Národní fronta. Do toho nejdeme, vysmál se Foldyna bloku ODS, Kalouska a spol.
A „zprdnul“ vedení ČSSD: Proč mlčíte? Dělejte něco

ROZHOVOR Nově vzniklý Demokratický blok, který ustavily ODS, TOP 09,
KDU-ČSL a STAN, je účelově vzniklou jakousi Národní frontou, k níž by se
sociální demokracie přidávat neměla. Je o tom přesvědčen její poslanec
Jaroslav Foldyna, podle něhož musí ČSSD hledat vlastní identitu a postup.
Za chybu považuje, že nynější stranické vedení není schopno k ničemu
vydat ani hlásku. Sebevědomá politická strana by navíc měla být schopna
vyslovit jméno člověka, za kterého by se postavila v přímé prezidentské
volbě. Jinak je to alibismus, který způsobil pád k sedmi procentům ve
volbách.

Čtyři strany ve Sněmovně – ODS, TOP 09, KDU-ČSL a STAN – se domluvily
na společném postupu při formování Sněmovny a zdůraznily, že zastupují
dohromady 27 procent voličů. Ten jejich „Demokratický blok“ měl být
otevřený i pro sociální demokraty a Piráty, ale ti už to odmítli. Měla
by ČSSD takovou výzvu vyslyšet?

V tomhle budu velmi zdrženlivý. Myslím si, že by sociální demokracie měla
v této chvíli hledat svoji vlastní cestu, a ne se přidávat do nějakých
nových národních front, které tady účelově vznikají. Takže za sebe
říkám ne.

Co si o tom nově zformovaném Demokratickém bloku, jak ho nazývají, myslíte?
Co může přinést?

Když se podíváme na výsledky voleb, tak vidíme, že lidé reagovali na
obdobné postoje a byla to reakce velmi negativní. Pro mě jako pro politika z
levicové demokratické strany je třeba hledat vlastní identitu a vlastní
postup. Nejsem pro, abychom se přidávali do holportu s nějakými politickými
stranami, jako je TOP 09, ODS a STAN.

Když se ale i takové pidistrany jako TOP 09 či STAN se sedmi či šesti
poslanci, které nemají dohromady ani tolik poslanců jako výrazně oslabená
ČSSD, hlásí o slovo a o vliv, neměla by o sobě víc dávat vědět i
sociální demokracie?

Jednoznačně je to chyba. Současné vedení ČSSD není schopno vydat hlásku.
A to rozhodně není dobře. Je potřeba, aby sociální demokracie měla svůj
názor. Zatím žádný neříká. Já bych pozitivně ohodnotil kroky
komunistů a k tomu bych přidal vlastní názory. Jeden z těch názorů je
například ten, že usilujeme o sektorovou daň. Nebo že usilujeme o zákon o
náhradním výživném, abychom řešili situaci samoživitelek. Měli bychom
začít své názory říkat, ale my zatím neříkáme nic.

Jak hodnotíte to už více než třítýdenní povolební vyjednávání?
Považujete ho za nestandardní, netransparentní, či záměrně matoucí, jak
o něm mluví především ODS ústy svého předsedy Petra Fialy?

Nevidím nic nestandardního na tom, že probíhají nějaká povolební
jednání. Ta pochopitelně nejsou jednoduchá v situaci, kdy je v Parlamentu
devět politických subjektů, to je nová situace. Proto je potřeba, aby mezi
sebou politické strany komunikovaly, aby dávaly na stůl to, co voličům
slíbily, a hledaly průsečíky. To vidím jako přirozenou záležitost a k
demokracii to patří. Nevím, kam pánové pospíchají.

Strana přímé demokracie Tomia Okamury, jejíž většina poslanců se
pozitivně dívá na Rusko a jeho prezidenta Vladimira Putina, nejspíše
obsadí funkci šéfa bezpečnostního výboru Sněmovny. Jsou proto namístě
obavy, jak v souvislosti s tím z některých stran zaznívá?

