Chtějí nám zase vládnout? Nejmladší oceněný antikomunista: Nová
garnitura komunistů je u moci. Babiš je komunista pragmatik

ROZHOVOR Andrej Babiš by se dal považovat za novokomunistu a mocenského
pragmatika, který původně vzešel z komunistického prostředí, říká v
rozhovoru pro ParlamentníListy.cz nejmladší držitel osvědčení
protikomunistického odboje, publicista a politický aktivista Dušan Stuchlík.
„Řekl bych, že je určité kádrové propojení mezi komunisty a ANO,“
říká Stuchlík. Paralelu mezi Babišem a komunistickou ideologií by podle
svých slov dlouholetý antikomunista viděl i v tom, jak šéf hnutí ANO
referoval o živnostnících. Podle Stuchlíka je pravděpodobné, že nově
sestavovanou menšinovou vládu Andreje Babiše podpoří právě komunisté.

Komunisté tento týden oslavují výročí Velké říjnové socialistické
revoluce. Co byste jim jako nejmladší oceněný bojovník proti jejich
ideologii vzkázal?

Myslím, že oslavovat toto výročí je zvrhlé. Na druhou stranu by ale bylo
chybou si je nepřipomenout, protože právě touto dějinnou událostí
odstartoval jeden z nejkrvavějších sociálně inženýrských experimentů 20.
století. Ten měl ve svém důsledku mnohonásobně víc obětí než třeba 2.
světová válka, a to mluvím i v souvislosti s následnou expanzí
Sovětského svazu. Takže připomenout ano, ale stejně jako se připomíná
například Šoa, čili holokaust židovského národa. Je to výročí
tragické.

V Rusku se letos, podle všeho, oficiálně neslaví. V čem je ten posun?

V Rusku teď nejsem, takže nemůžu soudit podle aktuální atmosféry.
Nicméně, byl bych opatrný. Může to být samozřejmě autentický postoj
ruských představitelů k Říjnové revoluci, ale stejně tak to může být i
taktický tah, kterým chtějí Rusové přesvědčit Západ, aby mu ukázali,
že nejdou stejnou cestou jako tehdy bolševici. A to říkám v situaci, kdy
jsou v Rusku stále ještě oslavováni lidé jako Felix Džeržinskij (zakladatel
a velitel obávané sovětské tajné policie Čeka – pozn. red.) a
příslušníci tajných služeb se nadále hrdě nazývají čekisty. Takže
zůstává otázkou, zdali je odmítnutí oslav VŘSR míněno upřímně.

Předseda KSČM Vojtěch Filip v rozhovoru pro Haló noviny uvedl, že VŘSR
byla revolucí všech zbědovaných. Jak vidíte tuto významnou událost vy?

Od soudruha Filipa bych v podstatě ani neočekával něco jiného. Já to
chápu, ale samozřejmě se mi nelíbí, že Filip podporuje komunistický,
ideologický odkaz VŘSR. V současnosti nedokážu dohlédnout, jestli to
soudruh Filip míní upřímně, anebo to jenom říká, protože to jeho
spolustraníci chtějí slyšet. Podstatné ale je, že po uchopení moci
Leninem a spol. následovaly popravy a vzniky gulagů, zkrátka třídní válka.
A včetně pohromy, která stihla ruské rolníky a malozemědělce v podobě
„boje proti kulakům“, tedy likvidace prostřednictvím pracovních táborů.
Já jsem přesvědčen o tom, že se pan Filip mýlí, ale jeho postoj nicméně
odpovídá onomu komunistickému pohledu na svět, protože je miliony mrtvých
v zásadě nikdy nezajímaly. Účel pro komunistu vždy světil prostředky.

Antikomunista Vladimír Hučín v rozhovoru pro ParlamentníListy.cz uvedl, že
když bojoval proti komunismu, oslavoval vždy VŘSR poměrně netradičně a to
tak, že vyhazoval věci do vzduchu. Jak jste si toto výročí připomínal vy?

