Plačící ČT, pomatený Schwarzenberg. Zdeňka Zbořila po zvolení Trumpa
rozesmála představa o Stropnickém a neunikl ani Václav Moravec

ROZJEZD ZDEŇKA ZBOŘILA Vítězstvím Donalda Trumpa v prezidentských volbách
nevypukne ve Spojených státech světová revoluce, nerozloží se tamní
ministerstvo zahraničí, nezanikne Pentagon, ani CIA sama sebe nerozpustí, jak
by se mohlo zdát z truchlivých reakcí u nás i ve světě. Politolog Zdeněk
Zbořil upozorňuje, že nový prezident přece nebyl zvolen jen Američany,
kterým nerozumíme, jak se nás snaží přesvědčit Madeleine Albrightová.
Komentuje také Junckerova i Halíkova pohrdlivá slova na adresu čerstvě
zvolené hlavy USA včetně plechové populistické tlamy.

Zvolení Donalda Trumpa 45. prezidentem Spojených států zaskočilo i bývalou
ministryni zahraničí této světové velmoci Madeleine Albrightovou. Šéfka
americké diplomacie ve druhém funkčním období Billa Clintona zavítala hned
dva dny po volbách do Prahy a při besedě se studenty Univerzity Karlovy
přiznala, že nerozumí tomu, proč se to stalo, protože Hillary Clintonová
byla nejpřipravenější člověk na to stát se prezidentem a opravdu to
uměla. „Myslím, že svět neskončil, ale věci se budou vyvíjet trochu
jinak. To, co se děje teď, jsme nepředvídali. Mysleli jsme, že Brexit se u
nás stát nemůže,“ pronesla před studenty. Vysvětlení hledala v tom, že
se lidé báli, a když se lidé bojí, tak podle ní dělají něco jiného,
než si člověk myslí, že budou dělat, tedy že nezvolí Trumpa prezidentem.

Otřesení byli i lidé z okolí prvního českého prezidenta Václava Havla, s
nímž si pražská rodačka vždy tak notovala. Exministr zahraničí Karel
Schwarzenberg nyní očekává ve světě politické zemětřesení. „Svět,
jak ho známe, skončil,“ komentoval na Twitteru výsledky voleb bývalý
český velvyslanec v USA a ředitel Knihovny Václava Havla Michael Žantovský,
jenž debatu s Albrightovou na půdě UK moderoval. „Michael Žantovský
mluvil o světě, který skončil ještě dřív, než se setkal s Madeleine, a
zřejmě dřív, než od ní dostal noty. Ale polibek, který ji dal ve slavné
velké stodevítce, dnes myslím v čísle 116, na Filozofické fakultě byl
upřímný. Avšak hlavní účinkující, pozvaná mimo jiné i k 17. listopadu,
aby pomáhala zachránit demokracii v České republice, přiletěla nějak
příliš brzy. Hned jak skončily volby a možná ještě dřív, protože se
jako mnoho jejích demokratických kolegů zmýlila ve svých očekáváních,“
uvádí pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.

V USA ke světové revoluci nedojde a Hermanova „teta“ asi nepřijede

Myslí si, že ani prohlášení Karla Schwarzenberga a jeho poplašná zpráva
o „politickém zemětřesení“ není hodna jeho funkce předsedy
Zahraničního výboru Poslanecké sněmovny, jeho věku a diplomatických
zkušeností nejen jeho, ale celého jeho slavného rodu. „Snad tuto
pomatenost způsobila jen ona zklamaná očekávání nebo dokonce, jak se dnes
žertuje, zklamání z toho, že ´Hermanova teta sedmnáctého nepřijede´,
ačkoli přijela, anebo vědí oba víc než my tady dole. Třeba že v USA
začne ´světová revoluce´, nebo se rozloží State Department, zanikne
Pentagon a sama sebe rozpustí CIA. Já si myslím, že k tomu nedojde, ani
kdyby se Kremlin Watch a Evropským hodnotám nepodařilo najít všechny
Putinovy agenty v Praze nebo dokonce i ve Středočeském kraji,“ utahuje si
politolog z těch, pro něž je Trumpovo zvolení téměř životní tragédií.