Nevím, s kým uvažují pánové ze Strany přímé demokracie do čela toho
výboru. Kromě pánů Okamury a Fialy neznám vůbec nikoho dalšího, proto
bych byl ve vyjádření velice zdrženlivý a počkal bych si, s čím a s kým
nakonec přijdou. Přiznám se, že jejich program kromě výkřiků o migraci v
zásadě neznám. Je to velmi komplikovaná otázka pro politické
vyjednávání a pro to, abychom řekli, že jejich člověk bude šéfem tak
důležitého výboru, jako je právě bezpečnostní výbor.

Blíží se přímá prezidentská volba. KDU-ČSL podpořila Jiřího Drahoše,
ODS a TOP 09 se sympatiemi hledí na kandidaturu Mirka Topolánka. Neměla by se
k nějakému kandidátovi přihlásit i ČSSD?

To, že ČSSD není schopna vyslovit jméno člověka, za kterého by se
postavila, neberu jako hledání politického východiska, ale jako určitý
alibismus. A nemyslím si, že to je správné. Silná, sebevědomá politická
strana a politici, kteří ji chtějí vést, nést odpovědnost, tak by měli
umět své kroky zdůvodnit. ČSSD by měla hlasitě podpořit nějakého
kandidáta, protože takový ten všeobjímající postoj nás dovedl k tomu,
že dnes máme sedm procent.

Jaký by měl být postoj sociální demokracie k opětovné kandidatuře
prezidenta Miloše Zemana, jenž si s Bohuslavem Sobotkou v čele ČSSD ani
trochu nerozuměl?

Z toho, co Miloš Zeman říká a dělá, jsou některé věci k diskusi.
Nicméně ta zásadní věc je, že reprezentuje názor lidí, kteří volili
nebo ještě volí sociální demokracii. Jsem přesvědčen, že tenhle názor
převládá. Z mého pohledu je možné ze strany sociální demokracie
podpořit současného prezidenta pana Miloše Zemana. Troufnu si tvrdit, že
většina těch voličů, kteří dříve volili sociální demokracii, volili
Miloše Zemana. Jistě ho volila i velká část stávajících voličů.
Takové to, že se budeme rozhodovat a dělat referenda, je úsměvné. Znovu
říkám, že je to do jisté míry alibismus neumět se střetnout o vlastní
názor. Jestli budeme pořád hledat konsensus a nějaké kompromisy pro
kompromisy, tak si musíme uvědomit, že toto je jeden z důvodů, proč jsme
byli nečitelní a málo důvěryhodní. Čili strana se musí rozhodnout. Já v
této chvíli rozhodnut jsem. Ano, budu podporovat Miloše Zemana.

Jaká může být budoucnost ČSSD? Nestane se nevolitelnou sektou, pokud v ní
zvítězí bolševická netolerance, jak se vyjádřil Bohuslav Sobotka v reakci
na vyloučení Jakuba Patočky z ČSSD?

Nemyslím si, že se toto vyjádření dá přijmout obecně. Je to vyjádření
ke konkrétní věci, která se odehrála v Brně. Její detaily neznám, je to
záležitost jihomoravských sociálních demokratů, ti ji musí vyřešit. Ale
sociální demokracie musí přijmout srozumitelný a jednoznačný postoj k
řadě věcí bez zbytečných kompromisů, protože jsme za poslední roky
udělali tolik kompromisů, až jsme se stali nečitelní a nedůvěryhodní.
Úkolem ČSSD tak je najít jednoznačný postoj a vztah k voličům. Když se
rozhlédneme po Evropě, tak všechny socialistické a sociálnědemokratické
strany dojely na to, že nevěděly, čím jsou, jestli jsou ryba, nebo rak.
Hrály si na levici. Ta, jak se říká, salónní levice, musí skončit. Nebo
skončíme my.