Tak na oficiální úrovni probíhaly oslavy, kterými jsem hluboce opovrhoval.
Že bych ale v té době měl ambice jako pan Hučín, tak to ne. Mně bylo
šestnáct, sedmnáct, takže to co on jsem nedělal. Jinak si ale myslím, že
v očích spousty lidí, kteří nebyli přesvědčenými komunisty, ty
oficiální oslavy ten socialistický režim ještě více deklasovaly. Tedy
samozřejmě v očích lidí, kteří nevěřili v myšlenku socialismu a
komunistického internacionalismu, ty oslavy ještě více zdůrazňovaly
nechutnost toho režimu. Jelikož oslavovat začátek ohromného sociálního
experimentu, který měl za následek miliony mrtvých a miliony lidí v
koncentrácích nejen v SSSR, ale i v jeho pozdějších satelitech, tak to si
myslím, že spoustu lidí odrazovalo.

Zmínil jste termín sociální experiment. Jsou podobné tendence sociálně
experimentovat viditelné i v současnosti?

Bohužel, obávám se, že rozhodně ano . Ale v podstatě si myslím, že
momentálně, možná kromě KLDR a Číny, tyto experimenty neužívají tak
krvavých prostředků a s takovým přímým dopadem na populaci, jako tomu
bylo v případě Sovětského svazu. Nicméně sociální experimenty tady jsou.

Mohl byste být konkrétnější?

Řekl bych, že levicově-liberální kruhy na Západě mají tendenci k
provádění sociálních experimentů, a to v tom smyslu, že zbytku populace
vnucují své, byť možná dobře míněné, nerealistické představy o
fungování společnosti.

Máte na mysli představu multikulturalismu?

Přesně tak, ale patří sem i různé genderové teorie i vámi zmíněný
multikulturalismus. To jsou v podstatě ideologické pohledy na svět. Já
nikomu neupírám, aby si myslel, že takto to na světě má být zařízeno,
že to takhle na světě funguje. Problém ale pro mě nastává ve chvíli, kdy
to dotyčný vnucuje, ať už přes média nebo silově politicky, jiným lidem,
kteří o to zájem nemají. Bohužel si myslím, že levicově-liberální
vnucování svých hodnot ostatním vidíme jak v západní Evropě, tak za
oceánem.

Myslíte, že doba vyplodí nějaký ekvivalent nových disidentů tak, jak jsme
je chápali za socialismu?

Disident je možná příliš silné slovo. Nicméně doba produkuje tlak jisté
části mediálních a politických kruhů, které vytvářejí i situace, kdy
jsou lidé pro své postoje a názory jaksi vystrkováni na okraj. Například v
médiích jim není popřáváno sluchu, anebo existují i snahy je
kriminalizovat. A to z toho důvodu, že jejich názor není v souladu s tím,
co by naši levicově-liberální přátelé rádi viděli jako nosnou ideu,
která určuje běh společnosti.

KSČM v těchto volbách získala jen sedm procent. Znamená to, že Češi už
komunisty nechtějí? V porevoluční éře bývala období, kdy komunisté
skórovali oproti tomuto výsledku dvojnásob…

Já si myslím, a to je můj soukromý názor, že existuje něco jako
starokomunista a novokomunista. Pro toho novokomunistu byste možná mohl dát
název pragmatik nebo mocenský pragmatik. A strana KSČM je strana zejména pro
starší lidi, kteří ten komunismus vnímají v té rigidní formě před
rokem 1990, tedy jak jim říkám starokomunisty. Na druhé straně se podle
toho, jak jsem sledoval své okolí, část voličů KSČM odsunula i k
Okamurovi a k hnutí ANO.

V tomto ohledu za ty novokomunisty nebo mocenské pragmatiky, kteří původně
vzešli z komunistického prostředí, považuji právě například Andreje
Babiše a lidi kolem něj. To je ukázková komůrka pragmatických komunistů,
kteří pravděpodobně, když tehdy do té partaje vstupovali, tak jim ta
ideologie byla v podstatě lhostejná, ale představovala pro ně spíše
jakousi cestu k moci. Koneckonců na to, že v rámci komunistické strany,
tajných služeb i politbyra byly frakce pragmatiků a progresivistů stejně
jako skupiny dogmatických ideologů, poukazují jak pamětníci, tak i
materiály a práce lidí z okruhu zpravodajských služeb.

