(1093) Freda

(1093) Freda és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Benjamin Jekhowsky el 15 de juny de 1925 des de l'observatori d'Alger-Bouzaréah, Algèria.

Inicialment es va designar com 1925 LA. Més tard, va ser anomenat en honor de l'enginyer de mines francès Fred Prévost.

Freda orbita a una distància mitjana del Sol de 3,132 ua, podent allunyar-se'n fins a 3,98 ua. Té una excentricitat de 0,2708 i una inclinació orbital de 25,21°. Empra a completar una òrbita al voltant del Sol 2024 dies.


(237) Coelestina

(237) Coelestina és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 27 de juny de 1884 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.

Està nomenat en honor de "Coelestina Mautner Markhof", esposa de l'astrònom austríac Theodor von Oppolzer.


I²S

I²S és un bus elèctric d'interconnexió d'aparells d'àudio digitals. Fou creat per l'empresa Philips (actualment NXP semiconductors) l'any 1986. I2S utilitza el mètode de codificació PCM per a transformar l'audio del senyal analògic a senyal digital. El seu camp d'aplicació és els aparells com lectors de CD, DVD, televisió digital, sistemes de so digitals, etc. L'I2S presenta una topologia sèrie. La codificació PCM s'implementa amb almenys 3 línies físiques :
* Línia de rellotge de bit.
* Línia de rellotge de paraula.
* Almenys una línia de dades.


(235) Carolina

(235) Carolina és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 28 de novembre de 1883 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.

Està nomenat així pel atoló de Caroline, Kiribati.


Haymarket

Haymarket ("haymarket "significa «mercat del fenc» en anglès) és un carrer al districte de St James's de la ciutat de Westminster, a Londres, capital del Regne Unit.

S'estén des de Coventry Street (no lluny de Piccadilly Circus) fins a Pall Mall, Pall Mall East i Cockspur Street. Hi ha restaurants de luxe, el Teatre Haymarket (Theatre Royal Haymarket), el Teatre de La seva Majestat (Her Majesty's Theatre), un complex cinematogràfic i New Zealand House, el lloc de l'alt comisariat de Nova Zelanda en el Regne Unit.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Leila Khaled

Leila Khaled —en àrab ليلى خالد, "Laylà Ḫālid"—, amb nom de guerra «Xàdia Abu Gazala» —en àrab شادية أبو غزالة, "Xādiya Abū Ḡazāla—", (Haifa, aleshores Mandat Britànic de Palestina, 9 d'abril de 1944) és una activista política palestina, membre del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina (FPAP), el Consell Nacional Palestí (CNP), la Unió General de Dones Palestines (UGDP) i la Unió General d'Estudiants Palestins (UGEP).

Després de participar en els segrestos dels vols TWA 840 i El Al 219, agost de 1969 i setembre de 1970, és considerada la primera dona segrestadora d'avions comercials de la història. No obstant això, existeix el precedent d'Amina Dahbour, també membre de l'FPAP, que el 18 de febrer de 1969 participà, amb tres companys més, del segrest d'un avió Boeing 720 de la companyia El Al a l'aeroport de Zuric sense que arribés a enlairar-se. Altres fonts suggereixen que, tres anys abans, un dels membres del grup anomenat «Els Còndors», que el 27 de setembre de 1966 segrestà un avió Douglas DC-4 que partí de Buenos Aires amb destí a la província de Santa Fe i fou redirigit a les Illes Falkland per a reivindicar-ne la sobirania argentina, era una dona de nom Cristina Verrier.


Drid

Els Drid o Derid (en àrab دريد, "Darīd") són una confederació àrab de Tunísia, propers als Banu Hilal. Es va instal·lar entre els segles XI i XII al Kef i a Béja.


Francisco de Gamarra

Francisco de Gamarra (Gamarra Nagusia, març de 1558 - Àvila, 13 de desembre de 1626) va ser un religiós basc, bisbe de Cartagena (1615-1616) i d'Àvila (1616-1626).

Era fill d'un "hidalgo" pobre, tot i la seva situació econòmica va estudiar a la Universitat de Salamanca amb el patrocini del Col·legi de Comanadors de l'Orde d'Alcántara, a on hi figura matriculat com a familiar o criat. Va ser nomenat capellà del rei Felip III el 1599 i dos anys més tard rector de Palau, va restar durant setze anys a la cort castellana, on va mantenir una vida molt activa. Tot i que va formar part de diverses ternes per a diòcesis vacants, no seria fins a 1615 quan va esdevenir bisbe de Cartagena i l'any següent seria traslladat a Àvila, seu que va ocupar durant deu anys fins a la seva mort

Va morir el 13 de desembre de 1626. Va fundar i dotar una capella de l'església parroquial de l'Assumpció de Gamarra Nagusia, on es va fer enterrar i on hi ha estàtua orant seva sobre el seu sepulcre.


Air Gemini

Air Gemini, també coneguda com a Air Gemini Cargo, era una aerolínia amb base a Luanda, Angola, que operava vols xàrter de passatgers i de càrrega a l'Aeroport Internacional Quatro de Fevereiro per a les indústries minaires locals, així com serveis per a missions d'ajuda humanitària. En 2011 anunciar la suspensió dels seus vols i demanà que li retiressin la llicència d'operador.


Bultaco Tirón

La Bultaco Tirón fou un model de motocicleta infantil de trial fabricat per Bultaco entre 1971 i 1974. Destinada a un públic d'entre 10 i 14 anys, era una reproducció a escala de la reeixida Sherpa T (de la qual aprofitava el conjunt dipòsit-selló), amb el xassís i les rodes més petits i un motor heretat de la Lobito de 1966. Tot i ser un model encarat al trial, la Tirón tenia dues característiques poc apropiades per a la pràctica d'aquest esport: un pes excessiu i unes rodes d'una mida tan poc usual que s'hi havien de muntar pneumàtics llisos. Aquestes mancances li restaren èxit comercial i varen fer que la franja de mercat a què anava destinada fos dominada per la seva competència, la Montesa Cota 25, menys potent però més preparada per al trial infantil. A causa d'això, Bultaco retirà la Tirón el 1974 i la substituí per la Chispa, similar en concepte a la Cota 25.

A banda del seu conjunt dipòsit-selló d'una sola peça en colors vermell i argentat (el mateix que el de la Sherpa T), les principals característiques de la Bultaco Tirón eren aquestes: motor de dos temps monocilíndric refrigerat per aire de 99 cc amb canvi de cinc velocitats, bastidor de bressol simple, frens de tambor i amortidors de forquilla convencional davant i telescòpics darrere.


Yantra

El Yantra és un suport gràfic de meditació de la tradició hindú, utilitzat més tard pel budisme (que l'anomena mandala) i pel taoisme. Al jaïnisme, el terme de yantra s'utilitza per parlar de diagrames místics anomenats siddhachakra, navapada on navadevata.

Són diagrames que dels diferents nivells i energies de l'univers personificats en una deïtat. I alhora representen el cos humà entès com una replica microscòpica del macrocosmos. Normalment tenen un perímetre quadrat que con conté rodones, triangles, pètals de lotus i un centre o llavor ("bindu").

Per utilitzar el yantra com a suport de meditació es visualitzen tot intentant-lo reconstruir mentalment. Si s'aconsegueixi reconstruir totalment es comença a desconstruir. Sempre intentant concentrar-se únicament amb el suport i a les possibles reaccions que se'n derivin.


Pinkwashing

Pinkwashing (rentat rosa o rentat d'imatge rosa) és un manlleu (de l'anglès: "pink", rosa, i "whitewash", blanquejar o encobrir) per referir-se, en el context dels drets LGBT, a la varietat d'estratègies polítiques i de màrqueting dirigides a la promoció de productes, empreses o institucions, apel·lant a la seva amabilitat cap al col·lectiu LGBT.

L'expressió és especialment utilitzada per referir-se al rentat d'imatge de l'Estat d'Israel, que en promoure els drets de la seva població LGBT, minimitza l'atenció sobre la violació sistemàtica dels drets humans del poble palestí. Demostrant l'aparença de ser un territori simpatitzant amb els drets dels ciutadans i ciutadanes; gais, lesbianes, bisexuals, intersexuals, i transsexuals, i donant suport als drets de la població LGBT, hom pot arribar a caure en l'homonacionalisme, i arribar fins i tot a sentir-se identificat amb les posicions polítiques de l'estat sionista, o fins i tot caure en la xenofòbia i en la islamofòbia institucionalitzada, al considerar que la població islàmica i musulmana, és necessàriament homòfoba, degut a la discriminació soferta en el seu propi país.

El terme va ser originalment encunyat per la "Breast Cancer Action" per identificar a les empreses que asseguraven donar suport a les dones amb càncer de mama, mentre que en realitat pretenien obtenir majors beneficis i millorar la seva imatge de cara a incorporar a la seva publicitat el fet de donar suport a una causa benèfica.


