Kateřina Konečná: Měly to být jednoduché volby mezi šaškem a jasnou
královnou a teď se Trump směje. Kam tato neřízená střela dopadne…

ROZHOVOR „Tohle měly být jednoduché volby mezi šaškem a jasnou královnou
a teď se Trump směje,“ říká europoslankyně Kateřina Konečná (KSČM).
Podle ní je zvolení Trumpa vzpourou proti liberalismu, politické korektnosti
a současnému establishmentu v USA. „Je to o znovunastolení hlasu pro lidi,
kteří se cítí být neviditelnými a odstrčenými,“ dodává.

Je pro vás vítězství DonaldaTrumpa velkým překvapením? A jakým způsobem
se může tato událost dotknout ČR? Co od něho lze po nástupu do úřadu
vlastně očekávat? V čem se jeho forma výkonu funkce bude nejmarkantněji
lišit od toho, kdyby vyhrála Hillary Clintonová?

Šance byly vyrovnané, takže lišit se zas až tak mnoho nebudou. Hillary
Clintonová by byla podstatně čitelnější, a to i ve vztahu k evropským
zemím. Pokud víme, tak Donald Trump věnuje Evropě pozornost pouze jako
místu, odkud pocházejí jeho manželky. Hillary je v americké zahraniční
politice jestřáb, ale Donald Trump se zahraniční politikou, stejně jako s
veřejnými funkcemi, nemá zkušenosti naprosto žádné. Ptáte se mě tedy,
kam dopadne neřízená střela, a to bohužel opravdu nevím. Pozitivem však
může být, že TTIP je pravděpodobně skutečně mrtvá. Negativem je, že
Trump bude chtít, aby členské státy NATO, zejména evropské, navýšily
svoje rozpočty na obranu.

Někteří komentátoři prezentují Donalda Trumpa jako „poslední vzpouru
bílého muže“, či poslední tón „klasické“ politiky dvacátého
století. Lze to tímto způsobem popsat? Co jeho úspěchu nejvíce pomohlo?

Tušila jsem, že pokud bude Trump zvolen, sousloví „vzpoura bílého muže“
se bude často omílat, protože takový je jeho typický volič. Opomene se
však, že jeho zvolení je důsledek dlouhodobě neřešených amerických
vnitřních problémů – například se v Americe zvyšují ekonomické
rozdíly mezi lidmi a už neplatí, že i přestože se narodíte chudý, máte
možnost dostat se nahoru. Na krizi vydělali bohatí a zaplatili ji lidé dole.
Američané proto slyšeli na Trumpův hněv a na pohrdání současným stavem
společnosti. Předložil některá jednoduchá hesla, ale vlastní program mu
de facto chybí. Trump získal hodně tím, že byl všemi zatracovaný a
vysmívaný. Nikdo ho dlouho nebral vážně, a to americkým voličům
připomínalo často je samé.

V moderní historii se občas stávalo, že úspěšní prezidenti USA
následně „strhli“ řadu světových politiků, kteří se jimi inspirovali.
V šedesátých letech to byl J. F. Kennedy, v osmdesátých letech pak Ronald
Reagan… Může se něco podobného očekávat i od Donalda Trumpa?

Doufám, že reakce přijde spíše na druhé straně barikády. Čím dál
silněji se ozývají hlasy, že Bernie Sanders by Trumpa porazil, protože oba
představovali kritické pohledy na americkou politiku. Doufám, že zvolení
Trumpa bude velký apel pro celý svět, aby všichni začali brát pravicový
populismus vážně a začali předkládat vlastní řešení. Vysmívali jsme
se Faragovi a on referendum vyhrál a podpořil Trumpa. Musíme přijmout toto
nastavené zrcadlo a reagovat. Pokračovat v zavedené politice, jakože se nic
nestalo, by znamenalo posílení populismu. Argumentace Clintonové ve stylu –
buďme rádi za to, co máme a co jsme za dobu naší historie získali –, zas
tak netáhla. Tohle měly být jednoduché volby mezi šaškem a jasnou
královnou a teď se Trump směje.

