K tomu alkoholu přidejte ještě slepeckou hůl. Policista před smrtí obvinil
Šlachtu kvůli metanolu, ostřílená novinářka Lorencová nám k tomu řekla
ještě drsnější věci

Dalo se zachránit víc než 50 lidských životů, které vyhasly při
metanolové kauze především v Moravskoslezském a Zlínském kraji? Tuto
otázku si kladla mnohá média před několika dny, kdy se dostala na
veřejnost videonahrávka kdysi špičkového policisty Stanislava
Švábenského, který v loňském roce spáchal sebevraždu. Ten totiž obvinil
své šéfy, že jeho varování z roku 2010 nebrali vážně a pak začali
umírat lidé. Poslankyně a investigativní publicistka Jana Lorencová (nez.
za ANO) si ale myslí, že zabránit lidským tragédiím se dalo už daleko
dříve, a to už v polovině 90. let, kdy o dovozech lihu, které nikdo
neevidoval, natočila několik reportáží.

Zmíněný kriminalista Švábenský byl později obviněn z vynášení
důležitých policejních informací za úplatu a měl si za to odsedět
šestiletý trest. Den před nástupem do vězení si však sáhl na život.
Nejprve ale nahrál šestihodinové video, ve kterém mimo jiné obviňuje
svého šéfa z Útvaru pro odhalování organizovaného zločinu (ÚOOZ)
Roberta Šlachtu, že se nezabýval jeho důkazy o metanolové kauze a
zatýkání viníků přišlo na řadu až za dva roky, tedy potom, co zemřelo
na následek otravy alkoholem několik desítek lidí. Podle Švábenského slov,
on sám získal údaje o smrtelném pančování lihu od svého informátora
Jana Švédíka.

„Zjistil jsem přesné informace, zajistil jsem flašky a kolky získávané
přímo od celníků,“ uvedl na videu kriminalista. Když pak chtěl začít
případ rozplétat, jeho nadřízení mu to zakázali a poslali ho na
ředitelství cel, i když bylo celkem známo, že dost celníků „má prsty“
v pašování nelegálního alkoholu.

Šlachta prohlásil, že je tvrzení urážející a absurdní

Proti tomuto vyjádření se ale podle serveru Lidovky.cz velmi razantně
ohradil ředitel ÚOOZ Robert Šlachta s tím, že se jedná o absurdní a
urážející tvrzení a dále vysvětloval, že se obě kauzy, to znamená
pašování lihu a později jeho úprava metanolem, vyšetřovaly zcela
odděleně. Dále Lidovky.cz k celé kauze ještě uvádějí: „Vysvětlení
šéfa ÚOOZ trpí vážnou trhlinou. Jak na nahrávce říká a dokumentuje
Švábenský, sami celníci jeho verzi podpořili. Když totiž policejní
inspekce Švábenského kauzu vyšetřovala, obrátila se na ně s dotazem, zda
a jakou informaci k lihu jim policista předal.

A celníci potvrdili, že Švábenský jim skutečně zprávu o výrobě
pančovaného alkoholu zaslal. V jejich zprávě se konkrétně uvádělo: ‚Poznatek
se týkal nelegální výroby alkoholu na severní Moravě a byl předán ve
stručné písemné podobě formou úředního záznamu. Obviněnému
Švábenskému ho měla poskytnout osoba KATO (Švédík), což měla být podle
jeho ústního sdělení osoba informátora. Součástí poznatku byly i dva
kusy litrových láhví s lihovinou. Ty byly podrobeny analýze, která
prokázala přítomnost látek cizorodých pro lihové směsi, a potvrdila tak
informace uvedené v úředním záznamu‘.“

Stanislav Švábenský, který byl skálopevně přesvědčen o své nevině, na
svém předsmrtném videu dále tvrdí, že právě kvůli upozorňování na
metanolovou aféru a na některé záležitosti ohledně vyšetřování v
případu Toflova gangu byl později účelově obviněn, kdy proti němu
svědčil právě informátor Švédík. Je celkem dost podivné, že právě
zmíněný Švédík dostal naprosto stejným způsobem za katr i dalšího
policistu Mariana Hanáka ze Zlína, nad jehož odsouzením stále visí
otazníky. Oba kriminalisté přitom chtěli, podle názorů některých médií,
odtajnit Švédíkův spis, aby vyšla v jejich případech najevo pravda. To
prý policie i další orgány odmítly z toho důvodu, že by mohly poškodit
náš stát.

Pašovaly se tisíce hektolitrů lihu a úřady mlčely. Bylo jen otázkou času,
kdy dojde k tragédii

Poslankyně a známá publicistka Jana Lorencová, která obdržela za svou
práci řadu novinářských ocenění, se kauzami o pašování lihu zabývala
ve svých reportážích v tištěných médiích i v České televizi, a to už
od počátku 90. let minulého století.

