Takto se Česká televize snažila rozpoutat 17. listopadu odpor proti
prezidentu Zemanovi. Shrnutí Petra Žantovského, které ukazuje mnoho
zajímavého

TÝDEN V MÉDIÍCH Dění kolem výročí 17. listopadu prokázalo, pro koho
bije srdce České televize, ale zcela zjevně se nepovedl ani s její pomocí
pokus aktivizovat masy a postavit je jednoznačně proti prezidentovi a
demokraticky zvoleným institucím v této zemi. Petr Žantovský si ve svém
pravidelném hodnocení všímá i toho, že jsme se sice nedozvěděli, kdo
vynaložil miliony na akce proti hlavě státu, ale bludů a permanentní
propagace protizemanovských akcí jsme ze strany veřejnoprávní televize
ušetřeni nezůstali.

Veškerá pozornost domácích sdělovacích prostředků se v uplynulém týdnu
točila kolem výročí 17. listopadu, a tak i pravidelný mediální odraz bude
patřit takřka výhradně jemu. „Zaprvé je třeba uvést, že navzdory
snažení České televize se ukázalo, že týden neklidu se nepovedl, že se
nekonal. Lidí bylo v ulicích mnohem méně, než se očekávalo, lidský
řetěz proti komunismu neměřil kilometry, ale nějakých sto metrů, i podle
těch nejoptimističtějších odhadů bylo na Václavském náměstí ve
čtvrtek večer kolem deseti až patnácti tisíc lidí, a to ještě
připočtěme, že se tam konal hudební koncert bez vstupného, abych tak řekl,
takže mnozí lidé tam mohli přijít hlavně kvůli té muzice. Ale to je
těžko prokazatelné, čili tím nemá smysl argumentovat,“ uvádí pro
ParlamentníListy.cz mediální analytik Petr Žantovský.

Smysl ale má položit si několik otázek, které s akcemi odehrávajícími se
17. listopadu souvisejí. „Tou první, která se nabízí, je otázka, kdo
platil peníze, a to jsou podle mě řádově miliony, za pronájem technických
prostředků, to znamená všechny ty zesilovací aparatury a projekční
obrazovky. To jsou obrovské částky, a ty musel někdo vydat. Zajímalo by mě,
kdo to byl a z jakého důvodu to bylo. Někdo také platil ty pečlivě
vyvedené protizemanovské transparenty, kterých tam byla velká spousta. Celá
ta akce musela stát opravdu řádově miliony, ne-li víc, ale určitě miliony,
za to dám ruku do ohně. Myslím si, že člověk znalý poměrů v podobných
produkčních situacích, teď nemyslím demonstrace, ale třeba rockové
koncerty, mi potvrdí, že si nevymýšlím, že ten odhad je správně,“
nepochybuje mediální odborník.

Česká televize se nemění. A pokud ano, tak leda k horšímu

Otázky vyvolával i televizní přenos z večerního happeningu na Václavském
náměstí. „Během něj jsem například slyšel z úst pana Železného,
který to zpravodajství provázel, mnoho zajímavých hlášek. Nejvíc mě
překvapila ta, když přirovnal tu čtvrteční akci k demonstraci z roku 1999,
která nesla název ‚Děkujeme, odejděte‘ a byly tam ty známé
přeškrtnuté tváře Zemana a Klause z období opoziční smlouvy. A pan
Železný prohlásil, že se jí zúčastnily statisíce lidí. Nu já tam tehdy
byl a pamatuji si to velmi dobře, ale statisíce lidí vypadají trošku jinak.
Opravdu by mě zajímalo, kde pan Železný a Česká televize, nebo její
editor, který mu psal tyhle bludy, vzali ty statistiky, z jakých zdrojů
čerpali, jestli policejních nebo jenom čistě českotelevizních,“ podivuje
se Petr Žantovský.

I k té sedmnáct let staré akci měla veřejnoprávní televize blízko. „Česká
televize ji spoluorganizovala, jak si jistě všichni vzpomeneme, formálně či
neformálně, každopádně tomu dělala stejné promotion jako letos 17.
listopadu, takže se vůbec nic nemění. Nemění se Česká televize. A pokud,
tak jedině k horšímu. Nemění se skupina lidí, která tyhle aktivity
organizuje. Jsou to stále stejní lidé, které takovým velmi nešikovným
způsobem reprezentoval pan Pithart na Albertově. Musím říct, že jeho
projev byl velice fanatický, velice nenávistný a opravdu se mu nepovedl.
Protože pokud chtěl otočit směrovku české politiky ve směru proti
demokracii, proti zvoleným zástupcům voličů, tedy i proti prezidentovi, tak
se mu to zcela určitě nepodařilo,“ tvrdí mediální analytik.

