Pane Vondro, Vy jste prý největší přítel USA v Česku... A exministr
odpověděl cosi šokujícího. Přidal se i Václav Klaus ml.

Ať už vyhraje Donald Trump nebo Hillary Clintonová, nebezpečí války
povážlivě vzroste. My bychom se však raději neměli spoléhat na to, že
nás Američané přijdou v případě nějakého nebezpečí zachránit a
místo toho začít zvyšovat svoji obranyschopnost. V předvečer voleb
příštího amerického prezidenta se na půdě Vysoké školy ekonomické v
Praze někdejší ministr obrany Alexandr Vondra, bývalý ředitel soukromého
gymnázia PORG Václav Klaus mladší a odborník na severní Ameriku Jan
Hornát pokoušeli odhadnout, kam budou Spojené státy další čtyři roky
směřovat a jak to ovlivní situaci ve světě.

Na úvod debaty její moderátor Lukáš Kovanda, hlavní ekonom finanční
skupiny Roklen připomněl, že WikiLeaks na základě diplomatické depeše z
března 2009 označily Alexandra Vondru za největšího spojence USA na české
politické scéně. To však bývalo. Vondra zdůraznil, že Amerika se změnila,
on je u Američanů zapsaný jako poměrně razantní kritik Obamovy
administrativy a tak by o něm dnes ambasador Schapiro jen těžko psal, že je
největší americký spojenec.

Proč už bývalý český ministr obrany není tak nakloněn Americe? Vondra
objasnil, že zkrátka proto, že se tam opět, sic skrytě, vrací zpátky
marxismus – v podobě politické korektnosti, multikulturních teorií či
ochrany různých minorit, což on považuje za veliký problém. Plný průchod
této proměně přitom dal dle něho současný americký prezident Barack
Obama, který „to nějakým způsobem ztělesňuje“.

Vondra uklidňuje, že v Česku naštěstí něco takového zatím nezpozoroval,
což přikládá naší pozici uprostřed Evropy, která brání tomu, aby na
nás „tyhle laviny“ úplně dolehly. Může tak jako vysokoškolský pedagog
být mnohem otevřenější, než kdyby působil na nějaké západní
univerzitě. Nicméně i v Čechách učí studenty ze západní Evropy, a když
prý řekne něco otevřenějšího, švédské studentky okamžitě zvednou
ruku a osočují ho, co si to dovoluje.

Vondra odhaduje, že nastolený trend v Americe je zřejmě nezvratný. V
Evropě bychom proto dle jeho názoru měli všichni zbystřit, protože Amerika,
která se uměla jasně orientovat v tom, co je správné a co je špatné v
určitých kritických situacích a která třikrát vytáhla za starý
kontinent důležité horké kaštany z ohně, je patrně minulostí. „Evropa
nemůže zůstat Evropou, tak jak je. Každý si ji namaže na chleba, až dojde
k nějakému střetu,“ varuje bývalý český ministr obrany.

Momentka z debaty: zleva – Alexandr Vondra, Václav Klaus ml., Jan Hornát a
Lukáš Kovanda

Autor: Lucie Štěchová

I podle Jana Hornáta dochází k proměně tváře Ameriky, přičemž
produktem této přeměny je republikánský kandidát na amerického prezidenta
Donald Trump a vůbec celé hnutí kolem něj. Odborník na severoamerickou
oblast poukazuje na to, že Trump ve své kampani cílí na „zdravé americké
jádro“ – bílou střední třídu – která se cítí být vládou
pozapomenuta na úkor různých menšin. Pokud si myslíme, že po volbách
dojde k utlumení těchto pocitů naštvanosti a vzpoury proti establishmentu,
hluboce se mýlíme. Hornát upozorňuje na to, že se tyto proudy v americké
společnosti mohou vrátit s ještě větší razancí, než jakou sledujeme
nyní, kdy zhruba šedesát až pětašedesát procent Američanů nenávidí
prezidentské kandidáty.

Z nevraživého postoje Američanů vůči oběma potenciálním vůdcům Vondra
vyvozuje, že Clintonová i Trump to v případě svého vítězství budou mít
strašné těžké. A protože autorita vládce navenek se odvozuje od jeho
postavení doma, radí, abychom se alespoň pro nejbližší budoucnost
spoléhali hlavně sami na sebe. Zvláště pokud vyhraje Donald Trump. Jeho
politika totiž není dle Vondry hodnotově založená, přece jenom je to
byznysmen, a tak se může stát, že za dobrou nabídku nás prodá Rusku nebo
Číně. Měli bychom tedy začít plnit své závazky vůči Severoatlantické
alianci – tedy dávat 2 % HDP na obranu.

Zatímco Rusko představuje nebezpečí vojensky, čínská expanze má dle
Vondry jednoznačně ekonomickou povahu. Jinými slovy, Čína má přebytek
hotovosti a snaží se ji nákupy udat v zahraničí. U nás je prý kolem toho
spousta „keců“, ale kromě Slavie tu Vondra žádnou investici nevidí.
Kriticky také hodnotí to, že se u nás často vedou iracionální výměny
názorů, v nichž figuruje dalajláma nebo Peking jako fíkový list pro
domácí politický souboj, ale chybí tu debata o tom, jaké jsou přínosy
čínských investic a ve kterých oblastech jsou nežádoucím bezpečnostním
rizikem.

