Putin je impotent, píše odborník

Do ostré kritiky ekonomické politiky ruského prezidenta Vladimira Putina se
pustil ruský ekonom, sociolog, politik a publicista Vladislav Inozemcev, který
je taktéž ředitelem centra pro výzkum postindustriální společnosti.
Putina v článku, jehož český překlad zveřejnil server Tapolitika.cz,
doslova obvinil z „velmocenské impotence“.

Inozemcev poukázal na to, že v první pracovní dny roku 2016 se pozornost
Rusů soustředila na kurz dolaru a cenu nafty. „Ráno 12. ledna byl dolar
již za 77 rublů a barel ropy Brent za 31 dolarů. Přijímat taková čísla,
která by ještě nedávno mnohým připadala neskutečná, s klidem, je stále
těžší,“ povzdechl si.

Upozornil, že Putin vstoupil do Kremlu na Nový rok přesně před 16 lety. „...
právě hlavě ruského státu nejvíce ze všech vděčíme za to, že můžeme
se zatajeným dechem sledovat pohyb cen ropy, a jmenovitě jeho politika vedla k
tomu, že kromě energetických surovin nemá Rusko už nic jiného v kapse,“
píše Inozemcev.

Celý text je ZDE

Putinovi se dařilo

Podle něj se Vladimíru Putinovi jako hlavě státu dařilo. „Usmálo se na
něj štěstí s konjunkturou, která vedla ke zvýšení cen ropy z $28,5/barel
v roce 2000 na průměrnou cenu $102/barel v letech 2010-2014 (podle údajů BP
Statistical Review of World Energy 2015). Rusové se pod jeho vládou předvedli
jako ti, kteří chtějí jen vydělávat, konzumovat a ‚zvedání z kolenou‘
si pořádně užít,“ píše.

Poukázal na to, že za takových podmínek bylo možné Rusko změnit, když ne
na další Čínu, tak přinejmenším na nový Emirát, bylo možné položit
základy ekonomického oživení na několik desetiletí dopředu.

Každá země, která zažívá boom, staví silnice a dálnice. Ovšem s
výjimkou Ruska

Inozemcev upozorňuje například na nedostatečný rozvoj infrastruktury. „Je
pravidlem, že v zemi, která zažívá boom (a je jedno, čím je způsoben,
může to být i náhlý příliv petrodolarů), je prvním jeho projevem
výstavba silnic, vysokorychlostních železnic, mostů a estakád, rozvoj
energetických sítí. Podívejte se třeba na Čínu,“ píše s tím, že tak
je tomu všude, ovšem s výjimkou Ruska. „Za 16 let nebyl zprovozněn jediný
kilometr moderních železničních tratí uzpůsobených pro vysokorychlostní
provoz. Silnice se v letech 2014-2015 stavěly v délce asi 1,2 tisíce km, což
je čtyřikrát méně než v roce 2000. Dálnice mezi Moskvou a Petrohradem se
stále ještě buduje už od konce 90. let. Podle údajů Gazpromu míra
plynofikace ruských sídel vzrostla o 0,1 % na 65,4 %. Tímto tempem bude úkol
plné plynofikace Ruska dosažen na začátku 22. století,“ píše Inozemcev
ironicky.

Kde jsou ty plánované rafinerie?

Poukázal i na to, že za 16 let se kapacita všech ruských námořních
přístavů zvýšila dvakrát méně než kapacita překládky přístavu v
Šanghaji. „Přeprava nákladů po Severní mořské cestě byla v roce 2014
nižší, než v roce 1999 (130 tisíc tun ku 460 tisícům tun),“ podotýká.

Ptá se také, kde jsou všechny ty plánované rafinérie, například ta,
kterou Rosněfť chtěla vybudovat v Přímoří? „Kde jsou moderní
strojírenské podniky, výroba lékařské techniky, produkce léků,
počítačů nebo mobilních telefonů? Ve většině jmenovaných oblastí
země závisí na dovozu ze 70-100 %. Jestli se našim ‚partnerům‘ zachce
přivést Rusko k totálnímu hospodářskému kolapsu, postačí jim zakázat
vývoz těchto dodávek do Ruska,“ píše opět ironicky Inozemcev.

Závěrem uvádí, že Rusko řídí člověk, který toho hodně říká, ale
není ochoten udělat prakticky nic konkrétního, a který se už více než 10
let spoléhá jen na pozitivní trendy, přicházející z vnějšku. „Je to
velmocenská impotence. Vláda je schopná utratit mnoho miliard, ale není
schopná si stanovit žádné ambiciózní cíle, ani vybrat schopné kádry na
jejich řešení, není schopná ani stimulovat podnikání,“ vyčítá
Inozemcev.
