Šéf České pravice Simkanič: Komunisti jsou pro své voliče jen
kováříčci, kovář je Babiš. Kreatura jménem Kalousek zničila pravici.
Kníže Šláfenberk, strana zvaná Mumie Svobody...

ROZHOVOR Pro podporu Andreje Babiše ze strany prezidenta Miloše Zemana má
předseda neparlamentní politické strany Česká pravice Michal Simkanič
jediné vysvětlení, které prozradil v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz. „Asi
existuje něco, za co by se současný pan prezident styděl, a jeho spolupráce
s panem StB Burešem není až tak úplně dobrovolná,“ říká Simkanič. A
nebere si servítky, ani když mluví o majiteli Čapího hnízda, Miroslavu
Kalouskovi, Tomiu Okamurovi nebo Mirku Topolánkovi.

V jakém stavu je podle vás demokracie v Česku? Přiblížili jsme se, nebo
vzdálili tomu, o čem jsme snili po roce 1989?

Podle mého názoru jsme se minimálně deset, možná patnáct let docela
poctivě přibližovali tomu, co jsme asi chtěli, ale posledních deset let se
zřejmě vzdalujeme. A je to čím dál horší a čím dál bolestnější
podívaná na to, co se děje. Na druhou stranu v tuhle chvíli nevím, jestli
máme hovořit o zpochybňování, volby asi byly svobodné, ale začíná
oprávněně narůstat obava, aby ještě i ty další svobodné byly. V
každém případě pro nás – pravicové politiky – jsou základními
hodnotami demokracie, ale také svoboda. A těch svobod nám zcela jistě
začíná opravdu valem ubývat a ta nová vláda, která má přijít,
vyvolává velmi rozporuplné pocity.

Překvapil vás volební výsledek? Považujete sněmovní většinu, která se
od prvních dnů začala v Poslanecké sněmovně – hnutí ANO, SPD a
komunisté – formovat, za ohrožení demokracie a svobody? A co to může
přinést České republice v budoucnu?

Velmi se obávám, že tyhle trendy mohou velmi posilovat. Málokdo je natolik
znalcem historie, aby věděl, že i opravdový nástup nacismu na jaře 1933 se
odehrával až do poslední chvíle téměř podle demokratických pravidel.
Skončilo to tím, že krátce po požáru Říšského sněmu si Bundestag
zdánlivě překvapivě odhlasoval, že pan Adolf už může všechno, že
Bundestag sám sebe odstavuje na vedlejší kolej, a pak už to všechno bylo
jen horší a horší. Dost podobné to bylo u nás o patnáct let později v
roce 1946, kde tehdejší společnost nepochybně nepředpokládala, že volba
komunistů bude tak hrozná a že to bude na čtyřicet let. Naši dědečkové
si mezi sebou vyprávěli, že to potrvá do švestek. A to je velmi
zneklidňující. Mohou hrozit opravdu nepěkné věci, když současný vývoj
bude pokračovat.

Ale situace tehdy byla podstatně jiná. V Německu, stejně jako v celém
světě ve třicátých letech, probíhala hospodářská krize, u nás v roce
1946 byla zase veřejnost zklamána Mnichovem, kdy tehdejší demokracie na
Západě tváří v tvář Hitlerovi hodila Československo přes palubu, takže
lidé se rozhodovali ve světle tehdejších pohnutých událostí a zkušenosti.
To se dá částečně pochopit. Ale jak si vysvětlujete dnes, kdy ekonomika
prosperuje, je nejnižší nezaměstnanost a rostoucí životní úroveň,
svoboda slova, projevu, cestování, že lidé nostalgicky vzpomínají na
minulost a třicet procent z těch, kteří přišli k volbám, podpořilo
bývalého komunistu a spolupracovníka StB Andreje Babiše, který navíc
legalizuje okamurovce a komunisty?