Ramzi Maqdisi

Ramzi Maqdisi —en àrab رمزي مقدسي, "Ramzī Maqdisī"— (Jerusalem, Palestina, 1980) és un actor i director de teatre i cine palestí format a Barcelona i que és conegut arreu del món per "Caça de fantasmes (pel·lícula)," "La pedra de Salomó" ("Solomon's Stone"), "Sota el cel", "Omar (pel·lícula"), "L'atemptat (The Attack)" i "Al-hob wa al-sariqa wa mashakel ukhra" ("Love,Theft and Other Entanglements"). És fundador del projecte creatiu multidisciplinari "Quds Art Films", nascut de les cendres de la ràdio independent "Veu d'Alquds", que va dirigir fins que el 2002 l'emissora va ser bombardejada.

Durant la seva trajectòria participa en nombrosos festivals de cinema internacional, i a la VIII Mostra de cinema àrab i mediterrani de Catalunya Maqdisi és el convidat especial de l'edició en què el país protagonista és Palestina.

El 2015 obtingué la Pedra de Salomó ("Solomon's Stone"), un premi de l'Audiència al Millor Curtmetratge en el Festival de Cinema Àrab "Mizna's Twin Cities" dels Estats Units


Lluís Nansen Salas

Lluís Nansen Salas (Lluís Salas, Lluís-Damià Salas Areny, Barcelona, 23 de gener del 1965) és un mestre de budisme zen català, que ensenya la pràctica del zen basada en la meditació asseguda, el "zazen", a Catalunya.

Es va llicenciar en Física Teòrica a la Universitat Autònoma de Barcelona (Bellaterra). Comença la pràctica del Zen el 1991. El 1995 va ser ordenat monjo zen per Roland Yuno Rech, en la línia del mestre zen japonès Taisen Deshimaru. El 2016 rep la transmissió del Dharma, el shiho, de Roland Yuno Rech. La seva formació científica, així com la seva confiança en l'experiència de cadascú, li permeten ensenyar el Dharma a partir de l'objectivitat i l'empirisme, de fàcil comprensió per al practicant occidental, en abordar les qüestions espirituals més profundes, sense tabús, ni prejudicis. Des del Dojo Zen Barcelona Kannon, Centre Budista, al centre de la ciutat de Barcelona, fonamenta la seva ensenyança en una pràctica forta de la meditació, zazen, i en la seva harmonització amb la vida quotidiana.

;Obres
* ISBN 8483309416
* "Meditación Zen. El arte de simplemente ser." Barcelona: Ediciones Invisibles, 2017. ISBN 8494707019
* "Mindfulness Zen, la consciència de l'ara." Barcelona: Viena Edicions, 2018. ISBN 9788483309810
* "Mindfulness Zen, la consciencia del ahora". Barcelona: Ediciones Invisibles, 2018. ISBN 9788494707063
* "Dharma Zen, l'ull de la joiosa revelació". Barcelona: Viena Edicions, 2019. ISBN 978-84-949592-9-5
* "Dharma Zen, el ojo de la maravillosa revelación" . Barcelona: Ediciones Invisibles, 2019. ISBN 9788494898761
* ISBN 978-84-608-9532-9.
* "Ensenyances a Lluçà II." Barcelona: Dojo Zen Barcelona Kannon, 2017. ISBN 978-84-697-4818-3
* "La mente del despertar. Enseñanzas Zen en Lluçà". Barcelona: Dojo Zen Barcelona Kannon, 2019. ISBN 978-84-09-14170-8


Pèire Devoluy

Pèire Devoluy (Chastilhon, Droma, 1862 - Niça, 1932) és el nom amb el qual és conegut l'escriptor occità Pau Gros-Long. Pertanyia a una família protestant, i fou oficial de l'exèrcit francès. Rebé la formació poètica a París, en contacte amb el simbolisme. Historiador i novel·lista, fou el capolièr dels joves (1901-09), però els seus esforços per modernitzar el felibritge fracassaren. Durant la revolta de vinyataires del Llenguadoc del 1907 contra el govern de Georges Clemenceau va donar suport els rebels, cosa que l'enfrontaria amb Frederic Mistral i que donaria el cop de gràcia al poc prestigi polític dels felibres. És autor de "Istòri naciounalo de la Prouvènço dóu miejour di gaulo".


Tíana

Tíana (en llatí "Tyana", en grec antic Τύανα) era una ciutat de Capadòcia anomenada anteriorment Toana, que segons la llegenda havia rebut el nom de Toant, un rei de Tràcia que es deia que havia perseguit Orestes i Pílades fins que va fundar la ciutat, segons Flavi Arrià. Era al peu de les muntanyes Taure, prop de les portes Cilícies i a la riba d'un riu afluent del Lamos diu Estrabó.

Era a la via que anava de Cilícia a Síria, a uns 300 estadis de la ciutat de Cibistra i a uns 400 de Mazaca, segons Plini el Vell, l"Itinerari d'Antoní" i la "Taula de Peutinger". Aquesta situació la va convertir en una ciutat important des del punt de vista comercial i militar. La fèrtil plana que envoltava la ciutat formava el districte de la "Tianitis" (Τυανῖτις).

Tíana era la ciutat anomenada Tuwanuwa als textos hitites. Durant l'Imperi Hitita al segon mil·lenni aC, Tuwanuwa era un dels principals assentaments de la zona, juntament amb Hupisna, Landa, Sahasara, Huwassana i Kuniyawanni. Tota la regió del centre i el sud d'Anatòlia, es coneixia com a "Terra baixa" en les fonts hitites i la seva població parlava principalment luvi. Després del col·lapse de l'Imperi Hitita, Tuwanuwa era una ciutat important dels estats neohitites independents. No se sap si inicialment estava sotmesa al regne de Tabal situat al nord, però sens dubte a finals del segle VIII aC era un regne independent sota un governant anomenat Warpalawa. El nom de la ciutat figura en diverses inscripcions jeroglífiques luvites trobades a la regió, on destaca una monumental talla a la roca trobada aa Ivriz. El rei Warpalawa també s'esmenta en textos assiris, amb el nom d'Urballa, i era primer d'una llista de reis que pagaven tributs al rei assiri Teglatfalassar III. També apareix mencionat més tard en una carta de Sargon II. Probablement va succeir a Warpalawa el seu fill Muwaharani, ja que el seu nom apareix en un altre monument trobat a Niğde.

Per les monedes que s'han trobat, se sap que en el regnat de Caracal·la era una colònia romana. Després va formar part de l'Imperi de Palmira durant uns anys però va ser reconquerida per Lluci Domici Aurelià el 272. L'emperador Valent la va fer capital de la província de "Capadòcia Secunda". Jordi Cedrè parla de la conquesta de la ciutat pels turcs.

Tíana és coneguda a la història perquè hi va néixer Apol·loni de Tíana, un filòsof pitagòric del que es deia que tenia poders sobrenaturals, era capaç de fer miracles, d'endevinar el futur, d'expulsar dimonis, d'evocar els morts, de veure allò que passava a molta distància i d'entendre el llenguatge dels animals. En va fer una extensa biografia Filòstrat d'Atenes. Tenia a la rodalia un temple de Zeus a la vora d'un llac en una plana pantanosa. L'aigua del llac era freda però sortia d'una font calenta dedicada al déu.

Es va suposar que era la moderna Kara Hissar, però després es va confirmar que era més al sud, al lloc avui anomenat Kemerhisar, a 3 km al sud-oest de Niğde i a mig camí d'aquesta ciutat i Erekli. Se'n conserven algunes restes de l'antiga ciutat.

Cap a l'any 640 Tíana tenia tres seus sufragànies i així va restar fins al . Als segles VIII i IX els àrabs li van dir Tuwana. Els omeies la van saquejar el 708 i va quedar deserta un temps, però es va restaurar. Va caure en mans d'Harun ar-Raixid el 806 aC, que hi va construir una mesquita. Va passar al Soldanat de Rum el 1166.


Ignasi Giménez Renom

Ignasi Giménez Renom (Castellar del Vallès, 29 d'octubre de 1979) és alcalde de Castellar del Vallès des de l'any 2007 i president del Consell Comarcal del Vallès Occidental des del 2015.

És llicenciat en filosofia per la UAB i ha treballat com a periodista a Ràdio Barcelona.

A finals de l'any 2000 s'afilia al Partit dels Socialistes de Catalunya i a les eleccions municipals de 2003 es converteix en regidor de l'Ajuntament de Castellar del Vallès per aquest partit polític. A finals d'octubre del 2004 és escollit primer secretari de l'Agrupació local i el 2005, candidat a l'alcaldia per a les eleccions municipals de maig de 2007 i cap de la llista del PSC en què de número 3 es presentava l'exdiputat al Parlament de Catalunya Pepe Gonzàlez.

