La Comunitat de municipis de la Regió de Pleyben (CCRP) (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro Bleiben") és una antiga estructura intercomunal francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya, dins el país de Centre Oest Bretanya. Té una extensió de 176,25 kilòmetres quadrats i una població de 6.685 habitants (2006).


Comunitat de municipis del Yeun Elez

La Comunitat de municipis del Yeun Elez (CCYE) (en bretó "Kumuniezh kumunioù ar Yeun Elez") és una estructura intercomunal francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya, dins el país de Centre Oest Bretanya. Té una extensió de 233,7 kilòmetres quadrats i una població de 4.492 habitants (2006).

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Kepler-62c

Kepler-62c és un exoplanetad'aproximadament la mida de Mart descobert en òrbita al voltant de l'estel Kepler-62, el segon més interior del sistema planetari descobert per la Missió Kepler de la NASA. És el segon exoplaneta més petit conegut després de Kepler-37b en ser descobert i confirmat per la nau Kepler. Va ser trobat utilitzant el mètode del trànsit, en el qual es mesuren les fluctuacions que un planeta causa en creuar davant la seva estrella des del punt de vista de la Terra. El seu flux estel·lar és 25 ± 5 vegades el de la Terra.


Zanetto

Zanetto és una òpera en un acte composta per Pietro Mascagni sobre un llibret italià de Giovanni Targioni-Tozzetti i Guido Menasci, basat en la comèdia en vers "Le passant" de François Coppée. S'estrenà al Liceo musicale Rossini de Pesaro el 2 de març de 1896.

Sovint ha estat posada en escena -o gravada en disc- juntament amb una altra òpera en un acte de Mascagni, "Cavalleria rusticana". Amb un repartiment de només dos cantants, "Zanetto" va ser al principi descrita pel seu compositor com una scena lirica ("escena lírica") més que una òpera. S'ambienta en el camp prop de Florència durant el Renaixement i narra la història d'una trobada entre la bella cortesana, Silvia, i el trobador vagabund, Zanetto.


Fira de Nadal de la Sagrada Família

La Fira de Nadal de la Sagrada Família se celebra al voltant de la festivitat de Nadal a la plaça de la Sagrada Família del districte de l'Eixample de Barcelona, des de 1962. Comença a la darreria de novembre o principi de desembre i es pot visitar fins als dies de Nadal.

Les nombroses parades que omplen la plaça es distribueixen en quatre sectors: el d'arbres i plantes de Nadal; el de pessebres, figures tradicionals i decoració nadalenca en general; el d'alimentació, amb establiments de venda de llaminadures; i el sector dels regals, amb parades de productes artesanals, bijuteria i roba.

La Fira de Nadal de la Sagrada Família s'escau amb la de Santa Llúcia, al davant de la Catedral. De fet, n'és un perllongació: es va començar a fer quan ja no quedava espai per a parades davant la Catedral. Una colla d'artesans va decidir de traslladar-se a la Dreta de l'Eixample i, d'aquesta manera, va néixer un nou mercat nadalenc que avui ja compta amb un centenar de parades.


Broncos Stadium at Mile High

Broncos Stadium at Mile High és un estadi de futbol americà de la ciutat de Denver (Colorado, Estats Units). És la casa dels Denver Broncos, guanyadors de la Super Bowl en els anys 1998 i 1999. Té capacitat per 76.125 espectadors. També, té un enorme saló de la fama on es mostren els trofeus d'aquesta franquícia així com d'importants jugadors com John Elway, Shannon Sharpe, Terrell Davis, Floyd Little, Steve Atwater i entrenadors com Donen Reeves i Mike Shannahan els qui han portat a aquest equip a 2 Super Bowls. A només 10 milles del Centre de Denver aquest estadi denota no només modernisme a cada espai sinó que també és sinònim de triomfs, ja que Denver és la franquícia més guanyadora (quant a percentatge de partits es refereix) de l'NFL.

Fins a l'any 2006 va ser la seu dels Colorado Rapids de l'MLS


Cedrus brevifolia

El Cedre de Xipre ("Cedrus brevifolia") és una conífera de la família de les pinàcies. Es tracta d'una espècie endèmica de l'illa mediterrània de Xipre.


Autovia de les Ries Baixes

L'Autovia de les Ries Baixes (A-52) és una autovia del nord-oest d'Espanya que uneix les localitats d'O Porriño, a la província de Pontevedra, i Benavente, a Zamora. Connecta les províncies de Pontevedra, Ourense i Zamora amb l'autovia A-6 amb origen a Madrid.


José Néstor Pékerman

José Néstor Pékerman Krimen (Villa Domínguez, Entre Ríos, Argentina; 3 de setembre de 1949) és un ex-futbolista i director tècnic de futbol argentí d'ascendència ucraïnesa, de nacionalitat colombiana. Actualment treballa com a tècnic de futbol de la selecció de futbol de Colòmbia. Va dirigir a la seleccions juvenils de l'Argentina guanyant 3 Mundials de la categoria Sub-20, arribant després a la Selecció de futbol de l'Argentina entre el període 2004-2006 dirigint el mundial d'Alemanya 2006, en el lapse comprès entre el 2007-2008 va dirigir al Deportivo Toluca a Mèxic i als Tigres de la UANL el 2009.

Nascut en el si d'una família jueva, amb només tres mesos d'edat es va instal·lar al costat dels seus pares en Puerto Ibicuy (Entre Ríos), lloc on es va criar i va viure la seua infantesa, per a així traslladar-se a Buenos Aires als 12 anys.


Barrel of a Gun

«Barrel of a Gun» és el senzill número trenta-u de la banda musical Depeche Mode i el primer de l'àlbum "Ultra". Fou llançat el 3 de febrer del 1997.


Ourcq

Ourcq és un riu de França, afluent del riu Marne per la part dreta i un subafluent del riu Sena (on desemboca).

Neix prp de Fère-en-Tardenois al departament de l'Aisne. Té una conca de 1.100 km², uns 87 km de llargada i un cabal de 2,12 m3/segon a Chouy.


Francesc de Paula Ponsà i Cantí

Francesc de Paula Ponsà i Cantí (Sant Andreu de Palomar, 1850 - Puigcerdà, 1901) fou un fabricant comerciant i banquer català. Va ser mecenes d'Antoni Estruch i Bros. El 1891 feu construir la seva residència a Sabadell: la Casa Ponsà, actual seu de l'Arxiu Històric de Sabadell.


Estadi d'O Couto

L'Estadi d'O Couto és un camp de futbol de la ciutat gallega d'Ourense, on hi disputava els seus partits com a local el Club Deportivo Ourense. L'estadi es va inaugurar el 6 de novembre de 1949 amb un partit que va enfrontar la Unión Deportiva Ourensana i el Racing de Ferrol (2-2). Ha estat remodelat en diverses ocasions, l'última el 1998.


Stephen Wooldridge

Stephen Wooldridge OAM (Sydney, 17 d'octubre de 1977 - ?, 15 d'agost de 2017) fou un ciclista australià, professional entre 2004 i 2007. Es va especialitzar amb ciclisme en pista, on ha guanyat tres títols de Campió del món en persecució per equips. També va guanyar una medalla d'or als Jocs Olímpics de 2004 en persecució per equips, encara que només va participar en les rondes preliminars. Es va suïcidar el 15 d'agost de 2017, amb 39 anys.


David Moyes

David William Moyes (Bearsden, East Dunbartonshire, Escòcia, 25 d'abril de 1963) és un exjugador i entrenador de futbol escocès.

Fou acomiadat pel Manchester United FC l'abril del 2014, menys de 10 mesos després d'estrenar-se com a successor de l'històric Sir Alex Ferguson. Anteriorment, va ser l'entrenador del Preston North End FC i de l'Everton FC, i abans havia jugat de defensa. Moyes fou elegit el 2003, el 2005 i el 2009 "entrenador de l'any" per l'Associació d'Entrenadors de la Lliga (Anglaterra), entitat de la qual és membre de la junta.

Just despres de ser acomiadat pel Manchester United FC, David Moyes va emigrar a Espanya. Allà va ser el entrenador de la Reial Societat F.C on només hi va estar una temporada. Despres de quedar ausent durant la temporada 2015/16, va tornar a Anglaterra agafant el càrrec del Sunderland AFC. La seva etapa a Sunderland no va ser tant bona i fou acomiadat despres del descens del Sunderland a la segona divisió anglesa (EFL Championship). Uns 4 mesos despres, el West Ham United el fitxa per una temporada i mitja, pero a l'estiu de 2018 el club va finalitzar el seu contracte per fitxar a Manuel Pellegrini. Però un any i mig despres, el club el va tornar a fitxar per la mala racha de derrotes que tenia Pellegrini.


8a etapa del Tour de França de 2014

La 8a etapa del Tour de França de 2014 es disputà el dissabte 12 de juliol de 2014 sobre un recorregut de 161 km entre les ciutats franceses de Tomblaine i Gérardmer-La Mauselaine.

La victòria d'etapa fou pel francès Blel Kadri () que es presentà en solitari a l'arribada de Gérardmer-La Mauselaine després de rodar escapat, primer en companyia d'un quintet i a partir del primer port del dia en solitari, amb poc més de dos minuts d'avantatge sobre Alberto Contador (), que va començar a ensenyar les dents en la darrera de les ascensions i que li va servir per treure uns pocs segons al líder Vincenzo Nibali (), tercer classificat de l'etapa.


Monument a Francesc Macià

El Monument a Francesc Macià és una escultura realitzada per Josep Maria Subirachs el 1991. Es troba a la plaça de Catalunya de Barcelona, el centre neuràlgic de la ciutat, formant part d'un ample conjunt d'estatuària pública que constitueix un autèntic museu a l'aire lliure. Va ser inaugurat el 25 de desembre de 1991.


Splinter

Splinter és el setè disc d'estudi de la banda californiana de punk rock The Offspring. Fou publicat el 9 de desembre de 2003 per Columbia Records amb la producció de Brendan O'Brien i de la mateixa banda. Fou el primer treball sense el bateria Ron Welty i també el primer a tenir l'etiqueta Parental Advisory en la portada malgrat que tots els àlbums anteriors ja contenien blasfèmies i obscenitats.


Antoni Monplet i Guerra

Antoni Monplet i Guerra o també Antonio Momplet (Cadis, 1899 − Cadaqués, 10 d'agost de 1974) va ser un guionista i director de cinema català, va tenir una extensa carrera professional a Espanya, Argentina i Mèxic.

Va estudiar a Barcelona on va treballar com a periodista, representant d'artistes, traductor i adaptador de diàlegs de pel·lícules estrangeres i com a director d'espectacles escènics. El 1923 va fundar la col·lecció de narrativa breu La Novel·la d'Ara i també fou representant de la dansaire Teresina Boronat. En 1927 va passar a residir a París i allí va treballar pels estudis Gaumont i va col·laborar en 1931 amb el director Maurice Tourneur en el film "Maison de danses". A principis de la dècada dels trenta va fundar la revista "Cine Art", que li va donar prestigi com a crític i teòric de cinema.

En 1935 va dirigir la seva primera pel·lícula a Espanya, el film "Hombres contra hombres", de caràcter pacifista insòlit per a l'època, ambientat en la Primera Guerra Mundial en el qual s'intercalen imatges d'arxiu, que va ser elogiat per la crítica.

La productora Unió Film, una societat que fins i tot pretenia aixecar estudis propis, va desaparèixer poc després d'haver nascut, i el seu director general Antonio Lasierra es va proposar produir pel seu propi compte el film "La farandula", dirigit per Antonio Momplet. És l'única pel·lícula en la qual va participar el gran cantant Marcos Redondo de la que se'n va localitzar una còpia a la Filmoteca de la Generalitat de Catalunya. La música és de Martínez Valls i Luna, entre altres, i la hi va pensar durant la República com a una plataforma per a la música popular espanyola, sent considerada com el primer musical de la història del cinema espanyol. La pel·lícula narra les peripècies d'una humil companyia de sarsuela que gira de poble en poble i que acaba triomfant, amb Marcos Redondo de galant.

El rodatge començà als “Estudios Orphea Film” de Barcelona a mitjan novembre de 1935, però al cap d'uns dies es va acabar els diners i l'equip es va dispersar. Monplet, però, va persistir amb el projecte, buscant altres canals de finançament i procurant filmar el que pogués i on pogués. Va aconseguir reunir als actors, primer als estudis Cinearte (Madrid) i, uns mesos després, de nou a Barcelona, aprofitant la convocatòria que havia tingut el film "La millona" que havia dirigit basada en l'obra teatral homònima d'Enrique Suárez de Deza. Encara que no sembla probable que "La farandula" quedés conclosa amb les preses realitzades al juny als estudis Lepanto, si faltava alguna part del metratge, l'inici de la Guerra Civil espanyola li va impedir completar-la. El material filmat va passar a les mans del muntador Nil Masó qui, un cop acabada la guerra, va llançar al mercat a través de la seva pròpia empresa (Hispano Nacional Films) una còpia pobre, breu i inconnexa, sense que se sàpiga en quines dades es va fer el muntatge.

