Nobelova cena za mír? Pořád jedna parta. Bloger rozebral, jak to v ní
funguje

Bloger Oto Jurnečka si na svém blogu na serveru iDnes.cz všímá, co mají
společného nositelé Nobelových cen za mír a dalších ocenění. Dochází
k závěru, že udílení takových cen je jedním z nástrojů k prosazování
zájmů politických elit Západu.

Všechny ceny mají společné jedno. Naprostou většinu z nich udílí
západní organizace, nebo organizace fakticky řízené západními zeměmi.

„Když se na ceny a jejich laureáty podíváme, zjistíme, že lidumilné
chování není zdaleka tím nejdůležitějším kritériem jejich udělení.
Zásadnější je, aby kandidát reprezentoval určité myšlení, myšlení,
které koresponduje s myšlením současného Západu,“ píše Jurnečka.

Tvrdí, že nevládky a neziskovky jsou nástrojem zahraniční politiky Západu
na podporu prozápadní opozice v ještě „nedobytých“ zemích. Oceňovaní
lidé jsou téměř vždy tváří této opozice. „Obvykle líbivou tváří,
na jejímž image se samozřejmě dál pracuje a pěstuje se její podoba
jakožto nositele humanity,“ podotýká Jurnečka.

Celý text je ZDE

Podle něj taková postava musí být dobře vybrána. Vždy to bude někdo,
jehož rétorika nese silný morální „étos“, někdo, kdo snadno v
myslích lidí zaujme roli morální autority, a kdo tedy současně „legitimizuje“
a učiní sympatickými všechny kroky Západem vybraného a podporovaného
politického subjektu.

Bloger přináší příklady takových postav: Nelson Mandela, Michail
Gorbačov, Václav Havel, Viktor Juščenko, Aun Schan Su Ťij, atd.

Udílení cen je šikovný nástroj na financování opozice

Systém udílení cen spřízněným osobnostem je zároveň systém, který
sám sebe posiluje. „Každé takové hnutí, když je pozvednuto na určitou
úroveň, si založí svoji vlastní cenu, kterou oceňuje spřízněné
myslitele. Takže Václav Havel dostane cenu od Evropského parlamentu a
Evropský parlament dostane cenu Václava Havla. Ti oba pak ocení například
Viktora Juščenka na Ukrajině, Juščenko založí nadaci, která ocení
Václava Havla a Evropský parlament. V neposlední řadě, ceny jsou obvykle
doprovázeny nezanedbatelnou finanční částkou, což z udílení cen dělá
další šikovný nástroj financování opozice v zemi zájmu,“ píše
Jurnečka s tím, že celý systém funguje, či spíše fungoval, skvěle.

Lidé totiž přestali brát vážně i samotnou královnu těchto cen, Nobelovu
cenu za mír. „Jásir Arafat, Al Gore, Barack Obama, Evropská unie. To vše
bije do očí už moc a jako sláma z bot z toho čouhá snaha oceněním
podpořit a legitimizovat postoje a směr politiky zastávané oceněnou
osobností. Globálním oteplováním počínaje, přes unifikaci Evropské unie,
až k ocenění nebílé volby amerického prezidenta,“ píše bloger.

Jestli nobelovku opravdu dostane papež nebo Merkelová...

Dodává, že nyní je prý nejžhavějším kandidátem na nobelovku Angela
Merkelová, případně papež František. U obou za jejich postoj k uprchlické
krizi.

Pokud to tak opravdu dopadne, budeme prý vědět s jistotou dvě věci: Za
prvé, neplatí definice Nobelovy ceny, jako ceny, která se uděluje za činy
vedoucí k bratrství mezi národy. „Protože výsledkem Merkelových činů
je a ještě bude jen více nenávisti mezi národy,“ píše Jurnečka.

Za druhé bude jasné, že je to poslední zoufalý pokus jak „vítačství“
v očích obyvatel Evropy obhájit. „Myslím si však, že je to snaha marná.
Žijeme v čase pádu hrdinů a ikon. Když papež František prohlásí, že to,
co zažíváme, sice je arabská invaze, ale že ji musíme přijmout, neboť
nás obohatí, dokonce i disciplinovaní katolíci namítají, že nechtějí
být obohaceni jako statisíce jejich trpících souvěrců na Blízkém
východě,“ dodává bloger.