Očekává se, že nástupce Baracka Obamy v Bílém domě by mohl změnit
vztahy USA s Ruskou federací. Ovšem není vůbec jisté, jakým směrem by to
mělo být. Mezi republikány, jejichž kandidátem byl, je mnoho těch, co by
vůči Rusku byli co nejtvrdší. Na druhou stranu Trump před volbami
prohlásil, že by USA měly uznat ruskou anexi Krymu, pokud by to vedlo k
lepším vztahům s Moskvou a silnější spolupráci v boji proti teroristům z
Islámského státu. Už po svém zvolení navíc Donald Trump přiznal, že
jeho pohled na situaci v Sýrii se velmi odlišuje od názoru mnoha jiných
lidí. „Pokud bojujete proti Sýrii, když ta bojuje s IS, tak pomáháte
Islámskému státu,“ vysvětlil budoucí prezident a dodal, že je načase
přestat bojovat proti Rusku a Sýrii, a přiklání se k ukončení podpory „umírněné“
syrské opozice.

O americké zahraniční politice nerozhoduje vždy jen prezident

„Představa, že americký prezident autoritativně rozhoduje o americké
zahraniční politice, je přece jen naivní. Má sice pověstný prst na
spoušti Armagedonu, ale ´válka proti terorismu´ mu brání dělat něco bez
souhlasu Pentagonu a CIA. Také svůj vztah k Ruské federaci nebo Čínské
lidové republice si nebuduje jen v Bílém domě obklopen svými příbuznými.
Jako pragmatik ví, že Spojené státy se nemohou neustále konfrontovat s
třeba jen regionálními velmocemi a nemůže příliš spoléhat na Evropskou
unii, jejíž nevolené elity ho nemají rády. Zejména na vztahu nového
prezidenta a NATO uvidíme, jak dlouho vydrží předvolební sliby, protože si
nedělejme iluze, Donald Trump bude umět zapomínat stejně rychle, jako
zapomínají ti ´demokraticky zvolení´ na celém světě,“ poznamenává
Zdeněk Zbořil.

Rozhodnutí amerických voličů by mohlo mít dopad i na Českou republiku,
protože oživilo otázku vybudování protiraketové obrany u nás a v Polsku.
Lidé z Trumpova okolí totiž na toto téma během kampaně několikrát
zavedli řeč, ať už to byl bývalý starosta New Yorku Rudy Giuliani nebo
viceprezident Mike Pence. Mohli bychom se tak vrátit do dob, kdy česká
společnost za Topolánkovy vlády intenzívně prožívala možnost výstavby
amerického radaru v Brdech, který by byl součástí takzvaného jaderného
deštníku, a toto téma štěpilo jak politickou scénu, tak veřejnost. „Bylo.
by vzrušující, kdyby pan ministr obrany Stropnický a jeho příbuzní
Zelení, kteří se tak snažili vytvořit z Brd zelenou oázu uprostřed
České republiky, ji teď museli likvidovat a zřizovat na stejném místě ´vojenský
prostor´,“ poukazuje politolog, že tentokrát by v ostrém střetu byli i
otec a syn Stropničtí.

Kdyby se generálové dohodli, radaru v Brdech by žádní politici nezabránili

Přiznává, že neví, jak to bylo za první republiky, ale za okupace, po roce
1945 a dokonce ani po 1989 se nikdo nikoho neptal, zejména těch místních,
zda chtějí, nebo nechtějí vojáky s jakoukoli výzbrojí na území asi 50
km od Prahy. „A kdyby se američtí generálové nebo i s těmi ostatními v
NATO rozhodli, neznám v České republice politickou sílu, která by jim v tom
mohla, nebo dokonce chtěla zabránit. A Česká televize by jistě byla první,
která by nám sdělila, že si to všichni budeme rádi muset nechat líbit.
Nechtěl bych ale strašit, tak jako republikáni strašili světovou a jadernou
válkou, byla to rétorika, která měla oslabit demokratického prezidenta a
kdo ví, kde ti neukojení američtí generálové budou chtít a v jakém
rozsahu začít. Ty zastaralé moderní zbraně už není možné někomu prodat
nebo předat, ty lze jedině ´spotřebovat´. A plánovačů, jak to udělat,
je v Americe, dá se říct, skoro nadbytek,“ říká pro ParlamentníListy.cz
Zdeněk Zbořil.

