Analytik: V Bruselu už nyní vzniká cosi, co není naprosto pod kontrolou lidu,
natož voličů. Seznamte se s nejmocnějším mužem z blízkosti Junckera

Říká se mu Monstrum. Nebo také Rasputin, Princ noci, Šedá eminence či
Velký lhář. Posledních čtrnáct dní, od jeho nominace na funkci
generálního sekretáře Evropské komise dne 21. února, se v Bruselu nemluví
o nikom jiném. Seznamte se: Martin Selmayr, profesí právník, národnost
německá, věk 47 let. Proč náhle tolik povyku v bruselské bublině? O tom
všem ve svém textu pro ParlamentníListy.cz píše publicista a analytik Josef
Brož.

Jde totiž o všechno. Již na podzim tohoto roku se bude rozhodovat, kdo stane
na čele Evropské komise na dalších pět let. Začala válka o bruselské
trůny. V kuloárech, ale dnes již i na veřejnosti má jméno: Selmayrgate!
Jmenování nového generálního sekretáře je předzvěstí postupu, který
by měl do roka a do dne stvrdit výsledek evropských voleb, v nichž se již
dnes očekává vítězství křesťanských demokratů!

Čerstvý generální sekretář Selmayr, jenž bude mít na starosti 33 000
bruselských úředníků, patří totiž k nejmocnějším, nejvlivnějším a
zároveň nejbližším lidem, kteří se pohybují kolem Jeana-Clauda Junckera,
šéfa Evropské komise. „Rozhodl jsem se vybrat si někoho, kdo zná dům a
má široký záběr všude v Evropě,“ řekl po jmenování na tiskové
konferenci familiárně Juncker. A vzápětí si ještě zažertoval: „My dva
máme jednu společnou věc: oba dva máme nepřátele.“ Mají i společné
názory, spojuje oba i místo určení. Jeden bez druhého nemůže být.

Byl to právě Selmayr, jemuž se přikládá autorství současné „bruselské
architektury“, v níž jsou jednotliví komisaři „pod dohledem“
místopředsedů. Posiluje to roli mocenského centra, jež je tím pádem
mnohem méně ohrožováno zástupci členských států, kteří komisaře
navrhují. Napětí mezi členskými státy a byrokracií je značné. Selmayr
se zasloužil zejména o to, že byl před čtyřmi roky na návrh Evropské
lidové strany (PPE) Juncker jmenován předsedou Evropské komise.

A dnes nejde o nic jiného než o zachování kontinuity příští Evropské
komise. Selmayr, jenž pracuje v Evropské komisi od roku 2004, vykonával v
letech 2009–2014 funkci ředitele Junckerova kabinetu, předtím působil jako
šéf kabinetu lucemburské komisařky Viviane Redingové. Je to zatím
nejrychlejší kariéra ve srovnání s předchozími sekretáři, kteří
pracovali v Bruselu po desítky let. V mnohém také obdivuhodná.
Nejmocnější muž Evropské komise mluví několika jazyky (španělsky, rusky,
anglicky a polsky) a jeho specializací je euro.

Martin Selmayr nahradil na nejvyšší funkci v evropském aparátu Holanďana
Alexandera Italianetra, jenž byl jmenován na tuto pozici v září 2015. V
Evropské komisi předtím působil třicet jedna let. Irská evropská
sekretářka Catherine Dayová, která působila na pozici po deset let, v
letech 2005–2015, začala pracovat v Evropské komisi již roku 1979. Selmayra
má nahradit Španělka Clara Martinezová, první žena v této funkci. „Jejích
devatenáct předchůdců na tomto postu byli muži,“ podtrhl Jean-Claude
Juncker. Sám Juncker končí svůj mandát na podzim příštího roku.

„Bůh ví, že není Martin Selmayr!“

Již nyní se vytvářejí základy mocenské skladby příštího vládnoucího
establishmentu v Bruselu. Mezi Paříží a Berlínem se staví mocenské
schéma, na jehož čele by měl stanout s nejvyšší pravděpodobností
evropský vyjednavač, francouzský republikán Michel Barnier, jenž má nyní
na starosti odchod Velké Británie z „klubu vyvolených“. Kritika, která
se v těchto dnech snáší na hlavu předsedy Junckera, jenž nehodlá znovu
kandidovat, se týká zejména neprůhlednosti celé operace.

Mezi evropskými poslanci se již nyní ozývají hlasy, že nenechají z
těchto důvodů novou komisi projít. Komise původně dokonce uváděla, že
procedura jmenování se uskutečnila mezi více kandidáty. Nic takového se
ale patrně nedělo, neměla trvat déle než „tři minuty“. „Jaký je
rozdíl mezi Martinem Selmayrem a Bohem?“ zní otázka, kterou cituje ve svém
textu vlivný francouzský novinář a bruselský zpravodaj Jean Quatremer z
levicového listu Libération. Odpověď je jasná: „Bůh ví, že není
Martin Selmayr!“ Vtip, jenž měl vyslovit v kuloárech bývalý německý
ministr financí Wolfgang Schäuble, vypovídá o úloze, kterou v bruselských
kuloárech Selmayr hraje.

Mnohými jsou jeho metody popisovány jako tvrdé, brutální, dokonce i
tyranské. „Hodně se toho přehání o mé brutalitě,“ říká v rozhovoru
pro Libération dotyčný. „Brutalita ale je integrální součástí tohoto
domu! Komise není žádná škola Montessori!“ říká Selmayr s úsměvem,
který mrazí. Jasné, že již dnes vzniká cosi, co není naprosto pod
kontrolou ani lidu, natož voličů. Říká se tomu vítězství demokracie?
Sotva.

Autor textu je publicista a analytik Josef Brož.