Existuje klasické české pořekadlo, že občas lidé nevědí roupama, co
dělat. Fakt je, že aktuálně ekonomický stav nepochybně je lepší, než
kdy byl. Na druhou stranu právě proto někteří lidé reagují, jak reagují.
Navíc se velmi obávám, že jedním ze světově vyhlášených fenoménů
českého prostředí je notorická závist, to je to, co velmi dlouho bylo
podhoubím bolševických a jiných zrůdných pudů. Ono to dnes může být
trochu podobné a v této prapodivnosti, kdy jedna osoba, o které slovenští
kamarádi říkají, že jsou šťastní, že ji tam už nemají, tady dobývá
pozice a kupuje si čím dál větší vliv. Ale samozřejmě že na tom
volebním výsledku se podílejí i jiné faktory než ty, o kterých se mluví
nejvíc. Toho člověka volí ze třetiny jeho vlastní zaměstnanci a jejich
rodinní příslušníci. Tohle je pochopitelně trochu pod tlakem. Někdo zase
podlehne laciným populistickým trikům. Já jsem od toho pána neslyšel
jedinou konstruktivní větu, ale vykládat, co všechno je špatně, trvale si
hrát na ublíženého, se v Čechách líbí. I když ho osobně považuji za
bezcharakterního sociopata a hlupáka, nicméně za hlupáka s velmi
rozvinutými mocenskými instinkty, ale s velmi schopnými poradci a ti tvoří
výsledek, který vidíme. Částečně bych se trochu zastal té druhé party,
o které byla řeč. Pokud jde o SPD, považuji za nepřijatelnou osobu jejího
šéfa, ale na druhou stranu mám pocit, že v jejích řadách jsou skuteční
vlastenci, lidi, kterým vadí, a přiznám se, že mně to také do určité
míry vadí, že se vytrácejí v našich občanech hrdost a úcta ke své
vlastní zemi, což má jednak důsledky, o kterých jsem mluvil, jednak to
způsobuje, že se vlastenectví bere tak trochu jako nadávka. Přitom je to
vysoká hodnota. Takže nechci úplně SPD jako celek lacině kritizovat, pana
Okamuru samozřejmě ano, to je čistý obchodník, kterému je všechno jedno.
Nemám nejmenší pochyby, že jeho osobním cílem jsou výlučně a pouze
peníze, ale jsem přesvědčen, že v řadách tohoto spolku jsou docela až
úctyhodní lidé. S tou fašistickou nálepkou bych v tomto případě byl
velmi opatrný, myslím, že tomu tak úplně není.

Jaká je podle vás odpovědnost Miloše Zemana jako prezidenta za současnou
vnitropolitickou situaci? Jeho kritici tvrdí, že přispěl velkou měrou k
dalšímu vyvolání závisti a nenávisti, třeba venkova k tzv. pražské
kavárně, k nedůvěře vůči tradičním politikům a svou velkou podporou i
k úspěchu Andreje Babiše? Jak se díváte na to mocenské spojení Miloše
Zemana a Andreje Babiše?

To je na tom pro mne to nejsložitější a nejhůř uchopitelné. Bez mučení
se přiznám, že před pěti lety, když volba prezidenta kulminovala do polohy,
že buď on, nebo jistý Šláfenberk, já si neodpustím tu přezdívku, i já
jsem patřil mezi voliče Miloše Zemana a neměl jsem s tím nejmenší
problém. A z té polistopadové trojky ho pořád považuji za druhého
nejlepšího hned po panu profesoru Klausovi. Ale je pravda, že se v poslední
době dějí podivné věci, některé jsou vysvětlitelné, asi každý dnes
vidí, že pan prezident je starší a starší, na druhou stranu mám pocit,
že je pořád racionální, tím spíš nejsem schopen pochopit jeho podporu
Babiše. O panu ultrašéfovi StB z Čapího hnízda není sporu o tom, že
používal, používá a bude používat praktiky, které se naučil v dobách
svého mládí, je zvyklý mít na každého složku, mít na každého sešitek
atd. Mám jediné vysvětlení, které mi nedělá v hlavě problém, že
existuje něco, za co by se současný pan prezident asi styděl. Možná je to
nějaká prkotina, nemám pocit, že by to byl člověk, který by kradl, lhal
nebo si vymýšlel. Jediné vysvětlení pro mne tedy je, že jeho spolupráce s
panem StB Burešem není až tak úplně dobrovolná, že to není jen strategie
mířící k prezidentské volbě. Nejsem schopen to nijak dokázat, ale je to
jediné, co mi hlava bere.