Hned první noc po volbách obsadily tisíce Newyorčanů ulice Manhattanu a
skandovaly hesla zaměřená proti Donaldu Trumpovi, v sobotu vyšly do ulic New
Yorku, Chicaga a Los Angeles opět desetitisíce Američanů, podle nichž
budoucí prezident ohrožuje jejich občanská a lidská práva. „Nejen naše,
ale i některá americká média ucítila příležitost se zase jednou na
nějaké dramatické události přiživit. Někdy se sice zmýlila a ukazovala
před domy Donalda Trumpa shluky lidí taktak tisícové. A pokud se zdají
čtyři tisíce lidí v New Yorku početnou demonstrací, pak je jen přání
otcem myšlenky. Zajímavé by bylo zjistit, kolik těch protestujících a
zejména ´mladých´ volilo a kolik jich na to pro ´různá jiná
zaměstnání a zábavy´ zapomnělo,“ upozorňuje politický analytik.

Trump nebyl zvolen jen Američany, kterým dle Albrightové nerozumíme

V té souvislosti si všímá „hnutí za odtržení“ na západním
pobřeží, o kterém některé politické fikce o zániku USA, sepsané a
vydané už v 70. letech minulého století, předpokládaly, že bude centrem
revoluce. „Tehdy se sice mluvilo jen o ´liberálech a negrech ve Washingtonu´,
kteří mají být smeteni, ale nenávist, když se jí naučíme, si svůj cíl
najde snadno a kdekoli. Vzhledem k současnému výkladu americké ústavy je
sice nemožné uspořádat referendum o vystoupení ze svazku USA, ale kdyby
přišla pomoc ze zahraničí, třeba od nás, z Evropské unie, kde máme
Donalda Trumpa ještě méně rádi než někteří Američané, mohlo by. se to
třeba podařit. ´Zelení mužíčci´ z EU, inspirovaní Kyjevem, by mohli
dobýt třeba Los Angeles, někoho na nějakém náměstí zastřelit a ve
Washingtonu by se mohli začít zamýšlet, jak to udělat s autonomií
španělsky mluvících Američanů. Také členové Evropského parlamentu by
tam mohli obhlédnout situaci a informovat nás, jak je to tam na Západě s tou
svobodou a demokracií doopravdy,“ bere Zdeněk Zbořil protesty proti
Trumpovi s velkou nadsázkou.

Ve volební kampani dával republikánský kandidát najevo, že se bude mnohem
víc než jeho předchůdci zajímat o samotné Spojené státy a především
jeho obyvatele ze zchudlých průmyslových oblastí než o dění v daleké
cizině. Proto se s napětím čeká nejen na to, jaké vztahy hodlá nastolit
vůči Ruské federaci, ale i Čínské lidové republice. „Donald Trump
přece nebyl zvolen jen ´Američany, kterým nerozumíme´, jak se nás snaží
přesvědčit Madeleine Albrightová. Už během předvolební kampaně testoval
a vybíral své potenciální spolupracovníky. Je ale také pravda, že i ve
Spojených státech jsou předvolební sliby pěna dní,“ připomíná
politický analytik.

S kritikou se ozval Juncker, co zná střední a východní Evropu jen z letadla

„A pokud jde o ČLR a Ruskou federaci, tak to je vysoká úroveň americké
zahraniční politiky, o níž nerozhoduje dalajláma, ale sbory expertů a
praktiků, kteří jednak vymýšlejí, jednak ji dělají. A často se také
neumějí dohodnout. A navíc, k avantýrám jednoho ministra, respektive
státního tajemníka, sice čas od času dochází, ale obvykle to znamená
konec jeho politické kariéry a odchod na nějakou méně významnou univerzitu.
Vztah ke zmíněným velmocem a vlastně k celé tichomořské oblasti je
natolik vážný, vždyť se o něm mluví a píše skoro třicet let, že se o
něm nelze rozhodnout v několika dnech, týdnech, měsících, ani kdyby
americkému prezidentovi radil u nás nejpopulárnější think tank,
podporovaný českým ministrem zahraničí i Českou televizí,“ tvrdí
Zdeněk Zbořil.

Nad vítězstvím Donalda Trumpa nejásaly evropské politické špičky, ale
většinou své pocity zahalily do diplomatického vyjádření. To předseda
Evropské komise Jean-Claude Juncker si nebral servítky, když prohlásil, že
Donald Trump je hrozbou pro vztahy mezi Evropou a Amerikou. „Budeme muset
zvoleného prezidenta naučit, co to Evropa je a jak funguje,“ řekl Juncker.
s tím, že Američané obvykle o Evropu nejeví žádný zájem. „Myslím,
že ztratíme dva roky, než Trump podnikne poznávací zájezd po světě,
který nezná,“ dodal s tím, že názory vítěze prezidentských voleb. na
světový obchod, klimatickou politiku či bezpečnost Západu vyvolávají
pochybnosti. „Možná že nový americký prezident toho ví o Evropě a Rusku
víc, než si Jean-Claude Juncker, který zná střední a východní Evropu, s
prominutím, jen z rychlíku a možná jen z letadla, myslí,“ míní
politolog.