En 1937 va viatjar a l'Argentina escapant de la guerra civil, on dirigí vuit llargmetratges: "Turbión" (1938), "Novios para las muchachas" (1941), "En el viejo Buenos Aires" (1941) i "Los hijos artificiales" (1943), entre altres. Viatjà després a Mèxic on en 1944 va escriure en col·laboració el guió d"El corsario negro" segons la novel·la homònima d'Emilio Salgari que després dirigiria Chano Urueta i va escriure i dirigir la pel·lícula "Amok", segons la història del mateix nom de Stefan Zweig amb l'actuació de María Félix, Julián Soler i Stella Inda. Posteriorment vindrien "Vértigo" (1946), "A media luz" o "Senda sin culpa" (1946) i "Bel Ami" o "El buen mozo" (1946), que va ser preseleccionada com a candidata per l'Ariel de 1948, en les categories Millor Pel·lícula i Millor Direcció.

També va escriure els guions de "El que murió de amor" sobre el conte homònim de Théophile Gautier, dirigida per Miguel Morayta Martínez en 1945, "La mujer de todos", sobre l'obra de teatre homònima de Robert Thoeren que estava basada en la novel·la "La dama de les camèlies", d'Alexandre Dumas (fill) dirigida per Julio Bracho en 1946 i "Lágrimas de sangre", dirigida per Joaquín Pardavé el mateix any, entre altres.

En 1946 va tornar a Buenos Aires i va dirigir "La cumparsita" (1947), "La otra y yo"(1947), "Yo no elegí mi vida" (1949), "Toscanito y los detectives" (1950) i "Café cantante" (1951).

En 1952 va reiniciar la direcció de pel·lícules a Espanya amb "La hija del mar" (1952), versió de la peça teatral d'Àngel Guimerà, a la que seguiren "Viento del norte" (1954) protagonitzada per Enrique Álvarez Diosdado que va obtenir el premi com a Millor Actor en el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 1954, "Las de Caín" (1959) i "Julia y el celacanto" (1961), entre altres. En 1964 dirigí "El Sheriff terrible" i va escriure l'argument de "Jandro", dirigida per Julio Coll, per retirar-se després a viure a Cadaqués, on va morir el 10 d'agost de 1974.


Fons Joaquim Franch

El Fons Joaquim Franch de la Universitat de Girona reuneix part de la biblioteca i l'arxiu personal de Joaquim Franch i Batlle (Barcelona, 1944 - Celrà, 1987), considerat un dels pedagogs catalans més productius, originals i complets de la segona meitat del .

L'any 2000 Roser Batllori Obiols va fer efectiva la donació de part de la biblioteca personal de Joaquim Franch a la Universitat de Girona, i l'any 2013 es va ampliar el fons amb la donació de l'arxiu personal.

El fons Joaquim Franch consta d'una biblioteca personal de 340 llibres de temàtica pedagògica i un arxiu personal que inclou documents de treball, articles i ressenyes sobre educació en el lleure, pedagogia de grup i de projectes, i educació ambiental. El fons es troba a la Biblioteca del campus del Barri Vell de la Universitat de Girona i es pot consultar al Catàleg de la Universitat de Girona.

Els documents de l'arxiu personal de Joaquim Franch, alguns inèdits i altres ja publicats, en total 197, han estat digitalitzats i es poden consultar a text complet al Repositori de Fons Especials de la Universitat de Girona.


4a etapa del Tour de França de 2014

La 4a etapa del Tour de França de 2014 es disputà el dimarts 8 de juliol de 2014 sobre un recorregut de 163,5 km entre les ciutats franceses de Le Touquet-Paris-Plage i Lilla.

L'alemany Marcel Kittel () tornà a imposar-se en l'esprint final, amb la que era la seva tercera victòria d'etapa de quatre disputades. La victòria fou la més ajustada de les tres guanyades fins al moment, amb Alexander Kristoff () i Arnaud Démare () en segona i tercera posició respectivament. No es produí cap canvi significatiu en les diferents classificacions, però si destacà la no partença del vencedor de l'edició del 2010, el luxemburguès Andy Schleck ().


Oleksandr Kovtxan

Oleksandr Kovtxan (; ; nascut el 21 d'octubre de 1983 a Chernihiv), és un jugador d'escacs ucraïnès, que té el títol de Gran Mestre des de 2002.

A la llista d'Elo de la FIDE de juliol de 2015, hi tenia un Elo de 2591 punts, cosa que en feia el jugador número 23 (en actiu) d'Ucraïna. El seu màxim Elo va ser de 2598 punts, a la llista de març de 2012 (posició 243 al rànquing mundial).


Amical Wikimedia

Amical Wikimedia és una organització independent i sense ànim de lucre fundada el 2008 i reconeguda oficialment com a organització temàtica per la Fundació Wikimedia des de 2013. L'ens promou principalment la Viquipèdia, enciclopèdia lliure escrita per voluntaris, i la resta dels projectes germans mantinguts per la Fundació Wikimedia. L'entitat té com a objectiu que la suma de tot el saber humà estigui disponible lliurement en català, i que tot el coneixement sobre la cultura catalana sigui accessible per tothom en qualsevol llengua.

Gran part de la seva tasca implica la col·laboració amb museus, biblioteques i altres institucions GLAM, així com la promoció de la plataforma wiki com eina de transformació digital en el món educatiu. Pels seus diferents camps d'acció en el voluntariat i la seva activitat distribuïda als Països Catalans, és reconeguda com a associació d'utilitat pública a l'Estat Espanyol des de novembre de 2019.


Ramon Balart Granada

Ramon Balart Granada (Reus, 2 de febrer de 1794 - Barcelona, 7 de febrer de 1876) va ser un professor de llatí i poeta en aquella llengua.

Nét de Francesc Balart, va estudiar llatí i retòrica. Empobrida la seva família per la guerra del Francès, va incorporar-se a l'exèrcit, on arribà a sergent, i més tard va entrar a treballar en una fàbrica fins que va poder obrir una càtedra de llatí, primer a Reus, i després a Vilafranca del Penedès i a Falset. Més endavant va anar a Barcelona, on va ensenyar retòrica i poètica i llatí i castellà a l'escola de Pere Labèrnia. Catedràtic de filosofia per oposició, va ser destinat a Granada i després a Girona, on es dedicà a l'ensenyament de la llengua llatina, com explica l'historiador reusenc Andreu de Bofarull. Es va donar a conèixer pel poema "Heroicae Gerundae in ejusdem oppugnationis ab gallorum exercitu die XIII cal. Oct.", ampliat després per "Obsidium, oppugnatio et defensio urbis gerundensis", dedicats al setge de Girona, admirats pels llatinistes de l'època i que li valgueren ser elegit membre de l'Arcàdia de Roma.


Sant Llorenç de Galícia

Sant Llorenç de Galícia, o d'Alemanys, o de Torrents, era una església romànica del terme comunal de la Roca d'Albera, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).

Les seves restes estan situades al sud-sud-oest del poble de la Roca d'Albera, a prop i a l'est-sud-est del Mas d'en Beç.

El temple de Sant Llorenç, que té el seu origen en una cel·la monàstica, havia estat la parròquia de dos llogarets muntanyencs de la Roca d'Albera: Torrents d'Amunt i Torrents d'Avall, esmentats ja el 834 en un precepte del rei Lotari, que els atribuïa a l'església d'Elna, tot i que poc després apareix associada al monestir de Sant Genís de Fontanes. Aquesta església, "prope rupem Veterem", encara és esmentada el 1433.

Les restes de l'església estaven molt amagades, fins a recents campanyes d'excavació promogudes pels pobles dels entorns. És una església d'una sola nau capçada a llevant per un arc de ferradura poc més ample que la nau. Era una església petita: a l'interior, feia 13 metres de llargària per 5 d'amplària. Es conserva bona part dels murs laterals, amb fragments de la volta de canó sobre banquetes que la cobria, mentre que l'absis és la part més enrunada. També està molt destruïda la façana de ponent, que tenia la porta d'entrada, estreta i descentrada respecte de l'eix de la nau. El mur de tramuntana és atalussat, i l'aparell és de pedres mitjanes i grosses sense desbastar, amb pedres encara més grosses a les cantoneres.

Es tracta d'una església rústega del . Al costat sud de l'església s'han trobat les restes d'una altra construcció medieval, que podrien ser les restes de la cel·la monacal.


Petit Dru

El Petit Dru és un dels dos pics dels Drus, una famosa muntanya dels Alps, al massís del Mont Blanc, entre les glaceres d'Argentière i el Mar de Gel.

Aquest pic domina el Montenvers, un mirador sobre el Mar de Gel que està situat al final del camí de Montenvers, a 1.913 metres d'altitud sobre el municipi de Chamonix. Té una paret granítica de mil metres d'alçada i un pendent que supera els 75º de mitjana, sent una de les parets més verticals dels Alps. Des de 1919 al petit Dru hi ha una reproducció en al·lumini de la Mare de Déu de Lourdes, d'un metre d'alçada i tretze quilograms de pes.

Està separat de l'altre pic, el Gran Dru, de 3.754 metres, per una bretxa a 3.698 metres. El 31 d'agost de 1887, François Simond, Émile Rey i Henri Dunod van fer la primera travessa des del Gran Dru al Petit Dru.


Gullfoss

Gullfoss és una cascada situada al canó del riu Hvítá al sud-oest d'Islàndia. Forma part del Cercle Daurat. És una de les atraccions turístiques més populars d'Islàndia. L'ampli Hvítá flueix cap al sud, i a un quilòmetre abans de les cascades gira bruscament a l'est i flueix cap avall en una àmplia corba de tres graons i després abruptament se submergeix en dos salts de 11 i 21 m, en una esquerda de 32 metres de profunditat. L'esquerda, d'uns 20 m d'ample, i 2,5 km de longitud, s'estén perpendicular al corrent del riu. La quantitat mitjana d'aigua en aquesta cascada és de 140 m³/s a l'estiu i 80 m³/s a l'hivern. La inundació més alta mesurada va ser-ne de 2.000 m³/s.


Useless

«Useless» és el trenta-quatrè senzill del grup Depeche Mode. Fou llançat el 20 d'octubre del 1997 com a quart i últim senzill de l'àlbum "Ultra" a excepció dels Estats Units, on fou llançat juntament amb «"Home"» com a doble cara-A perquè fou emesa per equivocació en algunes emissores de ràdio per confusió amb «"Home"».

Es tracta d'una cançó composta per Martin Gore d'estil rock industrial, semblant a «"Barrel of a Gun"» però amb un so més pop. Malgrat formar part d'un treball eminentment sintètic, l'element electrònic d'aquesta cançó està totalment relegat, ja que la melodia principal està conduïda per la guitarra. La lletra, aspra, agressiva i contundent, explica els esforços dedicats a una relació que en un determinat moment es tornen inútils, tal com indica el títol.

No hi ha veritables cares-B de "Useless", ja que anava acompanyat per dues versions en directe dels anteriors senzills «"Barrel of a Gun"» i «"It's No Good"».

El videoclip fou el darrer dirigit per Anton Corbijn durant gairebé una dècada, malgrat que realitzà altres col·laboracions amb Depeche Mode com portades de senzills o àlbums, projeccions o altres dissenys. La banda va decidir experimentar amb nous directors per realitzar els videoclips posteriors. El videoclip es va incloure en la compilació "The Videos 86>98" (1998).

La cançó només fou interpretada en concert durant la gira "The Singles Tour" que van realitzar per promocionar l'àlbum "Ultra".


Papirs d'Oxirrinc

Els Papirs d'Oxirrinc ("Oxyrhynchus papyri") són un grup nombrós de manuscrits descoberts pels arqueòlegs en una antiga zona a prop d'Oxirrinc (Oxyrhynchus, actual el-Bahnasa) a Egipte. Inclou milers de documents, cartes i treballs literaris en grec antic i llatí.
* Papir Oxirrinc 1 Dites de Jesús
* Papir Oxirrinc 654 (1904) Dites de Jesús, possiblement de l'Evangeli dels Hebreus,
* Papir Oxirrinc 840 Possible fragment de l'Evangeli dels Hebreus
* Papir Oxirrinc 1007 Seccions del "Gènesis"
* Papir Oxirrinc 1224 Dites de Jesús
* Papir Oxirrinc 4499 (datat al pas de al i que es troba al Museu Ashmolean) s'identifica el "Nombre de la bèstia", esmentat a l"'Apocalipsi de Joan", com el número 616 (χις), i no el 666 (χξς).


Massacre d'Hebron

La Massacre d'Hebron (o Matança d'Hebron) va ser un pogrom que es va iniciar el 23 d'agost de 1929 a Hebron durant el Mandat Britànic de Palestina, perpetrat per una multitud d'àrabs armats amb bastons i ganivets que es van agrupar per assassinar els jueus de Jerusalem i voltants, des d'on es va estendre a la resta del territori. En aquests fets van morir 67 jueus i quasi 60 van resultar ferits.