El 27 de maig de 2007, el PSC-PM es converteix en la força més votada, amb un 41,25 % dels vots i 10 regidors. El 16 de juny de 2007, Ignasi Giménez es converteix en el sisè alcalde de Castellar del Vallès des de la reinstauració de la democràcia liderant un govern en solitari del partit socialista. Durant la legislatura, el seu govern posa en marxa L'Actual de Castellar del Vallès, finalitza les polèmiques obres de la plaça Major, aconsegueix el pronunciament positiu de la Generalitat de Catalunya respecte a l'arribada dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya a la vila, l'agermanament amb la ciutat de Carcassona, etc.

El 12 de febrer de 2011, Giménez fou escollit per encapçalar la candidatura socialista a l'alcaldia de Castellar del Vallès a les eleccions municipals de 2011, les quals guanyà per majoria absoluta amb el suport del 50,14 % dels vots i 13 regidors, esdevenint l'alcalde amb més suport des de la reinstauració de la democràcia a Castellar del Vallès. El 15 de juliol de 2011, fou elegit diputat de la Diputació de Barcelona.

El 3 de novembre de 2017 es va donar de baixa del PSC.


Els Verds de Mallorca

Els Verds de Mallorca és un partit polític ecologista implantat a Mallorca el 1998, com a part i continuació de Els Verds de les Illes. Forma part del Partit Verd Europeu (European Green Party) a través de la "Confederación de Los Verdes - Os Verdes - Els Verds - Berdeak".

La seva política de pactes l'ha duit en diverses ocasions al Consell Insular de Mallorca, al Parlament de les Illes Balears i a ajuntaments de Mallorca.

Algunes de les seves cares més conegudes han estat Jordi López, Miquel Àngel Llauger i Margalida Rosselló.

El partit, quan es deia Els Verds de les Illes Balears, fou legalitzat el 1993.

L'any 2010 Els Verds de Mallorca van iniciar un procés de convergència amb Iniciativa d'Esquerres (partit format aquell mateix any per una part important d'antics afiliats a Esquerra Unida així com un nombre considerable d'independents de l'àmbit progressista). El procés va culminar el 5 de novembre de 2010 amb una assemblea conjunta de fusió, que va donar lloc a la nova formació ecosocialista IniciativaVerds. El nou coordinador del partit és David Abril Hervás.

L'assemblea va comptar amb la participació de més de 150 persones i hi van assistir representants de les organitzacions germanes d'IniciativaVerds, com ara Raül Romeva, per part d'Iniciativa per Catalunya Verds, Joaquín Nieto, per part d'Equo, o Florent Marcellesi, per part de la Coordinadora Verda. També hi assistiren representants dels partits de les Illes Balears amb els quals IniciativaVerds ha portat endavant importants iniciatives polítiques, tant des del govern com des de l'oposició, com ara Biel Barceló del PSM, o Marian Suárez d'Eivissa pel Canvi.


Muse

Muse és una banda anglesa de rock originària de Teignmouth, Devon. Des de la seva fundació ha estat composta pel vocalista, guitarrista i pianista Matt Bellamy, baixista i corista Christopher Wolstenholme i bateria Dominic Howard. El grup és conegut per les seves energètiques i extravagants actuacions en directe i per la seva fusió de diversos estils musicals, inclòs el rock progressiu, la música clàssica i electrònica.

Influenciats per grups com Queen, Radiohead o compositors clàssics com Serguei Rakhmàninov, Muse han tret set àlbums d'estudi: "Showbiz" (1999), "Origin of Symmetry" (2001), "Absolution" (2003), "Black Holes and Revelations" (2006), "The Resistance" (2009), "The 2nd Law" (2012) i "Drones" (2015). El grup ha rebut diversos premis durant la seva carrera, com els NME Awards o els MTV Europe Music Awards, la majoria relacionats amb les seves actuacions en directe. Alguns dels àlbums del grup han estat a més reconeguts entre els millors de la història del rock. Fins al llançament de "The Resistance", Muse ha venut més de vuit milions d'àlbums.

El grup també és conegut pels interessos excèntrics del seu líder Matt Bellamy en la "gran conspiració", la vida extraterrestre, la teologia i l'apocalipsi, temes plasmats en les lletres d'algunes cançons.


Santa Margarida de Montbui

Santa Margarida de Montbui, sovint anomenat únicament Montbui, és un municipi de Catalunya. És situat a la conca d'Òdena i oficialment inclòs a la comarca de l'Anoia. Té la capitalitat en el nucli de Sant Maure, que forma una conurbació urbana amb Igualada, si bé la capital històrica ha estat Montbui.

localitzat a l'entitat territorial administrativa actual


Califòrnia

Califòrnia és un dels estats dels Estats Units d'Amèrica. És situat a la costa oest, vorejant l'Oceà Pacífic. És l'estat més ric i més poblat dels Estats Units, i el tercer en extensió (després d'Alaska i Texas). El seu sobrenom oficial és l«Estat Daurat» ("The Golden State"), un nom que fa referència a la febre de l'or del . La població es concentra sobretot al centre i al sud de l'estat, especialment a les aglomeracions de San Francisco, Los Angeles i San Diego, a la costa.

Moltes de les seves ciutats porten el nom de les missions fundades per l'explorador català Gaspar de Portolà o el franciscà mallorquí Juníper Serra, conegut com a fra Ginebró; que exploraren aquestes terres, a mitjan , en nom de la Corona Espanyola.

La gran extensió li proporciona una gran varietat geogràfica, que comprèn des de zones desèrtiques fins a boscos molt plujosos, i des d'indrets situats sota el nivell del mar (la Vall de la Mort, a -86 m), fins a la muntanya més alta dels EUA fora d'Alaska (el Whitney, de 4.421 m).

La riquesa i les bellesa naturals d'aquest estat es concentren en coneguts parcs naturals, com són la costa de Big Sur, les Illes del Canal, la Vall de la Mort, els Arbres de Josuè, el Parc Nacional del Canyó dels Reis, Redwood, i Yosemite.

Califòrnia fa frontera amb els estats dels EUA d'Arizona i Nevada a l'est, Oregon al nord, i al sud amb l'estat de Baixa Califòrnia de Mèxic.


Tuone Udaina

Tuone Udaina (1821 - 10 de juny de 1898) fou l'últim parlant de la llengua dàlmata.

Sovint ressenyat pel nom italianitzat d"'Antonio Udina" o per la versió eslava "Twone Udajana", Udaina era un sagristà que va viure tota la seua vida a l'illa de Krk (Veglia en italià, la més gran de la mar Adriàtica, hui dia dins l'estat de Croàcia), i és considerat l'últim parlant viu d'aquella llengua, sobre la qual va ser interrogat en un parell d'ocasions al llarg de la seua vida: l'última, poc de temps abans de morir, pel doctorand torinès Matteo Bartoli.

Bartoli, que va publicar la seua investigació l'any 1906 com a tesi doctoral a la universitat de Viena amb el títol alemany de "Das Dalmatische: altromanische Sprachreste von Veglia bis Ragusa und ihre Stellung in der Apennino-Balkanischen Romania", descriu en el seu estudi el vell Udaina com un informant poc ideal, atès que el dàlmata (en el seu dialecte vegliota) no era la seua llengua materna -el vènet, en realitat-, sinó la llengua de la seua àvia; de més a més, havia passat vint anys sense parlar-la (des de l'anterior entrevista, a la dècada dels 70 del i ja tenia una edat avançada. Val a dir que l'home també havia aprés l'alemany i l'italià a l'escola i que, per la seua feina com a sagristà, tenia nocions de llatí.

Allò que Udaina va transmetre a Bartoli evidenciava una llengua altament dialectalitzada, fonèticament polimorfa i influïda pel contacte amb el vènet i el croat; alguns lingüistes actuals han observat una evolució en el sistema verbal del dàlmata que va tenir lloc durant els vint anys compresos entre una investigació i l'altra, no se sap si esdevinguda en l'inconscient d'Udaina o part d'un procés iniciat anys abans en la llengua ja moribunda però, en qualsevol cas, exclusiva de l'idioma dalmàtic.

Tuone Udaina, de malnom "Burbur" («barber» en dàlmata), va morir a dos quarts de set —les fonts no coincidixen a dir si del matí o de la vesprada— del 10 de juny del 1898 en xafar una mina d'origen turc deixada per un anarquista, encara que altres escrits el situen enllitat a l'hora de la mort. El traspàs del vell dàlmata va interrompre de manera dràstica la recerca de Bartoli, i va suposar l'extinció definitiva d'aquella llengua romànica.


Alfons II de Provença

Alfons II de Provença (Barcelona, 1180 — Palerm, 2 de febrer de 1209), infant d'Aragó, comte de Provença (1184-1209) i comte consort de Forcalquer per matrimoni amb la comtessa Garsenda de Forcalquier (1193-1209).