Od nového prezidenta se čeká politika proti přebujelému sociálnímu státu

„Toto veleznámé prohlášení pana předsedy Evropské komise je velkou
směsí arogance, velkohubosti a ignorance člověka, neschopného sebereflexe a
uzavřeného do evropského akvária většinou stejně, nebo hodně podobně
smýšlejících osob. Ten člověk si snad vůbec neuvědomuje, že nemá jen
´dělat politiku´, ale i reprezentovat myšlenku evropské integrace, které
během posledních dvou let zasazuje ránu za ranou. Hlavně si za svého
působení v čele Evropské komise vytvořil nepřátele hned v několika
zemích, a dokonce i v institucích Evropské unie, kde mu jsou dnes loajální
i evropští byrokrati jen do výše svých platů. Možná že ani netuší,
jak mnoho lidí v Evropě si myslí, že ´kdyby byl včera odešel, už by
dávno bylo pozdě´,“ komentuje Zdeněk Zbořil jeden z mnoha Junckerových
neomalených výroků.

Zazněly už také komentáře, že zvolení Donalda Trumpa americkým
prezidentem by mohlo podpořit evropské politiky, jako jsou nizozemský Geert
Wilders, rakouský Norbert Hofer či předsedkyně Národní fronty Marine Le
Penová, jíž dokonce průzkumy přičítají vítězství v prvním kole
prezidentských voleb ve Francii na jaře příštího roku. „Určitě by to
takový efekt mohlo mít. Nikdo si sice nedovoluje tvrdit, jakou nový americký
prezident bude dělat politiku, ale domnívají se, že, jak řekl exprezident
Sarkozy v sobotu ve francouzské televizi, bude jistě proti přebujelému
sociálnímu státu, na úkor těch, kteří nechtějí pracovat. To je ovšem
jen francouzská nebo možná i rakouská verze nikoli Trumpova volebního
programu, ale jeho hesel,“ upozorňuje politolog.

Halíkova plechová populistická tlama se stala hlavou Spojených států

„Například heslo Amerika First je populárnější než povídačky v
televizních diskusích a jistě je v evropských zemích zamýšleno jako
zbraň proti zdivočelé Evropské unii. Ve Francii se hodně mluví o
vítězství Marine Le Penové, ale jen v prvním kole. Proti ní budou stát
hned tři kandidáti, kteří jistě nebudou na hlavu poraženi a jejich voliči
budou v druhém kole pro Marine těžkými soupeři. Zda existuje přímá
spojitost mezi Trumpových zvolením americkým prezidentem a evropskými
politiky, kterým jsme si zvykli nerozumně nadávat do ´populistů´, nechci
takto rychle rozhodnout. Ale určitě jim a jejich voličům přidalo na
sebevědomí a odvaze postavit se rozhodněji než dosud proti tomu, co
považují ve svých zemích za zlořád,“ konstatuje pro ParlamentníListy.cz
Zdeněk Zbořil.

Pro české obdivovatele Spojených států se zvolením Donalda Trumpa zhroutil
svět, což moderátoři, zpravodajové i redaktoři České televize a její
tradiční hosté v mimořádném středečním vysílání pod názvem
Americká volební noc skoro oplakali. Nebude pro ně snadné vyrovnat se s tím,
jakého prezidenta si zvolila země, k níž vždy tak nekriticky vzhlíželi.
Mezi ty, kteří měli pro čerstvě zvolenou hlavu státu vždy jen slova
pohrdání, patří i teolog Tomáš Halík, jenž po jednom návratu z USA pro
Český rozhlas označil Trumpa za plechovou populistickou tlamu. „Už ty
první reakce Michaela Žantovského, Karla Schwarzenberga, pana Marjanoviče a
hned několika účinkujících v České televizi, které máme tak rádi,
zněly jako to shakespearovské ´Hvězdy, domluvil jsem s vámi´,“ poukazuje
politický analytik.

