Pane ministře Stropnický, své peníze si strčte do řiti a omluvte se!
Odbojáři se bouří

Ministr obrany Martin Stropnický (ANO) zvažuje odebrat Českému svazu
bojovníků za svobodu (ČSBS) dotace kvůli vnitřním bouřím, které
otřásají touto veteránskou organizací. Řada významných bojovníků mu za
to spílá a tvrdí, že ministerstvo obrany ČSBS – na rozdíl od
konkurenční Československé obce legionářské- nikdy na péči o pietní
místa nepřispělo. Navíc mezi Stropnického politické spojence patří podle
vlivného moravského odbojáře Jiřího Jaroše lidé, kteří lezou do zadku
sudetským Němcům. Ti jako jediní mají na dané situaci objektivně
prospěch.

„Ministr Stropnický odsoudil kolektivně ČSBS, to nedělal ani Norimberský
soud u Němců. No co, my odbojáři se na ministra můžeme vykašlat,“ řekl
ParlamentnímListům.cz předseda vlivné okresní organizace z Boskovic Jiří
Jaroš- Nickelli. „Nikdy našim okresním organizacím nepomohl, on ani
ministerstvo! Nikdy se nestaral ani o válečné hroby, ani pietní místa u
nás v terénu, to vše jsme si financovali sami, bez dotací. Jsem pozůstalý
po oběti gestapa a příbuzný tří obětí Osvětimi, o jejichž válečné
hroby ministerstvo herce Stropnického ani nezavadilo,“ uvedl Jaroš- Nickelli.

Připomněl také, že jediným, kdo konkrétně pomohl válečným veteránům
na jižní Moravě penězi na opravu a pietu Kounických kolejí v Brně (zde
byly za války popraveny tisíce českých bojovníků proti německé okupaci-
pozn. redakce) nebyl Stropnický, ale hejtman Hašek. „Ministr by se měl
starat spíše o hnusné aktivity svého spolustraníka, primátora Brna
Vokřála, který leze sudetům do rekta, stejně jako jeho ministerský kolega
Herman. Své peníze ať si strčí do řiti. Byli jsme před ministrem, budeme
i po něm,“ burcuje do boje Jaroš- Nickelli.

Stojí za vším sudetští Němci?

Ovšem i on sám připouští, že jediným, kdo se může za dané situace
radovat, jsou sudetští Němci, kteří byli za vlastizradu a válečné
zločiny po válce z Československa podle zákona odsunuti. Nelze tak prý
podle okresního předáka Jaroše ani vyloučit, že je Stropnický ve svém
rozhodování o zrušení dotací ovlivněn přímo či nepřímo přáními
sudetských Němců z Mnichova.

Je přitom zajímavé, že za celou poválečnou dobu, ať už v Německu vládl
kdokoliv, nikdy tento stát nepřerušil finanční podporu veteránských
organizací sdružujících i bývalé členy SS nebo vyplácení výsluh
bývalým příslušníkům této Mezinárodním soudem uznané zločinecké
organizace. Tři příklady za všechny? „Šéf pražského Gestapa Ernst
Gerke, který nařizoval popravy dokonce proti rozkazům z Berlína do
posledních dnů války a z Prahy uprchl přestrojený do ženských šatů,
zemřel nepotrestán jako úředník církevní organizace v západním Německu
v prosinci 1982. Velitel jedné z nejbrutálnějších jednotek SS, které
potlačovaly povstání ve Varšavě, SS- gruppenführer Heinz Reinefarh se stal
dokonce poslancem zemského sněmu v Německé spolkové republice a váženým
starostou města Sylt, kde zemřel 7. května 1979. Další vysoce postavený
esesák Robert Gies, pravá ruka K. H. Franka, to dotáhl v demokratické
Německé spolkové republice až na ministerského radu, ačkoliv figuroval na
mezinárodním seznamu válečným zločinců,“ uvedl známý publicista a
historik Jaroslav Čvančara. Toto se ovšem dnes v rámci spolupráce České
republiky s Německem, vůdčí silou Evropské unie příliš nezdůrazňuje a
ten, kdo na tato fakta upozorní, se stává terčem zájmu různých
zpravodajských služeb nebo represivních orgánů ministerstva vnitra. „Německo
se po válce se svou nacistickou minulostí rozešlo,“ tvrdí třeba ředitel
pražské Městské knihovny Tomáš Řehák.

Omluvte se, pane ministře!

Ale zpátky do Prahy k sankcím českého ministerstva obrany proti českým
válečným veteránům. „Pan ministr obrany Stropnický napadl celou
organizaci Českého svazu bojovníků za svobodu za řízení jednotlivce-
předsedy Jaroslava Vodičky. Bratr Vodička ale přece není žádný
nacistický fýrer, není to jediný představitel ČSBS, i když funkčně
nejvyšší. Řada chyb se mu podle nás, boskovických odbojářů, přičítá
neoprávněně, i když nikdo není bez chyby. My mu nepodléháme jako
fýrerovi, nemusíme mít nic společného s jeho údajnými chybami, ani
dokonce s údajnými chybami Ústředního výboru. Jsme členská základna, v
níž je nás několik tisíc. A ty jejich údajné chyby musí nejdříve
prokázat soud nebo jiný kompetentní orgán,“ obrací se na Stropnického
Jaroš- Nickell. „Tvrdíte, že ČSBS „porušuje morální kodex“. Jaký
morální kodex? Porušuje ten morální kodex všech pět tisíc členů svazu
nebo jen vedení? Nebo Ústřední výbor? Předsednictvo? Nebo jen sám bratr
předseda? Pane Stropnický, vy jste Nejvyšší soud?“ ptá se Jaroš.

Odbojáři také upozornili, že ačkoliv Stropnický veřejně neoznačil, kdo
je za celou situaci odpovědný, trestat však chce kolektivně celý ČSBS. „Pan
ministr neodpovídá, pan ministr kolektivně obviňuje - stejný jako ministr
kultury Herman kolektivně obviňuje český národ za odsun nepřátel
republiky čili sudetů. Od kdy lze v demokratické společnosti předhazovat
kolektivní vina celé organizaci bez důkazů, pokud nebereme tvrzení jedné
zhrzené, vyhozené členky svazu? Od kdy se zavádí nad organizací presumpce
kolektivní viny? V naší organizaci jsou tisíce poctivých členů, kteří
nikdy nic neměli společného s normalizací, s vylučováním, s čistkami.
Naopak jsou účastníky odboje za republiku, jsou pozůstalí po obětech a
bojovnících proti fašismu, kteří se nikdy nespojili s jakoukoli totalitou,
ani se zločiny, podvody, korupcí, machinacemi, a kteří často marně
usilují jen o prokázání úcty státu pro jejich padlé a zavražděné, na
které naopak tento stát a Stropnického ministerstvo zvysoka kašle. Tady se
vyznamenávají cizí státní příslušnici a naši padlí a političtí
vězni nestojí státu a ministerstvům ani za povzdech. Takže se nám, pane
ministře pěkně, omluvte,“ obrací se znovu odbojář Jaroš – Nickelli na
ministra Stropnického.
