V Bruselu jsou z Trumpa na prášky, prostě paráda. Odpudivá a mstivá
Clintonová by byla schopná rozpoutat celosvětovou válku. Znalec USA
promlouvá

ROZHOVOR Bývalý ředitel proamerického Občanského institutu Michal Semín,
který se s neokonzervatismem a OI rozešel, říká, že Hillary Clintonová je
„z nejodpudivějších tváří současné americké politické scény,
arogantní, mocichtivá, mstivá bisexuálka, důvodně podezřelá z mnoha
závažných zločinů a schopná rozpoutat celosvětový válečný konflikt.“
„Po Brexitu další studená sprcha. Budou se tvářit děsně diplomaticky,
ale jsou z toho na prášky. Prostě paráda,“ říká Semín o tom, jak se
tváří v Bruselu.

Donald Trump k překvapení mnohých vyhrál. Čekal jste to? Paul Craig Roberts
varoval před volebními machinacemi. Takže to bylo pomýlené varování? Nebo
elity vzaly Trumpa na milost? Či jak to podle vás bylo?

Zní to v danou chvíli asi nepřesvědčivě, ale na rozdíl od řady svých
přátel, o nepřátelích ani nemluvě, jsem tento výsledek spíše očekával.
Zároveň jsem si však uměl představit, v závislosti na změněných
okolnostech, i opačný scénář. Nicméně poté, co nebylo Trumpovi
zabráněno v tom, aby se probojoval do finále závěrečného klání o Bílý
dům, ve mně přesvědčení o tom, že se stane prezidentem, jednoznačně
převážilo. Pokud jde o volební machinace – nelze vyloučit, že navzdory
přesvědčivému vítězství Donalda Trumpa k dílčím volebním podvodům
došlo. Vždyť o volebních přístrojích, evidujících hlasy pro Clintonovou
i po stisknutí tlačítka Trump, vyšla k dnešnímu dni již celá řada
článků. Na celkovém výsledku to však nic nezměnilo. Možná i proto, že
alespoň část vámi zmiňovaných elit si zvolení Donalda Trumpa v zásadě
přála. Vysvětlím později.

Dobrá. Co lze tedy od něho po nástupu do úřadu očekávat? Bude skutečně
tak razantní, jak sliboval v kampani? A v čem se jeho způsob výkonu funkce
bude nejmarkantněji lišit od toho, kdyby vyhrála Hillary Clintonová?

Je nesnadné v tuto chvíli odhadnout, kolik předvolebních slibů splní.
Vždyť po pravdě řečeno ani nevíme, co z toho myslel vážně, a co ne.
Každopádně podmínkou toho, aby splnil do puntíku vše, co v kampani
sliboval, je spolupracující Kongres a administrativa, která mu nebude házet
klacky pod nohy. Nebude to tedy mít rozhodně snadné. Pokud jde o druhý dotaz:
Myslím, že není až tak důležité, zda a jak by se od sebe lišili
způsobem výkonu funkce, ale tím, co by v praxi prosazovali. Trump si nemůže
dovolit politiku podobnou té, kterou by prosazovala šílená Killery. Jeho
voliči, vkládající do něj nemalé naděje, by mu to nikdy neodpustili.

Co z jeho sympatického národně konzervativního a antiglobalizační programu
bude nakonec Trump reálně prosazovat, to se teprve ukáže. V tuto chvíli je
nejdůležitější to, že se prezidentkou nestala Hillary Clintonová. To, že
se do Bílého domu nebude stěhovat jedna z nejodpudivějších tváří
současné americké politické scény, arogantní, mocichtivá, mstivá
bisexuálka, důvodně podezřelá z mnoha závažných zločinů a schopná
rozpoutat celosvětový válečný konflikt, je nejen pro mne skutečnou úlevou.
Bez Trumpa by nikdy poražena nebyla, ostatní republikánští uchazeči o
pomyslný politický trůn v USA na to neměli, topolánkovsky řečeno, gule.

