Libor Rouček: Nesmíme se nechat od Turecka vydírat. Jeho vstup do EU je
nereálný, pokud...

ROZHOVOR Pondělním summitem Evropské unie s Tureckem nastoupila Evropa „dobrou
cestu“, ale nesmí se nechat vydírat. To si myslí bývalý europoslanec
Libor Rouček: „Turecko například nemůže chtít urychlit vstup do EU,
pokud bude zavírat nezávislé novináře,“ poznamenal v rozhovoru pro
ParlamentníListy.cz. Rouček také předpokládá, že časem začneme sledovat,
jak se rapidně snižuje počet uprchlíků. Vyjádřil se i k primárkám ve
Spojených státech: „Establishment Republikánské strany je z Donalda Trumpa
nešťastný.“

Stránky médií stále plní komentáře k summitu Evropské unie s Tureckem.
„Nebyla to žádná pěkná podívaná, co vrcholní politici EU předvedli.
Byli nejednotní a váhaví ve všem, co se týkalo Turecka v Evropě, Turecka,
jež vystupovalo jako pán a které si je jisté svou beztrestností,“ uvedl
například italský deník. Naopak předseda Evropské rady Donald Tusk
vítězoslavně oznámil, že jsou u konce dny nijak neřízené migrace,
protože byla uzavřena takzvaná balkánská migrační trasa. Jak výsledek
summitu hodnotíte vy?

Začal bych tou balkánskou migrační trasou. Opravdu byla uzavřena, a to
středeční půlnocí. Slovinsko začíná vyžadovat víza. Každý, ať
přijde ze Sýrie, Iráku, Afghánistánu, nebude vpuštěn do Schengenu a
podobné opatření udělaly Chorvatsko a Srbsko. Dominovým efektem se
dostáváme na řecko-tureckou hranici. Co je důležité, uprchlíci jak v
Turecku, tak v dalších zemích dostali tuto jasnou zprávu, že balkánská
cesta je uzavřená.

Teď se vrátím k summitu. Evropa musí zajistit, aby z Turecka přišlo
nelegálních migrantů co nejméně. Turecko si uvědomuje svou pozici,
protože dlouhé roky a desetiletí evropské státy dávaly najevo: „My vás
vezmeme do Evropské unie, ale počkáte si.“ Turci se dlouhou dobu snažili
obejít bezvízový styk a teď využívají situaci, takže chtějí urychlit
jednání o vstupu do Evropské unie, bezvízový styk a více peněz. Takže to
byly nové podmínky, které představitelé osmadvacítky slyšeli poprvé.
Proto došlo pouze k částečné dohodě, ale detaily budou upřesněny, aby na
příštím summitu mohlo být vše stvrzeno.

My jako Evropané, nejen Češi, ale i Němci, Francouzi a další, se
samozřejmě nesmíme nechat vydírat. Chceme mít stabilního souseda, ale
musíme také jasně říci, jak si řešení krize představujeme a jaké jsou
naše hodnoty. Turecko například nemůže chtít urychlit vstup do EU, pokud
bude zavírat nezávislé novináře, noviny a tiskové agentury, jako se to
dělo v uplynulých dnech. Jednou ze základních podmínek členství v
Evropské unii je dodržování základních lidských a občanských práv a
politických svobod a mezi ně samozřejmě patří svoboda projevu, svoboda pro
novináře. Pokud to nebude dodržovat, nemůže očekávat, že bude Evropská
unie ustupovat.

Jak vás poslouchám, vidíte summit pozitivně, jako posun dopředu…

Ano, vidím to jako krok ve správném směru. Neříkám, že summit vyřešil
všechny problémy, ale jsme na dobré cestě včetně omezení přílivu
uprchlíků.

Přesto, jak už jste v podstatě zmínil, Ankara mimo jiné žádá další
tři miliardy eur na pomoc syrským uprchlíkům, rychlejší zjednodušení
vízové povinnosti a otevření nových kapitol v jednání o vstupu Turecka do
EU. Naopak Turecko je připraveno převzít zpět všechny, jež se do Řecka
dostanou nelegálně. Těch podmínek, které si ovšem kladou Turci, je snad 72
a už teď se hovoří o tom, že je nemůže a ani nebude schopná Unie splnit.
Co může následovat, pokud nesplníme všechna přání Turecka?

