jako celek
zareagovala na události na Ukrajině z roku 2014? A jak dál s Ruskem, když
už budeme mít novou vládu?

Všimněte si, že ani největší přátelé současného režimu na Ukrajině
neuvažují o tom, že by do Kyjeva vypravili delegaci podnikatelů ve snaze
navázat vzájemně výhodnou spolupráci. Myslím si, že to už samo o sobě
dává dostatečnou odpověď na vaše otázky.

Pokud jde o vyjednávání o vládě, média spekulují o tom, že Andrej Babiš
bude chtít politické strany, které s ním nyní do vlády jít nechtějí,
anebo jen bez něj jako premiéra, tlačit k podpoře jeho vlády dvěma
způsoby: Odřezáním jejich lidí ze státní správy a státních podniků a
vyhrožováním předčasnými volbami. Na které má peníze jen on. Jak
hodnotit zatím výkony jak Babiše, tak dalších stran při skládání vlády?
Jak by to mělo dopadnout?

Volby jsou od toho, aby si lidé vybrali, kdo bude zemi v příštím volebním
období řídit. Nemůžeme se tvářit, že žádné volby neproběhly. S
velkým náskokem je vyhrál Andrej Babiš. Já jsem ho nevolil, ale nepatřím
k těm, kteří běhají s červenými kartami jenom proto, že byl zvolen
někdo jiný, než koho by si přáli. Je zcela pokrytecké, když strany
odmítají jít s Babišem do koalice a pak o něm roztrušují, že mu jde od
začátku o menšinovou vládu. S touhle pomluvou přišla jako první Fialova
ODS, po ní to začali opakovat i někteří další.

Tento postup není jenom pokrytecký, je i vrcholně hloupý. Může vést tak
nejspíš k předčasným volbám, z nichž Babiš vyjde silnější a některé
dnes ještě parlamentní strany se stanou stranami mimoparlamentními. Jistě
je ani potom nepřejde chuť šířit dobro.