Kao

Kao (antigament transcrit com "Oghao") és una illa formada per un volcà que es troba a l'oest del grup Ha'apai, al regne de Tonga, a 5 km al nord-est de Tofua i a 160 km al nord de Tongatapu. Les seves coordenades són: .

L'illa té una forma cònica simètrica que s'eleva des del mar amb un angle constant de 35º fins al cim de 1.046 m d'altitud. És el punt més alt de Tonga. En el petit cràter hi ha un llac d'aigua fresca. La superfície total és d'11,6 km².

No es tenen registres històrics d'erupcions, però es troba en una zona d'alta activitat volcànica. Va ser descoberta, el 1774, pel capità James Cook.


CONMEBOL Libertadores

La CONMEBOL Libertadores (Copa CONMEBOL Libertadores) o Copa Libertadores és el torneig internacional de futbol més important a escala de clubs de futbol del continent sud-americà. En l'actualitat, és organitzada per la CONMEBOL, tanmateix, també participen equips de futbol de Mèxic, que pertany a la CONCACAF. Es disputa des de 1960 i el primer campió va ser el club Peñarol de l'Uruguai. El club amb més títols és el Club Atlético Independiente de l'Argentina, que en va aconseguir set.

Inicialment només hi participaven els campions de les lligues més importants d'Amèrica del Sud (Argentina, el Brasil, Xile, Paraguai, Uruguai, Perú, Equador, Colòmbia i Bolívia), però als anys 1970 s'hi va afegir un segon equip de cada país i també equips de Veneçuela. Actualment hi participen 47 equips, repartits de la següent manera:
* El campió de l'any anterior
* El campió de la Copa Sudamericana
* 7 del Brasil
* 6 de l'Argentina
* 4 de Bolívia
* 4 de Colòmbia
* 4 de l'Equador
* 4 del Paraguai
* 4 del Perú
* 4 de l'Uruguai
* 4 de Veneçuela
* 4 de Xile

Els equips es classifiquen segons la seva classificació en els respectius campionats nacionals de lliga, tot i que alguns organitzen tornejos addicionals que atorguen també una plaça a la Copa.


La Caputxinada

La Caputxinada és el nom amb què es coneixen els fets que varen tenir lloc al convent dels Pares Caputxins de Sarrià (Barcelona), entre el 9 i l'11 de març de 1966 amb motiu de l'assemblea constitutiva del Sindicat Democràtic d'Estudiants de la Universitat de Barcelona (SDEUB) on s'havien d'aprovar la declaració de principis i els estatuts del sindicat.

A l'assemblea de constitució assistiren més de 450 representants d'estudiants, professors i intel·lectuals, com ara Salvador Espriu, Pere Quart / Joan Oliver, Jordi Rubió i Balaguer, Lluís Maria Xirinacs, Oriol Bohigas, Maria Aurèlia Capmany, Antoni Tàpies, Jordi Solé Tura, Maria Girona, Raimon Obiols, Josep Maria Benet i Jornet, Montserrat Roig i Fransitorra, Ricard Salvat, José Agustín Goytisolo, Albert Ràfols-Casamada, Manuel Sacristán, Francisco Fernández Buey, Josep Maria Trias de Bes i Serra, Enric Lluch i Martin, Josep Maria Martorell i Codina, Mercè Sala i altres.

El setge i posterior assalt al convent de la policia franquista ordenat pel comissari Vicente Juan Creix i el responsable de governació Camilo Alonso Vega engegà un moviment unitari de solidaritat política i ciutadana, que fou el germen de la plataforma La Taula Rodona (1966-1973) d'oposició catalana (antecedent de l'Assemblea de Catalunya), i reforçà la incorporació a la lluita antifranquista de sectors eclesiàstics, amb una inèdita manifestació de capellans a Barcelona l'11 de maig del mateix any.


John Fitzgerald Kennedy

John Fitzgerald Kennedy (Brookline, Massachusetts, 29 de maig 1917 - Dallas, Texas, 22 de novembre de 1963) també conegut com a John F. Kennedy, JFK o Jack Kennedy, fou el 35è president dels Estats Units. Va ser president de 1961 fins al seu assassinat el 1963. Kennedy va representar l'estat de Massachusetts entre 1947 i 1960 com a membre de la Cambra dels Representants i del Senat. Va ser elegit com a president el 1960 en una de les eleccions més competides de la història estatunidenca. Fins l'arribada a la Casa Blanca de Joe Biden el 2021, va ser l'únic catòlic a ser elegit president dels Estats Units. Va ser el membre més destacat de la seva família.

Alguns esdeveniments importants durant la seva presidència són la Invasió de Bahía de Cochinos, la Crisi dels míssils de Cuba, la construcció del mur de Berlín, l'exploració espacial, els primers anys de la Guerra del Vietnam i del Moviment pels drets civils.

John F. Kennedy va ser assassinat el 22 de novembre de 1963. La Comissió Warren va concloure que Lee Harvey Oswald va actuar de manera independent en matar el president, però el Comitè Selecte d'Assassinats de la Cambra de Representants va suggerir la possibilitat de la participació de més d'un franctirador. L'assassinat de Kennedy és considerat un moment decisiu històric a causa de l'impacte dramàtic que va tenir sobre la nació i la història política durant les següents dècades.


DEB

DEB és l'extensió dels paquets instal·ladors de programari. Igual que el terme Debian rep el nom del de la dona del fundador de Debian Ian Murdock, Debra Murdock.

El programa predeterminat per manejar aquests paquets és dpkg, generalment usant apt/aptitude encara que també hi ha interfícies gràfiques com Synaptic, PackageKit, Gdebi o al Centre de programari de l'Ubuntu (aquest últim sol per Ubuntu), des de la versió 3.0. És possible convertir un paquet "deb" a altres formats de paquet (com RPM), i viceversa, usant l'aplicació alien.


George Armstrong Custer

El tinent coronel George Armstrong Custer (New Rumley, Ohio, 6 de desembre de 1839 - Montana, 25 de juny de 1876) va ser un oficial de cavalleria dels Estats Units durant la Guerra Civil dels Estats Units i les guerres índies.

Crescut a Michigan i Ohio, Custer fou admès a l'Acadèmia Militar dels Estats Units en 1858, on fou el pitjor estudiant de tots. Va estar a punt de ser expulsat diversos cops de l'acadèmia, a causa de la seva poca aplicació i de les burles a les quals sotmetia alguns dels seus companys. No obstant això, amb el trencament d'hostilitats de la Guerra Civil, era necessari tothom que pogués ser potencialment un oficial, atès que la major part de cadets s'havien passat als sudistes. Per aquest motiu, Custer fou cridat a servir amb l'exèrcit de la Unió.

Custer va adquirir una sòlida reputació durant la Guerra Civil. Va lluitar en el seu primer major encontre, la Primera batalla de Bull Run. La seva associació amb diversos i importants oficials l'ajudà en la seva carrera, així com la seva actuació com a comandant agressiu.

Abans que la guerra acabés, Custer fou promogut al rang temporal de brigadier general. Quan la guerra s'acabà, retornà al seu antic rang de capità, un fet normal quan un ascens es produeix en temps de guerra.

A la conclusió de la Campanya d'Appomattox, en el qual ell i les seves tropes van jugar un paper decisiu, Custer va rebre del general confederat Lee la bandera de la rendició, i estigué present en la cerimònia de signatura d'aquesta rendició.

Després de la Guerra Civil, fou destinat a l'Oest, per tal de lluitar a les Guerres índies. L'aclaparadora derrota en la seva última batalla ensombreix les coses que va aconseguir a la Guerra Civil. Custer fou derrotat i mort a la Batalla de Little Bighorn en 1876, lluitant contra una coalició de tribus índies en una batalla que ha arribat a ser popularment coneguda, a la història dels Estats Units, com a "Darrera batalla de Custer".


Canal de Suez

El Canal de Suez () és un canal artificial que enllaça el mar Mediterrani amb el mar Roig a través de l'Istme de Suez i aïllant la península del Sinaí. El canal, que des de 1957 es troba en territori egipci, fou construït per Ferdinand de Lesseps entre els anys 1859 i 1869.

La seua longitud és de 162,2 km i uneix Port Saïd (a la riba mediterrània) i Suez (a la costa del Mar Roig). Aquest canal té una enorme importància per a l'abastiment europeu de petroli i pel comerç mundial en general, puix permet la comunicació marítima entre Europa i Àsia sense necessitat de circumval·lar el continent africà pel cap de Bona Esperança (Sud-àfrica).


