Oldřich Maděra: Potřebujeme opravdu jaderné reaktory a přenosovou soustavu?

V jiném svém článku jsem se zabýval riziky provozu jaderných reaktorů.

Nyní bych se chtěl podívat na to, jestli jaderné reaktory opravdu nezbytně
potřebujeme z hlediska zatížení soustavy a jestli opravdu potřebujeme
přenosovou soustavu velmi vysokého napětí (vvn) 220kV a zvláště vysokého
napětí (zvn) 400kV s nimi spojenou. Je to podle mne záležitost tzv. “kupeckých
počtů” a ty nelze obelhat. Vše najdete na www.ceps.cz

Naplánovali jsme si tedy, že budeme průměrně vyvážet každý den roku
2017 1 530MW elektrického výkonu, že jeden blok jaderné elektrárny Temelín
(1000 MW) necháme stát jeden celý rok, že z jaderné elektrárny Dukovany (1
899,7 MW) vyvezeme ihned 1 633,8 MW (81,7%). Skutečnost ve čtvrtek dne 16.11.
byla, že zatížení soustavy bylo 9 555 MW a vyvezli jsme výkon 2 865 MW (30%).
Skutečnost v pátek dne 17.11. byla, že zatížení soustavy bylo 8 600 MW a
vyvezli jsme výkon 3 356 MW (39%). Tím jsme si potvrdili, že obě jaderné
elektrárny, které jsme vybudovali za desítky a spíše stovky miliard korun
opravdu nepotřebujeme, protože je potřebujeme více méně jen na vývoz
elektrické energie.

Mohli bychom přestat vyvážet elektrickou energii a vypnout obě tyto jaderné
elektrárny ihned a nic převratného by se asi nestalo. Oni nás k tomu
sousedé velmi pravděpodobně stejně donutí.

O to více je zarážející, že nejen že jsme si naplánovali velmi drahou
obnovu přenosové soustavy 400/220kV, ale plánujeme dostavbu obou jaderných
elektráren, které vlastně nepotřebujeme. To nemá logiku. Proč to děláme?
To si koupíme další nové auto, pokud s tím starým jsme nechali jezdit
souseda?

Proč pořád používám v tomto článku slovo jsme? No proto, že obě ty
akciové společnosti jsou pořád ještě převážně vlastněny státem a je
to tedy pořád převážně majetek nás všech, občanů a daňových
poplatníků. Je pouze záležitostí pana ministra průmyslu obchodu, jak je v
našem zastoupení řídí. Ať mi to všichni pánové ministři prominou, ale
zejména energetika byla v posledních letech řízena bídně. Poslední pan
Ministr průmyslu a obchodu Havlíček nám sice stihl vyprodat za hubičku
poslední zbytek národního surovinového bohatství, ale pro energetiku
neudělal téměř nic.

Nechtěl jsem věřit svým očím a proto jsem tuto analýzu zpracoval znovu
pro posledních pět let provozu (2012-2016). Výsledky jsou zde. Ty potvrdily,
že v podstatě to stejné se dělo v posledních pěti letech. Menší výjimka
byla v roce 2016, kdy jeden blok Temelína měl technické potíže. Výsledky
shrnuje následující tabulka.

Pokud by se přenosová soustava očistila od těchto vývozů a
přeshraničních toků a pokud bychom koupili asi tak 1000-2000 MW přenosných
kontejnerových plynových turbín po 50-200 MW s otevřeným cyklem, které
bychom mohli umístit flexibilně podle potřeby přímo v areálech rozvoden
400 / 110kV na cca 1-2 měsíce v zimě, tak zjistíme, že nebudeme potřebovat
ani přenosovou soustavu. Distribuční soustava 110kV by pravděpodobně tyto
vnitrostátní toky asi zvládla. Navíc bychom ji mohli dobudovat a více
zasíťovat. Jako záložní síť by pak sloužily sítě 22kV a 35kV. Páteř
by vytvořil budoucí Evropský Supergrid. Ušetřili bychom pak několik set
miliard korun za další jaderné elektrárny a několik set miliard korun za
rekonstrukci přenosové soustavy 220/400kV. Mohli bychom okamžitě zvýšit
důchody a přidat všem, kdo to potřebují.

Dalším krokem by pak mohla být decentralizace výroby elektrické energie na
lokální úroveň a vybalancování toků tak, aby i v sítích 110/35/22 kV
bylo minimální zatížení a snížily by se tak dále ztráty i v těch
soustavách s nižším napětím. I tam nejsou malé. Musíme také
našlápnout do zapojení obnovitelných zdrojů. V tom se toho v ČR také moc
neděje. O tom všem však snad až příště.