Tak si vysvětlujete fakt, že kvůli Andreji Babišovi byl prezident podle
ústavních právníků ochoten ohýbat i ústavu?

Ano a doslova v lokajském stylu. To mi absolutně neladí s jeho osobou. To,
že se dnes dopouští výroků, které až zesměšňují ústavu, je
lokajství. A proto si to nedokážu vysvětlit jinak než tím, co jsem řekl.

Litujete dnes, že jste volil Miloše Zemana? A budete ho volit znovu?

Nelituji a volit už ho asi nebudu. To už bych asi nedokázal. Pro mne v tuto
chvíli z té současné dosti tristní sestavy kandidátů je jediná šance,
že to může být trochu jinak a prospěje to posílení svobody a demokracie,
prostě Mirek Topolánek. I při jeho historických omylech, ke kterým se dnes
hlásí. Já jsem s ním spolupracoval v jeho začátcích, měl jsem z něj i
lidsky velmi dobré pocity. Ve chvíli, kdy se stal premiérem, ho asi
uchvátila moc a jiné vlivy. Jeho šance nejsou nulové, ale bude to mít velmi
těžké. Jsem ochoten mu pomáhat, a to všemi způsoby, kterými budu schopen.

Vy jste pravicově zaměřený člověk, ostatně jste předsedou neparlamentní
strany Česká pravice, proto bych se chtěla zeptat na Demokratický blok,
který středopravé strany ODS, TOP 09, KDU-ČSL a STAN vytvořily v
Poslanecké sněmovně jen kvůli volbě orgánů dolní komory. Jak tento krok
hodnotíte?

Já to osobně svým docela blízkým přátelům, kteří tvoří nejvyšší
vedení v ODS, velmi vytýkám, mám od nich ujištění, že to je krátkodobá
záležitost. Považuji to za obrovskou chybu, protože podle mne druhý
největší škůdce hned po panu kapitánu Burešovi je jistý Kalousek, který
velmi poškodil pravicovou politiku. Občas mám pocit, že pan Babiš nemá
lepšího agenta ve svém zdánlivě největším oponentovi. Ten člověk je
morální kreatura, mnohokrát poškodil zájmy pravice a dělá to opakovaně.
Demokratický blok je podle mne obrovská chyba ne snad proto, že vznikl, to se
jakž takž dá pochopit, ale chyba je dopustit, že Kalousek je jakoby šéfem
tohoto bloku. To je hrůzostrašné. Ale věřím, že to je epizoda, které se
všichni chytli a která už velmi brzo nebude pravda. Je to složitější.
Dokonce i v TOP 09 jsou slušní a úctyhodní lidé, jen si opakovaně volí
špatné vedení. Starostové jsou až na výjimky docela úctyhodný subjekt, v
obcích odvádějí chvályhodnou práci. S lidovci je to trochu složitější
a ODS má stále k reálné konzervativní pravici nejblíže a věřím, že i
bude mít. Ale samozřejmě pokud se vyvaruje takovýchto chyb.

Vy si nemyslíte, že by demokratické parlamentní strany měly zvolit nějaký
společný postup i do budoucna, aby nebyly úplně převálcovány ve
sněmovně blokem ANO, okamurovců a komunistů?

Ale to jistě. Obrovský paradox je právě v tom, že sám se dlouhé roky
snažím podílet na nějakých integračních procesech. A vím, jak je to
strašně komplikované, bohužel ze všeho nejvíc před volbami. A paradox je
v tom, a někteří politologové na to oprávněně poukazují, že kdyby byly
bývaly tyto strany takové uskupení udělaly dřív, tak by ten skoro stejný
počet voličů stran Demokratického bloku, jako mělo ANO, neznamenal velmi
malý počet mandátů jako dnes, ale znamenal by skutečnou sílu, skutečnou
protiváhu. Bohužel tak, jak to je, je potvrzením těch paradoxů, které D’Hontův
volební systém skrývá. Když se to, co se má udělat před volbami, udělá
až po volbách, a přiznejme si, tak trochu ze zoufalství, je pozdě. I když
jim samozřejmě fandím s výjimkou těch, které jsem jmenoval. Budu opět
dělat všechno pro to, aby se tyto aktivity odehrály před volbami.
Koneckonců nás za necelý rok čekají zdánlivě málo významné volby do
senátu. Ale on to může být ten poslední pokus, jak tady vůbec zachránit
svobodu a demokracii. Takže uvidíme.

