Financial Times: Erdogan šel proti Rusku kvůli urážce

Turecký prezident Recep Tayyip Erdogan mohl zostřovat vztahy s Ruskem z
osobních důvodů, píše vedoucí katedry mezinárodních vztahů Univerzity
Bilkent v Ankaře, britský historik Norman Stone pro podnikatelské noviny
Financial Times.

V kuloárech tureckého hlavního města, vzpomíná Stone, se dlouho mluvilo o
případu, který se stal v době, kdy Turecko a Sýrie se ještě mohly chlubit
dobrými sousedskými vztahy. Jednou se manželé Erdoganovi rozhodli strávit
volný den ve společnosti syrského prezidenta Bašára a jeho ženy Asmy.

„Říká se, že poté poslala Asma Asadová manželovi e-mail, ve kterém ho
prosila, aby to už nikdy nedělal (setkávat se s Erdoganovými — pozn. red.)",
píše historik. Podle pověstí si tehdy paní Asadová postěžovala, že
Erdoganovým chybí vkus i vzdělání: muž je bandita, který za celý život
přečetl jen jednu knihu, žena je zblázněná do nakupování, ale přitom je
staromódní a nevkusně oblečená.

Ať je to jakkoliv, Bařáru Asadovi se podařilo se zachránit, a to díky
Rusku, pokračuje odborník. Později Turci sestřelili ruské letadlo, údajně
kvůli porušení vzdušného prostoru na sedmnáct vteřin.

„Prezident Vladimír Putin se také ukázal jako člověk, který nezapomíná
urážky. Přečetl více než jednu knihu a mluví více než jedním jazykem:
vidí věci skrz naskrz", píše Stone. Odpověď Moskvy udeřila na turecký
export a také vedla k tomu, že více než čtyřista hotelů pouze v jediné
Antale, oblíbené ruskými turisty, je vystaveno na prodej.

Norman Stone se vrací k historii rusko-tureckých vztahů: je pravda, že
státní činitelé za carské vlády si dělali nárok na Konstantinopol, ale
hodnotili i rizika a dávali přednost kontrole Turecka z povzdálí — přes
autonomní Arménii nebo dokonce Kurdistán, a nechtěli mít problémovou
kolonii. V roce 1833 ruská vojska také zastavila egyptsko-syrskou armádu na
cestě k obsazení Istambulu a v roce 1920, když se Osmanská říše
definitivně rozpadla, přišla na pomoc Turecku a ochránila zemi před útoky
Řeků a Arménů, za nimiž stála Britská impérie.

„Je třeba se zamyslet, jestli by vůbec Turecko mohlo existovat bez pomoci,
kteou tehdy Moskva poskytla Ankaře", uvažuje historik.

Podle názoru Stoneho tak tvrdé jednání Ankary v situaci s ruským letadlem,
které uzavřelo mnohaletou historii rusko-turecké spolupráce, je motivováno
nejen tím, co Turecko předložilo jako oficiální verzi — narušením
vzdušného prostoru. Historik se domnívá, že je to souhra mnoha faktorů —
nepřízeň Erdogana vůči Asadovi, kterého podporovalo v Sýrii Rusko, a
také pocit urážky a ressentimentu.