Já se domnívám, že KSČM je stranou, která je blíž lidem majícím v
tomto ohledu dogmatické vnímání. Hnutí ANO, respektive osoba Andreje
Babiše, je sympatická pak spíše těm, kteří by se dali považovat za
pragmatiky. Ono těch pragmatiků v řadách československé komunistické
strany bylo víc, kteří se později uchytili v politice mimo komunistickou
stranu. Mohl bych zmínit například Mariana Čalfu nebo Vladimíra Dlouhého,
který se posléze absurdně vydává za pravicového politika.

Část voličů se tedy přesunula k podpoře Andreje Babiše. Myslíte, že je
to dobře?

To je volba mezi čertem a ďáblem. Několik let žiju v Ústeckém kraji, kde
KSČM má již druhé období hejtmana a ten kraj vedou. Vedou ho podle mého
názoru velmi špatně. Odmítají se postavit třeba i vůči těm korupčním
kauzám s tunelováním evropských fondů, které tam jsou velmi aktuální. O
starokomunistech si nedělám žádné iluze. Ale nedělám si je ani o
novokomunistech v podání Andreje Babiše.

V čem je Babiš podle vás komunistou?

V první řadě Babiš komunistou z přesvědčení buď byl, když do té
strany vstupoval, anebo stranu využíval včetně její spolupráce s tajnými
službami ke svému prospěchu. O tom, do jaké míry té ideologii věřil,
nemá cenu spekulovat. Podstatné je, že tu stranu zneužil ke zlepšení
svého postavení a k nabytí sociálního kapitálu, který následně
zužitkoval. Podstatné rovněž je, že se obklopil lidmi, kteří mají
stejnou minulost, kteří v StB přímo pracovali. A oni umějí využívat
stejné mocenské praktiky, jakým se v StB vyučili. V praxi tedy není zase
tak důležité, jakou ideologií je kdo aktuálně veden, ale spíše to,
jestli je ochoten podobných praktik jako komunisté využívat. Pro mne je to
prostě zlo a je jedno, jestli je položené na ideologických základech
marxismu-leninismu, nebo jen vedeno touhou po moci. Paralelu mezi Babišem a
komunisty lze nalézt i v souvislosti s tím, jak Babiš referoval o
živnostnících. Ta rétorika mohla a měla vyvolávat závist ostatních
občanů. A jak kdysi formuloval můj bratr: Komunismus je ideologie postavená
na principu závisti.

Aktuálně se nacházíme v povolebních vyjednáváních. Mohou komunisté
sehrát nějakou pozitivní roli coby protipól Andreje Babiše?

To se nedomnívám. Neočekával bych to. Dokonce se domnívám, že pokud
někdo půjde do tiché podpory vlády Andreje Babiše, tak to budou právě
komunisté.

Je tam ta společná minulost?

No tak společná minulost je jedna věc. Řekl bych, že tam je i určité
kádrové propojení mezi komunisty a ANO. Myslím, že bývalí exponenti StB
naleznou víc přátel nebo opory jak u komunistů, tak ve straně Andreje
Babiše než kdekoliv jinde. Jednotícím prvkem, který by mohl dovést
komunisty k podpoře Andreje Babiše, je řekl bych pragmatická politická vize.
Komunistický manifest je koneckonců manifest toho, jak se dostat k moci a jak
zabezpečit, aby si revoluční elita moc udržela. Obě strany mají podle
mého tento mocenský pragmatismus v sobě a myslím, že oba tyto subjekty by
tak snadno mohly najít společné jmenovatele. Mají tam dostatečné
intelektuální kapacity k tomu, aby například činili některé kroky
společně a nikde to hlasitě neventilovali.

