Příšerné, nic jsme nepochopili. Generál Šándor proklíná stav armády a
mírní ty, co dotírají na Donalda Trumpa kvůli Rusku

ROZHOVOR „Máme naše vojenské síly silně podfinancované a vybavené
starou sovětskou technikou,“ varuje bývalý šéf českých vojenských
zpravodajců a uznávaný bezpečnostní expert Andor Šándor a dodává: „Nepochopili
jsme základní myšlenku při vstupu ČR do NATO. Starosti o naši bezpečnost
tím neskončily, ale právě začaly.“ Generál se také domnívá, že z
vítězství Trumpa mají v Kyjevě vrásky, protože jistě nezapomněli na
jeho dřívější prohlášení o anexi Krymu. Na druhou stranu si ale myslí,
že Rusové nemají zájem obsadit Ukrajinu, protože už dosáhli svého.

Domníváte se, že Trump skutečně omezí aktivity NATO v Evropě i v
ostatním světě, nebo to byla jen silná předvolební rétorika?

Donaldu Trumpovi bych u jeho vyslovených základních myšlenek věřil víc, i
když je jasné, že se jinak choval v předvolebním boji a jinak bude
vystupovat, až usedne v Bílém domě. Nic není tak horké, jak se uvaří.
Bude také záležet na tom, jakými lidmi se obklopí a jak schopné poradce si
zvolí.

Pro mnoho lidí v USA to byl výběr ze dvou nechtěných kandidátů. Pro mě
byl ale Donald Trump lepší alternativou než Hillary Clintonová, která mi
připadá pokrytecká s těmi svými naučenými úsměvy. Především však je
součástí establishmentu, který udělal v minulosti ve světě řadu
zásadních chyb a nechce si to připustit.

Co se týká bezpečnosti a aktivit NATO, zopakoval Trump jen to, co už řeklo
před ním mnoho amerických politiků. To znamená, že Evropa nemůže dál
fungovat na úkor USA. On to jen pak spojil s uplatňováním článku 5, tedy
že chce v oblasti bezpečnosti pomáhat pouze těm státům, které si to
zaslouží svojí snahou o posílení výdajů na obranu. Domnívám se ale, že
není tak naivní, aby si myslel, že všechny evropské země hned zvýší
horentně své náklady na armádu až na ta stanovená 2 procenta z HDP, ale
že je bude nutit k tomu, ať do svojí bezpečnosti více investují. To bude
muset udělat i Česká republika nebo například také Itálie, které
vydávají zatím okolo 1,09 procenta z HDP na svoje zbrojní výdaje.

Takže si myslíte, že Donald Trump nebude okamžitě vyžadovat po Evropě to
zmíněné navýšení výdajů? Jenže co když někteří členové Aliance
tyto požadavky nebudou chtít vůbec splnit ani v delším časovém horizontu?
Mohlo by potom dojít i k situaci, kdy by americký prezident potom prohlásil,
tak si v tom případě řešte Rusko a Ukrajinu sami? Je tento scénář
možný? Jak už jsem řekl, nemyslím si, že na těch dvou procentech bude
Donald Trump ihned trvat, ale že ocení i snahy jednotlivých zemí, které
budou znatelně navyšovat svoje rozpočty. Protože co se týká například
české armády, tak i kdyby jí vláda v příštím roce ty všechny peníze
schválila, tak není schopná je utratit. Funguje tam totiž tak zkostnatělý
byrokratický systém a neochota větší investice podepisovat, že by to
nebylo ani možné. U ostatních evropských států, které jsou pod limitem,
to také nepůjde realizovat skokovým způsobem. Nicméně je nezbytně nutné,
aby se k tomu Evropa postupně odhodlala, jelikož v roce 1989 financovala
výdaje NATO společně s USA v poměru 50 na 50. Nyní Američané platí až
75 procent ze všech nákladů Aliance, což nebudou chtít do budoucna
pochopitelně skousnout. Plánují totiž razantně podpořit svoji ekonomiku,
vytvořit více pracovních míst a pomoci hlavně střední třídě, která je
nyní v problémech.