En l'època que es va produir aquesta matança, vivien a Hebron aproximadament uns 800 jueus, descendents de segles de generacions de jueus en eixa terra. Després es va produir una neteja ètnica dels supervivents, que van ser obligats a desplaçar-se a Jerusalem.


Antiga Rauma

L'Antiga Rauma (Vanha Rauma en finès) és el nucli antic de fusta de la ciutat de Rauma, a la Finlàndia Occidental, a Finlàndia. És considerat com Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

La zona del nucli antic de Rauma és d'aproximadament 0,3 km ², amb prop de sis-cents edificis (comptant les cases i els coberts) i al voltant de 800 persones que viuen a la zona. La ciutat de Rauma no s'expandí fora de la vella Rauma fins al 1800. Els edificis més antics daten del segle XVIII, ja que dos incendis el 1640 i 1682 van destruir la ciutat. La majoria dels edificis estan actualment habitats i són propietat dels particulars, encara que al llarg dels dos carrers principals i al voltant de la plaça del poble es troben principalment en ús comercial.

Els llocs d'interès especial inclouen la casa Kirsti, que és la casa d'un mariner dels segles XVIII i XIX, i la casa de Marela, que és la casa d'un armador del segle XVIII però amb una façana segle XIX, tots dos són actualment museus. Altres llocs d'interès inclouen els rars edificis de pedra de la vella Rauma: l'Església de la Santa Creu, un antic monestir franciscà església del segle XV amb pintures medievals i de l'antic ajuntament de 1776. Una altra església a Rauma, l'Església de la Santíssima Trinitat, també del , cremada en el foc de 1640.


El combat dels caps

El combat dels caps (francès: Le Combat des chefs) és el setè àlbum de la sèrie Astèrix el gal, amb guió de René Goscinny i dibuix d'Albert Uderzo. Va ser publicat en francès el 1966. La tirada original va ser de 600.000 exemplars.

El 1989 va ser adaptada en dibuixos animats, sota el títol "El cop de menhir", on es combinava amb aspectes de l'àlbum "L'endeví".


Gazeta de Vich

La Gazeta de Vich va ser una publicació trisetmanal de Vic.

Continuació de les publicacions la "Gazeta Vigatana" (1904 - 1905) i la "Gazeta Montanyesa" (1905 - 1914), fou creada pel canonge Jaume Collell i Bancells el 1914 i perdurà fins a l'any 1931.

S'identificà, principalment, per les seves campanyes regionalistes, religioses i en defensa de l'ortografia sense normes, tot i que finalment les acceptà. Un dels seus col·laboradors fou el filòsof i professor universitari català Miquel Vilatimó i Costa.


N-260

La N-260 és una via de la Xarxa de Carreteres de l'Estat que discorre per Aragó i Catalunya.

Amb un sentit est-oest, uneix el Coll dels Belitres, a Portbou (límit entre les comarques catalanes de l'Alt Empordà i el Rosselló, i entre Espanya i França) amb la carretera N-330 i l"'Autovia Mudèjar", a Sabiñánigo, a l'Aragó, seguint pel sud la serralada dels Pirineus d'orient a ponent. Per això és denominada també Eix Pirinenc. El tram entre Olot i Besalú s'ha ampliat i millorat com a autovia i s'anomena A-26.

La seva titularitat correspon al Ministeri de Foment espanyol, com la resta de carreteres que tenen la lletra "N" en el seu nom. A més, el 2007 foren transferits a la Generalitat alguns dels trams esdevinguts secundaris després de desdoblaments, i a canvi de traspassar el túnel de Collabós a la xarxa estatal.

Té el seu inici al mateix Coll dels Belitres i acabava el seu recorregut en terres administrativament catalanes damunt de la Noguera Ribagorçana en el límit dels termes del Pont de Suert, Vilaller i Montanui, a l'Alta Ribagorça, en el quilòmetre 354,5. El recorregut per terres de parla catalana l'acaba una mica més a ponent, en el terme de Castilló de Sos, també de l'Alta Ribagorça, en el nucli del Ru, en el quilòmetre 387, i el final absolut de la carretera era a la vila aragonesa de Samianigo (Osca).

En tot cas, l'eix pirinenc com a tal des del Mediterrani fins a l'Atlàntic, té la seva continuació amb la N-330/A23 de Samianigo a Jaca i la N-240/A21 de Jaca a Esa, on passa a ser de titularitat de la Diputació Foral de Navarra, tot i tractar-se teòricament d'un eix d'interès estratègic per al Govern Espanyol. Després, d'Esa continua per Pamplona fins a arribar finalment a Sant Sebastià ja a la costa atlàntica, essent també el tram guipuscoà de titularitat de la seva respectiva diputació.


Cambra de Diputats del Brasil

La Cambra de Diputats del Brasil (en portuguès "Câmara dos Deputados") és la cambra baixa del Congrés Nacional del Brasil.

Actualment està format per 513 diputats que, a través d'un vot proporcional, són elegits per un mandat de quatre anys.

Als membres d'aquesta cambra els competeix elegir els membres del Consell de la República i autoritzar l'obertura de processos contra el President o qualsevol membre del seu gabinet.


Sorbischer Rundfunk

Sorbischer Rundfunk (baix sòrab "Serbski rozgłos", alt sòrab "Serbski rozhłós", és a dir "Ràdio Sòrab") és el nom dels programes emesos per Ràdio Central d'Alemanya (MDR) i Rundfunk Berlin-Brandenburg (RBB) en les dues llengües estàndard sòrab.


Santiago Derqui

Santiago Derqui (Córdoba, 21 de juny de 1809 – Corrientes, Argentina, 5 de setembre de 1867) fou un polític argentí, el primer president de l'Argentina en governar la Confederació i Buenos Aires, ja units com a Nació Argentina, des de la jura de la Constitució Argentina. El seu curt govern —uns divuit mesos entre els anys 1860 i 1861— va acabar amb la seva renúncia al càrrec després de la derrota de la Confederació Argentina a la batalla de Pavón.


Revolució de Maig

La Revolució de Maig fou una sèrie d'esdeveniments revolucionaris que es produïren al maig de l'any 1810 a la ciutat de Buenos Aires, per aquella època capital del Virregnat del Riu de la Plata, una dependència colonial d'Espanya. Com a conseqüència de la revolució fou derrocat el virrei Baltasar Hidalgo de Cisneros i reemplaçat per la Primera Junta amb la celebració del Cabildo obert el 22 de maig de 1810, al Cabildo de Buenos Aires.

La Revolució de Maig inicià el procés del sorgiment de l'Estat Argentí sense proclamació d'independència formal, car la Primera Junta reconeixia l'autoritat del Consell de Regència d'Espanya i Índies, però encara governava nominalment en nom del rei d'Espanya Ferran VII d'Espanya, qui havia estat derrocat per les Abdicacions de Baiona i el seu lloc fou ocupat pel francès José Bonaparte. Tot i això, els historiadors consideren dita manifestació de lleialtat (coneguda com la màscara de Fernando VII) una maniobra política que amagava les autèntiques intencions independentistes dels revolucionaris. La declaració d'independència Argentina tingué lloc al Congrés de Tucumán el 9 de juliol de 1816.

Els esdeveniments de la Revolució de Maig se centraren en una setmana coneguda com la "Setmana de Maig", entre el 18 de maig, quan es confirmà de manera oficial la caiguda de la Junta de Sevilla, fins al 25 de maig, data d'assumpció de la Primera Junta.

Com a principal conseqüència es dissoldrà el Virregnat del Riu de la Plata per fer lloc a les Províncies Unides del Riu de la Plata.


Kōan

L'emperador Kōan (孝安天皇, "Kōan Tennō") va ser el 6è emperador del Japó que apareix en la tradicional llista d'emperadors.

No existeixen dades exactes sobre aquest emperador, cosa que ha dut a considerar-lo com a llegendari pels historiadors.
En el "Kojiki" i el "Nihon Shoki" només n'anomena el seu nom i genealogia. La tradició li atribueix el naixement el 427 aC i la mort el 291 aC i situa el començament del seu regnat el 392 aC, succeint el seu pare Kōshō.

Si bé la tradició afirma que va existir realment i li va atribuir, fins i tot, una tomba, els estudis històrics moderns tendeixen a demostrar que aquest personatge no va existir mai.


Hideo Kojima

Hideo Kojima (小島秀夫, "Kojima Hideo", nascut el 24 d'agost de 1963) és un popular dissenyador de videojocs. Inicialment era el vicepresident de Konami Computer Entertainmet Japan i actualment, es troba a càrrec de l'equip de desenvolupador de videojocs Kojima Productions, un nou equip dedicat al desenvolupament de videojocs creatius deixant de costat les decisions economiques i administratives. Hideo Kojima és el creador i director de diversos videojocs reeixits incloent franquícies com Metal Gear, Snatcher i Policenauts. També ha produït jocs com Zone Of The Enders i Boktai.


Les Eleccions legislatives eslovenes de 1992 se celebraren el 6 de desembre de 1992, les primeres celebrades un cop proclamada la independència d'Eslovènia i després de la guerra d'Eslovènia, per a renovar els 90 membres de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia. El partit més votat fou el Partit Liberal Democràtic, i el seu líder Janez Drnovšek fou nomenat primer ministre d'Eslovènia.


2a etapa del Tour de França de 2009

La 2a etapa del Tour de França de 2009 es disputà el diumenge 5 de juliol de 2009 entre Mònaco i Brignoles i un total de 182 km. El britànic Mark Cavendish guanyà l'etapa a l'esprint.


Profeta imberbe

El Profeta imberbe és una escultura de Donatello de les fornícules de la tercera orde del campanar, que data de 1416-1418. Realitzat en marbre blanc de mida 190x64x63 cm i es conserva al Museu dell'Opera del Duomo (Florència).


Recopa d'Europa de futbol 1991-92

La Recopa d'Europa de futbol 1991-92 fou la trenta-dosena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La final fou guanyada pel Werder Bremen davant del Monaco.


Recopa d'Europa de futbol 1982-83

La Recopa d'Europa de futbol 1982-83 fou la vint-i-tresena edició de la Recopa d'Europa de futbol de futbol. La final fou guanyada per l'Aberdeen FC davant del Reial Madrid.


Omar Abidi

Omar Abidi (nascut el 15 d'agost del 1983 a Paddington, Londres, Anglaterra d'ascendència àrab i portuguesa) és un músic britànic. Actualment (i des de l'any 2003) és integrant del grup de Post-hardcore britànic Fightstar, on exerceix de bateria.


Alfonso Pardo y Manuel de Villena

Alfonso Pardo y Manuel de Villena (Madrid, 18 de febrer de 1876 - 8 de gener de 1955) fou un polític i aristòcrata espanyol, XIV marquès de Rafal i comte de Vía Manuel, marquès de Villa Alegre de Castilla i membre de la Diputació Permanent de la Grandesa d'Espanya des de 1899. El seu padrí de bateig fou el rei Alfons XII d'Espanya


Teatre d'Artà

El Teatre d'Artà és un edifici de nova planta inaugurat el dia 1 de juny de 2001, situat al carrer Ciutat, número 1, d'Artà. El projecte és de l'arquitecte Mateu Carrió Muntaner. La sala té una capacitat de 460 espectadors, tots a platea. L'escenari fa 12 metres de fons i 10 de boca. També disposa d'una sala d'actes que funciona de sala polivalent, amb 108 m2, per a representacions de petit format, conferències, exposicions, visionats, instal·lacions, etc. Anteriorment era gestionat per la Fundació Teatre Municipal d'Artà fins al 2017 que passà a dependre directament de l'Ajuntament d'Artà, a causa de l'eliminació de la Fundació sobre la base de la "Llei Montoro."


Nunca más

El llibre Nunca más ("Mai més" en català) va ser l'informe lliurat al president de l'Argentina Raúl Alfonsín amb els testimoniatges i descripcions recollits per la CONADEP sobre la repressió política duta a terme durant la dictadura militar que va governar l'Argentina des del cop d'Estat del 24 de març de 1976 fins al 10 de desembre de 1983, l'autoanomenat Procés de Reorganització Nacional.

L'informe, publicat per EUDEBA el 1984, va ser fruit del treball d'una comissió de notables presidida per l'intel·lectual Ernesto Sábato i va ser clau a l'hora de desenvolupar l'anomenat Judici a les Juntes que va acabar amb l'empresonament dels màxims responsables de la dictadura.

El llibre "Nunca más" ha estat traduït a diverses llengües (alemany, anglès, italià, hebreu, portuguès, rus, finès i vietnamita) i se n'han venut més de 400 000 exemplars.

L'expressió "Nunca más" va quedar a la memòria històrica de l'Argentina. Va ser, també, l'expressió amb la qual Julio Strassera, un dels dos fiscals del Judici a les Juntes va finalitzar el seu discurs d'acusació.