„Ta místa, kde se pančoval líh, která policie natáčela teprve před pár
lety, kdy zasahovala proti výrobcům závadného alkoholu, mám zdokumentovaná
už z roku 1994 a 1995. Já ale točila především dovoz lihu, protože z
něho nikdo nevybíral daně. Tehdy byly značně rozšířené případy, kdy
někdo přepadal řidiče kamiónů a vybral jim celý náklad. Sledovala jsem
několikrát s kamerou ty kamiony až do místa, odkud líh vozily. Dost často
jezdívaly do lihovarů na Slovensku, například do Leopoldova. Také tam jsme
natáčeli. Potom zamířily většinou do Zlína, Uherského Hradiště,
Uherského Brodu a jinde, kde se jelo ve velkém. Už tehdy se ve Zlíně
veřejně mluvilo o tom, že hlavní postavou v obchodech s lihem je až mnohem
později odsouzený podnikatel Radek Březina,“ vzpomínala nynější
ostravská politička a doplnila: „V Moravskoslezském kraji byl velkým
překladištěm Český Těšín. Jeho fenoménem 90 let byly modré sudy s
lihem, které mělo tehdy hodně lidí v garážích místo svých vozů.“

Kšefty s lihem byly založené podle Lorencové především na tom, že se
vozil a vydával za technický líh, který podléhal minimálnímu clu a
zdanění, ale ve skutečnosti se jednalo spíše o čistější
potravinářský líh, jehož cena je mnohonásobně vyšší a vyráběl se z
něho alkohol. Jednou z těch lihových variant byl tehdy Carbopur PC90r, ale
měl i jiné názvy, například Dexocarbon a podobně.

„Při sledování nákladních aut jsem s nimi jednou dojela do firmy
uprostřed Zlína, kde bez jakýchkoliv skrupulí to před naší kamerou
stáčeli do lahví. Viděla jsem dokonce i automatickou plnírnu, ‚špuntovací‘
linku a statisíce etiket s nejrůznějším označením. Problém s tím
tenkrát nemělo ani vedení té firmy. Dělníci tam v poměrně velkém tempu
nakládali bedny s alkoholem na náklaďáky, které neustále přijížděly a
odjížděly. Bylo to absurdní a neuvěřitelné. Nikdo s tím tehdy nic
nedělal. Museli o tom vědět poslanci, ministři, veřejnost a nic se s tím
nedělo, stejně tak jako s podvody s lehkými topnými oleji a falešnými
drahokamy. Pamatuji si, že jsem měla pocit šílené bezmoci. Když se tím
policisté, respektive jejich speciální týmy, pak zabývaly a na něco
konkrétního přišly, tak byly ihned rozpuštěny. Protože to mířilo až
příliš vysoko,“ konstatovala poslankyně Parlamentu ČR.

Kdyby se tím politici zabývali, lidé by nemuseli umírat…

Podle dalších slov Jany Lorencové šla část lihu přes naše území
takzvaným tranzitem a pod značkami známých alkoholických nápojů, jako
například Gobatschov vodka nebo Finská vodka a vozilo se i na Ukrajinu nebo
do Ruska. Zmíněný export tehdy doprovázely drsné vtipy, že zároveň s
alkoholem by se měly odběratelům expedovat i slepecké hole.

„Samostatnou pozornost si zasluhuje osud více než tří set českých
řidičů kamionů, kteří v určité fázi obchodů s lihem skončili
odsouzeni k nepodmíněným trestům v německých věznicích. Absurdita nad
absurditu. Němci je zavírali za to, že vezli líh, který podle německých
úřadů prodali ještě před vstupem na naše území. Majitelé lihu totiž
většinou na hranicích zajistili výměnu dokladů, a tak papírově líh
zmizel a k nám fiktivně vjížděl náklad různého stavebního materiálu,
například kachliček a cementu. Protože jsem s policisty byla vcelku zadobře
a také s některými lidmi od celníků, tak jsem takové doklady viděla a
sama jsem si to natáčela i na hraničních přechodech, třeba v Rozvadově.
Kdyby se tím už tehdy, před těmi 20 lety, především politici seriózně
zabývali, nemuselo to pak skončit těmi strašnými tragédiemi,“ uvedla
poslankyně Lorencová, která působí i jako místopředsedkyně parlamentní
komise pro kontrolu Generální inspekce bezpečnostních sborů (GIBS).

Na závěr pak ještě dodala: „Proto, když někdo upozorňuje na fakt, že
policie má dnes dvouleté zpoždění s metanolovou aférou, tak mi to
nepřipadá zrovna adekvátní. To zpoždění je totiž více než dvacetileté
a vina je jednoznačně na straně tehdejších zákonodárců. Samozřejmě se
nedá vyloučit, při současném pohledu na celý případ, že v něm může
hrát roli i poměrně známá nevraživost mezi GIBS a elitními detektivy z
ÚOOZ, která loni na podzim vyvrcholila i v proslulé olomoucké kauze.“