Bude válka s Ruskem?

Při debatách o zahraniční politice Spojených států se často hovoří o
tom, že Donald Trump spíše než Clintonová dokáže urovnat vztahy s Ruskem.
On sám to o sobě také tvrdí, podle Hornáta ale v jeho vizích existuje
vnitřní rozpor. Odborník varuje, že Trumpův tlak na členské země NATO,
aby dostály svým závazkům a dávaly 2 % HDP na obranu, by mohl vyvolat u
Vladimira Putina pocit nebezpečí. A vůbec prý nemusí záležet na tom, že
by šlo o rozkaz USA, že navyšování rozpočtů na obranu by bylo jen naoko a
že pro Rusko by to žádnou bezpečnostní hrozbu nepředstavovalo. Dle
Hornáta se dá čekat, že Putin by to jako hrozbu vnímal a mohlo by být zle.

I proto si myslí, že Trump jako prezident by byl větší bezpečnostní
hrozbou než Hillary Clintonová. Byť ta má ve vztazích s Ruskem sama máslo
na hlavě. Hornát připomíná, že když se stala ministryní zahraničních
věcí u Obamy, pokoušela se o restart vztahů s Ruskem, což ale absolutně
nevyšlo. Z toho mu vychází, že jestli se Clintonová stane prezidentkou,
vztahy mezi Ruskem a USA budou nadále špatné.

Václav Klaus mladší naopak míní, že zvolením Hillary Clintonové jsme
válce o něco blíže. V této souvislosti syn našeho někdejšího prezidenta
podotkl, že oproti minulosti můžeme sledovat zavádění povinné vojenské
služby. Zároveň nám po republice jezdí čím dál víc kontingentů a
občané jsou v médiích vyzýváni, aby je šli pozdravit. Takové manévry se
dle Klause dají vnímat jako příprava na nějaký „boží konflikt“,
který, jak pevně doufá, si nikdo nepřeje. Bývalý ředitel prestižního
gymnázia s nadsázkou uvedl, že lidé snad radši půjdou studovat
makroekonomii, než aby si šli lehnout do zákopu někam do východní Haliče
a zkusili to vzít útokem na východ. A zavtipkoval, že za taková slova se
dnes nasazuje hlava ruského agenta.

Alexandr Vondra navázal konstatováním, že vztah mezi Českou republikou a
Spojenými státy je vztah asymetrický. Na toto konto upozornil, že když si
tady žijeme tak nějak blahosklonně v povětří, což názorně dokládají
výroky prezidenta Miloše Zemana nebo ministra financí Andreje Babiše,
kteří si prý nelámou hlavu vztahem s Amerikou, nesmíme si dělat iluze, že
si americký prezident, ať už Trump nebo Clintonová, vzpomene na Českou
republiku, až to budeme potřebovat.

„Trump má alespoň českou dceru, tak je tady určitá naděje, že kdyby
došlo na nejhorší, tak nás vynechají,“ zavtipkoval Václav Klaus mladší.
„To jsou ty sázky na příbuzenské kontakty,“ reagoval Vondra s tím, on
sám by na toto moc nesázel, protože tu rodinu zná a ví své. Podle
exministra naštěstí nějaká bezprostřední kolize nehrozí, obě země
mají problémy, které musí řešit.

Rada americkým diplomatům v Česku

Vondra také podotknul, že pokud by Donald Trump usedl do prezidentského
křesla, mohlo by dojít k obměně složení amerického velvyslanectví v
Česku, což by Vondra uvítal, neboť diplomati by se možná konečně začali
věnovat tomu, čemu se američtí diplomati dle jeho hlubokého přesvědčení
věnovat mají – důležitým bezpečnostním otázkám.

V jedné společné česko-americké studii, které se před dvěma lety
účastnil, doporučoval Američanům, aby se američtí diplomaté – místo
toho, aby pochodovali v čele Prague Pride – věnovali důležitým
bezpečnostním otázkám, protože jinak u nás přicházejí o konzervativce,
kteří tu byli dvacet let pilířem atlantismu. Toto doporučení muselo
nakonec ze studie na popud americké strany pryč.

Na závěr svého vystoupení Vondra uvedl, že jsme v „sendviči“ mezi
Německem a Ruskem. A zatímco americké vojenské boty po našich hřbetech
nikdy nepochodovaly, ty německé a ruské ano. Dokud tedy bude Amerika
zastávat pozici globální velmoci, stojí za to usilovat o to, aby měla
zájem nás chránit. Proto Vondra usiloval o to, aby byl na našem území
umístěn radar – zařízení, které by chránilo i Ameriku a pak by jí na
nás záleželo. Bohužel „stupidní a hloupí Češi“ výstavbu radaru
odmítli.