Přesně tak, nemyslím si, že splníme všechna přání Turecka, ale
Evropská unie potřebuje Turecko a Turecko nás. Takže budeme nadále
vyjednávat a krok za krokem omezovat množství uprchlíků. Pokud jde o
peníze, my se nemůžeme nechat vydírat, ale také musíme vidět, že v
Turecku jsou cca tři miliony uprchlíků a Turci vše financují ze svých
peněz, a je pak nejen morální povinností jim pomoci.

Jak moc je v daném kontextu reálný vstup Turecka do Unie?

I podle toho, co jsem naznačil, vstup je minimálně ze střednědobého
hlediska nereálný, mám na mysli tak osm deset let. Evropská unie je
postavená na určitých zásadách, vzpomeňme si, jak dlouho například
trvalo vyjednávání, než jsme byli přijati my. Nové země jako Maďarsko,
Slovensko, Polsko musely splnit určité podmínky. Turci tyto podmínky zatím
nesplňují, takže nemohou vstoupit do EU. Budeme jim pomáhat, ale pokud
nebude v Turecku svoboda slova, bude vedena válka vůči menšinám,
například Kurdům, pak nelze očekávat, že mají naději na vstup.

I přestože se ukazuje, jak říkáte „dobrá cesta“, zaznívají názory,
že krize může mít živelné řešení a možná i s použitím zbraní.
Může dojít k nějakému rozsáhlejšímu konfliktu?

Jsem přesvědčen o tom, že k žádnému velkému konfliktu nedojde. Tím
samozřejmě nechci říci, že když je 30 tisíc uprchlíků v Řecku a
snaží se jít dál, že několika desítkám lidí nerupnou nervy a pak se
mohou snažit hranici prorazit. Nedojde ale k nějakým ozbrojeným střetům,
myslím si, že v žádném případě ne. Neviděli jsme to v lednu nebo v
únoru, ale časem zjistíme, že počet uprchlíků se bude rapidně snižovat.
Všichni si už rozmyslí, aby platili převaděčům obrovské peníze, když
jim nebudou moci zajistit, že se dostanou do vysněného Hamburku nebo Kolína.

Možná zlom ve středoevropské politice znamenaly volby na Slovensku. Premiér
Robert Fico nemůže sestavit jednobarevnou vládu a těžko říci, zda má
nějakou šanci na sestavení koalice. Druhá ve hře je Sulíkova Svoboda a
Solidarita, kde jsou ale jasně cítit protievropské tendence, navíc vstup
neonacistů do parlamentu. Mohlo Slovensko spustit lavinu? Když si
představíme, že ve Francii by posílila Marine Le Pen nebo Británie
vystoupila z EU… Objevují se názory, že dojde ke změně liberálního
řádu. Může se to stát?

Ano, volby na Slovensku znamenají určitý předěl. Moc se o tom nemluví a
ani novináři na to moc nepoukazují, že zmizely polistopadové
středopravicové strany, které právě byly na straně liberální demokracie
a slovenské orientace na EU a NATO. To předěl je, protože teď máme jednu
stranu, která má 28 procent, a sedm malých stran, a to není dobrá situace
pro stabilitu země. Více než ohrožení stability Evropské unie vidím
postupné ohrožení Slovenska. V posledních letech se Slovákům dařilo
dobře, ekonomika rostla, nezaměstnanost šla dolů, vidíme to na platech,
minimální mzdě, která je vyšší na Slovensku než v České republice.
Slovensko si vydobilo určité postavení i v rámci EU. Ne nadarmo mají
místopředsedu Evropské komise. My ho nemáme. Mají určitou pozici a teď
hrozí, že o stabilitu a stupeň prosperity, ke kterým se dopracovali, a také
o postavení v Evropě, mohou přijít.

Slovenský politolog Michal Horský vidí vývoj situace asi takto: pokus Fica,
pak bude testovat sestavení vlády Svoboda a Solidarita, možná bude chvíli
vládnout, a zmiňuje i možnost úřednické vlády a předčasné volby. Co vy
na to?

Samozřejmě scénář předčasných voleb je nejpravděpodobnější. Ať už
budou vládu sestavovat Smer, Solidarita nebo nastoupí úřednická vláda, je
nutné připomenout, že na podzim bude Slovensko předsedat Evropské unii, a
to je obrovská zodpovědnost. Slovensko by mělo mít politickou stabilitu, aby
to nedopadlo tak jako my, když vláda v polovině předsednictví skončila.
Bude záležet na zodpovědnosti slovenských politických stran, aby se tohoto
úkolu zhostily a vytvořily alespoň po období předsednictví stabilní
vládu. Když to nepůjde na stranické úrovni, nechť je to vláda
úřednická. Zatím prezident pověřil předsedu nejsilnější politické
strany, aby se pokusil sestavit vládu, uvidíme, jak pokus dopadne.