Football Club Internazionale Milano

El Football Club Internazionale Milano "(FC Internazionale Milano)", comunament anomenat Internazionale (pronunciat [ˌinternattsjonaːle]) o simplement Inter i conegut col·loquialment com a "Inter de Milà" en català és un club de futbol de la ciutat de Milà (Itàlia). Va ser fundat el 9 de març de 1908 sota el nom de Foot-Ball Club Internazionale Milano per quaranta-quatre dissidents del Milan Cricket & Football Club, actual AC Milan, que en aquest temps no acceptava estrangers en les seves files. L'Inter exerceix de local a l'Estadi Giuseppe Meazza (també conegut pel seu antic nom, "San Siro") des de 1947, i el comparteix amb el AC Milan. Els colors que identifiquen a l'equip són el blau amb el negre, i han estat utilitzats en els colors del seu uniforme des de 1908. Els seus rivals tradicionals són el AC Milan, amb el qual disputa el "Derbi de Milà" (conegut popularment a Itàlia com el "Derby della Madonnina"), i la Juventus FC, amb qui s'enfronta en el denominat "Derbi d'Itàlia".

És un dels clubs més reeixits i amb major renom històricament d'Itàlia, d'Europa i del món. L'Inter és el segon club més reeixit del futbol italià, amb 31 títols a nivell local (19 lligues, 7 copes i 5 supercopes), sent només superat per la Juventus. A nivell internacional ha aconseguit proclamar-se campió tres vegades tant de la Copa de la UEFA com de la Lliga de Campions de la UEFA (en les temporades 1963/64, 1964/65 i 2009/10), després de la qual cosa va obtenir en les posteriors ocasions la Copa Intercontinental (posterior Copa Mundial de Clubs de la FIFA). És l'únic equip que ha participat en totes les edicions de la Serie A, competició instaurada l'any 1929. Fins al 2006 compartia aquest honor amb la Juventus, que després del "Calciopoli" va ser descendit administrativament a la Serie B. Un fet a destacar és que l'Inter és el primer i únic equip italià que ha aconseguit un "triplet" (tres títols en una mateixa temporada), en proclamar-se campió de la Serie A, Copa d'Itàlia i Lliga de Campions de la UEFA en la temporada 2009/10, a més d'aconseguir un quintuplet (guanyant també la Supercopa d'Itàlia i el Mundial de Clubs), aconseguint aquesta fita el 2010.

D'acord amb les estadístiques realitzades per la Federació Internacional d'Història i Estadística de Futbol (IFFHS), l'Inter és el tercer millor equip italià i sisè millor d'Europa del , i el millor club italià i el cinquè millor del futbol europeu del . A més d'estar situat en el sisè lloc de la classificació històrica del rànquing mundial de clubs, on es triaven als millors clubs del món des de l'1 de gener de 1991 fins al 31 de desembre de 2009. Cal destacar també que segons la classificació anual de clubs realitzada per la mateixa entitat, ha estat el millor equip del futbol mundial en els anys 1998 i 2010.

L'equip és el catorzè més valuós del món, en tenir un valor de 401 milions $, d'acord amb la revista "Forbes". És un dels clubs més populars del món, ja que segons un estudi realitzat el 2010, l'Internazionale és el vuitè club amb més seguidors d'Europa. I d'acord amb una enquesta elaborada per l'Institut Estadístic Demos en el mes de setembre de 2012, del total d'afeccionats al futbol a Itàlia, l'Inter és el tercer club amb major quantitat d'afeccionats, després de la Juventus i el Milan, amb el 14,5% del total. També cal destacar que el club va formar part com a membre fundador de l'Associació de Clubs Europeus (antic G-14), grup compost pels catorze clubs més poderosos i influents tant econòmicament com esportivament d'Europa.


Anunciació

LAnunciació és, per al cristianisme, l'aparició de l'Arcàngel Gabriel per anunciar a la Verge Maria que seria mare de Jesús, per obra de l'Esperit Sant. és a dir, sense haver tingut relacions sexuals. L'església catòlica celebra la festa de l'Anunciació el 25 de març (just nou mesos abans de Nadal). L'Anunciació ha esdevingut un dels temes més freqüents en l'art cristià occidental.i en la devoció popular constitueix un dels set goigs de Maria.

A Natzaret hi ha la basilica de l'Anunciació, erigida al lloc on segons la tradició catòlica romana es va produir l'esdeveniment

La primera versió de la història apareix a l'evangeli de Sant Lluc (Lc 1, 26-38). Als evangelis apòcrifs també apareix l'escena, així com a l'Alcorà. La Llegenda Àuria també té un capítol dedicat a l'Anunciació a Maria.


え

En l'escriptura japonesa, els caràcters え (hiragana) i エ (katakana) ocupen el quart lloc en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre l'う i l'お; i el 34è en el poema iroha, entre こ i て. En la taula a la dreta, que segueix l'ordre gojuon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la primera columna (あ行, "columna A") i la quarta fila (a la que dóna nom: え段, "fila E").

El caràcter え prové del kanji 衣, mentre que エ prové de 江.

L'antic caràcter ゑ (we), així com moltes aparicions del caràcter へ (he) en posició no inicial han estat substituïts en el japonès modern per え. La partícula de direcció へ es pronuncia "e", però no s'escriu え.

Es fa servir un caràcter de menors dmiensions, ぇ, ェ; per a la formació de nous sons que no existeixen en el japonès tradicional, com ヴェ (ve).


Elisabet Carlota del Palatinat

Elisabet Carlota del Palatinat (Heidelberg, 27 de maig de 1652 - Saint-Cloud, 8 de desembre de 1722) va ser duquessa d'Orleans i princesa de la Casa de Wittelsbach que regnà a Baviera i al Palatinat amb el tractament d'altesa reial. La princesa esdevingué per matrimoni, l'any 1671, duquessa d'Orleans.

Era filla de l'elector Carles Lluís del Palatinat i de la princesa Carlota de Hessen-Kassel; per via paterna, la princesa palatina era néta de l'elector Frederic V del Palatinat i de la princesa Elisabet d'Anglaterra.

El 21 de novembre de l'any 1671 es casà, en contra de la seva voluntat, amb el duc Felip d'Orleans, fill del rei Lluís XIII de França i de la infanta Anna d'Espanya. Felip era germà del rei Lluís XIV de França. La parella tingué tres fills:
* SAR el príncep Alexandre Lluís d'Orleans, duc de Valois, nat el 1673 a Saint Cloud i mort el 1676 a Saint Cloud.
* SAR el duc Felip d'Orleans, nat el 1674 a Sant Cloud i mort el 1723 a Versalles. Es casà amb la princesa Francesca Maria de Blois, madame de Blois.
* SAR la princesa Elisabet Carlota d'Orleans, nada el 1676 a Saint Cloud i morta el 1744 a Commercy. Es casà amb el duc Leopold I de Lorena.

Quan els Wittelsbach de la branca del Palatinat-Simmern s'extingiren després de la mort de l'elector Carles II del Palatinat, el rei Lluís XIV de França, cunyat d'Elisabet Carlota, reclamà el Palatinat i començà la Guerra de Successió del Palatinat (1688 - 1697).

La mort de l'elector palatí convertí a la duquessa en hereva de la duquessa de Montpensier, una parenta llunyana sense descendència. La correspondència que la duquessa envià a la seva germana, l'electriu Sofia de Hannover, han esdevingut un magnífic relat de la vida quotidiana a la cort francesa del rei Lluís XIV de França.


Spencer Tracy

Spencer Tracy (Milwaukee, 1900 - Los Angeles, 1967) fou un actor estatunidenc molt apreciat per la qualitat de les seves interpretacions, essent capaç fer papers còmics, d'heroi o de dolent molt creïbles. Actuà en 74 pel·lícules entre els anys 1930 i 1967, i va estar nominat nou vegades per l'Oscar al millor actor, guanyant-ne dos.


.ye

.ye és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) del Iemen.


.ws

.ws és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Samoa. L'administra SamoaNIC, en nom del Ministeri d'Afers Exteriors del Govern de Samoa.

El nom .ws és una abreviatura de "Western Samoa" (Samoa Occidental), que era el nom oficial del país als anys 1970, quan es van estandarditzar els codis de país de dues lletres. Encara que no hi ha restriccions geogràfiques per a registrar la majoria dels dominis .ws de segon nivell, .ORG.WS, .GOV.WS, i .EDU.WS estan restringits.

Abans del 14 de març de 2008, els dominis .ws no es podien transferir d'un registrador a un altre.

.ws s'ha promocionat per fer jocs de paraules amb el domini, fent que "ws" signifiqui "World Site" (Lloc mundial) o "Web Site" (Lloc Web), donant aparença de presència global. El domini .ws permet tots els noms de domini internacionalitzats. Per això, a causa de la popularitat potencial, hi ha una escala de preus segons la llargada del domini desitjat. Els dominis de quatre caràcters o més tenen un preu raonable, mentre que els de tres, dos o un caràcter tenen un altre nivell de preu, arribant a valer milers de dòlars.