Michael Žantovský ještě před sečtením výsledků na svém Twitteru napsal,
že „svět, který jsme znali, skončil“. Není to poněkud přehnané
prohlášení, nebo můžeme být skutečně na prahu zásadní proměny světa?

Jsem přesvědčena, že v případě USA to platí zcela. Americký politický
systém možná už nikdy nebude stejný. Zvolení Trumpa je vzpourou proti
liberalismu, politické korektnosti, establishmentu. Je to o znovunastolení
hlasu pro lidi, kteří se cítí být neviditelnými a odstrčenými. Problém
je, že za Trumpem zatím nevidím řešení jejich problémů. Trump je
establishment. Sanders byl jedinou opravdovou nadějí. Proti Trumpovi stála
také většina expertů, herců a zpěváků. Lidé očividně nereagovali na
jejich apely a Trumpa přesto volili, což je jistě silná rána pro ty osoby,
které se domnívaly, že mají celospolečenský vliv a mohou americkou
politiku ovlivňovat jakožto jakési morální autority.

Od odpůrců Trumpa můžeme slyšet, že bude oslabovat NATO a soustředí se
hlavně na domácí problémy USA. Evropa tak zůstane sama a těžko bude
čelit ruským hrozbám. Mají tyto obavy reálný základ?

S tím bych souhlasila pouze za předpokladu, že by Trump měl řešení
amerických domácích problémů, což jsem přesvědčena, že zatím nemá a
z pozice republikána ani mít nemůže. Trump chce předstírat, že nemá
svoje vlastní zájmy, ale jako jeden z nejbohatších Američanů je
samozřejmě má – a ty budou v rozporu se zájmy většiny. Obávám se tedy
spíše scénáře ve stylu „vrtěti psem“, kdy vytvoří iluzorní konflikt
mimo USA a pokusí se národ sjednotit proti vnějšímu nepříteli. Problém
však je v tom, že pro Ameriku začíná být čím dál větším nebezpečím
nikoliv terorismus páchaný ze strany radikálních islamistů, ale zejména od
amerických pravicových radikálů. Několik připravovaných útoků již bylo
překaženo, ale nebezpečí zůstává. Otázkou bude, jestli tyto skupiny
zvolení jejich favorita Trumpa uspokojí, či nabudí.

Jaké proměny vztahů mezi Ruskem, Čínou a USA nastanou po Trumpově
vítězství? Co se dá od těchto tří supervelmocí vlastně očekávat?
Domluví se mezi sebou a Evropa bude v podílu na rozhodování mimo hru?

Ve vztahu zejména k otázce Sýrie a Ukrajiny lze skutečně očekávat, že
dojde k větší názorové shodě mezi USA a Ruskem. Velkou otázkou bude vztah
USA k Číně. Trump řekl, že chce v případě svého zvolení prezidentem
napravit vztahy Washingtonu s Pekingem, ale také mluvil o větších clech pro
čínské zboží a považuje Čínu za dalšího velkého protivníka USA. To
je ukázka přehlednosti a „jasných cílů“ jeho zahraniční politiky.

Premiér Bohuslav Sobotka uvedl, že Trump vsadil na agresivní populismus, jeho
tajemník pro EU Tomáš Prouza byl ještě ostřejší. Podle něho se
nenávist a populismus stávají účinným programem i za oceánem. Co k tomu
říci? Bylo diplomatické takto hovořit vůči našemu potenciálnímu
západnímu partnerovi?

Ať máme na Trumpa jakákoliv názor, vyhrál demokratické volby a měli
bychom proto výsledek respektovat. Kritika k jeho rétorice je sice nasnadě,
ale máte pravdu, že je otázkou, zda by se neměla nechat politickým
komentátorům.

Prezident Zeman naopak před několika dny uvedl na veřejnosti, že by v
Bílém domě spíše uvítal Donalda Trumpa než Hillary Clintonovou. Myslíte
si, že toto prohlášení by mohlo mít vliv na zlepšení česko–amerických
vztahů, které nejsou v současné době zrovna optimální?

To ukáže až budoucnost. Pro začátek by si naši čeští představitelé
mohli sladit stanoviska. To by určitě pomohlo lepším a čitelnějším
vztahům s našimi partnery.
