Zrůdnost politické korektnosti. Selhání a manipulace. Američané se tomu
dokázali vzbouřit, jsou zase nejdál. Ondřej Hejma očekává po Trumpově
vítězství velké změny všude ve světě

ROZHOVOR Ve vítězném projevu Donald Trump slíbil, že se bude snažit o
přátelské vztahy se všemi zeměmi bez výjimky. „Zní to jako strašlivá
fráze, ‚kacířské‘ je to taky dost, ale co když to myslel Donald aspoň
částečně vážně? Reálně si od něj slibuji především tvrdý boj proti
nelegální migraci, a pokud v téhle věci půjde Amerika příkladem, je to i
šance pro nás v Evropě, protože by tím byl nastaven nový standard,“
říká v rozhovoru pro ParlamentniListy.cz publicista a frontman skupiny
Žlutý pes Ondřej Hejma.

Po brexitu tu máme letos další překvapivý výsledek, který by před
nedávnem nikdo nečekal. Je to průlom, politická revoluce? Co rozhodlo o
vítězství Donalda Trumpa? Politická revoluce je to určitě, ale jestli se
Trumpovi povede skutečně změnit americkou politiku, to se teprve uvidí. Má
k tomu nicméně všechny předpoklady. O jeho vítězství rozhodla osobní
odvaha, mimořádné mediální schopnosti a evidentní schopnost a vůle
vyhrávat. To vše jeho soupeřka neměla. Proč nevyhrála Hillary Clintonová?
Skandál s e-maily, únava z vlády demokratů, chybějící charisma? Nebo
kvůli tomu, že je žena? Hillary Clintonová byla v Bílém domě nebo
poblíž něj přes dvacet let a za tu dobu už se člověk okouká. Navíc tam
zažila „impeachment“ svého manžela, prohru s Obamou v prezidentském
souboji, a nejednu tragédii v roli ministryně zahraničních věcí, zkrátka
spíš nepříjemné a neúspěšné věci. Přestože měla v rukou doslova
všechno, velké peníze, přízeň médií a podporu celebrit, nebyla schopna
oslovit americké voliče, kteří jí to s krutostí sobě vlastní spočítali
všechno najednou. Sázka na hlasy menšin a feministek nevyšla.

Opět selhaly předvolební průzkumy. Je to tím, že byly záměrně
ovlivňované, protože nerozhodnutí voliči se přiklánějí k
předpokládanému vítězi? Nebo tím, že se někteří lidé báli nahlas
říci, že budou volit „nekorektního“ Trumpa? To, že se někteří lidé
bojí říct jak budou hlasovat, je známá věc, a poctivý průzkumník s ní
musí pracovat. Absolutní selhání těchto „odborníků“ – pokud to
nebyla rovnou manipulace –, jakož i neskutečný aktivismus mainstreamových
médií, ukazuje, že Amerika potřebuje nejednu změnu.

Jaké změny v americké politice teď můžeme očekávat? Už dříve jste
řekl, že se Trump nebál otevřít některá dříve „kacířská“ témata,
jako jsou „vývoz demokracie do zemí, které ji nechtějí, migrace ve všech
souvislostech, reforma NATO, krize EU, vztahy s Ruskem a další...“ Co
konkrétně bude Trump dělat a s kým, doposud nevíme. Ve vítězném projevu
slíbil, že se bude snažit o přátelské vztahy se všemi zeměmi bez
výjimky. Zní to jako strašlivá fráze, „kacířské“ je to taky dost,
ale co když to myslel Donald aspoň částečně vážně? Reálně si od něj
slibuji především tvrdý boj proti nelegální migraci, a pokud v téhle
věci půjde Amerika příkladem, je to i šance pro nás v Evropě, protože by
tím byl nastaven nový standard.

Co znamená vítězství Trumpa – jehož první manželkou byla Češka, tři
jeho děti mluví perfektně česky – pro nás? Od této jeho „Czech
connection“ bych si zas až tak moc nesliboval, i když je to milé.
Realistický pohled na NATO a EU, jakož i přehodnocení různých
nevýhodných obchodních smluv a mezinárodních konvencí, které měly
vesměs svůj původ a důvod k existenci někdy v polovině minulého století
– radostně očekávám.

K volbám letos zamířily, více než dříve, dvě Ameriky. Ostatně to známe
od nás. Mezi sebou se příliš nestýkají, nebaví se a příliš se ani
neznají. Jak velký je to problém pro americkou demokracii? Jednotícím bodem
těchto různých situací je zrůdnost tzv. politické korektnosti, což je
lživý orwellovský jazyk, který nám elity vnucují, nejspíš proto, aby
zamlžily nesmyslnost své politiky. To, že nám byl slovník násilně
obohacen o nová slova jako Rom, gay, whistleblower, a ty staré výrazy byly
někým prohlášeny za nepřijatelné, je prostě blbé, ale dá se to vydržet.
Když se ale ilegálnímu migrantovi říká „nedokumentovaná osoba“, a
žádá se pro ně volební právo v zemi, jejíž zákon v první vteřině
svého pobytu v ní porušila, to už hraničí se zločinem.

Jde o „poslední vzpouru bílých mužů“, jak napsal Tomáš Klvaňa? Nebo
spíše sledujeme trend, ve kterém lidé volí neotřelé silné osobnosti?
Můžeme podobnou vzpouru očekávat i v jiných zemích? Na všechny tři
otázky odpovídám kladně. Problém je, že je zatím málo lidí jako Donald
Trump, kteří tu vzpouru dovedou realizovat. Amerika je prostě nejdál, jako
vždycky.