V současné době v Moldavsku a v Bulharsku vyhráli ve volbách proruští
kandidáti a také spousta lidí na Ukrajině se bojí toho, že směr politiky
USA bude spíš orientovaný na vnitrostátní problémy a je nebude mít kdo
chránit před ruskými separatisty. Může to tak dopadnout a jsou jejich obavy
oprávněné? A mají se bát i lidé v pobaltských republikách, že nový
americký prezident nebude mít o posilování NATO ve východní Evropě už
zájem?

Z vítězství Trumpa mají určitě v Kyjevě vrásky, pokud si vezmu jeho
dřívější prohlášení o tom, že mu anexe Krymu nevadí. Na druhou stranu
si nemyslím, že by Rusové chtěli válčit a obsadit Ukrajinu, protože oni
už dosáhli svého. Ukrajina je destabilizovaná, její východní část
rozbitá a tu nemají v úmyslu anektovat, jelikož na to jim chybí peníze.
Ruský vojenský rozpočet se má navíc v příštím roce dramaticky snížit,
takže v takové situaci budou v Moskvě jen těžko uvažovat nad nějakými
většími vojenskými operacemi. Samozřejmě bude záležet na tom, jak se
dále vyvinou rusko-americké vztahy. Zatím existuje naděje, že by mohlo
dojít k jejich zlepšení, což by bylo pro celý svět jen dobře. Ten
konfrontační trend, který se začal uplatňovat, byl celkem nebezpečný.
Důležité ale je, aby Trump nenaletěl Rusům na nějakou jejich vějičku,
neuvolnil jim více prostoru, který by začali ihned vyplňovat. Obě velmoci
by k sobě měly přistupovat se vzájemným respektem.

Co se týká Pobaltí, tak tam by měla zůstat zachována snaha jim pomoci,
protože se snaží i patřičně navyšovat svoje vojenské rozpočty.
Nemyslím si však, že by se Rusové připravovali pobaltské republiky
shrábnout. Určitě budou ze strany Kremlu aktivity o destabilizaci těchto
států, to je pravda, ale poměr sil vůči NATO je pro ně stále dost
nevýhodný a to si jasně uvědomují. Také si dovedu těžko představit, že
by Donald Trump rezignoval na základní aspekt Aliance, jako je společná
obrana. Nicméně všechny tyto záležitosti je předčasné hodnotit, musíme
si počkat, jaké kroky bude nový americký prezident v oblasti bezpečnosti
podnikat.

Jak by se mohl podle vás stavět nový americký prezident k válečným
konfliktům, které „zdědil“ po svém předchůdci Obamovi? Co na základě
jeho dosavadních výroků lze například očekávat ve vztahu k Islámskému
státu či v boji proti terorismu v Afghánistánu? Jaký postoj může zaujmout
vůči Sýrii?

Pokud jde o Islámský stát (IS), tak jde vidět u Donalda Trumpa znatelný
posun, kdy ho označil za největšího nepřítele pro civilizovaný svět. A
Bašár Asad bojuje s Islámským státem, takže lze předpokládat, že Trump
nebude tak neústupně trvat na jeho odstranění z čela Sýrie, jako to třeba
požaduje Velká Británie. Postoj k Sýrii se bude zřejmě blížit k tomu
ruskému přístupu, to znamená – poražme nejprve IS a pak se uvidí, co
bude dál. Jistě to bude ale dlouhý proces, protože těch silných hráčů
jen tam víc, jako jsou například Turci, Írán či Saúdská Arábie.

Ohledně Afghánistánu se Donald Trump zatím veřejně nijak konkrétně
nevyjádřil. Nicméně si myslím, že dnes neexistuje žádný stát, který
by tam chtěl obnovit bojové operace. Je potřeba jen nedopustit, aby se dostal
do podobného chaosu jako v době, kdy ho opustili Rusové, a po brutálním
zavraždění Nadžibulláha. S Tálibánem je potřeba domluvit rozumnou dohodu,
aby se tam zachovala rovnováha, a to i za pomoci zajišťovacích vojenských
jednotek.