Někteří prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru bílého
heterosexuálního křesťanského muže“. Lze to tímto způsobem popsat? Co
jeho úspěchu nejvíce pomohlo? Navzdory všem médiím, průzkumným
agenturám, celebritám, „osobnostem“, akademikům, velkým sponzorům…

Ano, i takto lze na Trumpovo vítězství pohlížet. Navzdory jeho ne vždy
přitažlivým charakterovým vlastnostem se mu tím, jak otevřeně o mnoha
problémech dnešní doby hovořil, podařilo získat na svou stranu snad
všechny skupiny amerických občanů, jimž se příčí multikulturní
ideologie, politická korektnost či zjevné nepřátelství Obamova režimu
vůči tradiční rodině či křesťanství.

Vámi zmíněná mediálně-kulturní „americká kavárna“, podporující
Hillary, k Trumpově úspěchu však paradoxně také přispěla. Přeci každý,
kdo má zdravý rozum a připojení na internet, si musel již dávno všimnout,
jak „média hlavní stoky“ manipulují a lžou. Trávil jsem volební noc
jejich sledováním. Nedalo se přehlédnout, jak se v průběhu sčítání
hlasů měnil výraz ve tváři přítomných presstitutů ze štábů CNN (neboli
Clinton News Network) či naší „veřejnoprávní“ ČT. Úchvatný
zážitek. Ostatně fenomén ČT by si od někoho k tomu povolaného zasloužil
podrobnější komentář. Nebo vám snad nepřijde směšné, jak se v jedné
malé gubernii „svobodného světa“ dělala kampaň za zvolení Hillary
Clintonové prezidentkou?

Co lze nyní od Trumpa očekávat v zahraniční politice ve vztahu k Evropě,
Rusku, Blízkému východu a Číně? Věříte, že by například zásadně
„osekal“ NATO, či se jen zmírní konfrontační styl vůči Rusku? Válka
proti Rusku tedy nakonec nebude?

V této oblasti jsem víceméně přesvědčen o tom, že Trump svým
předvolebním slovům dostojí. Bude hledat společnou řeč s ostatními
mocnostmi, Rusko nevyjímaje. Samozřejmě za předpokladu, že se mu podaří
zabránit infiltraci válkou posedlých neokonzervativců do své budoucí
administrativy. Uspěje-li, pak je vítězství Trumpa v prezidentských
volbách vítězstvím nás všech i bez ohledu na to, zvítězí-li i na
jiných frontách.

Očekáváte, že Trump udělá něco zásadního v oblasti takzvané kulturní
války: ov tázce potratů, gender ideologie, homosexuálních manželství…

Pokud tak učiní, vejde do dějin jako skutečný kontrarevolucionář.
Každopádně slíbil, že uprázdněné posty v Nejvyšším soudu – hovoří
se až o třech – obsadí lidmi formátu nedávno zesnulého Antonina Scalii.
I proto si získal podporu konzervativních křesťanů volajících po
zásadním posunu směrem k ochraně nenarozeného života a tradiční rodiny.
Rovněž přislíbil zrušit takzvaný Johnsonův dodatek, daňově trestající
ty náboženské společnosti, jež veřejně zaujímají politická stanoviska.
Slíbil též ukončit financování potratářské organizace Planned
Parenthood, jejíž zájmy dlouhodobě zastupuje poražená Hillary. V
případě jejího zvolení jsme si mohli být jisti tím, že prosazování
konzervativních postojů k rodině či ochraně lidského života by bylo
ještě obtížnější, než jak je tomu nyní. Proto je pro mne
nepochopitelný postoj některých veřejně známých křesťanských
aktivistů či politických analytiků, že oni by Trumpa nikdy nevolili.

Omezí Trump zásadně imigraci?

Pokud by v otázce imigrace zůstal nečinný, velmi by si tím u svého
elektorátu ublížil. Nicméně bez ohledu na to, jakých praktických
výsledků dosáhne, tak již samotný fakt, že se prezident USA neklaní
bůžku multikulturalismu a dialogu s „náboženstvím míru“, je
povzbuzením pro každého, komu není lhostejná civilizační a kulturní
identita vlastního národa a státu.

Jaký to bude mít dopad na Německo a na politiky EU, která, například, co
se týče sankcí, stínovala politiku USA? A co TTIP?