Mnoho věcí nemáme, ale zrovna svobodu tu máme

Podle jeho názoru se Petru Pithartovi jenom podařilo nechtěně vyzradit na
sebe a na lidi, jako je on, když říkal „my přece nejsme elita“, tak ve
skutečnosti jako by hlásal „no já jsem elita“. „Jeho projev vyzníval
jako pravý opak toho všeho, čím byl slovně vyjádřen, co označoval. Tak
to se také nepovedlo. Dále by mě velmi zajímalo, kdo platil autobusy
například z Masarykovy univerzity v Brně, které svážely studenty do Prahy.
Česká televize o tom odvysílala reportáž, ukázala studenty, jak se
chystají na autobus, jak jedou do Prahy demonstrovat, jak se pak vrací na
večerní lampionový průvod do Brna. Pokud autobusy platila univerzita, tak je
to skoro trestuhodné. Pokud to byla nějaká soukromá osoba nebo nějaký
jiný subjekt, tak by bylo dobré to vědět, protože pak bychom se zase
dostali trochu blíže tomu, kdo je kdo a kdo má jaké zájmy,“ vysvětluje
Petr Žantovský.

Také se zcela určitě nepovedlo a obrátilo se samo proti sobě, prohlášení,
že tu jde o nějaký boj za svobodu. „Mám pocit, že svobodu máme. Mnoho
věcí nemáme, ale svobodu máme. Kdybychom ji totiž neměli, tak by ten 17.
listopad předevčírem vypadal jinak. Demonstrovat povoleným způsobem, nic
neriskovat, udělat si z toho na jedné straně výlet do Prahy, na druhé
straně hudební večer, na třetí straně si u toho vytvořit pocit, že jsem
u toho, když se dělají dějiny. To patří ke každé mladé generaci, to je
v pořádku, a není možné proti tomu nic namítat, ani není důvod. Někdo
má nějaký názor, tak nechť ho vyjádří. Ale to, že ho smí vyjádřit,
znamená, že máme svobodu, ne že ji nemáme, jak se tam namnoze říkalo,“
upozorňuje mediální odborník.

Akcím na podporu prezidenta byla věnována řádově menší pozornost

Samozřejmě se nedala přehlédnout permanentní propagace protizemanovských
akcí a v tom poměru malý prostor, který byl zpravodajsky věnován akcím
druhé strany. „Například té manifestaci na pražské Letné na podporu
prezidenta. Těch obrázků bylo mnohem a mnohem méně, řádově méně. Abych
nemluvil jenom o České televizi, tak jsem sledoval on-line linky.cz, jak o
těch akcích celý den informovaly. I tam to bylo v poměru zhruba jedna ku
deseti, co se týče pozornosti věnované jednotlivým aktivitám. A když už
se nějaké prozemanovské aktivity ukázaly, tak byly vždy nějakým způsobem
shozeny. Například na fotografii z Letné je především vidět, že tam
kdosi drží transparent Bloku proti islámu s nápisem ‚Islám v ČR nechceme‘.
Myslím, že to nebyl hlavní étos shromáždění v Letenských sadech. Tak to
se mi opět jeví jako propaganda,“ říká pro ParlamentníListy.cz Petr
Žantovský.

Vrací se i k události u Rudolfina, kde chtěli anarchisté s kapucemi na
hlavách zablokovat Křížovnickou ulici, aby tamtudy nemohl projít pochod na
podporu prezidenta. „Z toho nabídla média pár dramatických snímků, jak
policisté odvádějí jednoho zřejmě zadrženého demonstranta k policejnímu
vozu, což působilo dojmem velmi dramatickým jak z amerického filmu. Ale
pokud tam byl někdo očitým svědkem, tak viděl, že šlo o nějakých dvacet,
pětadvacet lidí sedících v kolejišti a odmítajících akceptovat výzvu
policie, aby uvolnili cestu. Zcela zjevně šlo z jejich strany o snahu o
provokaci, o snahu nechat si nabančit, aby bylo pak možné argumentovat: ‚Podívejte
se, to je přece ´fašistická´ policie a je stejná jako byla ta
komunistická.‘ Proto tam to slovo fašismus neustále padalo, křičeli to
tam,“ poukazuje mediální analytik.