Museu de Ciències Naturals de Barcelona

El Museu de Ciències Naturals de Barcelona és un museu d'història natural situat a la ciutat de Barcelona. Està format per cinc seus situades en diversos espais de la ciutat: el Museu de Ciències Naturals de Barcelona, situat a l'Edifici Fòrum al Parc del Fòrum, el Jardí Botànic de Barcelona i el Jardí Botànic Històric, situats al Parc de Montjuïc, i el Museu Martorell i el Laboratori de Natura (Castell dels Tres Dragons), situats al parc de la Ciutadella. La seva directora és Anna Omedes.

El Museu de Ciències Naturals de Barcelona és una institució amb més de 140 anys d'història que conserva un patrimoni de més de tres milions d'exemplars en els àmbits de la mineralogia, la petrologia, la paleontologia, la zoologia i la botànica.

Aquest fons s'ha anat enriquint any rere any amb espècimens obtinguts gràcies a donacions particulars, a convenis amb el Parc Zoològic i els parcs naturals de Catalunya, i també per la pròpia recerca del Museu.

La missió del Museu s'alinea amb la Declaració Buffon, acordada l'any 2007 per 93 institucions d'història natural (museus, instituts de recerca, jardins botànics, zoològics…) de 36 països i de tots els continents, que afirma que la ciència és vital per a la gestió sostenible de la biodiversitat i els ecosistemes i, mitjançant aquesta, per a la supervivència de la població humana en aquest planeta.


Harry Golombek

Harry Golombek OBE (Londres, 1 de març de 1911- † 7 de gener de 1995), fou un Mestre Internacional britànic, Gran Mestre honorari, àrbitre i autor d'obres d'escacs.


Cristóforo Colombo

Cristóforo Colombo és una òpera en dos actes composta per Ramon Carnicer sobre un llibret italià de Felice Romani. S'estrenà al Teatro del Príncipe de Madrid el 12 de gener de 1831.


Estany Nere

L'Estany Nere és un llac que es troba en el terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

El llac, d'origen glacial, està situat a 2.296 metres d'altitud, a la part baixa de la Coma dels Pescadors. Té 4,27 hectàrees de superfície i 36 metres de fondària màxima. Rep les aportacions de tota la coma i desaigua al Barranc de Peixerani, cap a l'oest.


Lluís Subirana i Rebolloso

Lluís Subirana i Rebolloso (Esparreguera, Baix Llobregat, 15 de març de 1938 - Sabadell, 24 de maig de 2014) fou un historiador, conferenciant, escriptor i poeta català.

Resident a Sabadell des del 1951, a banda va dedicar-se professionalment a les tècniques d'organització empresarial, va dedicar la seva vida a la cultura popular catalana, excel·lint especialment en l'estudi i promoció de la sardana.


Boskoop

Boskoop és un nucli habitat de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. Va ser municipi independent fins al 2014, quan es va fusionar amb Alphen aan den Rijn. El 2012 tenia 15.050 habitants repartits sobre una superfície de 7,29 km² (dels quals 1,39 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Alphen aan den Rijn, a l'oest amb Rijnwoude, a l'est Bodegraven, al sud Waddinxveen i al sud-est amb Reeuwijk


Pierre Duhem

Pierre Duhem (París, 1861 - Cabrespina, 1916) fou un físic i historiador de la ciència francès, especialitzat en l'edat mitjana. Afirmà que tots els experiments físics incloïen hipòtesis explicatives que els allunyaven de la pretesa objectivitat i en l'anomenada tesi Duhem-Quine exposà que pel mateix motiu mai és possible explicar aïlladament un fenomen o acceptar la validesa d'un experiment, ja que tots es recolzen sempre en axiomes prèviament assumits, en un cercle viciós del que no es pot escapar.

S'oposà a la tesi dominant segons la qual els segles medievals van ser d'endarreriment cultural. Per contra, ell pensava que els científics medievals, a l'empara de l'església, van fer avançar el coneixement i que no hi hagué per tant cap ruptura traumàtica amb edats anteriors o posteriors. Aquests científics investigaren amb ajuda de la seva fe, que pertany a un àmbit diferent que el del pensament racional però de la qual no es pot prescindir, independentment de l'orientació religiosa personal.

Durant la Primera Guerra Mundial participà en la polèmica que contraposava les maneres de fer ciència alemanya i francesa, seguint Pascal.

Va ser un dels fundadors de la fisicoquímica, a més de dedicar-se a la història i la filosofia de la ciència. Exercia de professor de física teòrica a la Universitat de Bordeus.

Duhem és el pioner dels estudis històrics sobre la ciència medieval. En aquest àmbit va escriure la seva monumental obra en 10 volums " El sistema del món, història de les doctrines cosmològiques de Plató a Copèrnic ".

Duhem, les teories van estar influïdes pel principi de l'economia de Ernst Mach, segons el qual "la meta que s'ha posat [la física] és ser l'expressió dels fets més simple i econòmica". En " La théorie physique: són objet et sa structure ". A diferència d'altres historiadors (Voltaire i Condorcet, per exemple), que menyspreaven l'edat mitjana, va tractar de mostrar que l'Església Catòlica va ajudar a l'aparició de la ciència occidental i que va ser un dels períodes més fructífers en aquest sentit. El seu treball aquest camp vi impulsat originàriament per les seves investigacions en els orígens de l'estàtica, durant les que va descobrir els treballs de matemàtics i filòsofs medievals com Nicolás Oresme i Roger Bacon, la sofisticació va sorprendre. Arran d'aquestes investigacions les va considerar els fundadors de la ciència moderna, i va adduir que van anticipar molts descobriments de Galileu i altres pensadors posteriors. Duhem va concloure que "la mecànica i la física de la qual els temps moderns estan comprensiblement orgullosos, procedeixen, mitjançant una ininterrompuda sèrie de millores a penes perceptibles, de les doctrines proferides al cor de les escoles medievals"

En filosofia de la ciència es coneix sobretot per la formulació de la tesi Duhem-Quine.

La primera biografia àmplia sobre Pierre Duhem és obra de Stanley Jaki. Va ser publicada el 1984 per l'Editorial Nijhoff de l'Haia.


Campionat de la CONCACAF de 1977

El Campionat de la CONCACAF de 1977 va ser la setena edició del Campionat de la CONCACAF, el campionat de futbol de seleccions d'Amèrica del Nord i Central (CONCACAF). El torneig es va disputar a Mèxic entre el 8 i el 23 d'octubre de 1977.

Mèxic va guanyar el torneig per tercera vegada, i es va classificar a més per al Mundial de 1978, ja que el Campionat de la CONCACAF també va servir com a torneig classificatori.


La fortuna de Sílvia

La fortuna de Sílvia és una comèdia dramàtica en tres actes, l'últim dividit en dos quadres, original de Josep Maria de Sagarra, estrenada la vetlla del 5 d'abril de 1947, al teatre Romea de Barcelona.

L'obra té lloc en una gran ciutat europea, els anys 1935, 1940 i 1945, i presenta una protagonista que s'enfronta al destí i les humiliacions amb què es veu castigada per la pobresa en el context de la Segona Guerra Mundial.

Al desembre de 2016, i després d'una de les representacions de l'obra, el fill de Josep Maria de Sagarra, el crític Joan de Sagarra, va confessar que l'obra l'havia escrit en realitat la dona del que fins llavors es creia que era l'autor: Mercè Devesa.


La nena de la clavellina

La nena de la clavellina és una pintura de Santiago Rusiñol que es conserva al Museu del Cau Ferrat de Sitges.


Microplumeria

Microplumeria és un gènere monotípic amb una única espècie: "Microplumeria anomala" , que pertany a la família de les Apocynaceae. És originari de la conca de l'Amazones i es distribueix a Veneçuela, Colòmbia i Brasil a l'Amazònia.


Neath

Neath (en Gal·lès: "") és una ciutat del Regne Unit, que pertany al comtat de Neath Port Talbot, Gal·les, amb una població d'aproximadament 45.898 habitants el 2001. La ciutat és la principal d'aquesta zona i està situada a la vora del riu del mateix nom, a 7 milles (11 km) entre l'est i el nord-est de Swansea.Va pertànyer al desaparegut Comtat de Glamorgan.


Innuendo

Innuendo és l'últim àlbum d'estudi de la banda de rock britànica Queen, publicat abans de la mort del seu vocalista, Freddie Mercury. Aquest àlbum va aconseguir la posició número u a les llistes del Regne Unit dues setmanes. Va tenir bona recepció per part de la crítica, algunes afirmant que Queen s'havia superat a si mateix. El single de nom homònim va ser un èxit a tot el món malgrat el handicap de la seva llarga durada (6:29). Menció especial mereix l'èxit aconseguit fora del Regne Unit, sent número u als Països Baixos (quatre setmanes), Suïssa (doble platí), Alemanya (sis setmanes i platí), Itàlia (dues setmanes) i Finlàndia.


El llop ferotge

El llop ferotge ("Bad Wolf" en l'original anglès) és el dotze i penúltim episodi de la primera sèrie de la sèrie de televisió de ciència-ficció britànica "Doctor Who". Va ser emès per primer cop l'11 de juny de 2005 al Regne Unit i el 15 d'abril de 2008 a Catalunya. És la primera part d'una duologia; el desenllaç, El comiat, va ser emès el 18 de juny del mateix any. La tripulació de la TARDIS es veu atrapada a la Gamestation, també coneguda com a Satèl·lit 5, en la que es veuen avocats a jugar als concursos televisius que han degenerat per salvar la pell. Tanmateix, quan s'emporten la Rose, el Doctor s'adona que els dàleks han tornat en massa.


La Comunitat de municipis del Pays d'Iroise (CCPI) (en bretó "Kumuniezh kumunioù Bro an Hirwazh") és una estructura intercomunal francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya. Té una extensió de 317,05 kilòmetres quadrats i una població de 43.267 habitants (2006).


La Copa del Món de ciclisme en pista de 2007-2008 va ser la 16a edició de la Copa del Món de ciclisme en pista. Es va celebrar del 30 de novembre de 2007 al 16 de febrer de 2008 amb la disputa de quatre proves.


Rubén Fernández Andújar

Rubén Fernández Andújar (Múrcia, 1 de març de 1991) és un ciclista espanyol, que combina la pista amb la ruta. Actualment milita a l'equip . En el seu palmarès destaca la victòria en la general del Tour de l'Avenir de 2013.


Víctor Tormo Grau

Víctor Tormo Grau (València, 1965) és un polític valencià d'EUPV, diputat a les Corts Valencianes a les VIII Legislatura (2011-2015). És sindicalista de CGT i treballa com a mestre d'educació especial a Castelló de la Plana.

L'any 2011 va ser condemnat per dues faltes d'injúries cap a Carlos Fabra, expresident de la Diputació de Castelló, per cridar-li "corrupte" al creuar-se'l pel carrer. En 2013 va tornar a ser condemnat amb una multa de 100 euros per insultar dos policies. L'abril de 2014 el Jutjat d'Instrucció número 2 de Castelló va obrir un judici oral contra ell per un presumpte delicte de vulneració i difusió de la intimitat, per publicar en Facebook una fotografia sobre l'actuació policial en una manifestació en protesta per la detenció d'un estudiant de la Universitat Jaume I l'any 2012, despés d'haver-los dem anat que s'identificaren i davant la negativa d'aquests. És diputat en les Corts Valencianes per la província de Castelló des de 2014, substituint a Marina Albiol quan esta va ser escollida eurodiputada a les Eleccions al Parlament Europeu de 2014.


Monument a Jovellanos

El Monument a Jovellanos és un homenatge a la ciutat d'Oviedo, Astúries, Espanya, dedicat el 1798 per la Junta General del Principat d'Astúries a l'il·lustrat espanyol Gaspar Melchor de Jovellanos, natural d'aquesta regió, nascut a Gijón el 1744, en reconeixement a la seva dedicació i treball darrere del progrés i industrialització d'Astúries.

Les traces del monument foren remeses des de Madrid a la Junta General per l'arquitecte Juan de Villanueva. Va ser el primer monument públic dedicat a un particular a Espanya. Ha estat traslladat i mutilat fins a tres ocasions, podent-se contemplar l'estat actual del monument en un racó lateral del monestir de San Pelayo d'Oviedo, en l'actual carrer de Jovellanos d'aquesta ciutat.


Aeroport d'Atqasuk Edward Burnell Sr.

L'Aeroport d'Atqasuk Edward Burnell Sr. és un aeroport sense torre de control del sud del districte empresarial central d'Atqasuk, una ciutat del borough de North Slope, Alaska, Estats Units. L'aeroport és propietat del borough.

Segons l'Administració d'Aviació Federal, l'aeroport va tenir 2105 embarcaments de passatgers l'any 2008, 2107 embarcaments el 2009, i 2499 el 2010. Es troba dins del National Plan of Integrated Airport Systems (en català, Pla nacional de sistemes d'aeroports integrats) d'entre 2011 i 2015, que el categoritzava com a instal·lació d'aviació general (la categoria de "servei comercial" implica que hi hagi més de 2500 embarcaments per any).

