Je ostudné nadávat lidem, kteří se bojí uprchlíků, zaznělo z velmi
důležitého místa

Zatímco Vatikán a oficiální představitelé církve ve Velké Británii a
Skotsku se jednoznačně postavili proti případnému brexitu, arcibiskup z
Canterbury Justin Welby tak striktní stanovisko nezastává. Vedle toho
odmítá označovat odpůrce přijímání uprchlíků za rasisty, byť sám
nabádá vládu, aby přijala více než avizovaných 20 000 Syřanů.

„Není možné říkat věřícím, že Bůh je nabádá, aby volili tímto
způsobem. Nemyslím si, že z křesťanského pohledu existuje v referendu o
budoucnosti země v EU jedna správná možnost volby,“ tvrdí Welby a
přiznává, že téma je natolik politicky citlivé, že dlouho váhal, jestli
se má do veřejné diskuse také osobně vložit. „Diskuse by se měla vést
také o tom, čeho se bojíme. Strach je naprosto legitimní emoce. Strach z
toho, co bude následovat po vystoupení či naopak při setrvání v EÜ,“
míní Welby a vyjadřuje se ke stávající veřejné diskusi značně kriticky.

„V diskusi postrádám vize a uvažování o několik tahů dopředu.
Zastánci ani odpůrci setrvání Velké Británie v Evropské unii nenabízejí
ucelený pohled na to, co by obě možnosti pro naši zemi znamenaly v horizontu
příštích několika let,“ konstatuje Welby s tím, že veřejná diskuse
předcházející červnovému referendu by se neměla soustředit jen na
samotnou Velkou Británii, ale měla by být vedena v celoevropském kontextu.
„Případné vystoupení země z EU by se nedotklo pouze Britů, ale celého
kontinentu,“ argumentuje Welby.

Arcibiskup z Canterbury patří také k velkým kritikům britské vlády a
jejího vztahu k migrační krizi. Oceňuje sice finanční pomoc vlády v
uprchlických táborech, ale přijetí 20 000 syrských uprchlíků považuje za
nedostatečné. Už jenom ve srovnání s Německem, které doposud přijalo
přes milion uprchlíků. „Vláda odvádí v uprchlických táborech na
Blízkém východě opravdu dobrou práci. To však vzbuzuje otázku, jestli
bychom si stejně nemohli počínat i doma?“ míní Welby, ale zároveň
dodává, že si je vědom složitosti problému. „Debata kolem uprchlíků a
migrace společnost hluboce rozděluje.“

Celý text v angličtině máte k dispozici ZDE

Nálepkování odpůrců přijímání uprchlíků za rasisty však Welby
rezolutně odmítá a považuje něco takového přímo za ostudné. „Strach
má v době tak rozsáhlé krize logicky své místo. Však se také jedná o
jedno z největších přesídlení lidstva v jeho historii. Jde o obrovské
počty lidí. Pociťovat jisté znepokojení nad tím vším považuje za velmi
rozumné. Panují oprávněné obavy nad tím, kde ti lidé budou bydlet, jak
budou pracovat a jakým způsobem se dokážou integrovat v naší společnosti.
Musíme těmto připomínkám naslouchat a snažit se vše řešit ke
spokojenosti obou stran.“

Welby v loňském roce podpořil rozhodnutí britské vlády vstoupit po boku
Spojených států do občanské války v Sýrii. „Pokud je však vojenská
akce primárním nástrojem řešení konfliktu, je celá operace předem
odsouzena k nezdaru. Náboženskému extremismu je třeba čelit i na
ideologické a teologické úrovni. Probíhající konflikt se od těch
předešlých značně liší, protože má významné teologické aspekty. Na
mezinárodní úrovni musíme konfrontovat ty státy, které rozvoj extremismu a
násilí podporují, což je například Saúdská Arábie,“ soudí Welby.

Za klíčové považuje arcibiskup z Canterbury také hájení
židovsko-křesťanských tradic uvnitř samotné Velké Británie. „A to bez
obav, aby za hájení těchto hodnot byl někdo obviňován z páchání
trestného činu. Na první pohled musí být zřejmé, co je správné a co
již není možné akceptovat. V žádném případě nad tím nemůžeme
zavírat oči. My sami si musíme být v prvé řadě jistí historickým
odkazem židovsko-křesťanského dědictví. Ať už jsme věřící či nikoli.
Není nic špatného na tom být hrdý na svoji kulturu,“ nabádá Welby a
dodává, že striktní oddělení náboženského a světského života v praxi
nefunguje. „V některých částech Evropy se o to pokusili, ale v praxi to
prostě nefunguje.“
