Jiří Ovčáček posílá zásadní vzkaz studentům, kteří chodí na akce
Halíka, Horáčka, Pitharta a také před kamery České televize

ROZHOVOR Politici oslavy 17. listopadu občanům jen kazili, řekl
ParlamentnímListům.cz mluvčí prezidenta Jiří Ovčáček. Zemanovi kritici
se podle něho neúspěšně snažili svátek zprivatizovat. Zmínil rovněž
akci, kde podle něho došlo k poplivání ideálů listopadové revoluce. Bez
komentáře nezůstalo ani počínání Tomáše Halíka, Michala Horáčka a
České televize.

Máme za sebou další oslavu 17. listopadu. Prezident republiky se letos
veřejných akcí nezúčastnil, což mu mnozí vyčítají. Hlava státu by
prý v takto významný den měla veřejně promluvit… Jak tyto názory
vnímáte?

17. listopad je především svátkem občanů. Bez nich by totalita v roce 1989
neskončila. A proto je dobře, že ve státní svátek promlouvali hlavně
studenti, široká veřejnost. Politici jim sváteční den popravdě jen kazili.

Nehraje prezidentova neúčast na akcích 17. listopadu do karet jeho kritikům?
Přece jen, když někteří politici odmítli přijít na Hrad na oslavy 28.
října, také sklidili kritiku za to, že ignorují státní svátek…

Pan prezident, jako přímý účastník událostí celého roku 1989, projevil
odvahu v době, kdy nebyla levná. Je to tedy právě naopak. Kritici pana
prezidenta se opět pokusili zprivatizovat další státní svátek a znovu jim
to nevyšlo. 17. listopad patří lidem, ne inženýrovi Kalouskovi nebo panu
Horáčkovi, který si hraje na převtělení Václava Havla.

Na Albertově se sešly tisíce lidí, na Václavském náměstí se sešly
tisíce lidí. Ve vysílání ČT studenti hovořili o tom, že opět cítí
ohrožení svobody a demokracie. Co podle Vás bylo motivem takového množství
lidí k účasti na včerejších akcích? Jde o správný signál, že mladým
lidem není osud jejich země lhostejný, jak to někteří komentovali?

Je jedině dobře, že mladým lidem není osud země lhostejný. Pokud ale
něco chtějí změnit, musí si uvědomit dvě zásadní věci. Nestačí jen
demonstrovat, je třeba se zapojit do politiky a získat důvěru občanů. A
neméně důležité je nestat se loutkou v rukou zkrachovalých politiků,
politicky ambiciózních rektorů nebo politicky jednostranné České televize.
Je třeba mít vlastní názor a za tím si stát. A snažit se o něm
demokraticky přesvědčit ostatní.

Je podle Vašeho mínění dnes ohrožena svoboda a demokracie? Případně kým
a v čem konkrétně?

Svobodu a demokracii nejvíce ohrožují ti, kteří nejsou schopni tolerovat
názory druhých a normální občany považují za lidi druhé kategorie. Ano,
svobodu a demokracii reálně ohrožuje souručenství mainstreamových médií
a tzv. elit. Právě oni chtějí diktovat jediný správný názor a právě
oni pohrdají lidmi. Donald Trump nám všem ukázal cestu, jak toto
souručenství porazit.

V době, kdy na náměstí Jana Palacha probíhala demonstrace Bloku proti
islamizaci, na budově UMPRUM visely transparenty podporující islám a v době,
kdy na manifestaci hrála státní hymna, z oken vysoké školy se ji snažila
přebít jiná hudba. Vy jste to na sociálních sítích kritizoval, z druhé
strany, nebylo vše vyhrocené z obou stran?

Narušovat hlukem státní hymnu a pověsit z oken vysoké školy v den, kdy si
připomínáme boj za svobodu a demokracii, transparent na podporu
náboženství, které je v příkrém rozporu s hodnotami liberální
demokracie, je projevem hloupé a nabubřelé arogance, které se nikdo jen tak
nevyrovná. Touto akcí byly doslova poplivány ideály listopadové revoluce.

Organizátoři shromáždění na Albertově si pochvalovali, že tentokrát už
místo patřilo studentům, na rozdíl od loňského roku, kdy byl na místě
prezident Miloš Zeman a studenti se tam prý dostat nemohli. Nyní zde
promlouvali rektoři vysokých škol, s kritickým projevem a apely ke
studentům vystoupil i Petr Pithart, podle něhož je občanská společnost
stále aktivnější. Pokud jste to všechno sledoval, jak to na Vás působilo?

Už jsem o tom hovořil. Studenti si mají stát za svým názorem, mají o něm
demokraticky přesvědčovat druhé. Neměli by ale být loutkami v rukou
vysloužilých politiků, kteří si teď hrají na krasoduchy a líbivě pro
mainstreamová média zvěstují jakýsi račí pochod. Svět se dynamicky
mění. A jestli chceme zůstat svobodni, musíme sledovat a kriticky zkoumat
tyto tektonické geopolitické pohyby. Pokud budeme naslouchat politicky
ambiciózním rektorům nebo vyčpělým politikům, uvízneme v pasti jejich
ideologických frází. A jednoho dne se probudíme jako nesvobodní lidé.

Na Václavském náměstí k lidem mluvil také Tomáš Halík, podle něhož
„svobodně zvolený prezident se stal již neúnosným morálním a
bezpečnostním rizikem pro tento stát. Lidé kolem něho zrazují ideály 17.
listopadu a bez mandátu voličů obracejí kormidlo naší země k
nedemokratickým státům Východu“. Co o tom soudíte? Vzkázal byste
profesoru Halíkovi něco? Podobně jako Halík se na Václaváku vyjadřoval
Jiří Menzel, Jiří Dědeček nebo Břetislav Rychlík. Objevovaly se sice
komentáře, že místo oslav listopadu 1989 byla slyšet spíše jen kritika
hlavy státu, z druhé strany ovšem, nemůže to napovídat, že lidé
přestávají na straně prezidenta výrazně stát?

Vůbec nic takového to nenapovídá. Pan prezident se pravidelně setkává v
regionech s tisícovkami a tisícovkami občanů, které přicházejí na debaty
s ním, aniž bychom je museli podloudně lákat na doprovodné koncerty
zpěváků a skupin. Pokud jde o pátera Halíka, jsem pevně přesvědčen, že
i na Václavském náměstí využil přímou linku z pekla, jehož názory
tradičně tlumočí. Nu, a zmínění tvůrčí pracovníci? Stará vojna. V
řadách pravdolásky bojují tu s Klausem, tu se Zemanem minimálně 20 let. A
"zlí" voliči je po celou dobu neposlouchají. Naštěstí zde máme Českou
televizi, která je „osobnostem kulturního a společenského života“
věrná.

Zcela závěrem. Co z veřejného dění posledních dnů byste podtrhl, ať už
jde z Vašeho pohledu o záležitost pozitivní či negativní? Co by si lidé
měli nejvíce zapamatovat?

Určitě to není projev Petra Pitharta, inženýr Kalousek, pan Horáček nebo
otřesy v otřesené ČSSD. Bodem zlomu je vítězství Donalda Trumpa. Toto
datum si zapamatujme, ovlivní totiž naše životy na dlouhou dobu dopředu. Je
to začátek nové éry, která dává lidem naději, že „vláda věcí
tvých k tobě se zase navrátí“. S nadějí na počátek přichází i
naděje na konec. Doby, kdy o našich osudech rozhodovala nabubřelá média,
tzv. elita a sorosovské neziskovky. Ještě ale máme před sebou řadu výzev.
Třeba volby v roce 2017 a 2018.