L'aeroport Atqasuk es troba a 31 metres (101 peus) per sobre del nivell mitjà del mar. Té una pista d'aterratge designada 6/24 amb una superfície de grava que fa 1,332 x 27 metres (4,370 per 90 peus). Durant el període dels 12 mesos anteriors a l'1 de gener de 2006, l'aeroport va tenir 530 operacions d'aeronau, amb una mitjana de 44 per mes: 94% d'aerotaxi i 6% aviació general .


Hràbove

Hràbove (Грабове en ucraïnès, Грабово (Gràbovo) en rus) és un poble ucraïnès del districte de Xakhtarsk dins de la província de Donetsk. La seva població és de 382 habitants. Fou a prop d'aquest poblet que un Boeing 777-200ER de Malaysia Airlines (Vol 17) amb 298 persones a bord s'estavellà com a conseqüència d'una col·lisió amb un míssil terra-aire, el 17 de juliol del 2014.


14a etapa del Tour de França de 2014

La 14a etapa del Tour de França de 2014 es disputà el dissabte 19 de juliol de 2014 sobre un recorregut de 177 km entre la localitat francesa de Grenoble i l'estació d'esquí de Risós.

L'etapa fou guanyada pel polònès Rafał Majka (), únic supervivent de l'escapada del dia, al davant de l'italià Vincenzo Nibali () i el francès Jean-Christophe Péraud (). Alejandro Valverde () va perdre un minut respecte al líder, tot i que conservà la segona posició.


Pilsumer Tief

El Pilsumer Tief (alemany) o Pilsumer Deep (baix alemany) és un curs d'aigua de Pilsum (Baixa Saxònia) a Alemanya d'1,2 km. És un tief o deep que comença al Port de Pilsum i que desemboca al Neues Greetsieler Sieltief a Greetsiel, a la península del Krummhörn.

Fins ben començat el segle XX el canal tenia un paper essencial en el comerç, com que al terra pantanós no hi havia gaire carreteres fiables. L'ocàs va començar molt a poc a poc, després de la construcció d'un carrilet, primer d'Emden cap a Pewsum el 1899 i el 1906 fins al Greetsiel via Pilsum. El darrer barquer del poble va ser Karl Brunken, que feia dos trajectes per setmana els dies del mercat d'Emden i als altres dies transportava maons de la bòbila de Pilsum o sorra. La seva darrere barca «Berta» era d'acer i motoritzada.

El curs d'aigua i el port van perdre el seu paper econòmic per al transport de mercaderies, però roman com a punt d'interès per a la navegació esportiva i turística. De març a setembre s'hi organitzen excursions amb bot entre Pilsum i Greetsiel.


Ramon Mascort Amigó

Ramon Mascort Amigó és un advocat i empresari espanyol, polifacètic, fundador i president de la Fundació Mascort, i mecenes en iniciatives de conservació del medi ambient.

Ramon Mascort Amigó va néixer a Barcelona, Espanya, l'any 1930 en el si d'una família de profundes arrels torroellenques. Des de finals del els Mascort ja vivien a Torroella de Montgrí, quan Agustí Mascort Plana s'hi va instal·lar com a farmacèutic provinent de Palafrugell. Ha estat un gran impulsor en la creació d'empreses turístiques com el Càmping Castell Montgrí i el complex Swift-Jocs a l'Estartit, el Camping Castell Mar a Castelló d'Empúries i altres empreses com Lynx Edicions, una editorial impulsada juntament amb el naturalista Jordi Sargatal i el metge Josep del Hoyo, l'any 1989, amb el propòsit de desenvolupar i publicar l'obra Handbook of the Birds of the World per classificar més de 10.000 ocells que existeixen al món, amb 17 volums, i que constitueix un referent mundial per a l'ornitologia. Actualment s'està editant l'obra. Handbook of the Mammals of the World.

El seu pare, Ramon Mascort Galibern, i el seu oncle, el pintor José M. Mascort Galibern, el van introduir en el món de l'art i el col·leccionisme. Per aquest motiu, l'any 2007, Ramon Mascort Amigó va crear la Fundació Mascort, una entitat privada sense ànim de lucre que treballa entorn a tres pilars: el coneixement i estudi de la història, la comprensió i gaudi de l'art i la defensa i protecció de la natura. Amb aquestes finalitats, la Fundació Mascort organitza exposicions, conferències i edita els catàlegs i estudis historicoartístics tant de les exposicions de la col·lecció Mascort com d'altres temes històrics.

El 24 d'agost del 2014, Ramon Mascort va rebre la Medalla del Montgrí, i el febrer de 2016 va ser nomenat acadèmic d'honor de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi i li van atorgar la Medalla d'or del Gremi d'antiquaris de Catalunya. També va recollir el Premi Fundació Valvi atorgat al Grup Mascort, en reconeixement a la seva trajectòria al camp de la preservació del patrimoni mediambiental i paisatgístic en el marc de les Comarques Gironines.


See You

«See You» és el primer senzill de "A Broken Frame", segon àlbum d'estudi de la banda britànica Depeche Mode. Fou composta per Martin Gore, enregistrada als Blackwing Studios i llançada l'any 29 de gener de 1982. Van realitzar dues versions de la cançó, la del senzill i l'estesa amb una introducció més llarga, que va ser inclosa finalment en l'àlbum. Fou certificat amb un disc d'argent al Regne Unit en superar les dues-centes mil còpies venudes.

La cara-B del senzill fou ""Now, This Is Fun", de la qual també en van editar una versió ampliada. El videoclip de "See You"" fou dirigit per Julien Temple i aparegué per primera vegada Alan Wilder. La banda no va quedar gaire satisfeta amb el resultat final i per aquest motiu no el van incloure en la compilació de videoclips "Some Great Videos" que van publicar l'any 1985.


Aeroport de Vigo

L'Aeroport de Vigo (codi IATA: VGO, codi OACI: LEVX), antigament conegut com a "Aeroport de Peinador", és a 9 quilòmetres del centre de Vigo (Pontevedra), a la localitat de Peinador, en terrenys dels municipis de Mos, Redondela i Vigo.


7a etapa del Tour de França de 2013

La 7a etapa del Tour de França de 2013 es disputà el divendres 5 de juliol de 2013 sobre un recorregut de 205,5 km entre les viles de Montpeller (Erau) i Albi (Tarn).

El vencedor de l'etapa fou l'eslovac Peter Sagan (), que s'imposà a l'esprint a John Degenkolb () i Daniele Bennati (). En la classificació general no es produeix cap canvi significatiu, mentre el guanyador del gran premi de la muntanya Blel Kadri () passa a liderar la classificació després de passar en primera posició pels dos primers ports puntuables de l'etapa.


Le Samyn 2021

Le Samyn 2021 fou la 53a edició de la cursa ciclista Le Samyn. Es va disputar el 2 de març de 2021 sobre un recorregut de 205,4 km. La cursa formava par del calendari UCI Europa Tour 2021 amb una categoria 1.1.

El vencedor final fou el belga Tim Merlier (Alpecin-Fenix), que s'imposà a l'esprint en l'arribada a Dour a Rasmus Tiller (Uno-X Pro Cycling Team) i Andrea Pasqualon (Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux).


EP Vulpeculae

EP Vulpeculae (EP Vul / CGCS 6805 / TYC 2138-692-1) és un estel variable a la constel·lació de la Guineueta. Les seves fluctuacions de lluentor són irregulars, variant la seva magnitud aparent entre +11,0 i +14,7. La seva distància al sistema solar és de 510 parsecs (1.690 anys llum).

EP Vulpeculae és una estrella S de tipus espectral S6,5-S8,7, una gegant vermella similar a les de tipus M però en l'espectre de les quals els òxids dominants són els formats per metalls del cinquè període de la taula periòdica. Aquesta classe d'estels es caracteritzen per la pèrdua de massa estel·lar, que en el cas d'EP Vulpeculae s'estima en 2 × 10-7 masses solars per any. La seva temperatura efectiva és d'aproximadament 2.400 K i el seu diàmetre és 380 vegades més gran que el diàmetre solar. La seva lluminositat bolomètrica és 4.000 vegades major que la del Sol.

EP Vulpeculae és una estrella S «intrínseca» —els elements del procés-s i el carboni s'han format en el propi estel—, cosa que ve corroborada per la presència de tecneci a la seva atmosfera. La seva abundància relativa de ferro és considerablement inferior a la solar ([Fe/H] = -0,52) mentre que la seva relació [Zr/Tu] —proposta per a la classificació de les estrelles S— és de 0,80. Igual que altres estrelles S com R Geminorum o W Aquilae, mostra emissió màser de SiO.


El Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1954 fou la catorzena edició del Campionat del Món d'esquí nòrdic. Es van disputar vuit proves entre el 13 i el 21 de febrer de 1954 a Falun, Suècia. Per primera vegada les dones van prendre part en aquests campionats, amb dues proves d'esquí de fons, els 3x5 quilòmetres relleus i els 10 quilòmetres. Els 18 quilòmetres masculins queden reduïts a 15 quilòmetres, alhora que es recuperen els 30 quilòmetres, disputats per darrere vegada el 1926. La Unió Soviètica va debutar en aquests campionats.


Armando Bó

Armando Bó (Buenos Aires, 3 de maig de 1914 - Buenos Aires, 8 d'octubre de 1981) va ser un director de cinema, actor i productor de cinema argentí, conegut en Iberoamèrica per les pel·lícules "sexploitation" que va realitzar protagonitzades per Isabel Sarli. Sarli va ser parella de Bó durant gairebé tota la seva vida, encara que mai es van casar.

Les escenes de nuesa a "El trueno entre las hojas" (1957), són les primeres del seu tipus en el cinema argentí. Armando Bó també es va destacar com a productor i actor, principalment en la pel·lícula "Pelota de trapo", dirigida per Leopoldo Torres Ríos, considerada un de les fites del cinema argentí. És pare de l'actor i productor de cinema Víctor Bó, i avi del director i guionista Armando Bó Jr.


El llanto de la tortuga

El llanto de la tortuga, conegua també sota el títol de "¿Cómo perdiste tu virginidad?" (a Espanya), és una pel·lícula mexicana de 1974 dirigida per Francisco del Villar sobre la base d'un guió seu coescrit al costat de Vicente Leñero, amb fotografia de Gabriel Figueroa i els protagonistes de la qual són Jorge Rivero, Isela Vega, Hugo Stiglitz, Cecilia Pezet i Gregorio Casal.


Türk Telekom Basketbol Kulubü

El Türk Telekom Basketbol Kulubü és un club de basquetbol de la ciutat d'Ankara, a Turquia. Actualment, l'equip juga a la Superliga turca de bàsquet. És una secció del club esportiu "Türk Telekom Gençlik Spor Kulübü". El seu pavelló és l'Ankara Arena.

El club es va fundar el 1954 i va obrir la seva secció de bàsquet com a nom de PTT el 1991. Després, l'equip va rebre el nom de Türk Telekom PTT el 1996. Recentment, l'equip continua amb el nom de Türk Telekom BK.


Michael Ludwig

Michael Ludwig (Viena, 3 d'abril de 1961) és un polític austríac del Partit Socialdemòcrata (SPÖ). Des del 24 de maig de 2018 és l'alcalde de la ciutat de Viena. Des del gener de 2018, també ocupa la presidència municipal del partit a Viena.

Anteriorment, havia estat regidor d’Habitatge, Construcció i Renovació Urbana des del gener del 2007 fins a la seva elecció com a alcalde. També va ser segon tinent d'alcalde de Viena des de març de 2009 fins a octubre de 2010.


NGC 4435

NGC 4435 és una galàxia lenticular barrada situada a la constel·lació de la Verge a aproximadament 36 milions d'anys llum de la Via Làctia. Va ser descoberta per l'astrònom germano-britànic William Herschel l'any 1784.

NGC 4435 conté regions d’hidrogen ionitzat. A més, és una galàxia LINER, és a dir, una galàxia el nucli del qual presenta un espectre d’emissió caracteritzat per línies àmplies d’àtoms dèbilment ionitzats.

NGC 4435 i NGC 4438 són dues galàxies en interacció gravitacional i figuren a l'atles de les galàxies particulars de Halton Arp sota la quota Arp 120. Estan també inscrites al catàleg astronòmic galàxies interactives Vorontsov-Veliaminov de Boris Vorontsov-Veliaminov sota la designació VV 188. Aquestes dues galàxies formen part de la cadena Markarian i se'ls ha donat el nom dels Ulls de Markarian o Galàxies dels Ulls.

Diverses mesures no basades en el desplaçament cap al roig ("redshift") donen una distància de 17,007 ± 5,029  (∼55,5 milions d'anys llum), la qual cosa és a l'exterior de les distàncies calculades emprant el valor del desplaçament.