Lídři Evropské unie nyní stále opakují, že se chce starý kontinent více
podílet na vojenských operacích, které by měly přispět k zajištění
míru v různých částech světa. A to i přes fakt, že například jejich
jednotky rychlého nasazení Battle Groups, které byly vytvořeny před pár
lety, ještě nebyly nikdy nasazeny do akce. Co to může znamenat? Obává se
vedení EU snížení aktivit NATO za éry Donalda Trumpa, anebo se jedná o
zcela nový přístup evropského společenství kvůli uprchlické krizi?

S myšlenkou na vytvoření evropských vojenských sil přišel jako první na
summitu v Saint Malo bývalý britský premiér Tony Blair a tehdy se také
členské země domluvily na vzniku vámi zmíněných Battle Groups, které
skutečně nebyly nikdy nasazeny do operace, byť na přípravu jedné
plánované akce Česko utratilo 28 milionů korun. Tyto jednotky jsou určené
k zásahům do konfliktů menšího rozsahu a je například nesmysl uvažovat o
tom, že by se mohly použít při zastavování nelegální migrace. Vůbec
nápad na zřízení evropské armády je nesmyslný, protože Evropská unie
není stát a Evropská komise není žádná vláda. EU přece nemá žádnou
svoji realistickou zahraniční a bezpečnostní politiku. Kde by se třeba
vzalo logistické a zpravodajské zabezpečení, které stále poskytují jen
Spojené státy? Navíc reprezentace Unie někdy prosazuje jednu myšlenku, jako
třeba u migrace, ale zájmy členských států jsou naprosto různorodé. Byly
by evropské státy vůbec ochotné platit za financování takových
vojenských sil? A jaký by byl vlastně ústřední jazyk této armády po
brexitu, francouzština nebo latina? A kdo by jí vůbec velel? I kdyby se
našla vůle něco podobného vytvořit, tak jak by to dlouho trvalo? Když jen
zformovat pobřežní a pohraniční jednotky o síle 1500 mužů kvůli migraci
si vyžádalo asi rok a půl. Já si myslím, že vedení EU ohledně této
záležitosti není schopné reálně uvažovat a domýšlet všechny aspekty
takového rozhodnutí.

A co česká armáda? Bude zvolení Trumpa pro ministerstvo obrany ještě
silnějším impulsem k tomu, aby ji zmodernizovalo a rozšířilo její
jednotky v rámci vševojskového systému? V médiích probleskly informace o
tom, že Martin Stropnický uvažuje o zásadních změnách ve vedení armády.
Kuriózní karambol pěti nových transportérů – Pandurů – mu dává jen
za pravdu. Také se objevují zprávy, že naše velení vlastně ani moc neví,
kam cíleně napřít síly a finance při posilování našich ozbrojených sil.
Co si o tom myslíte?

Především je velmi smutné, že začínáme uvažovat o posílení naší
armády až v momentě, kdy nám to připomene nějaký význačný zahraniční
politik. Vždyť my to sami přece velmi dobře víme, že máme naše vojenské
síly silně podfinancované a vybavené starou sovětskou technikou. A při
takovém nezávislém pohledu zvenku to určitě vypadá, že ty snahy o
výstavbu nebo rozšíření naší armády jsou nedostatečné a také špatně
sladěné, to je fakt. Nemůže ale za to současná vláda, to se odstartovalo
zrušením základní vojenské služby v roce 2001 na základě dvou, pro mne
naprosto příšerných důvodů. A to, že naši mladí muži a ženy nejsou
ochotni bránit svoji zemi a že také pro to nemají potřebné zdraví a
fyzickou kondici. My jsme totiž nepochopili základní myšlenku při vstupu
ČR do NATO. Starosti o naši bezpečnost tím neskončily, ale právě začaly.
