Popularita Zemanovi může vydržet. Politolog popsal, jak nad ním vyhrát

ROZHOVOR Jak porazit prezidenta Zemana ve volbách? To ví politolog Lukáš
Jelínek, který svůj recept popsal v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz.
Zároveň se vyjádřil k jeho aktuálnímu vystupování v médiích: „Média
jsou pro Zemana dar.“ Zájem tisku a televize o Zemana ale považuje za
přehnaný. Neodpovídá podle politologa v podstatě formální pozici, kterou
má v českém ústavním systému.

Prezident Zeman poskytl v poslední době více rozhovorů pro tisk i televizi,
než je obvyklé. Některá jeho prohlášení opět znamenala poprask.
Prospívá mu podle vás větší mediální prezentace?

Určitě. Miloš Zeman je politik, který žije z toho, že mu média věnují
pozornost. Je to typický politik mediálního věku, protože se umí
vyjadřovat ve zkratce, v bonmotech, a to je přesně to, co často diváky nebo
čtenáře zajímá více než nějaké dlouhé sofistikované komentáře a
projevy. Z tohoto hlediska jsou vlastně média a mediální přízeň pro
Miloše Zemana darem.

Českou hlavu státu kladně hodnotí 70,2 % dotázaných Čechů. Toto číslo
je nejvyšší od začátku jeho působení v pozici prezidenta ČR. Loni v
listopadu jej podporovalo o tři procenta méně dotázaných. Může mu
popularita vydržet?

Myslím si, že může. Jednak Miloši Zemanovi pomáhají témata, která jsou
ve společnosti frekventovaná, především migrační politika a
bezpečnostní otázky. Tam on dokáže předkládat natolik srozumitelné
recepty, že je spousta lidí nejen pochopí, ale také se pro ně nadchne. A
pak už zapomenou na dávný bonmot Miloše Zemana, když říkal: „Každý
problém má každé své rychlé a většinou špatné řešení.“
Společnost je znepokojená a v takové situaci, když dokáže přitáhnout
pozornost a mluvit s lidmi srozumitelně, má pochopitelně navrch. Když to
shrneme, Miloši Zemanovi nahrávají jeho politická témata a také mu
pomáhá to, že co se týká jednoduchosti a srozumitelnosti ve vyjadřování,
těžko se mu hledá na politické scéně konkurence.

Zajímavý příměr přinesl komentátor Hospodářských novin Petr Fischer,
který zmínil na adresu prezidenta: „Politický golem kvůli laxnosti
premiéra vyrostl do obludných rozměrů.“ David Veselý pro změnu na
Britských listech napsal aktuálně text s názvem: „Hrad se stal svorníkem
českého rasismu a nenávisti.“ A s názvem obsah souzní. Naopak jeho
redakční kolega Karel Dolejší spíš vybízí k tomu, že je nutné Zemanovu
politiku porazit. Jak ale na to? „Je třeba postavit proti němu
konsenzuálního demokratického kandidáta v příští prezidentské volbě,“
navrhuje právě Dolejš. Vy byste měl nějaký recept pro budoucí rivaly
prezidenta Zemana?

Jak porazit prezidenta Zemana? Jedině tím, že politici budou přinejmenším
tak aktivně komunikovat s veřejností, jako to dělá prezident. Chápu, že
dejme tomu členové vlády nemají tolik času, aby objížděli republiku tak,
jako to dělá prezident Zeman. Na druhou stranu si ale nejsem jistý, zda svou
práci při komunikaci s veřejností odvádějí poslanci nebo senátoři,
kteří by mohli spoustu věcí vysvětlit. Rozumím veřejnému zájmu,
protože lidé chtějí někoho, kdo bude mluvit srozumitelně a navíc Miloš
Zeman je už od začátku 90. let velmi populární osoba i kvůli osobním
setkáváním v sálech a na náměstích. Trochu se divím mediální
posedlosti Milošem Zemanem a všem těm textům o „vyrůstání golema“
atd. a o tom, co vše může způsobit. Texty často nezohledňují ústavní
roli prezidenta v republice. Miloš Zeman je sice možná zajímavá osobnost,
která štěpí veřejné mínění a přitahuje na sebe pozornost lidí. Na
druhé straně prezident České republiky má kompetence velmi slabé. Zájem
médií, který je často kritický, je zároveň i přehnaný. Jeho pozice
odpovídá pozici v českém ústavním systému a ta je spíše formální.
Média by mohla svůj zájem klidnit, aby nebyl zbytečně nafukovaný emocemi,
ať už negativními nebo pozitivními. Kdyby se všichni ústavní aktéři
drželi svých kompetencí a postupovali v nich, může být větší pozornost
upínána například na vládu.

V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz prezident přidal jedno vyjádření,
které vyvolalo okamžité reakce, a to zejména část rozhovoru, v níž se
redaktor PL Radim Panenka Zemana v návaznosti na migrační krizi dotázal na
pokus zoufalých pákistánských uprchlíků o sebevraždu. Prezident v reakci
zmínil: „Pokud se tito dva pákistánští uprchlíci pokusili oběsit,
možná to byla demonstrativní sebevražda. Víte, když se skutečně
oběsíte, tak to většinou nepřežijete (smích).“ Je to reakce, která
vyvolá rozpaky, smích, nebo většinu lidí naštve?

Je to typická zemanovská reakce, kdy má prezident potřebu okomentovat
jakoukoli situaci, i když o ní ví třeba hodně málo. Myslím si, že nic
zvláštního tento výrok nepřinese. Tento typ jeho komentářů je celkem
běžný a nemusel by nás nijak vzrušovat.

Bezprostředně na tento výrok prezidenta reagoval Jaromír Štětina: „Ale
fuj, pane prezidente,“ napsal na sociální síti k Zemanově smíchu nad
pokusem o sebevraždu dvou migrantů. Štětina také odmítl prezidentovo
tvrzení o tom, že se v Pákistánu nebojuje. „Ať se jede podívat do Swatu
či severozápadních provincií,“ vyzval europoslanec hlavu státu. Co si o
tom myslíte?

Nejdříve se ozvou protipóly Miloše Zemana, jako je pan Štětina. V těchto
případech mám dojem, že podporujeme nejrůznější vystoupení tradičních
humoristických dvojic, které u nás máme z minulosti jako Voskovec a Werich,
Šimek a Grossman, teď Zeman a Štětina. Jeden něco řekne, druhý zareaguje.
Myslím si, že útržkovité reakce na prezidenta ničemu moc nepomáhají, jen
tomu, že to, co vlastně Miloš Zeman nakousne v rámci štěpení společnosti,
za něj nějaký politik například z TOP 09 dokončí. Pak je odpovědnost za
výsledek společný.