Heslo o prezidentovi, který není můj, známe z pražských demonstrací

Tak trochu „prokoktané“ mu také připadlo už zmíněné vystoupení
Madeleine Albrightové na půdě Filozofické fakulty Univerzity Karlovy, které
bylo původně zcela jistě zamýšleno jako oslava Hillary Clintonové. „To
soudím alespoň podle toho, co jsme mohli vidět v televizním záznamu. Ale
neobávám se, že by se někdo odvážil zeptat těch, co tak pohrdlivě o
Donaldu Trumpovi mluvili, zda jejich výroky, včetně těch
nejvulgárnějších, nevyvolávají odpor k nim samotným. Stejně jako ta
arogance amerických médií a dokonce i to heslo ´Trump není můj prezident!´
– tak dobře nám známé z pražských demonstrací – snižuje úroveň
jejich dobré-nedobré pověsti, která už možná dávno před touto
událostí nebyla vysoká. Jen si to nechtěli přiznat, zejména ti, kteří od
roku 2001 žili ve vatě České televize,“ podotýká Zdeněk Zbořil.

Svou pozornost poté obrací k domácímu dění, z něhož největší
pozornost poutalo rozhodnutí premiéra Bohuslava Sobotky nahradit ministra
zdravotnictví Svatopluka Němečka ředitelem motolské nemocnice Miloslavem
Ludvíkem a Jiřího Dienstbiera poslancem Janem Chvojkou. „Nejsem schopný,
snad kromě pana Diestbiera, posoudit schopnosti a způsobilost odvolaných i
jmenovaných. Předpokládám, že jde o pokus před volebním sjezdem ČSSD na
jaře 2017 nějak upravit poměry ve straně, a částečně i na vládní
úrovni. To, že si Bohuslav Sobotka ´chce upevnit pozici´, jak toto jeho
rozhodnutí charakterizují někteří komentátoři, je nic neříkající.
Proč by neměl? Zejména když volby do krajských zastupitelstev a části
Senátu nedopadly dobře. A záleží jen a jen na předvídavosti pana Sobotky,
zda se mu to podaří,“ domnívá se politolog.

Němeček byl v minovém poli české politiky, s Dienstbierem to bylo lehčí

Proti Němečkovu odvolání se v ČSSD objevily i nesouhlasné reakce, protože
ministr zdravotnictví podle spolustraníků nepracoval špatně, svou agendu
zvládal. Navíc prý jeho odvolání bude vodou na mlýn Andreji Babišovi,
který už tři roky poukazuje na to, že ministr svůj resort neřídí a že
se nechová transparentně. To Jiřího Dienstbiera nikdo nehájil, a tak se do
toho pustil sám. „V ministerské ruské ruletě po mém odvolání volají
pučisté z Lán Tejc a Zimola + pražská mafie – pračka peněz Poche a
podvodník Březina. Nová krev?“ napsal na twitter. Prezident Miloš Zeman v
neděli vyjádřil s návrhy předsedy vlády souhlas s tím, že se sejde s
ministrem zdravotnictví Svatoplukem Němečkem, aby mu poděkoval za vykonanou
práci, a poté přijme jeho nástupce Miloslava Ludvíka. Přijme také
kandidáta na ministra pro legislativu Jana Chvojku, o jeho předchůdci nepadlo
ani slovo.

„Ministerstvo zdravotnictví je opravdu jakési minové pole české politiky.
Je to zřejmé nejen z pohledu na kapitoly státního rozpočtu, které se
tohoto rezortu týkají, ale i z neuvěřitelného počtu šéfů rezortu,
které si od roku 1990 už ani nepamatujeme. O jeho záludnosti svědčí i
různé skandály spojené s financováním zdravotnictví obecně a některých
nemocnic zvlášť. A také až příliš velký počet lékařů aktivních v
politice na celostátní i krajské úrovni. Pokud bych si mohl dovolit mluvit o
panu Němečkovi na základě jeho mediálních vystoupení, řekl bych, že
působil jako pracovitý odborník, který se dostal do sporu s ministrem
financí a nedokázal, nebo nemohl se s ním dohodnout. A pokud se premiér
musel rozhodnout mezi Andrejem Babišem a ministrem zdravotnictví, nemohl
jednat jinak. S Jiřím Dienstbierem to bylo zřejmě jednodušší,“ tuší
Zdeněk Zbořil.