.tj

.tj és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) del Tadjikistan. Els registres es tramiten mitjançant registradors de domini acreditats.

Existeixen els següents dominis de segon nivell per registrar-hi noms de domini de tercer nivell:
* ac.tj
* aero.tj
* biz.tj
* co.tj
* com.tj
* coop.tj
* dyn.tj
* edu.tj
* go.tj
* gov.tj
* info.tj
* int.tj
* mil.tj
* museum.tj
* my.tj
* name.tj
* net.tj
* nic.tj
* org.tj
* per.tj
* pro.tj
* test.tj
* web.tj


.sg

.sg és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Singapur. L'administra el "Singapore Network Information Centre". Els registres es processen mitjançant registradors acreditats.

El 2011, es van registrar dos noms de domini internacionalitzats per a Singapur, dedicats a noms de domini el les llengües del país. Els dominis són .新加坡 i .சிங்கப்பூர். El pla era de començar a acceptar sol·licituds dels propietaris de dominis ja existents el juliol de 2011 i activar-los el setembre de 2011.


Parnàs

El Parnàs (en grec Παρνασσός, "Parnassós") és una muntanya de pedra calcària de la Fòcida, prop de Delfos, al nord del golf de Corint (Grècia). Té una altitud de 2.457 m. Segons la mitologia grega, aquesta muntanya estava consagrada a Apol·lo i a les nimfes i era la residència de les muses. Als seus peus hi havia l'oracle de Delfos i la font de Castàlia. El seu nom es relaciona amb l'heroi epònim Parnàs.


.id

.id és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) d'Indonèsia.


.cz

.cz és el domini territorial de primer nivell (ccTld) per a la República Txeca. És administrat per CZ. NIC. Els registres s'han de demanar mitjançant registradors de domini acreditats.

Abans de la divisió el 1993, Txecoslovàquia utilitzava el domini ".cs".


.ki

.ki és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Kiribati.

Des de principis dels anys 1990 fins a principis dels anys 2000, el domini el gestionava un ISP australià, "connect.com.au", amb el patrocini de la "Pacific Islands Forum Fisheries Agency", una agència interestatal que coordina la política pesquera de diversos petits estats del Pacífic, Nova Zelanda i Austràlia. Més endavant, es va transferir al Ministeri de Pesca i Desenvolupament de Recursos Marítims de Kiribati, i finalment al Ministeri de Comunicacions, Transports i Desenvolupament Turístic. El 2002 la gestió del domini es va transferir a "Telecom Services Kiribati Limited". Des de 2007, el registre el porta la "Telecommunications Authority of Kiribati" amb múltiples registradors; això no obstant, és un domini poc utilitzat. A causa de la remota ubicació i la connexió limitada a Internet de Kiribati, és freqüent que els webs de Kiribati (com els governamentals) vagin molt lents o no siguin accessibles; això no obstant, bona part dels webs amb .ki estan hostatjats a fora de Kiribati.


Lluís III d'Orleans

Lluís III d'Orleans a Lluís de França ( Saint Germain-en-Laye 3 de febrer de 1549 - Mante 24 d'octubre de 1550 ), príncep de França i duc d'Orleans (1549-1550).

Era el segon fill mascle (hi havia també dues noies) del rei de França Enric II i de Caterina de Mèdici, i al néixer va rebre com apanatge (assignació hereditària) el ducat d'Orléans on fou duc com Lluís III d'Orleans. Era nét per línia paterna del rei Francesc I de França i la princesa Clàudia de França, i per línia materna del duc Llorenç II de Mèdici i la comtessa Magdalena de La Tour. El seu germà gran era Francesc II de França, i va tenir dos germans més joves que foren reis: Carles IX de França i Enric III de França, sobirans de la branca Valois-Angulema, de la Dinastia Valois. La seva educació i custòdia fou confiada a Diana de Poitiers. Els seus pares tenien projectes pel seu quart fill i li reservaven el ducat d'Urbino, qui pertanyia à la famille Médicis, la de la mare. No obstant va morir prematurament a l'any següent del naixement.


Buhen

Buhen fou un establiment egipci a Núbia a l'Imperi Antic, fundat vers el 2500 aC. Inicialment pensat com a centre de comerç i per a les explotacions mineres properes (principalment Toshka), va esdevenir el centre del domini egipci a Núbia quan s'hi va construir una fortalesa durant l'Imperi Mitjà vers el 1930 aC (faraó: Sesostris I), refeta per Sesostris III el 1860 aC. Fou habitat per comerciants, funcionaris i soldats egipcis, que rarament foren més de tres mil. Buhen era el centre d'una sèrie de fortins, dels quals els principals foren Mirgissa, Shelfak, Uronarti, Askut, Dabenarti, Semna i Kumma. Tenia també les dependències de l'administració de Núbia.

En el segon període intermedi (vers 1650 aC), fou ocupat pel Regne de Kerma, probablement el mateix que es coneix com a "Regne de Cuix" (Kush). Vers el 1500 aC tornava a ser egípcia, i la fortalesa es va reconstruir. Els egipcis la posseïren durant la resta del mil·lenni, però al següent mil·lenni va passar al Regne de Napata, al qual va romandre unida, així com al successor Regne de Meroe, fins a la seva desaparició.

"Buhen" es troba en territori del Sudan i va quedar inundada pel llac Nasser el 1964, però fou prèviament excavada per Walter Emery. El temple de Hatshepsut va ser desmuntat i reconstruït al Museu Nacional del Sudan.


Gran Premi d'Austràlia

El Gran Premi d'Austràlia és una carrera de Fórmula 1 que es disputa al Circuit d'Albert Park com a part de la temporada de Fórmula 1. El Gran Premi d'Austràlia es disputa des de 1950 però va entrar a formar part de la Fórmula 1 a partir de l'any 1985, quan es va disputar a un circuit pels carrers de la ciutat d'Adelaida. L'any 1996, la carrera es traslladà al circuit d'Albert Park a Melbourne. L'any 2001 va haver-hi una tragèdia quan degut a un accident entre els cotxes de Ralf Schumacher i Jacques Villeneuve es va escapar una roda i aquesta va caure damunt d'un oficial de pista voluntari. El 2002, el corredor australià Mark Webber va aconseguir fer un 5è lloc amb el seu Minardi, fet que el va convertir en un heroi local, ja que feia molts anys que no hi havia cap pilot australià en posicions capdavanteres. A l'últim G.P. disputat fins ara (2015) la victòria ha estat per Lewis Hamilton.


José Antonio Aguirre i Lecube

José Antonio Aguirre i Lecube i en basc Agirre ta Lekubetar Joseba Andoni (Bilbao, 6 de març de 1904 - París, 22 de març de 1960) va ser el primer lehendakari o president d'Euskadi, càrrec que va assumir durant la Guerra Civil espanyola.


Bloc d'Esquerra

El Bloc d'Esquerra (en portuguès "Bloco de Esquerda"), que es declara socialista, nasqué el 1999 a Portugal de la fusió entre tres forces polítiques: la Unió Democràtica Popular (UDP), el Partit Socialista Revolucionari (PSR) i Política XXI. Qualsevol d'elles, en aquella època, era el resultat de processos de crítica en relació a l'anomenat «comunisme» o «socialisme real». Membre de la IV Internacional, el PSR heretava la tradició trotskista que era una escissió contra l'estalinisme; la UDP ja havia abandonat referències al camp comunista internacional, posicionant-se en ruptura amb totes les experiències de «socialisme real»; i Política XXI havia estat formada per exmilitants del Partit Comunista Portuguès, pels hereus del MDP-CDE i per independents. A la formació del Bloc s'hi afegiren després persones sense afiliació anterior, com per exemple Fernando Rosas (la seva antiga afiliació al PCTP-MRPP havia acabat feia molt temps).

El Bloc va anar creixent. L'acord entre els tres partits va anar donant lloc a una mena d'organització interna democràtica, cada cop més basada en la representació dels adherits i menys en l'acord d'equilibri partidari. Això va anar passant com més creixia el nombre de nous militants; actualment hi deu haver una majoria de militants sense procedència d'aquests tres partits inicials.

El Bloc encara va anar sumant alguns grups i tendències: des de petits grups polítics, com la Ruptura-FER, fins a grups que, sense ser organitzacions polítiques, són grups d'interès constituïts ja dins del Bloc: dones, LGBT, sindicalistes, ecologistes, etc. Les agendes d'aquests grups no sempre són pas d'absoluta coincidència amb la política general del Bloco, i són ben lluny de qualsevol vincle a qualsevol dels partits constituents originals.