S trochou nadsázky by se dalo říct, že se tak vlastně nepřímo komunisté
vracejí k moci. Vidíte paralelu mezi tzv. Vítězným únorem a posledními
sněmovními volbami?

To je zajímavá otázka. Doufám, že paralela tam snad není, jelikož
Vítězný únor znamenal šikanu a tyranii ohromného rozsahu. Nicméně po
mocenské stránce bych se na to mohl dívat jako na paralelu s Vítězným
únorem v případě, že se Andrej Babiš skutečně stane premiérem. Z mého
hlediska pak není podstatné, jestli bude vládnout menšinově nebo
většinově, ale to, jestli ovládne důležitou část exekutivy v podobě
silových ministerstev a tu pak začne využívat k likvidaci či k šikaně
svých oponentů.

Vše nasvědčuje tomu, že prezident Zeman mu tu podporu dává...

Bohužel to vypadá tak, že oni dva jednají ve vzájemné shodě. Nemám pro
to důkaz a ani není třeba se domnívat, že by spolu své kroky nutně nějak
koordinovali, ale v zásadě si myslím, že Miloš Zeman a Andrej Babiš jsou
do jisté míry podobnou krevní skupinou.

Zmiňujete podobnou krevní skupinu. Co na mocenský tandem Zeman–Babiš
říkáte?

Odmyslím-li si, že oba dva byli členové komunistické strany, tak tam
nacházím jakýsi aspekt podobného vnímání moci jako něčeho, co je
žádoucí. Podle mého názoru se oběma pánům držet moc velice líbí a
namístě je zdůraznit, že moc je extrémně silná droga. Stačí se podívat
do dějin a na osudy lidí, kteří vstoupili do politiky. Ta moc spoustu lidí
změní, a to nenávratně. Myslím si, že jak Andrej Babiš, tak Miloš Zeman,
čím více ochutnávali pocit moci, tím větší touhu po ní mají. Miloš
Zeman v rámci České republiky dostoupal až nahoru a myslím si, že Andrej
Babiš má touhy velmi podobné.

Vrací se tedy k moci „stará garda“?

Chybou podle mého názoru bylo, že v Česku neproběhla obdoba toho, co v
Německu po druhé světové válce, a sice obdoba jakéhosi Norimberského
tribunálu. Komunistický režim nebyl nikdy zásadně odsouzen. Sice tu máme
zákon o protiprávnosti komunistického režimu, k zásadnímu pojmenování a
vytěsnění jeho exponentů mimo společnost ale nedošlo. Nedošlo ani k
zásadnímu označení režimu za zlo a k vyvození spoluodpovědnosti všech,
kteří se na něm podíleli. Nepadaly ani tresty. Ti lidé nebyli postaveni
mimo politiku tak, aby se do ní nemohli vracet. V okamžiku, kdy Václav Havel
vyhlásil to své „nebudeme jako oni“, tak vlastně dal podnět k tomu, že
nebudou stíháni komunisté a nebudou stíháni ani důstojníci a agenti StB,
bachaři a všichni ti, kdo se na útlaku a zvěrstvech podíleli.

Pokud tedy nedošlo k vypořádání se s komunismem, tak se těžko můžeme
divit, že nová garnitura pragmatických komunistů je zpátky u moci. Musíme
mít v patrnosti, že tito lidé mají za sebou slušné vzdělání a
disponovali již dříve znalostmi tržní ekonomiky a jsou to tedy lidé,
kteří měli v době, kdy došlo ke změně režimu, oproti běžné populaci
značný náskok.

Mělo tedy tehdy dojít k zákazu komunistické strany?

Ano, já si myslím, že v roce 1990-91 měla být komunistická strana jasně
postavena mimo zákon. Důležití exponenti, kteří se podíleli na
režimních represích, měli být stíháni, souzeni a odsouzeni. A mělo být
jasně řečeno, že ti, kteří se na režimu podíleli, nemohou být adepty
například do politiky nebo do vrcholného byznysu.
