Vysoký manažer Mühlfeit přenášel v Brně. Prozradil také, co řekl
Babišovi o médiích

REPORTÁŽ V rámci cyklu Lidé z praxe na brněnské Mendelově univerzitě
vystoupil Jan Mühlfeit, český manažer, globální stratég, kouč a mentor,
který přes dvacet let působil v Microsoftu, z toho posledních patnáct let v
nejužším vedení této společnosti. Přiblížil posluchačům svůj pohled
na byznys, komunikaci a současný svět.

Jan Mühlfeit v úvodu řekl věc, díky které uspěl, byli to zejména
ostatní lidé kolem něj a jejich silné stránky; a jeho osobní úspěch byl
v tom, že tyto stránky dokázal objevit a odemknout, což dnes jako kouč
učí na celém světě a dělá semináře pro top manažery, umělce i
sportovce. Poté vysvětlil východiska své současné práce. Podle Jana
Mühlfeita se talent u malých dětí vytváří zpočátku v souladu s
přírodou, ale postupně lidé s dospíváním ztrácejí kreativitu. „Když
je dětem šest let, 98 % z nich vykazuje vysokou kreativitu, v deseti je to jen
30 %, v patnácti 15 % a v pětadvaceti 2 %. Škola potenciál neodemyká, ale
dává ho do klece, protože si myslí, že všichni se naučí všechno a
ještě k tomu stejným způsobem. Já ale říkám, že škola je jako sex –
když vám někdo o tom bude vykládat, nevěnujete tomu pozornost, když vám
to ukážou, řeknete si, že na tom něco je, ale teprve když vás do toho
zapojí, zjistíte, o co jde,“ řekl Jan Mühlfeit.

V úvodní prezentaci pak na svém životním příběhu ukázal, jak dospěl
jednak k profesním úspěchům, jednak ke svým názorům na význam kreativity.
Klíčové je podle něj zbavit se strachu. „Když jsem poprvé potkal Billa
Gatese, byl to nejbohatší člověk na světě se sto miliardami dolarů a já
měl novomanželskou půjčku ve spořitelně v Nuslích. Bavil jsem se s ním
ale jako se sobě rovným,“ vzpomněl Jan Mühlfeit, který zásluhu na tom,
že má odvahu, přičítá své prababičce. Zásluhu na tom, že se později
věnoval počítačům, měl jeho otec, který jej odradil od studia na Fakultě
tělesné výchovy a sportu a nasměroval jej v osmdesátých letech k IT.

Svět jede na pětinový výkon

Pak se Jan Mühlfeit v prezentaci věnoval firemní strategii. To, co je podle
něj v dnešním světě jediná skutečná konkurenční výhoda a největší
majetek, který firma má, nejsou frázovitě definovaní „naši lidé“, ale
talent zaměstnanců dané firmy. „Konkurence může zkopírovat všechno
kromě silných stránek vašich lidí. Když jsem převzal evropský region
Microsoftu, přišel jsem na to, že jejich systém práce byl stejný jako ve
škole – lidi trénovali v tom, v čem měli nejslabší výsledky. Celý
svět se soustředí na slabiny, místo aby rozvíjel silné stránky. Je to
dáno historicky, protože naši prioritou bylo přežití, a proto jsme vždy
hledali nějaké nebezpečí, které nám hrozilo. Lidi ale můžeme změnit jen
prostřednictvím jejich silných stránek,“ je přesvědčen Jan Mühlfeit,
který změnil tým Microsoftu tím, že podpořil lidi v jejich silných
stránkách a v rámci firmy opakovaně dosahoval celosvětově nejlepších
výsledků. „Jsem přesvědčen, že tento model by měl fungovat v celé
lidské společnosti, svět jede na jednu pětinu výkonu. Pokud se firmy a
společnosti budou věnovat skutečně tomu, co je v lidech dobré, dá se ten
poměr otočit,“ tvrdí Jan Mühlfeit, který o sobě říká, že, když
řídil tým, nebyl ani tak „Chief executive officer“, jako spíš „Chief
enthusiasm officer“.