Do života Evropy určitým způsobem zasáhnou i výsledky prezidentských
voleb v USA. Donald Trump vyhrál další primárky v Michiganu. Jak by ovlivnil
Trump jako nový prezident Ameriku a také Evropu?

Zatím jsme v primárkách uvnitř politických stran. Pokud jde o Trumpa a
republikány, vidíme to každý den na debatách, establishment Republikánské
strany je z Donalda Trumpa nešťastný. Strana je rozhádaná, jeden vyčítá
druhému. Na rozdíl od České republiky nebo Slovenska jsou Spojené státy,
ať se nám to líbí nebo ne, stále světovou velmocí ekonomickou i vojenskou,
a když se podíváme na některé výroky Donalda Trumpa, vzbuzují silné
reakce v zahraničí. Mexický prezident vysloveně naznačil, že Trump se
trošku podobá Adolfu Hitlerovi, což je velmi škodlivé pro Spojené státy a
jejich postavení jak hospodářské, tak politické velmoci.

Čím podle vás je, že lidé takového typu, jak hovoříte například o
Donaldu Trumpovi, mají úspěch? Vypadá to, že „vůdci“ mají zelenou.
Samozřejmě nemůžeme opomenout Mariana Kotlebu na Slovensku. Jaký mají
lidé důvod, že těmto lidem dávají svůj hlas? Je to jen dojem, nebo trend?

Dojem to je a není daleko od pravdy. Správně je třeba se ptát, kde je
příčina. Samozřejmě na Slovensku nepotřebuje pan Kotleba takové peníze,
aby byl zvolen do parlamentu, jako Trump při prezidentské volbě. V každé
společnosti, ať je to kdekoli, jsou lidé, kteří jsou se svou situací
nespokojení, mají dojem, že dříve bylo lépe, že svět se někam řítí a
nikdo neví kam. To je podhoubí pro nejrůznější populisty.

Když se pak najde člověk jako Donald Trump, který jasně a jednoduše
říká věci, které lidé rádi slyší… Ve Spojených státech je 11
milionů nelegálních migrantů, naprostá většina jich přejde přes
mexicko-americkou hranici, takže Trump populisticky bez jakékoli
zodpovědnosti plácá, že postaví zeď a Mexičané za to ještě budou
platit. To samozřejmě vyvolá silnou reakci na mexické straně. Mexičané
vidí Trumpa jako polofašistu nebo rasistu, a hned tu máme spor, který
nepomůže ani Spojeným státům, ani Mexiku. Úlohou politiky by naopak mělo
být konflikty řešit, a ne zadělávat na nové, pak se můžeme dostat do
situace, kterou už nikdo nevyřeší, tak jako jsme se do ní dostali ve 30.
letech, kdy vznikl fašismus a následně začala II. světová válka.

Pojďme ještě v závěru k případu Nadji Savčenkové. Verdikt vyřkne
ruský soud 21. a 22. března. Ukrajinskou pilotku prokuratura viní, že
záměrně navedla palbu na skupinu neozbrojených civilistů. Savčenková
veškerá obvinění odmítá a od minulého týdne drží protestní hladovku.
Ukrajinský prezident Petro Porošenko vyzval Spojené státy a evropské lídry,
aby bojovali za její propuštění. Savčenková říká: „Chci, aby celý
demokratický civilizovaný svět pochopil, že Rusko je rozvojovou zemí s
totalitním režimem a diktátorským samovládcem, který kašle na lidská
práva i na mezinárodně platné zákony.“ Také vicepremiér Pavel
Bělobrádek se dokonce chystá ruskému prezidentovi napsat dopis. Bude mít
její utrpení skutečně význam a jak tohle může dopadnout?

O tom rozhodne soud. Nedělám si iluze, že ruský soud v případě
rusko-ukrajinského sporu bude rozhodovat objektivně a neutrálně. Paní
Savčenková samozřejmě odsouzená být nechce, takže žádá o pomoc
veřejné mínění na Západě, evropské lídry, uvidíme.