The King of Fighters

The King of Fighters (KOF) és una sèrie de videojocs de lluita de SNK que van començar amb llançament del The King of Fighters'94 a l'any 1994. La sèrie es va desenvolupar originalment per al

maquinari arcade Neo Geo MVS de SNK. Aquest maquinari va servir com a plataforma principal de la sèrie fins al 2004, quan SNK la va retirar a favor de la placa recreativa Atomiswave. Dos jocs de King of Fighters van ser produïts per la plataforma Atomiswave ("The King of Fighters Neowave" and "The King of Fighters XI") abans que SNK decidís deixar d'usar-la. El maquinari d'arcade més recent de la sèrie és el Taito Type X2, utilitzat per primera vegada amb el llançament de The King of Fighters XII. Les conversions a consoles dels jocs d'arcade i els jocs originals de The King of Fighters han estat llançats per a diverses consoles de videojocs. L'última entrada de la sèrie, The King of Fighters XIV, va ser llançada per PlayStation 4 i Microsoft Windows el 2016. El següent joc, The King of Fighters XV, serà llançat en algun moment el 2021.

La història dels jocs se centra en un torneig on participen combatents de múltiples jocs de SNK. SNK també va crear personatges originals per utilitzar-los com a protagonistes de cada un dels seus arcs argumentals i interactuessin amb els lluitadors d'Art of Fighting i Fatal Fury, entre d'altres. També s'han llançat diversos jocs de spin-off, com ara els The King of Fighters R-1 i The King of Fighters R-2 per al Neo Geo Pocket i Maximum Impact per a la PlayStation 2. Hi ha hagut diversos jocs de creuament on el repartiment de SNK interactuava amb els personatges creats per Capcom, mentre que alguns personatges han estat presents com a personatges convidats en altres jocs, com Geese Howard a Tekken 7, Kyo Kusanagi a Fighting Days, i Terry Bogard a Fighting EX Layer i Super Smash Bros. Ultimate.


Velise Bonfante

Velise Bonfante és una poetessa en dialecte brescià. Nascuda a Màntua, fa uns cinquanta anys que viu a Desenzano del Garda. Des de la seva infància va poder escoltar i aprendre a parlar diversos idiomes amb els seus amics. Ha estat convidada en diverses ocasions a participar als jurats de premis de poesia i a col·laborar en el diari "Dipende Giornale del Garda" amb la columna «Poeti di Dipende». Apassionada pel teatre, el 1995 va fundar la companyia La Compagnia de Riultèla, juntament amb alguns amics. També ha traduït obres de Giacomo Leopardi ("L'infinìt"), Giosuè Carducci ("San Martì" e "Piànzer vècc") i Dante Alighieri (els primers versos de la Divina Comèdia). Alguns dels seus poemes ("El süpilì ros", "La fera de San Faüstì", "A caàl del tèmp", "El pì", "Reciòch de fera" i "Al me òm") formen part de l"'Antologìa del dialèt bresà."


1 Vulpeculae

1 Vulpeculae (1 Vul) és un estel situat a la constel·lació de la Guineueta. És, amb magnitud aparent +4,76, el sisè estel més brillant a la constel·lació. S'hi troba, d'acord a la nova reducció de les dades de paral·laxi d'Hipparcos, a 811 anys llum del sistema solar.

1 Vulpeculae és una subgegant blava de tipus espectral B4IV amb una temperatura superficial de 16.787 ± 287 K. La seva lluminositat és 3.376 vegades superior a la del Sol. Té un diàmetre unes 4,7 vegades més gran que el diàmetre solar i gira sobre si mateixa amb una velocitat de rotació projectada de 80 km/s. Presenta una metal·licitat igual a la solar ([Fe/H] = 0,00). La seva massa està compresa entre 6,3 i 6,9 masses solars i té una edat aproximada de 50 milions d'anys.

1 Vulpeculae constitueix un sistema estel·lar triple. En primer lloc, és una estrella binària espectroscòpica amb un període orbital de 249 dies. S'estima que la massa d'aquesta companya estel·lar és un 12% major que la del Sol. L'excentricitat de l'òrbita és acusada (ε = 0,63). D'altra banda, un tercer estel de 0,8 masses solars empra més de 400.000 anys a completar una òrbita al voltant de la binària espectroscòpica.


Cuervo ingenuo

Cuervo ingenuo (en català, Corb ingenu) és una cançó satírica del cantautor Javier Krahe, interpretada per primera vegada l'any 1986 per a l'àlbum en viu "Joaquín Sabina y Viceversa" en directe, de Joaquín Sabina. Va ser posteriorment inclosa en el directe de Krahe, "Elígeme", el 1988, així com en el recopilatori "Surtido selecto", de l'any 2000.

La cançó és una sàtira de l'ambigüitat ideològica del PSOE. Posa l'accent especialment en el gir respecte de l'entrada de l'estat espanyol a l'OTAN. Felipe González s'havia manifestat al principi a favor de la sortida d'aquesta organització. No obstant això, durant el referèndum en el qual havia de decidir-se la qüestió, el PSOE i Felipe González s'hi van mantenir a favor.

És considerada com la primera cançó censurada a Espanya després de la transició democràtica espanyola.


Camí català de Sant Jaume

El Camí català de Sant Jaume és una de les rutes de pelegrinatge que formen part del camí de Sant Jaume, al seu pas per terres catalanes.

En realitat, no es tracta d'un únic camí, sinó de diverses variants que conflueixen entre sí, en direcció a les terres aragoneses, passant per Montserrat, i separant-se a partir de Tàrrega en direcció a Lleida, Alcarràs i Saragossa, enllaçant amb el Camí francès de Sant Jaume a través de Logronyo, o en direcció a Alfarràs, Jaca, i el Monestir de Sant Joan de la Penya enllaçant amb la variant del Camí aragonès.

Una de les principals és la ruta que s'origina al Port de la Selva i Sant Pere de Rodes, o al Coll de Panissars i la Jonquera, i es dirigeix cap a Montserrat. També existeix la ruta amb origen a Barcelona cap a Montserrat. o la que s'origina a Tarragona en direcció a Lleida, a través de Santes Creus, l'Espluga de Francolí, Vallbona de les Monges i Juneda, amb la variant de Vallbona de les Monges a Castellnou de Seana. Finalment, existeix el ramal que va des de Tortosa a Batea.


Mikel Arregi Marin

Mikel Arregi Marin (Lakuntza, 1947 - Etxarri Aranatz, 11 de novembre de 1979) fou un polític basc, regidor de Lakuntza per Herri Batasuna. L'11 de novembre de 1979 fou assassinat a trets per la Guàrdia Civil espanyola quan anava en cotxe amb 4 companys més.


Catena Pierre

La Catena Pierre es una estructura geològica de tipus catena de la superfície de la Lluna situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 19.84 ° de latitud N i -31.72 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 9.44 km. El nom va ser fet oficial per la IAU l'any 1976 i pren el nom d'un antropònim francés.


Catena Yuri

La Catena Yuri es una estructura geològica de tipus catena de la superfície de la Lluna situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 24.47 ° de latitud N i -30.34 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 4.52 km. El nom va ser fet oficial per la IAU l'any 1976 i pren el nom d'un antropònim rus.


Aeolis Chaos

'Aeolis Chaos és una estructura geològica del tipus chaos a la superfície de Mart, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -6.42 ° de latitud N i 152.24 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 201 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el 13 de juny de 2018 i el pren d'una característica d'albedo.


Kumitoga

Kumitoga és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -4.37 ° de latitud nord i 184.84 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 96 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el primer d'octubre del 2015 i fa referència a Kumitoga, deessa que dona vida a les plantes de la cultura de la polinèsia.


Kupalo

Kupalo és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -37.85 ° de latitud nord i 175.28 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 26 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el quatre de desembre del 2015 i fa referència a Kupalo, déu de la vegetació i de la collita de la cultura russa.


Shakaema

Shakaema és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -0.79 ° de latitud nord i 36.8 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 47 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el primer d'octubre del 2015 i fa referència a Shakaema, déu de la vegetació de la cultura dels shuar, invocat en la plantació i cultiu de plataners.


Telepinu

Telepinu és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 25.1 ° de latitud nord i 337.7 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 31 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el 25 d'agost del 2017 i fa referència a Telipinu, deïtat hitita de l'agricultura i de la vegetació.


Tibong

Tibong és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -27.63 ° de latitud nord i 354.64 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 36 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el 15 d'octubre del 2015 i fa referència a Tibong, esperit dolent que roba i devora les rialles de la cultura dels bidayuh.


Yalode

Yalode és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -26.8 ° de latitud nord i 313.75 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 260 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el tres de juliol del 2015 i fa referència a Yalode, deïtat de Dahomey honrada per les dones en ritus de collita.


Zagar

Zagar és un cràter sobre la superfície del planeta nan Plutó, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -3.62 ° de latitud nord i 157.34 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 93 km. El nom va ser fet oficial per la IAU el cinc d'agost del 2020 i fa referència a Francesco Zagar (1900-1976), astrònom italià, un dels primers estudiants de Plutó.


Ophir Catenae

Ophir Catenae una formació geològica del tipus catena del quadrangle Coprates de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a -8.05 ° latitud N i 304.57 ° longitud E. Té un diàmetre de 509 km i va rebre el nom d'una característica clàssica d’albedo. El nom va ser fet oficial per la IAU l'any 2006. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.


Stygis Catena

Stygis Catena una formació geològica del tipus catena del quadrangle Elysium de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 23.77 ° latitud N i 150.76 ° longitud E. Té un diàmetre de 65.38 km i va rebre el nom d'una característica clàssica d’albedo localitzada a les coordenades 30 ° latitud N i 200 ° longitud O. El nom va ser fet oficial per la IAU l'any 1985. El terme "Catena" fa referència a una cadena de cràters.


Strade Bianche 2021

La Strade Bianche 2021, quinzena edició de la Strade Bianche, es disputà el dissabte 6 de març de 2021 sobre un recorregut de 184 km. La cursa forma part del calendari de l'UCI World Tour 2021 amb una categoria 1.UWT.

Diverses escapades van marcar la cursa fins que en el vuitè tram de sterrato es va formar un petit grup capdavanter format per vuit ciclistes: Wout van Aert, Mathieu van der Poel, Julian Alaphilippe, Michael Gogl, Quinn Simmons, Tadej Pogačar, Egan Bernal i Tom Pidcock. Simmons quedà despenjat en patir una caiguda.

Els set ciclistes van arribar units al darrer tram de sterrato, on Mathieu van der Poel (Alpecin-Fenix) atacà. Sols Julian Alaphilippe (Deceuninck-Quick Step) el va seguir en un primer moment, i poc després se'ls va unir Egan Bernal (Ineos Grenadiers). Aquest trio arribà unit a Siena, on Mathieu van der Poel protagonitzà un dur atac ja dins el darrer quilòmetre que li va permetre guanyar en solitari a la Piazza del Campo. Julian Alaphilippe fou segon i Egan Bernal completà el podi.


Juana Gallo

Juana Gallo és una pel·lícula dramàtica mexicana de 1961, escrita i dirigida per Miguel Zacarías, fotografiada per Gabriel Figueroa i protagonitzada per María Félix, Jorge Mistral i Luis Aguilar, participant en el 2n Festival Internacional de Cinema de Moscou..


Jacint Jordana Casajuana

Jacint Jordana Casajuana (Granollers, Vallès Oriental, 4 de juny de 1962) és un catedràtic en Ciència Política, especialista en temes de polítiques públiques comparades amb una atenció especial a les polítiques de regulació i les seves institucions especialitzades. Entre les seves línies d'investigació es troba l'Acció Col·lectiva i Xarxes de Polítiques, Agències reguladores i governança de la regulació, Polítiques de Telecomunicacions i Economia Política d'Amèrica Llatina.

Graduat en Economia i Ciències Polítiques a la Universitat de Barcelona el 1986, i doctorat en Economia també per la Universitat de Barcelona el 1992, des de l'any 2005 és professor de Ciències Polítiques i de l'Administració de la Universitat Pompeu Fabra (UPF) de Barcelona, i director de l'Institut Barcelona d'Estudis Internacionals (IBEI). També és membre del Consell Assessor Científic de l'Ajuntament de Barcelona. A més de professor de la UPF, ha estat també professor visitant a diferents centres i universitats europees, com la Copenhagen Business School, l'Australian National University, el Wissenschafts Zentrum Berlin i la Universitat de Califòrnia a San Diego, entre altres. A més, és membre del consell editorial de diverses revistes espanyoles i internacionals dedicades a les ciències polítiques, la gestió pública, la governança i la regulació.

És autor d'una extensa obra sobre regulació, governança multinivell i polítiques públiques a Espanya. Una de les seves darreres i més destacades publicacions és "Barcelona, Madrid y el Estado" (2019), un llibre en el qual dibuixa un suggerent debat, la pugna entre Barcelona i Madrid, com a ciutats globals, hauria incentivat, com un factor important, l'inici del procés sobiranista català, com va passar al Quebec, al Canadà, entre les ciutats de Mont-real i Toronto, segons els seus estudis.


Embassament d'Arquillo de San Blas

L'Embassament d'Arquillo de San Blas és al municipi de Terol, a l'Aragó.

Està construït en la llera del riu Guadalaviar, sobre una superfície de 83 ha i amb una capacitat màxima de 22 hm³. L'obra va ser construïda mitjançant una presa de gravetat amb una altura de 54 metres i una longitud en coronació de 166 m.