Mentrestant, els partits entraren en un procés d'autoextinció. Política XXI es dissolgué i esdevingué una associació de reflexió política que s'expressa en una de les revistes de l'àrea del Bloc d'Esquerra, el Manifesto. El PSR també es dissolgué i es convertí també en una associació que s'expressa amb una altra revista, el Combate. Pel que fa a l'UDP, fou l'última de les organitzacions fundadores que es transformà en associació política, a principis de 2005. També edita una revista, A Comuna.
El Bloc escollí el seu primer diputat europeu, Miguel Portas, el 2004. A les eleccions legislatives portugueses del 20 de febrer de 2005 aconseguí 8 diputats. En la seva IV Convenció Nacional, oficialitzà Francisco Louçã com a líder. Ja l'any 2005, s'aprovaren a l'última convenció un conjunt d'estatuts, que inclouen un codi de conducta i preveuen un quadre de disciplines, que anteriorment no existia. El 2016, després de la X Convenció, Catarina Martins assumí les funcions de Coordinadora del Bloc d'Esquerra.

Arran de les eleccions legislatives de l'any 2015, El Bloc d'Esquerres i el Partit Comunista Portuguès donaren suport al govern del Partit Socialista i del seu Primer Ministre, António Costa, sense entrar a l'executiu però segellant un programa comú consistent en l'augment del salari mínim, millores per als funcionaris, final de les privatitzacions, apujada de les pensions, mesures contra l'atur i augment de la inversió en salut i educació, entre d'altres.

L'any 2019, el Bloc d'Esquerres defensà l'autodeterminació de Catalunya i la llibertat dels presos polítics al programa electoral de les eleccions generals. La qüestió catalana fou un dels sis punts de l'apartat «Una política externa per a defensar la democràcia», on també proposà una «solució política i pacífica per a Catalunya amb un respecte escrupolós a la voluntat del poble».


Carlo Azeglio Ciampi

Carlo Azeglio Ciampi (Liorna, Itàlia, 1920 - Roma, Itàlia, 2016) fou un polític i banquer italià, que va desenvolupar els càrrecs de Primer Ministre entre el 1993 i el 1994 i el de President d'Itàlia entre els anys 1999 i 2006.


Crimea

La península de Crimea (en ucraïnès Автономна Республіка Крим, "Avtonomna Respúblika Krim"; en rus Автономная Республика Крым, "Avtonómnaia Respúblika Krim"; en tàtar de Crimea "Qırım Muhtar Cumhuriyeti") és una península situada a la costa septentrional de la mar Negra de 27.000 km² i que està envoltada gairebé completament d'aigua. La península es troba just al sud de la zona continental d'Ucraïna i a l'oest de la regió russa de Kuban. La península està envoltada per dos mars: el Mar Negre i el petit Mar d'Azov a l'est. Està connectada amb la Ucraïna continental per l'istme de Perekop i està connectada amb Kuban per l'estret de Kertx. La fletxa d'Arabat està situada al nord-est, una estreta franja de terra que separa un sistema de llacunes anomenades Sivaix des del mar d'Azov.

La sobirania de la península està disputada entre Ucraïna i Rússia. En virtut de la Constitució d'Ucraïna, com reconeixen els tractats internacionals, la península és una part integral d'Ucraïna, dividida entre la República Autònoma de Crimea i la ciutat de Sebastòpol, al sud-oest. Crimea i Sebastòpol van declarar-se conjuntament un estat independent el març 2014, després del resultat del controvertit referèndum de Crimea el 16 de març de 2014, després del qual s'afirmà que 96,77% dels votants van optar per unir-se amb Rússia. Seguidament, el 21 de març Rússia els va admetre com a subjectes federals: República de Crimea i ciutat federal de Sebastòpol. Ucraïna i gran part de la comunitat internacional, que rebutgen el referèndum com a il·legítim, no reconeixen la reclamació de Rússia i consideren que els governs prorussos de Crimea i Sebastòpol són il·legítims.


Luis María Anson Oliart

Luis María Anson Oliart (Madrid, 1935), és un periodista i escriptor espanyol que dirigeix el suplement "El Cultural" del diari "El Mundo" i és president del Consell Editorial del Grup Intereconomía. És germà de Rafael Anson Oliart


Guislabert II de Rosselló

Guislabert II de Rosselló (? - 1102) fou comte de Rosselló (1074-1102).

Fill i hereu del comtat de Rosselló, a la seva mort, del comte Gausfred II.

Juntament amb el seu pare inicià el 1020 el saqueig i pillatge del comtat d'Empúries, sota poder de Ponç I d'Empúries. Aquesta intervenció en el comtat veí durà fins al 1074, quan es van acordar acords de pau entre ambdues famílies comtals els anys 1075 i 1085.

A aquest comte es deu la conversió de Sant Joan Baptista de Perpinyà de simple parròquia a seu d'una comunitat de canonges agustinians.

Del seu matrimoni amb Estefania, en nasqué Girard I de Rosselló (?-1113), comte de Rosselló.


(16) Psique

(16) Psique és l'asteroide que duu el nombre 16 de la sèrie. Fou descobert des de Nàpols el 17 de març de 1852 per Annibale de Gasparis (1819-1892).

Fou batejat en honor de Psique, una nimfa de gran bellesa amb qui es va casar Eros. Va ser transportada a un palau, on la visitava totes les nits, romanent amb ella fins a l'alba, perquè així no el reconegués. Una nit ella, curiosa, va acostar un llum al seu rostre per a veure'l, però l'oli es va bolcar, deformant la cara d'Eros. Venus, en venjança, va matar Psique; però Júpiter, a instàncies d'Eros, li va atorgar la immortalitat.

La NASA va anunciar en el mes de juliol de 2019 que l'asteroide, que és entre les òrbites de Mart i Júpiter, podria estar format de ferro i níquel, i el seu valor podria ascendir als 10 trilions de dòlars. La mateixa agència té un pla per arribar a aquest asteroide el 2026, però amb finalitat científica.


El Temps

El Temps és un setmanari de política i cultura editat a València per Edicions del País Valencià des de 1984. N'és editor Eliseu Climent. Té redaccions a Barcelona, València i Palma. El 2001 va arribar a un tiratge de 25.000 exemplars. Des de juliol de 2017 el seu director és Manuel Lillo.


Raúl Ricardo Alfonsín

Raúl Ricardo Alfonsín (Chascomús, Argentina, 12 de març de 1927 - Buenos Aires, 31 de març de 2009) fou un advocat, polític i activista dels drets humans argentí, diputat nacional, senador i President de la Nació Argentina entre 1983 i 1989.


.lt

.lt és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Lituània.


Aranyerra

L'Aranyerra o l'aranya de Cirith Úngol és una aranya gegant fictícia de la mitologia creada per J. R. R. Tolkien. L'Aranyerra apareix al final del quart llibre, segon volum (Les Dues Torres), del Senyor dels Anells. Tot i això, per raons de muntatge, en la trilogia cinematogràfica de Peter Jackson no apareix fins a la tercera part.

Segons s'explica als llibres, l'Aranyerra fou la més grossa i perillosa de totes les aranyes gegants que van sobreviure a la destrucció de Beleríand. Durant la Segona i la Tercera Edat, l'Aranyerra i la seva descendència menor van viure a les muntanyes de Mórdor i a Rhovànion, a la Terra Mitjana. Al final de la Tercera Edat la seva descendència havia ocupat grans zones de Rhovànion, mentre que l'Aranyerra mantenia el seu catau a Cirith Úngol, on s'alimentava de qualsevol ésser viu que intentés entrar a Mórdor per allà.

L'any 3000 va capturar en Gòl·lum, però el va deixar lliure perquè li portés més víctimes. El 3019 en Gòl·lum li va portar en Frodo Saquet i en Samseny Gamgí al seu cau. L'Aranyerra va paralitzar en Frodo, el "portador de l'anell", i l'hauria devorat si en Samseny no l'hagués enlluernat amb la llum d'Eàrendil i llavors l'hagués ferit greument amb una daga èlfica.

Pel que se sap, l'Aranyerra després d'aquest atac es va arrossegar fins a dins del seu cau, on va morir.


.gl

.gl és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Groenlàndia. El domini es pot utilitzar a tot el món, i els registres els gestionen registradors de noms de domini acreditats per ICANN.

De vegades s'ha promocionat el nom de domini com a símbol de "bona sort" ("good luck", en anglès), "graphics library", Galícia o el gallec, o Gloucestershire.

El desembre de 2009, Google va anunciar un servei de reducció d'URLs que utilitzava el domini codice_1.

L'abril de 2013, fet que provocà molèsties temporals a alguns usuaris d'Internet, el registre va suspendre de manera unilateral i voluntària la resolució de thepiratebay.gl , que havia de ser el nou nom de domini primari per al famós motor de cerca de bittorrent The Pirate Bay.