Ale s touto výzvou vytvořit podobný blok přišel před volbami právě vámi
kritizovaný šéf TOP 09 Miroslav Kalousek, a pro společnou spolupráci
demokratických stran se byl ochoten vzdát i své účasti v tomto uskupení.
Ale ODS to tehdy striktně odmítla. A kdyby to udělaly, měly by dnes se
stejným volebním výsledkem osmdesát poslaneckých mandátů, tedy jak jste
sám upozornil, téměř stejně jako hnutí ANO. Neobrátilo se proti ODS a
ČSSD dnes to, co prosadili Václav Klaus a Miloš Zeman v době opoziční
smlouvy, tedy změnu volebního zákona, který je namířen proti malým
stranám a jejich koalicím?

Zapomíná se na to, že úprava volebního zákona byla paskvil. Ale bylo to
myšleno úplně jinak. Dnes tak nenáviděná opoziční smlouva byla
relativně racionální věc, protože tehdy vstoupily do sněmovny prapodivné
subjekty jako Mumie svobody, což je, myslím, docela vtipná přezdívka pro
tehdejší subjekt, a cílem té změny byl většinový systém, což není nic
špatného, ten mají i nejvyspělejší země světa – Spojené státy a
Velká Británie. Jenže tehdy v mých očích velmi zlovolná a velmi
škodlivá aktivita tehdejšího prezidenta Havla způsobila, že tento záměr
byl prostřednictvím tehdejšího Ústavního soudu zcela vykostěn, vznikl z
toho paskvil, ve kterém zůstaly jen nesmysly, které se opravdu obracejí
proti současným politikům. Ale ten primární cíl udělat většinový
systém, který sám o sobě je principiálně zcela v pořádku, se bohužel
nepovedl. A ano, dnes to má bohužel tyto následky. A za druhý problém v
souvislosti se zpětným vnímáním tzv. opoziční smlouvy považuji to, že i
když byl ten záměr v zásadě obhajitelný, už tehdy poměrně velká část
médií k němu byla nepřátelská. Takže to vnímání opoziční smlouvy je
do určité míry výsledkem tehdejší interpretace, která se přenáší do
dneška a veřejnost ji vnímá velmi zkreslenou optikou.

Nic proti většinovému systému, ale problém je, že ústava jasně říká,
že volby do Poslanecké sněmovny se konají na základě poměrného
zastoupení, volby do senátu na základě většinového systému. Ovšem
problémem opoziční smlouvy nebyla jen šance zavést většinový systém i
do voleb do Poslanecké sněmovny, ale i toleranční patent, ve kterém se ODS
zavázala, že nevyvolá, ani se nepřipojí k návrhu na vyslovení nedůvěry
vládě, což dávalo téměř neomezený prostor tehdejšímu premiérovi
Miloši Zemanovi.

Už sám název toleranční patent byl absurdní, protože kdysi dávno to
Josef II. myslel trochu jinak a bylo to o církevních svobodách. Ten název
byl tehdy zneužit a zkreslen.

V příštích dnech bude jmenován premiérem Andrej Babiš, sestaví nejprve
menšinovou vládu, ale i když nezíská ve sněmovně důvěru, má už od
prezidenta jisté, že dostane i druhý pokus, a vzhledem k tomu, že šéfem
sněmovny je Radek Vondráček z hnutí ANO, má velkou šanci i na třetí
pokus. Co se podle vás bude dít?

