Od Kaťušy k Tornádu: jak se vyvíjelo ruské raketové dělostřelectvo

V Rusku se 19. listopadu tradičně slaví den raketových vojsk a
dělostřelectva. O tom, jak vznikla a jak se rozvíjela ruská raketová vojska,
se dočtete v článku RT.

Na břeh vyšla Kaťuša

19. listopadu 1942 u Stalingradu byla zahájena strategická ofenzíva
sovětské armády pod kódovým názvem operace Uran. Jednu z klíčových
rolí v ní mělo kanónové a raketové dělostřelectvo. Den raketových vojsk
a dělostřelectva se proto slaví 19. listopadu jako vzpomínka na tuto
událost.

Z celého spektra dělostřeleckých zbraní, jež byly užity v bitvě o
Stalingrad, je nutné samostatně zmínit systém raketového polního
dělostřelectva BM-13, který dostal přezdívku Kaťuša.

Dítě studené války

V době studené války se vážně probírala možnost plnohodnotné vojenské
konfrontace mezi SSSR a blokem NATO.

Pro odražení hrozby, kterou představovala velká koncentrace nepřátelských
sil, bylo nutné vyvinout systém, jenž by byl schopen zasáhnout rozsáhlý
prostor a zastavil by tak útok ještě ve velké vzdálenosti. Pro tento účel
se nejlépe hodilo raketové dělostřelectvo.

Během studené války Sovětský svaz získal velký vojenský potenciál v
oblasti raketových zbraní. Neustále docházelo k rozvoji a modernizaci
těchto systémů.

Docházelo například k rozvoji munice raketometů díky zvyšování
maximálního dostřelu, přesnosti a ráže raket a rovněž se pokrok ubíral
směrem k raketám schopným měnit dráhu letu.

Podle londýnského Mezinárodního ústavu strategických studií (IISS) v roce
1991 Sovětský svaz měl 8000 kusů raketového dělostřelectva (včetně
rezerv), zatímco Spojené státy měly 426 kusů.

Vyrobeno v SSSR

Vývoj nového systému raketového dělostřelectva započal v roce 1959. V
roce 1963 již byl zaveden do výzbroje komplet 9k51 Grad a v tomtéž roce
začala sériová výroba raketového dělostřelectva.

Grad je vyzbrojen neřízenými 122mm raketami umístěnými ve 40 odpalovacích
trubicích. Na bázi raketometu Grad bylo vytvořeno několik modifikací, a to
i pro účely námořnictva, jež obdrželo systémy BM-21PD Damba, určené pro
boj s mořskými diverzanty a ponorkami, a rovněž Grad-M, který byl
rozmístěn na palubě válečných lodí.

Velká intenzita palby spolu se schopností ničit velký prostor činí Grad
účinnou zbraní pro ničení živé síly nepřítele. Po salvě stroj může
rychle opustit bojovou pozici a vyhnout se tak odvetné palbě.

Brzy byl zkonstruován nový samohybný raketomet se zlepšenými technickými
vlastnostmi — Uragan. Pro Uragan byla vytvořena první kazetová munice s
fragmentačním projektilem na světě.

Salva z jednoho kompletu může zničit prostor o rozloze až 42 hektarů. Palba
se může vést ve vzdálenosti 8-35 km jak postupně, tak i v salvě.Věncem
sovětského těžkého reaktivního dělostřelectva bylo vytvoření
raketometu 9k58 Smerč (ráže 300 mm) s 12 odpalovacími trubicemi.

Pro Smerč byly zkonstruovány rakety schopné měnit dráhu letu s inerčním
systémem řízení, který umožňuje třikrát snížit rozptyl raket ve
srovnání s neřízenými střelami a přitom dvakrát zvýšit konzistenci
střelby. Dostřel Smerčů je 20-90 km a dokáže zničit prostor o rozloze 70
ha.

Podle údajů IISS na začátku roku 2017 ruská armáda měla ve výzbroji 550
Gradů, 200 Uraganů a 100 Smerčů.

Toto ruské raketometné trio se těší velké popularitě i v zahraničí a
exportuje se do desítek států světa.

Žene se tornádo

Dnes v Rusku aktivně probíhá modernizace raketových vojsk, při které se
zavádějí nové systémy raketového dělostřelectva Tornado.

Během vývoje těchto systémů se vzaly v potaz veškeré nedostatky
charakteristické pro obdobné systémy předešlých generací. Hlavní
zvláštností nového systému je automatizovaný systém řízení střelby,
jeho integrace do družicového systému Glonass, zlepšená elektronika,
palubní zařízení a rovněž schopnost střílet zvláštní rakety se
zvýšeným doletem.

Tornádo má zvýšenou přesnost a rovněž může působit v rámci skupiny
pod velením jednotného řídícího centra.

Samohybný raketomet Tornado-G byl zaveden do výzbroje v roce 2012 a Tornado-C
v roce 2016. Teď probíhají dodávky do ruské armády.

Podle něj raketové dělostřelectvo v ruské armádě patří mezi
nejmodernější zbraně. Poslední dobou raketové dělostřelectvo předešlé
generace se intenzivně vytlačuje rodinou raketometů Tornado. Akvizice
Tornada-C a Tornada-G jsou zahrnuty do nového státního vyzbrojovacího
programu.

„Teď probíhá aktivní vývoj a zavádění do výzbroje nové munice
určené pro tyto systémy. Obzvlášť stojí za zmínku vývoj naváděcích
raket, které odstraní hlavní nevýhodu raketového dělostřelectva —
nízkou přesnost. Řízená munice nové generace s individuálním
naváděcím systémem dovolí zařadit raketové dělostřelectvo mezi vysoce
přesné zbraně," podotkl Murachovskij.

Analytik zdůraznil, že raketové dělostřelectvo je zahrnuto do společné
průzkumné bojové kontury ruské armády.