L'embassament està destinat a l'abastiment de la ciutat de Terol, de la central hidroelèctrica de Carburos i al regadiu.

Aquest embassament pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.


Districte d'Hérens

El Districte d'Hérens és un dels 13 districtes del cantó suís del Valais, a la part francòfona d'aquest. Té un 9953 habitants (cens del 2006) i una superfície de 443,5 km². Actualment està format per 9 municipis i el cap del districte és Vex.


Domenico Criscito

Domenico Criscito (Cercola, Província de Nàpols, Itàlia, 30 de desembre de 1986), futbolista italià. Juga de Defensa i el seu actual equip és el Gènova FC de la primera divisió Italiana, coneguda com a Calcio A.


Banas Occidental

Banas Occidental és un riu del Rajasthan. Neix a les muntanyes Aravalli al nord-est del Mont Abu (districte de Sirohi) i corre cap al sud-oest cap al Gujarat pels districtes de Banaskantha i Patan, fins a arribar al Rann de Kutch per dues boques, on desaigua prop de Gokhatar.

Té un recorregut de 275 km. El seu curs se sec fora dels mesos de pluges.


M Resort

M Resort és un hotel i casino en un terreny de 80 acres per Marnell Corrao Associates a Las Vegas Boulevard a Henderson, Nevada. Es localitza a prop de l'hotel Southern Highlands Resort. El complex inclou un casino de 92000 peus quadrats i un hotel de 400 habitacions.


Séfer Yetsirà

El Séfer Yetsirà, ( en hebreu: ספר יצירה ) (en català: "el llibre de la Creació" ) és, juntament amb el Zohar, la principal obra del misticisme jueu, la Càbala. En aquest llibre del s'hi especifiquen les relacions astrològiques, es defineixen les qualitats de les lletres i s'hi donen diferents procediments màgics i místics. És també emprat per la Càbala pràctica com un manual de meditació i d'aquest llibre s'obtenen els passos a seguir per a la creació d'un Gòlem.


Ruth Crawford Seeger

Ruth Crawford Seeger (East Liverpool, Ohio, 3 de juliol de 1901-Chevy Chase, Maryland, 18 de novembre de 1953) fou una compositora estatunidenca, mestra, transcriptora i arranjadora de música popular; va ser la primera dona a rebre la beca Guggenheim en l'especialitat de composició i va desenvolupar un estil modernista que utilitzava amb freqüència tècniques de la música serial.

La seva tasca en la música popular i tradicional americana, que va transcriure, arranjar i teoritzar, va ser una important contribució al renaixement de la música folklòrica americana.


Hans Modrow

Hans Modrow (Jasenitz, Pomerània, 27 de gener de 1928) és un polític alemany, darrer president comunista del Consell de Ministres de la RDA i membre del Partit Socialista Unificat d'Alemanya (SED). Des de 2003 és president d'honor del PDS, conegut actualment com a Partit de l'Esquerra ("Die Linke").

Modrow va néixer a la ciutat de Jasenitz, coneguda avui dia com a Jaisienica i situada a Polònia. Va ser soldat de l'Exèrcit alemany durant la Segona Guerra Mundial i presoner de guerra fins al 1949. Aquell mateix any s'afilià al Partit Socialista Unificat d'Alemanya (SED). Dins del partit i sota el govern de la RDA va desenvolupar una llarga carrera política. Va ser diputat a la Cambra del Poble i com a primer secretari del partit a Dresden, el 1973 hi era el màxim dirigent. Es considerava un reformista, que volia modernitzar l'Alemanya de l'est des de l'interior. Ja el 1987 hi havia hagut, d'amagat d'Honecker, una trobada amb Vladímir Kriutxkov, home de confiança de Gorbatchev, Markus Wolf, l'excap de servei d'espionatge de la RDA, Günter Schabowski i el mateix Modrow per veure com aplicar la política de «perestroika» i «glàsnost» promoguda per Gorbatchev.

El 13 de novembre de 1989, després de la dimissió de Willi Stoph com a cap de govern, Modrow va ser l'escollit per a succeir-lo. El govern Modrow programà reformes per descentralitzar l'economia i democratitzar el sistema polític, inclosa la convocatòria d'eleccions en el curs de 1990. Va legalitzar les organitzacions, alliberar els presos polítics i iniciar el processament de Honecker i de catorze alts dirigents més del SED, acusats d'abús de poder i de corrupció. Va mantenir aquest càrrec fins a aquestes eleccions que van tenir lloc al març i que els demòcrata-cristians guanyaren. L'any 1993 va ser declarat culpable de frau electoral durant les eleccions municipals a Dresden de maig de 1989.

Després de la dissolució de la RDA, el 1990 Modrow va ser elegit diputat al Bundestag pel Partit del Socialisme Democràtic (PDS) i, posteriorment, eurodiputat entre 1999 i 2004.


Ligue 1 2006-07

El 4 d'agost del 2006 tenia lloc la primera jornada de la Ligue 1 2006-07. El partit inaugural fou entre FC Nantes i l'Olympique Lyonnais, amb resultat favorable per als visitants 1-3. Els últims partits del campionat tingueren lloc el 26 de maig del 2007, es jugaren tots els partits alhora.

El 21 d'abril del 2007, amb sis jornades per a disputar-se l'Olympique Lyonnais ja s'assegurà el seu sisè títol consecutiu.


Julie i Julia

Julie i Julia (títol original en anglès Julie & Julia) és una comèdia dramàtica de 2009 escrita i dirigida per Nora Ephron. La història, basada en l'autobiografia de Julia Child, "My life in France", i les memòries de Julie Powell, "Julie i Julia", contrasta la vida de Julia Child, durant els primers anys de la seva carrera gastronòmica a París, amb la vida de Julie Powell que, cinquanta anys més tard, es va proposar cuinar en un any les 524 receptes que Julia Child havia recollit en un llibre.

Les dues actrius escollides per retratar les vides d'aquestes dues dones i la seva passió per la cuina van ser Meryl Streep i Amy Adams. Acompanyant-les destaca la presència de Stanley Tucci, en el paper del marit de Julia Child, i la de Jane Lynch, que va interpretar a la seva germana, Dorothy McWilliams.

Estrenada el 30 de juliol de 2009 al Teatre Ziegfeld de Nova York, la pel·lícula va rebre elogis de la crítica internacional per la sublim representació que Meryl Streep va fer de Julia Child. Un rol que li va donar a l'actriu el seu setè Globus d'Or a més de les seves respectives nominacions als Premis Bafta i Oscars.


Hoshi Sato

Hoshi Sato és un personatge fictici de l'univers Star Trek interpretat per Linda Park a la sèrie Star Trek: Enterprise.

Sato és l'oficial de comunicacions a bord de la nau estel·lar Enterprise (NX-01), i també un lingüista que parla més de quaranta idiomes, inclosa al Klingon. És una expert en el funcionament del traductor universal, un instrument que tradueix a temps real moltes llengües i capacitada per aprendre de noves.

Sato és la primera personatge japonesa en les sèries Star Trek des de Hikaru Sulu de la sèrie original, tot i que l'actriu és coreana.


Melanie Oudin

Melanie Oudin és una jugadora de tennis professional estatunidenca nascuda el 23 de setembre de 1991 a Marietta, Geòrgia, Estats Units. En la seva etapa com júnior fou número 2. Com professional el seu rànquing més alt ha estat el 31 i el seu èxit més important és el títol de dobles mixtos en l'Obert dels Estats Units del 2011.

Va anunciar la seva retirada l'any 2017 a l'edat de 25 anys.


Football League Two

La Football League Two, o League Two (que per raons de patrocini és anomenada al Regne Unit Sky Bet Football League Two) és la tercera competició futbolística de la Football League, i la quarta de la Lliga anglesa de futbol (a sota de la Football League One).

La Football League Two va ser introduïda la temporada 2004-05, i va reemplaçar a la Football League Third Division.


Torre de Tatlin

La Torre de Tatlin o Monument a la Tercera Internacional va ser un projecte arquitectònic dissenyat per l'artista i arquitecte rus Vladímir Tatlin, mai no es va arribar a construir. Havia d'aixecar-se a Petrograd (ara Sant Petersburg) després de la revolució bolxevic de 1917 com a monument i seu del Comintern (La Tercera Internacional).


Túnel de Somport

El Túnel de Somport és un túnel dedicat al transport per carretera al Pirineu central que uneix les valls de l'Aragó (Espanya) i d'Aspe (França). Va ser construït gràcies a un conveni internacional entre Espanya i França durant els anys 1994 i 2002. Va ser inaugurat el 18 de gener de 2003. És el túnel de carretera més llarg d'Espanya, amb una longitud de 8.608 metres, dels quals 5.759 metres es troben al costat espanyol i 2.849 metres al costat francès. El túnel té una altitud màxima de 1.183 msn, davant dels 1.632 msn que tenia la carretera anterior.

El coll de Somport és un pas natural utilitzat des de l'antiguitat, de fet Somport prové de "Somus porta" o "Som la Porta" (entre Hispània i la Gàl·lia). A principis del es va construir un túnel ferroviari en la línia ferroviària Pau-Canfranc que enllaçava per ferrocarril les ciutats de Saragossa i Pau. Tancat al trànsit aquest túnel el 1970, la carretera va quedar com a única via de comunicació, amb el problema que aquesta carretera ha de travessar el port, a 1.640 metres d'altitud, el trànsit rodat queda molt limitat durant els mesos hivernals.

El 1987 els governs espanyol i francès van incloure el túnel dins de la planificació viària de la frontera pirinenca. Dos anys després, l'any 1989, es constitueix una comissió hispano-francesa que comença a fer els estudis previs del projecte tècnic. El 1990 la Unió Europea l'inclou en Pla d'infraestructures dins de la ruta europea E-7. Finalment, l'abril del 1991 es signa el conveni per a la construcció del túnel.
El gener de 1994 comencen les obres. El juliol de 1997 els operaris espanyols i francesos es troben sota la serralada. L'any 2000 s'emprenen els treballs d'equipament del túnel, encara que després de l'accident del túnel del Mont Blanc (1999), l'obra retarda la seva conclusió a causa de l'increment en les normatives de seguretat que finalment estableixen la creació d'una galeria d'evacuació cap a l'antic túnel ferroviari cada 400 m (originalment Espanya va proposar una galeria cada 600 m, però el projecte es va començar a realitzar amb una galeria cada 800 m com havia estipulat França). Finalment després de vuit anys d'obres el túnel va ser inaugurat el gener de 2003 per Francisco Álvarez Cascos i Gilles de Robien, ministres de foment d'Espanya i França.


Teatre Espanya

El Teatre Espanya va ser un teatre situat a la plaça d'Espanya de Barcelona i l'Avinguda del Paral·lel, al costat de la plaça de toros de les Arenes, obra de l'arquitecte Joaquim Raspall.


Issik Kul

Issik Kul (llac calent) escrit també Yssyk Koul, Issyk Koul, Issyk Kul, Ysyk Köl, Issyk-Kol i altres variants i transcrit de vegades com Issiq Qul o Issiq Kul és el principal llac de l'Àsia Central i un dels llacs d'aigua dolça més grans del món; és el segon llac de muntanya (està a 1.605 metres sobre el nivell de la mar) més gran del món després del Titicaca. Està actualment al Kirguizistan. Té una superfície 6.236 km² i una conca de 15.844 km²; la llargada és de 182 km i l'amplada de 60 km; la màxima profunditat és de 702 metres i la mitjana de 147 metres. La costa mesura uns 688 km. Rep uns 80 rius i rierols i uns 40 barrancs; els rius principals són el Tüp (Preobrazenskaya), el Djergalan, el Karakol, el Kizil-Su (Kozeltzi o Pokrovskaya), el Zauka, el Barkosun, el Ton, dos Ak Su i tres Koi Su. Les principals viles a la seva riba són Karakol a l'est, Cholpon-Ata al nord i Balykchy a l'oest.

El 2007 es van descobrir restes d'una civilització de vers el amb una gran ciutat o metròpolis. També es van trobar objectes escites. La següent notícia d'aquesta zona és que hi vivien els nòmades wusun, esmentat pels xinesos al . El llac fou esmentat per xinès Hüang Chuang al amb el nom de Ze Hai (mar Calenta, perquè l'aigua mai està gelada) i llavors la població era sedentària i havia construït alguns pobles el principal dels quals fou Barskhan que donà nom al riu Barskun (de fet un establiment de 9 pobles, 4 grans i 5 petits); l'altra ciutat a destacar, situada a l'oest de Barskhan, era Tunk (que dona nom al riu Ton). El nom turc apareix al "Hudad al-alam" com Isik Köl, i també Iskuk o Iskul.

Aquesta civilització sedentària, emparentada a la de la vall del riu Txu, havia desaparegut al deixant molt pocs rastres (entre ells un cementiri musulmà del i un de nestorià amb inscripcions del segle XIV). Els mongols anomenaven el llac com Temurtu Nor (llac de ferro).

