Kurdové slaví Newroz, přestože jim bojovníci z Islámského státu hrozí
uřezáním hlav. Všude zní výsměšné tililili...

ZÁPISKY Z KURDISTÁNU Slavnosti plné tanců a písní, pikniky v přírodě,
nezřízené veselí. To vše se děje jen několik desítek kilometrů od
frontové linie s Islámským státem. Kurdové totiž slaví nový rok Newroz a
ani náhodou se nenechají vystrašit blízkostí islamistických hrdlořezů.
Parlamentní listy jsou právě v iráckém městě Dahúk, takže mají
všechno z první ruky.

„Těm, co budou oslavovat, uřežeme hlavy!“ Zprávu zhruba takového
znění rozšířili bojovníci Islámského státu. Kurdové si ale své oslavy
nového roku Newroz nedají vzít a na tyto hrozby zvysoka kašlou. Všude v
horách pořádají rodiny pikniky, lidé posedávají či tancují kolem ohňů.
Parlamentní listy se mimo jiné zúčastnily obrovské slavnosti u
uprchlického tábora Domiz nedaleko zhruba milionového města Dahúk.

U ohňů na horách

Dahúk je obklopen horami podél řeky Tigris. Právě do nich se o Newrozu, kdy
se podle legend oslavuje osvobození Kurdů od tyranie, vydávají místní
obyvatelé, aby si užili svátků. Podle kurdského letopočtu jsme totiž v
roce 2716. Také míříme na jeden z vrcholků, odkud zhruba po každých
padesáti metrech svítí do daleka ohně. Kolem nich posedávají rodiny anebo
skupinky mladíků. Každý je vítán. U největšího sedí s kamarády i
čtyřiadvacetiletý student zemědělství a lesnictví Karvan Faraj Saadollah.

„Jsme muslimové a tento svátek je o našich kurdských kořenech. V těchto
dnech bojujeme proti Islámskému státu, což dost ztěžuje naše životy.
Nicméně život Kurdů je o neustálém boji. Před lety zde vládl Saddám
Husajn. Byl jsem malý, ale věděl jsem, že je nebezpečím. Nyní je zde
Islámský stát. Nemáme strach, protože za nás bojují jednotky pešmergů.
Bůh nám dal čest a sebedůvěru. Oni nejsou muslimové, jsou teroristé,
kteří bojují ve jménu smrti. Život je ale krásný, takže zvítězíme,“
mluví jako profesionální řečník. Podle něj je větším nebezpečím než
Islámský stát globální oteplování.

V táboře na korze

Na druhý den jedeme kolem bývalých luxusních vil důstojníků diktátora
Husajna do uprchlického tábora Domiz. Byl vybudován v roce 2012 a v jeho
dvanácti čtvrtích by mělo být ubytováno necelých šedesát tisíc Kurdů
převážně ze Sýrie. Na hlavní silnici korzují stovky lidí, většina ve
svátečním, někteří v uniformách. Mnoho z nich nese červenobílozelenou
vlajku, z níž svítí sluníčko. Zástavu iráckého Kurdistánu. Po
stranách ulice stojí improvizované restaurace, obchody, ale i jedna galerie s
obrazy místního prezidenta Masúda Barzáního a jeho otce, nacionalistického
vůdce Mustafy Barzáního.

Obrazy na prodej si prohlíží v uniformě, baretu a s rudou „palestinou“
kolem krku Seyid Zeravany. Předevčírem se vrátil z fronty, kde bojuje s
dvěma bratry. On odjel do tábora za příbuznými, oni museli zůstat. Oslavy
Newrozu jsou totiž sice radostnou událostí, ale na druhou stranu
představují značné bezpečnostní riziko, že mezi slavící proniknou
teroristé. Proto jsou zesílené kontroly a hranice ze Sýrií by měla být
uzavřena. „Bratři na frontě Newroz oslavují vnitřně v duši. Kurdové,
kteří žijí všude ve světě, jsou v boji či slaví, mají v duši světlo.
Náš oheň nás spojuje a vybojovat si svobodu – to už nás nikdo nezastaví.
Dokud je neporazíme, nepřestaneme bojovat,“ říká muž s vytetovaným
hadem na hřbetu ruky. „Ten had je velmi nebezpečný,“ varuje s urputným
výrazem ve tváři, který se po chvíli protáhne do úsměvu.

Mezi davy na loukách

Nedaleko od oploceného tábora na louce vyrostlo improvizované pódium, je
tady hlava na hlavě. Mezi muži s hrdě vztyčenými hlavami pobíhají děti,
které zanedlouho v prachu a loužích získávají přírodní maskování. Na
pódiu místní krasavice zpívají a recitují básně, muži nešetří
plamennými projevy, mladí tančí. Slova jako Kurdistán či Rojava se stále
opakují. Vzduchem se nese táhlé tililili... Jde o výkřik ženy, která
překračuje práh do ložnice ke svatební noci, ale zde má dost posunutý
význam. Kurdky, které bojují v ženských obranných jednotkách, tak
výsměšně vyzývají nepřítele ve smyslu: „Tak se jen ukažte, jestli
jste chlapi.“

Podle oficiálních zpráv by měl zanedlouho začít dělostřelecký útok
samohybnými houfnicemi na město Mosul, jehož okrajové čtvrti leží jen
pár desítek kilometrů odsud. Z vyvýšených míst jsou vidět jakož i
klíčová přehrada, o kterou se v srpnu 2014 vedly tvrdé boje; až ji nakonec
kurdské ozbrojené milice, takzvaní pešmergové, získaly zpět. Kdyby se
totiž největší nádrž v Iráku, která je i tak v dost špatném stavu,
islámským radikálům podařilo provalit, zničilo by to dvě třetiny města.
V kdysi téměř dvoumilionovém Mosulu totiž žije stále obrovské množství
civilistů. Je vidět, že na oslavách Newrozu všichni smýšlejí stejně:
„Je třeba vyhladit ty zrůdy, co vraždí civilisty po celém světě!“