Zcela zjevně se nepovedl pokus aktivizovat masy

Udivilo ho, že tito lidé, kteří tam takto provokovali, křičeli heslo „No
pasaran“, což bylo heslo španělských socialistů v období občanské
války od roku 1936 ve Španělsku. „To samozřejmě znamená ‚neprojdou‘,
ale používat v podstatě komunistické heslo v tomto kontextu mi přijde
velice pomýlené a jenom to vyjadřuje hloupost lidí, kteří to činí,
organizují a podněcují. Takže suma sumárum vzato se celá ta věc nepovedla.
Myslím si, že zůstala dost výrazně mimo masový zájem občanů, o čemž
svědčí různé v podstatě zanedbatelné akcičky ve velkých městech, v
Ostravě to bylo kolem pěti set lidí, to nic není, to je taková větší
příbuzenská sešlost. Zcela zjevně se nepovedl pokus aktivizovat masy a
postavit je jednoznačně proti prezidentovi a proti demokraticky zvoleným
institucím v této zemi,“ podotýká Petr Žantovský.

Když si nalistoval seznam třiceti akcí, které byly na 17. listopadu
nahlášeny na Magistrátu hlavního města nebo na dalších úřadech, tak ho
zaujalo, že hodně těch aktivit bylo registrováno 17. května mezi půlnocí
a půl jednou. „Přitom ty žádosti podávaly rozmanité organizace. Tak
začnu rektorátem Univerzity Karlovy, který ji podal v 0:00:00 hodin. V 0:00:10
je uveden jakýsi Jan Cemper, který byl v médiích označován za aktivistu.
Tentýž Jan Cemper pak ještě v říjnu ohlásil další aktivitu, respektive
ten původně zakázaný průvod, který mu soud nakonec povolil, že se konat
může. Nejvíce akcí bylo ohlášeno 17. května,“ konstatuje při pohledu
do seznamu akcí ohlášených na předvčerejší státní svátek.

Nebylo těžké poznat, pro koho bije srdce veřejnoprávní televize

Toho dne oznámil například Petr Lázňovský akci za účelem oslavy
státního svátku Dne boje za svobodu a demokracii, magistr Simeon Popov jako
připomínku tragických událostí, Jiří Kubík ohlásil shromáždění
současných a bývalých studentů, Daniel Jirotka za účelem oslavy svobody k
27. výročí sametové revoluce, Jan Sigmund akci s názvem Demokracie a
občanský aktivismus, Nový horizont s. r. o. jako oslavu výročí 17.
listopadu nebo Tomasz Peszynský nahlásil shromáždění na podporu
zachování demokratického směřování. „Tak by se dalo pokračovat. Je to
takové hezké a zajímavé datum, které je samozřejmě dáno tím
půlročním předstihem před 17. listopadem, kdy je možné akci nejdříve
nahlásit. Ale je zajímavé, že to všichni spustili takříkajíc v jeden
okamžik, takže to nepochybně musí být organizovaná záležitost,“ myslí
si Petr Žantovský.

Připadá mu podivné, že i když tam figurují různá jména i různá
sdružení, tak k ohlašování došlo ve stejných datech. „Nevím, jestli to
je nějaké duchovní splynutí jednotlivých ohlašovatelů, že je to napadlo
současně. Jen ještě uvedu Jana Dlouhého prvního června na podporu Zemana
a Jaroslav Staník také prvního června na podporu SPD. Takže to funguje
oboustranně, aby to nevypadalo, že útočím na jednu stranu toho pomyslného
názorového sporu,“ připomíná mediální odborník. „Když to celé
shrnu, tak nám Česká televize opět předvedla, jak se nemá dělat
objektivní a nestranná publicistika a zpravodajství. Bylo to patrné také v
diskusních vstupech, pro koho bije srdce České televize. A její vzdalování
se od většiny lidí standardního demokratického uspořádání je čím dál
hlubší a ta propast se prohlubuje,“ míní Petr Žantovský.

Zostouzeni jsou ti politici, kdo naslouchají hlasu lidu

Pro pointu k dnešnímu povídání sáhl k úvaze spisovatele Vlastimila
Vondrušky, která pod titulkem „Hlas lidu už není hlasem božím“ vyšla
minulou sobotu v MF Dnes. „Pan Vondruška se v ní zabývá pojmem populismu a
jeho zneužitím v dnešní době. Říká, že populismus se stal nadávkou.
Každý, kdo má být nějakým způsobem difamován a obviněn z nějaké
nepravosti nebo nevhodného politického názorového směřování, tak je
onálepkován populistou a je vymalováno. To je velmi nebezpečné, protože to
vnáší mezi lidi ty propasti. Tak když se říká, že jsme rozdělená nebo
mezi sebou bojující společnost, tak to samozřejmě vzniká i následkem
takovéto etiketizace. A já bych tedy doporučil každému, kdo o sobě říká,
že má v úctě demokratické procedury, aby si tenhle text přečetl a vzal si
z něj své poučení,“ dodává mediální analytik.