Tamerlà va construir una fortalesa al mig del llac, a una illa, segurament l'anomenada per Haydar Mirza com a Koi Su (les illes del llac han desaparegut totes, probablement per causa d'un terratrèmol). Al la regió va passar als calmucs budistes, i quan al foren derrotats pels xinesos les terres del llac van passar als quirguisos. El 1856 hi van arribar els russos (coronel Khomentovskiy) i els quirguisos de la zona es van sotmetre a Rússia (els primers el 1855 i els darrers el 1860).

Els russos van fundar prop de la punta est la vila de Karakol que va prendre el nom de Przhevalsk el 1888 (en honor de l'explorador Przhevalsky que hi va morir) i que el 1897 tenia quasi 8.000 habitants i a la meitat del segle XX uns 15.000. Actualment és la capital de la província d'Issik Kul del Kirguizistan. Sota el règim soviètic es van crear alguns balnearis per treballadors a la rodalia de Cholpon-Ata.

La pesca, abundant, ha disminuït en els darrers anys per la introducció de dues espècies de fora i per la sobreexplotació. La marina soviètica va tenir una base a la de la península de Karabulan prop de la part més oriental del llac, on es feien proves sobre submarins i torpedes. El març del 2008 Kirguizistan va renovar el lloguer de la península de forma indefinida a l'armada russa per un import de 4.5 milions de dòlars anuals.


ATP Studena Croatia Open Umag 2009

El Torneig d'Umag 2009, també conegut com a ATP Studena Croatia Open Umag 2009, és un esdeveniment de tennis masculí sobre terra batuda que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 19a edició del torneig es va celebrar entre el 27 de juliol i el 2 d'agost del 2009 al International Tennis Center d'Umag (Croàcia).


Lemmy Kilmister

Ian Fraser Kilmister (Burslem, 24 de desembre de 1945 - Los Angeles, 28 de desembre de 2015), més conegut com Lemmy Kilmister, fou un cantant i baixista anglès. Va ser conegut per ser el membre creador del grup de heavy metal Motörhead. La seva caracteristica posada en escena l'ha convertit en una figura de culte.

Lemmy va néixer a Stoke-on-Trent i es va criar a Gal·les del Nord. Va ser influenciat pel rock and roll de Little Richard i Buddy Holly i els primers treballs dels Beatles, posteriorment va actuar en diversos grups de rock en la dècada de 1960, principalment en The Rockin' Vickers. Més tard va tocar junt amb Jimi Hendrix i The Nice, abans d'unir-se al grup de rock espacial Hawkwind el 1972, essent cantant principal en l'èxit «Silver Machine». Després de ser expulsat de Hawkwind, va fundar Motörhead com a cantant principal, baixista, compositor i líder del grup, gravant discs i fent gires fins a la seva mort el desembre de 2015. L'èxit del grup va culminar entre 1980 i 1981 i amb l'èxit del senzill «Ace of Spades».

A part dels seus coneixements musicals, Lemmy va ser ben conegut pel seu intens estil de vida, consum regular d'alcohol i amfetamines i la col·lecció de parafernàlia nazi. Va aparèixer en diverses ocasions en el cinema i la televisió.


Partit dels Treballadors Hongaresos

El Partit dels Treballadors Hongaresos (en hongarès "Magyar Dolgozók Pártja" - "MDP)" fou el nom que adoptà el Partit Comunista d'Hongria de 1948 a 1956. Va ser format per una fusió del Partit Comunista Hongarès i el Partit Socialdemòcrata. El seu líder fins a 1956 va ser Mátyás Rákosi, després Ernő Gerő en el mateix any i per dos mesos, i János Kádár fins a la dissolució del partit.

En altres partits polítics hongaresos legals de menor importància els va ser permès continuar com partits independents de la coalició, enterament confiats en el govern dominat pel PTH. Durant la revolució hongaresa de 1956, el partit va ser reorganitzat amb el nom de Partit Socialista dels Treballadors Hongaresos per un cercle de comunistes al voltant d'Imre Nagy. No obstant això, després del 4 de novembre de 1956, el PTH va ser controlat per János Kádár i amb total suport de la Unió Soviètica. En els anys 60 el PTH va guanyar un grau d'autonomia de la línia de la Unió Soviètica, i va seguir un curs una mica independent, especialment en àrees econòmiques.


Suna no onna

Suna no onna (en japonès 砂の女), traduïble com "La dona de la sorra" o "La dona de les dunes" (en anglès "Woman in the Dunes" o "Woman of the Dunes", en francès i italià "La femme des sables" i "La donna di sabbia"), és una pel·lícula japonesa realitzada el 1964 per Hiroshi Teshigahara, basada en la novel·la homònima de Kōbō Abe publicada dos anys abans. Kōbō Abe també escrigué el guió per a la versió cinematogràfica.

El surrealisme i, de vegades, la naturalesa absurda de "La dona de la sorra" ha estat comparada amb l'existencialisme d'obres de Sartre ("Sense sortida") i el "Happy Days" de Beckett. A més de la seva intrigant premissa, aquesta pel·lícula és notable per la vida que porta Teshigahara a les sorres sempre canviants, que gairebé es converteixen en un personatge per dret propi.


Fred Copeman

Fred Copeman OBE (Wangford, Suffolk, 1907 - Londres, 1983) va ser un voluntari anglès de les Brigades Internacionals durant la Guerra Civil espanyola, on comandà el Batalló Britànic i manifestà una actitud heroica durant la Batalla del Jarama, batalla en la qual fou ferit diverses vegades.

També és un home notable per la seva tasca organitzadora de les defenses antiaèries de Londres durant la Segona Guerra Mundial, actuació per la qual rebé l'Orde de l'Imperi Britànic l'any 1948.


Aeroport de Londres-Gatwick

L'Aeroport de Londres-Gatwick (en anglès: "London Gatwick Airport") és el segon aeroport més gran que dona servei a Londres. Està localitzat a 5 km al nord del centre de la ciutat de Crawley, dins el comtat de West Sussex i a 45,7 km al sud de Central London. Va ser operat per BAA Limited des de l'1 d'abril de 1966 fins al 2 de desembre de 2009, des de llavors, l'aeroport és propietat de Global Infraestructure Partners, una companyia amb seu als Estats Units la qual també és propietària en major part de l'Aeroport de la Ciutat de Londres. L'aeroport disposa de dues terminals, la Terminal Nord i la Terminal Sud.

L'Aeroport de Londres-Gatwick va gestionar més de 31 milions de passatgers durant l'any 2010, convertint-se en el segon aeroport més transitat del Regne Unit (després de Heathrow) i el novè més transitat d'Europa. Pel que fa al tràfic de passatgers internacionals, ocupa el dotzè lloc en el rànquing mundial. L'aeroport serveix com a centre de connexions secundari d'Aer Lingus, British Airways, easyJet i Virgin Atlantic.


Joe Quimby

Joseph Fitzpatrick Fitzgerald Fitzhenry Quimby, més conegut com a Joe Quimby és un dels personatges de la sèrie animada de Els Simpson; és l'alcalde de la ciutat de Springfield. És l'estereotip de polític corrupte: té grans contactes amb la mafia local, gairebé sempre està envoltat de noies joves (sovint prostitutes) amb les quals enganya la seva dona i es dedica gairebé exclusivament a divertir-se.

Quimby fou elegit alcalde de Springfield l'any 1986, essent reelegit en diverses ocasions, malgrat haver d'admetre en algunes ocasions fraus i delictes. Això no obstant, en una de les eleccions, el Partit Republicà dels Estats Units nominà en Sideshow Bob com a candidat, el qual després de manegar les eleccions destronà breument en Quimby de l'alcaldia.

Entre els seus negocis bruts cal destacar haver venut llet de rata a les escoles malgrat ell creure que era de gos, fer servir fons estatals per fer matar un enemic o robar fons estatals per fer-se construir una piscina coberta.


Widooie

Widooie (en limburguès "Bedeu)" és un nucli de la ciutat de Tongeren a la província de Limburg, regat pel Mombeek; s'estén sobre una superfície de 3,34 km² i comptava amb 442 inhabitants el 1970.


Palau Corsini

El Palau Corsini ("Palazzo Corsini", oficialment i en italià) és un palau de Roma (Itàlia), situat en el barri de Trastevere, carrer Via della Lungara, 10. És una de les dues seus de la Galleria Nazionale d'Arte Antica; l'altra és el Palau Barberini. Està al costat de la Vila Farnesina. El seu aspecte actual pertany a l'estil barroc tardà.


Palau Barberini

El Palau Barberini ("Palazzo Barberini", en italià) (Via Barberini, 00184), és un palau construït al a Roma per la família Barberini. És una de les dues seus de la Galleria Nazionale d'Arte Antica; l'altra és el Palau Corsini, al barri de Trastevere. El 2007 les col·leccions pictòriques es concentraven en unes poques sales, a l'espera que concloguin les llargues obres de rehabilitació.


Tommy Lee Jones

Tommy Lee Jones (San Saba, Texas, 15 de setembre de 1946), és un actor i director de cinema estatunidenc guanyador d'un Oscar al millor actor secundari i d'un Globus d'Or per la pel·lícula "El fugitiu".

És conegut sobretor per les seves interpretacions com a Samuel Gerard a "El fugitiu" i "U.S. Marshals", "Double Face" a "Batman Forever", com a Agent K a la pel·lícula de ciència-ficció "Homes de Negre", com a Woodrow F. Call a la sèrie "Lonesome Dove" i com al xèrif Ed Tom Bell a "No Country for Old Men".


Wesley Clark

Wesley Kanne Clark (Chicago, 23 de desembre de 1944) és un exmilitar estatunidenc, general de l'Exèrcit dels Estats Units. Va ser Comandant Suprem de l'Organització del Tractat de l'Atlàntic Nord durant la Guerra de Kosovo, on va dirigir el Bombardeig de l'OTAN sobre Iugoslàvia per permetre el retorn de 1.5 milions d'albanesos expulsats de Kosovo. L'any 2003 es va postular com a precandidat del Partit Demòcrata a la presidència dels Estats Units.

Wesley Clark va néixer el 23 de desembre de 1944 a Chicago, Illinois, EUA El seu pare, Benjamin Kanne, era veterà de la Primera Guerra Mundial i va morir quan Clark era amb prou feines un nen. Després de la mort del seu pare, la seva mare Veneta se'l va portar a viure a Little Rock, Arkansas, i allà va contreure segones núpcies amb Victor Clark, un exbanquer que es convertiria en padrastre de Wesley i li donaria el cognom amb què actualment se'l coneix.

El 1962 va ser acceptat en l'acadèmia militar nord-americana de West Point, amb la qual cosa van començar els seus 38 anys de servei a la milícia nord-americana. Durant la seva estada en l'acadèmia va conèixer a Gertrude Kingston, la seva actual esposa, en un ball ofert als membres de l'armada. Va acabar en primer lloc de la seva generació i va guanyar una Beca Rhodes per cursar un Màster en Política, Filosofia i Economia a la Universitat d'Oxford del Regne Unit. Als 25 anys i amb el grau de capità va comandar una companyia d'infanteria mecanitzada al Vietnam, on va ser ferit en combat per 4 projectils. La seva tasca al sud-est asiàtic li va fer creditor a l"Estrella de Plata" de l'exèrcit nord-americà.

Durant la seva carrera militar el general Clark va comandar batallons als Estats Units i a Alemanya; es va especialitzar en aquells batallons amb problemes de disciplina o pèssimes avaluacions i els va convertir en unitats exemplars. En iniciar-se la Guerra del Golf Clark ja era general i tenia sota la seva responsabilitat el Centre Nacional d'Entrenament de l'Exèrcit dels EUA El 1997 va ser nomenat Comandant Suprem de l'OTAN i va dirigir des d'aquest lloc les accions militars nord-americanes en la guerra de Kosovo, la més sagnant a Europa des de la Segona Guerra Mundial.

A l'hivern de 2003, Wesley Clark es va postular com a precandidat del Partit Demòcrata a la presidència dels Estats Units. Entre els qui li van manifestar el seu suport públicament destaquen el director de cinema Michael Moore.


Silvano

Silvano és una òpera en dos actes composta per Pietro Mascagni sobre un llibret italià de Giovanni Targioni-Tozzetti, basat en "Romano" d'Alphonse Karr. S'estrenà al Teatro alla Scala de Milà el 25 de març de 1895.

La barcarola de "Silvano" ocupa un lloc destacat en el muntatge a la pel·lícula de Martin Scorsese "Toro salvatge".


Andrea Adami da Bolsena

Andrea Adami da Bolsena o Adami de Volterra (Bolsena, 1664 - Roma, 1742) fou un italià, mestre de música i cantant de la capella del Vaticà. Fou autor d'una obra titulada «"Osservazioni per ben regolare il coro dei cantore della capella pontificia tanto nelle funzioni ordinarie che straordinarie"», dedicada al cardenal Ottoboni que era el seu mecenes, i en la qual figuren dades molt interessants vers aquella capella i llur organització i els noms d'alguns mestres que la dirigiren, contant-se entre ells els dels espanyols Escobedo, Escribano, Cristóbal de Morales i Pedro Ordóñez.