Do hlavy tohoto pána nevidím a ani bych si to dokonce snad nepřál. Jeho
pudové chování je těžko odhadnutelné, ale třeba překvapí. Já bych
rozhodně neházel do jednoho pytle celý ten konglomerát sedmdesáti osmi
poslanců. Dokonce i tak bych si troufl najít docela úctyhodné lidi, kteří
mají něco v hlavě a kterým bude při tomhle vývoji čím dál tím hůř.
Na druhou stranu mám pocit, že ten první pokus není myšlen úplně vážně,
to ani nemůže být. Není sporu o tom, že ve sněmovně bude sílit nervozita
a že tam budou padat nejrůznější nabídky velmi dobře zobchodovatelné.
Budou se tam dít věci, které by měly iniciovat složité procesy v menších
stranách. Myslím si, že cílem je druhý pokus a že pak ta vláda, která
může vzniknout a asi i vznikne, může přebírat některé totalitní
praktiky z minulosti, a to se mi pochopitelně hluboce nelíbí. Ale obávám se,
že tohle se bude dít.

Nepřipadalo vám paradoxní, že Babiš, který na rozdíl od minulých
sněmovních voleb, kdy ho podpořili mnozí podnikatelé, tentokrát vyhrál
volby díky levicovým voličům, říká se, že vysál voliče komunistům i
sociálním demokratům, ale okamžitě po volbách prohlásil, že programově
nejblíž je mu ODS?

Jedna z radostí, kterou přinesly tyto volby, byl propad šmejdů, kteří se
neštítí používat jako symbol jedno z nejsprostších slov na světě, což
je pro mě cokoli komunistického. Na druhou stranu si to vysvětluji trochu
jednodušeji: protože pamětníci moc dobře vědí, že StB byla vždycky
vyšší level z těchto šmejdů, tak si prostě řekli, proč kováříček,
když to může dostat kovář. Ale je dobré, že komunisti jsou možná na
dobré cestě opustit scénu. To je jedna z mála věcí, která mě těší na
volebním výsledku. V případě sociálních demokratů je to jiné, to je
nepochybně demokratický subjekt, bohužel čím dál tragičtěji vedený, tam
je mi toho výsledku lidsky líto, navíc pro demokracii jako celek je to škoda.
Stejně jako Sparta potřebuje Slavii, v regulérní demokracii, až se
konečně vrátíme k politické politice a ke skutečným hodnotám, pak
sociální demokracie bude mít opět skutečné místo v regulérním
politickém systému.

V ODS se dnes objevují dva naprosto odlišné názory. Jeden názor, který
zatím převládá, že by ODS neměla vstupovat do vlády s hnutím, jehož
představitel byl obviněn z dotačního podvodu, prosadil EET a další
občanskými demokraty kritizované zákony, navíc to slíbila před volbami
svým voličům. A vedle toho druhý, pragmatičtější názor, který říká,
že je potřeba zabránit spolupráci hnutí ANO, okamurovců a komunistů,
takže je třeba raději s nějakými podmínkami přistoupit na vládní
spolupráci s Andrejem Babišem. Jaký názor je vám bližší?

Říká se mi to nerado, ale oba ty zdánlivě protichůdné názory jsou
správné. A v tom je obrovský problém. Ono je to opravdu tak, že zdánlivá
iniciativa, za kterou nevidím nic jiného než prostou matematiku, říká, že
jakákoli jiná dvoučlenná koalice v současném rozložení sněmovny není
možná než těchto 103 – ANO a ODS. Takže ze strany pána z Čapího
hnízda bych na tom nic nehledal. Ale u ODS je to opravdu strašně složité.
Ono nejde jen o nějaké bránění bolševikům, jde o to, že kdyby se ODS
sebeobětovala, jinak se to nedá nazvat, asi by vznikly nejmenší škody v tom
bohužel nepochybně čtyřletém období, které před sebou máme. Ale stalo
by se to doslova za cenu sebeobětování. ODS by to jako celek nepřežila. Na
druhou stranu, když se to nestane, zůstane ODS oprávněná hrdost, na kterou
má nárok, ale hrozí jí marginalizace v opozici, což ne všichni voliči
udýchají. To je něco jako schizofrenní stav a myslím si, že
nadcházející kongres ODS bude vzhledem k tomu, že tohle je velký vnitřní
problém, velmi složitý, jak to vyřeší. Ale kdybych to měl s určitou
znalostí poměrů tipnout, tak myslím, že dnes ve straně převáží pojmy
jako hrdost a čest a že ODS do vlády s Babišem nepůjde.