Myšlení první ligy

Mühlfeit pak popsal, jak jej vlastně ovlivnil Bill Gates. „Co to je vize a
kdo to je vizionář jsem pochopil, když jsem s ním cestoval. Vize je obraz
světa, který neexistuje, ale vy mu uvěříte, a pokud mu uvěří ostatní
lidé, jste lídrem. Bill Gates byl jedním z nich, jiným byl Steve Jobs. To,
co vytvořil Jobs, není firma, ale náboženství,“ řekl v Brně Jan
Mühlfeit. Další, co se Jan Mühlfeit od Billa Gatese naučil, bylo tzv.
myšlení „první ligy“. „Lidi, kteří chtějí hrát první ligu, si
musí myslet, že ji hrát budou. Pokud si myslíte, že patříte do divize,
skončíte v okresním přeboru. Gates vždy říkal – áčkoví lidé k sobě
vždy najímají ty áčkové, béčkoví lidé vytvářejí céčkovou
organizaci. Jakmile totiž uděláte tu chybu a najmete do své organizace
jediné béčko, nejen že tento člověk začne najímat céčka, ale áčka si
začnou myslet, že to je nový standard a nemusí se už tolik snažit,“
vysvětlil Jan Mühlfeit. A další pravidlo Billa Gatese podle něj spočívá
v tom, že špatná zpráva musí vždy putovat rychle, v jakémkoli systému,
ať je to člověk, firma nebo stát. „Když se podíváte, proč většina
firem nebo států končí a upadá, je to tím, že přestřihnou zpětnou
vazbu. Typickým příkladem jsou politici, kteří se diví, že nebyli zvoleni,
když se předtím obklopili ,yes-many‘, kteří jen kývají a dávají jim
růžové brýle. Musíte zajistit, aby špatná informace v organizaci měla
volný průtok, nelze trestat lidi za to, že řeknou, že Apple má lepší
produkt nebo že Google má větší podíl na trhu,“ řekl ke strategii firem
Jan Mühlfeit.

Pokračoval pak svou zkušeností z krizového řízení. „Když jsem byl
chairman pro Evropu, Microsoft prohrál soudní spor s Evropskou unií a hrozila
velká pokuta, nakonec jsme místo jedenácti miliard zaplatili jen dvě. Po
dvou letech jsme spor srovnali, do roka jsem se pak stal poradcem Evropské
komise pro vysoké školství. Ze vztahu absolutního nepřátelství to
přešlo k důvěryhodnému poradenství,“ popsal Jan Mühlfeit svou cestu do
evropských vrcholných struktur, kde se pozdější předseda italské vlády
Mario Monti, který spor s Microsoftem začal, stal dokonce Mühlfeitovým
přítelem.

Boj s médii nelze vyhrát

Další osobností, která Jana Mühlfeita ovlivnila, byl Reinhold Messner,
který mu také pomohl měnit myšlení lidí v týmu, když je přivedl k
přesvědčení, že by si neměli nikdy v životě dávat bariéry
stanovující, že je něco nemožného. Mühlfeit zmínil i to, co se naučil
od médií, s nimiž také několikrát jako zástupce firmy bojoval. „Boj s
médii nelze vyhrát, proto nemá smysl bojovat, média totiž nejsou byznys s
fakty, ale s emocemi a informací je tolik, že se média musí snažit hlavně
přes emoce zaujmout. Každý rok zahyne patnáct lidí po útoku žraloka a
každý z těch případů je publikován jako příběh v globálních
médiích. Každý rok zemře sto padesát lidí, když jim spadne na hlavu
kokosový ořech, ale nikde se o tom nepíše, protože to není sexy, i když
je to desetkrát nebezpečnější. Je tedy otázka, jaký je obraz, který nám
média poskytují. Ještě než šel Andrej Babiš do politiky, stěžoval si
jednou na nějaké noviny a já jsem se mu snažil vysvětlit, že bojovat s
médii nemá smysl. On si to ale vysvětlil po svém a nějaká si koupil,“
řekl Jan Mühlfeit.

V závěru se snažil publiku přiblížit, co se naučil od Buddhy a jeho
učení. „Buddhismus není náboženství, ale psychologie – říká, že
máme mít svou mysl pod kontrolou. Pokud máte mysl pod kontrolou, můžete
žít v přítomném okamžiku, a když žijete v přítomném okamžiku,
uvědomujete si neustálou změnu. A když si uvědomujete neustálou změnu, je
to v byznysu velmi důležité. Pak totiž nelpíte na věcech. Díky tomu jsem
si uvědomil, že nejlepší výsledky jsem měl ve chvílích, kdy jsem
nejmíň tlačil na pilu,“ řekl Jan Mühlfeit, který svou přednášku
odlehčeně uzavřel tím, že vyjmenoval, co se naučil od dvojice Těžkej
Pokondr: „První je písnička Máma má rýmu, která říká, že bychom se
měli starat o rodiče. Písnička Šopák mě poučila o významu zdravého
jídla, v byznysu mi při tvorbě cen pomohl titul Nájem zvedej a poslední –
když jsem řešil, koho Microsoft v Evropě koupí – byla písnička Pojď na
skype, a bylo jasno,“ uzavřel Jan Mühlfeit.