Po Brexitu další studená sprcha. Budou se tvářit děsně diplomaticky, ale
jsou z toho na prášky. Prostě paráda. A TTIP? Ten je za dané situace
neprosaditelný. Smluvní zakotvení globálního korporátního socialismu s
onou čím dál tím nelidštější tváří si bude muset počkat na jiného
amerického prezidenta.

Jaký vliv bude mít Trumpovo prezidenství na českou politiku a takzvanou
pravdolásku, která měla silné zázemí v zámoří a na americké ambasádě?

Doufám, že se Trumpovo vítězství pozitivně projeví i u nás. Předně
tím, že místní americká ambasáda, ať už je obsazená kýmkoli, přestane
aktivně zasahovat do českého veřejného a politického života, například
financováním obscénních akcí místních LGBT aktivistů. Přestane-li
strýček Sam – už jsem málem řekl Brady – živit naši stále politicky
ambicióznější „neziskovou“ sféru, pak asi zase začnu chodit
malostranskou ulicí Tržiště bez toho, abych si v její nejpřísněji
střežené zóně alespoň jednou pořádně odplivl.

Václav Klaus uvedl, že teď by mohla nastat řetězová reakce v Evropě.
Přichází vzpoura obyčejných „nasraných“ lidí? Může následovat
vítězství Hofera, Le Penové, Alternative für Deutschland...?

Může. A bude. Alespoň do té doby, než nastane to, čeho se nyní nejvíce
obávám.

Co tím myslíte?

Víte, vzhledem k tomu, jak silná je pozice globalistů za kulisami veřejného
života, je poměrně přesvědčivé vítězství kritika globálního
vládnutí, nota bene v amerických prezidentských volbách, opravdu něčím
nesamozřejmým. Jak je možné, že mu v tom soudruzi z „deep state“
nezabránili? Vždyť umějí-li vyvolávat barevné revoluce a obsazovat
uvolněné úřady svými lidmi jinde ve světě, jistě si umí udělat
pořádek i na vlastním dvorku. Proto se musíme ptát, proč dané kruhy
nevyvinuly dostatečné úsilí na to, aby se prezidentem USA stala Hillary
Clintonová.

Vy snad chcete naznačit, že ani Trump nebude mít šanci omezit vliv
nadnárodních korporací, bank, Fedu…?

Moc bych si přál, abych se v tom, co nyní řeknu, mýlil. Stávající
finanční systém, udržovaný při životě jen dalším zvyšováním dluhů,
se již nejeví jako nadále neudržitelný. V ohrožení se nachází i dolar,
sloužící dosud jako světová rezervní měna. Až se globalisté rozhodnou
vytvořit nový, stabilnější finanční systém, následkem zániku systému
předchozího a především pádu dolaru pak zcela jistě hrozí, že se USA z
pozice supervelmoci přesunou na úroveň dnešních banánových republik.
Rozhodně se to však nestane dřív, než 20. ledna 2017, tedy poté, co se
nově zvolený prezident Trump ujme svého úřadu. A to proto, aby z nastalých
potíží, proti kterým byla finanční a hospodářská krize po roce 2008 jen
drobnou nehodou, mohli být obviněny nikoli globální finanční elity, ale
antiglobalisté a konzervativní národovci, reprezentovaní dnes Donaldem
Trumpem. Ti budou prohlášení za viníka vzniklé sociální a hospodářské
krize a i mnozí z těch, kdo Trumpa volili, budou volat po další Změně s
velkým Z, tentokrát z rukou větších machrů, než byla zdravotně i jinak
hendikepovaná Clintonová.

Z toho však neplyne, že bychom se neměli z Trumpova volebního vítězství
radovat. Nikde totiž není psáno, že moc globalistů je neomezená a jejich
plány nezvratitelné. Třeba jim opravdu docházejí síly na to, aby se
účinně bránili rostoucímu hněvu těch, kteří si navzdory indoktrinační
mašinérii postmoderní globální kavárny uchovali touhu po svobodě a
životě podle starých, osvědčených hodnot naší původní křesťanské
civilizace.