O Horáčkovi nevypovídá nic, jestli je pravicový, ale s kým se kamarádí

V Otázkách Václava Moravce uvedl premiér Bohuslav Sobotka, že kdyby měla
ČSSD vybírat ve druhém kole prezidentské volby mezi Milošem Zemanem a
Michalem Horáčkem, podpořila by hodnotově bližšího kandidáta, a tím
není Horáček. Podle něj je prý Miloš Zeman v řadě ohledů stále
blízký sociální demokracii. Připomněl také, že sociální demokracie
podpořila nynějšího prezidenta ve druhém kole historicky první přímé
volby proti Karlu Schwarzenbergovi. Ještě dodal, že záleží na hodnotové
orientaci kandidáta a Michal Horáček se profiluje spíše jako pravicový
kandidát. Těžko říci, komu z voličů chtěl zatím jediný oficiálně
ohlášený kandidát na prezidenta imponovat tím, když se pochlubil, že si
vsadil sto tisíc korun na vítězství Hillary Clintonové.

„Nemusíme se s panem Sobotkou přít, zda je pan Horáček pravicový, nebo
levicový kandidát. To o něm nic nevypovídá. Také by mohl být
středo-pravicový, nebo středo-levicový. Lepší by bylo, kdybychom třeba
věděli, že je katolík a kamarádí se s Tomášem Halíkem, kardinály Dukou
nebo Vlkem, anebo evangelík a má blízko k rodině Michaela Kocába. Takhle je
to pravý-levý jen nadávka, nebo pochvala. Vyberme si, co chceme. Samozřejmě
je snadné říci o bývalém předsedovi ČSSD, že je tak nějak ´levicový´,
a tak trochu naznačit, že spolu skoro dobře vycházejí. Nic to nestojí a
některým lidem se to docela dobře poslouchá. A pokud jde o těch prohraných
sto tisíc, pan Horáček je hráč a sázkař a peníze na to má. Možná že
mu to dokonce v zemi, kde se ročně prosází okolo sta miliard, přidá na
popularitě, sice takové polosvětské, ale přece jen popularitě,“
poznamenává Zdeněk Zbořil.

Blamáže ČT Moravec nevidí, stejně jako Němcová břevno v oku svém

V OVM došlo v souvislosti s prezidentskými volbami ve Spojených státech i na
Miloše Zemana, který podpořil Donalda Trumpa před volbami a po volbách jeho
zvolení uvítal. Zmiňoval se jeho útok na velvyslance USA Andrewa Schapira,
že se nezúčastnil oslav státního svátku na Hradě. Brzy se však ukázalo,
že neříkal pravdu. Prezident se následně omluvil s tím, že dostal
špatnou informaci od hradního protokolu. Václav Moravec k tomu podotkl, že
to není zdaleka první přešlap spolupracovníků Miloše Zemana. „Koluje
vtip, že se Kancelář prezidenta republiky přejmenuje na Amatéry s.r.o.
Máme si na to zvyknout?“ ptal se moderátor. Podle Miroslavy Němcové,
která byla spolu s premiérem hostem první hodiny vysílání, bychom si na to
zvykat neměli, protože informace v těchto přešlapech pronikají i za
hranice. Podobné přešlapy Hradu je podle jejího názoru nutné kritizovat.

„Ten přímý přenos z Vladislavského sálu jsem sledoval. Pan velvyslanec
Schapiro seděl trochu dál, vzadu, a zdálo se mi, že ani neseděl mezi členy
diplomatického sboru. Kamera ČT jej zaznamenala, dokonce i s jeho chlapeckým
úsměvem. Docela dobře rozumím tomu, že po mediálním běsnění, kdo na
Hrad přijde, nebo nepřijde, si někdo z protokolu neuvědomil, že hosté
nebyli všichni na svých místech. Možná, že když už v Otázkách nebyl
pan prezident, mohla se paní Němcová také zeptat, jak to bylo při podobné
události předloni, kdy se České televizi deset minut nedařilo nastartovat a
nasvítit. Možná to tentokrát zvládli bezchybně, ale na co všechno nemusí
Protokol Kanceláře prezidenta republiky myslet, když se k Hradu blíží
Česká televize. Konečně i paní Němcové bychom mohli připomenout její
protokolární účinkování v Akci Rath a biblické: ´Nehledej brvy v oku
druhého, nevidíš-li břevna v oku svém´,“ doporučuje Zdeněk Zbořil.