GNU Compiler Collection

La GNU Compiler Collection (gcc) és un conjunt de compiladors de llenguatges de programació creat pel Projecte GNU. Així doncs, és programari lliure distribuït per la Free Software Foundation (FSF) sota la llicència GNU General Public License (GPL), i és un dels components clau de les eines de GNU. Aquest conjunt de compiladors és l'estàndard per a sistemes operatius Unix-like (com Linux), i de certs sistemes operatius propietaris derivats dels primers com podria ser el Mac OS X.

El desenvolupament de GNU ha permès que es pugui utilitzar un ordinador sense programari respectant la llibertat dels usuaris.


Bouvet

Bouvet (en noruec: "Bouvetøya") és una illa volcànica deshabitada dependent de Noruega, situada al sud de l'oceà Atlàntic i a l'extrem sud de la dorsal mesoatlàntica. Situada a uns 2.600 quilòmetres al sud-oest de la costa de Sud-àfrica i a 1.700 quilòmetres al nord de la costa de l'Antàrtida, és l'illa més remota del món.

L'illa té una superfície de 49 quilòmetres quadrats, el 93% dels quals són coberts per una glacera. El centre de l'illa és un cràter ple de gel d'un volcà inactiu. A la costa hi ha alguns illots rocosos i una illa petita, Larsøya. L'únic lloc planer de l'illa és Nyrøysa, creada per una esllavissada de roques a la dècada del 1950, on s'ubica una estació meteorològica.

El nom de l'illa prové de Jean-Baptiste Charles Bouvet de Lozier, que va ser la primera persona en veure-la i documentar-la, l'1 de gener de 1739. Les coordenades que va registrar eren inexactes i l'illa no es va tornar a veure fins al 1808, quan el capità balener britànic James Lindsay va anomenar-la Lindsay. La primera reclamació de sobirania de l'illa la va fer Benjamin Morrell. El 1825 George Norris de la corona britànica va reclamar l'illa i la va nomenar Illa de Liverpool. També va informar que a prop hi havia una suposada illa de Thompson, però després es va demostrar que era una illa fantasma. La primera expedició noruega a l'illa va ser el 1927, que en reclamà la sobirania i la va anomenar Bouvet. Després d'una disputa amb el Regne Unit, fou declarada dependència de Noruega el 1930. Es va convertir en una reserva natural el 1971.


Skagerrak

L'Skagerrak és un estret que separa el sud de Noruega de la Península de Jutlàndia a Dinamarca, tot connectant el Mar del Nord amb el Mar Bàltic via el Kattegat (estret més al sud-est, a continuació seu).

Té una longitud de 240 km, entre 80 i 90 d'amplada i es fa més profund cap a la costa noruega, arribant als 725m (molt superior a la mitjana del Mar del Nord, que ronda els 100 metres).

Històricament, ha demostrat tenir una gran importància estratègica militar. Durant la Primera Guerra Mundial hi tingué lloc una gran batalla naval el 1916 i durant la Segona fou una de les raons que motivaren la invasió de Dinamarca i Noruega per part de l'Alemanya nazi.


Pandit

Un pandit (पण्डित; "paṇḍita" o "paṇḍit" en sànscrit) és un estudiós i un mestre, especialment aquell especialitzat en llengua sànscrita, que ha dominat les quatre escriptures de vèdic, samskara, llei d'hindú, religió, música, i/o filosofia sota un guru en un gurukul o ha estat ensenyat sota l'antiga tradició guru acadèmica vèdica Shishya. El manlleu anglès "pundit" deriva d'aquest. La designació també pot aparèixer abreviat "Pt." o "Pnt." En l'ús original de la paraula, "pandit", sinònim a "purohits", fa referència a un hindú, gairebé sempre un braman, que ha memoritzat una porció substancial dels Vedes, junt amb els ritmes corresponents i melodies per cantar versos religiosos o cantar-los durant oracions o rituals. El terme es fa servir àmpliament per a referint-se al gran Mahasiddha del monestir budista de Nalanda. Buda havia utilitzat el terme en què referir-se als mestres del Sanatana Dharma pur: "Sanatanam va panditanam dhammo."

A l'Índia, 'pandit' és un honor conferit a un expert de qualsevol tema o camp, especialment música hindustani. El seu ús es limita a homes hindús. Els músics masculins musulmans s'atorguen amb el títol 'ustad', i els termes 'vidushi' i 'begum' s'utilitzen per a dones hindús i musulmans respectivament.

El terme 'Pandit' (sempre en majúscules) es prefixa al nom de la persona. Els exemples inclouen Pandit Ravi Shankar i Pandit Bhimsen Joshi. Aquest ús també s'aplica al pandit polític Jawaharlal Nehru.

Els pandit aprenien el dharmasastra, també es contractaven com assessors de jutjat durant els segles XVIII i . Inicialment, els jutges britànics tenien molt poc coneixement dels costums i tradicions orals hindús, i en podrien buscar informació sobre qüestions particulars. La Cort Suprema de l'Índia tenia un oficial de llei cridat el Pandit de la Cort Suprema, que aconsellava els jutges anglesos sobre punts de la llei d'hindú. La pràctica fou abandonada el 1864, quan els jutges havien adquirit una mica d'experiència tractant amb la llei d'hindú, i havien aplicat el volum creixent de jurisprudència que s'havia desenvolupat. Més tard, la institució dels Tribunals Suprems, dos anys més d'hora el 1862 promou disminuït el seu ús oficial.

El pandit o pundit era també el nom utilitzat per a inspectors natius indis que exploraven regions al nord de l'Índia per als britànics al .

En llengua indonèsia i moltes llengües regionals d'Indonèsia, forma derivada de pandit, "pendeta", és utilitzat per referir-se a un sacerdot o clergue, en el cristianisme, budisme i hinduisme.


Mohammed Atta

Mohamed Atta —— (Kafr al-Sheikh, 1 de setembre de 1968 – Nova York, 11 de setembre de 2001) va ser identificat per l'FBI com el pilot suïcida del vol 11 d'American Airlines, el primer avió a estavellar-se al World Trade Center durant els atacs terroristes de l'11 de setembre de 2001. Ara es creu que va ser el líder dels atacs. Va usar diferents alias i noms alternatius, incloent Mehan Atta, Mohammed Atta, Mohammad El Amir, Mohamed El Sayed, Muhammad Muhammad Al Amir Awag Al Sayyid Atta, i Muhammad Muhammad Al-Amir Awad Al Sayad. El testament que suposadament escrigué el 1996 mostra el seu nom com "Mohamed fill de Mohamed Elamir awad Elsayed".

Se'n sap més de Mohamed Atta que de cap altre dels segrestadors de l'11 de Setembre. En canvi, hi ha informes contradictoris, indicant que era en dos llocs alhora. Alguns informes poden ser poc fiables, i és possible que més d'una persona utilitzés la identitat d'Atta en diverses ocasions.

Se sap també, que mentre preparava els atemptats, s'allotjà durant uns dies en un hotel de Salou.


Kill Bill

Kill Bill (Matar en Bill) és la quarta pel·lícula escrita i dirigida per Quentin Tarantino. Uma Thurman actua en el paper de Beatrix Kiddo, un personatge conegut durant el film simplement com "la núvia", qui decideix prendre venjança sobre "Bill" (David Carradine) i la seva esquadra després que aquests la intentessin matar. Altres membres del repartiment inclouen a Vivica A. Fox, Lucy Liu, Michael Madsen, Sonny Chiba i Daryl Hannah. A causa de la durada de tres hores de la pel·lícula, es va decidir durant la producció separar la pel·lícula en dues parts, anomenades "Kill Bill Vol. 1" i "Kill Bill Vol. 2", i estrenades a l'octubre del 2003 i febrer de 2004 respectivament. En una entrevista el 2009, va assegurar que faria una tercera i quarta pel·lícula, però que havien de pasar 10 anys des de la darrera, el 2014.

Les crítiques van ser positives en la seva majoria, amb alguns crítics arribant fins i tot a classificar-la d'obra mestra del cinema. Uns altres, no obstant això, consideren que l'homenatge al cinema asiàtic que representa va ser sobre indulgent. Alguns crítics més conservadors van criticar la seva violència exagerada.

La pel·lícula comença amb una dedicatòria al director japonès Kinji Fukasaku. Una edició diferent de la pel·lícula va ser llançada específicament per al Japó, i va ser estrenada diverses setmanes més tard. Mentre que la versió nord-americana mostra un segment notablement violent (la batalla contra els sequaços d'O-Ren ishii) en blanc i negre, la versió japonesa la mostra totalment en color. El rodatge del film va durar 8 mesos i moltes de les seves escenes van ser filmades al Japó. Miramax fou la distribuïdora als Estats Units.

Es considera una pel·lícula de violació i venjança.

Com en altres pel·lícules de Tarantino, les escenes de la pel·lícula són mostrades completament fora d'ordre, avançant i retrocedint en el temps abruptament en repetides ocasions. La modificació en l'ordre cronològic serveix com a recurs per a anar descobrint a poc a poc el caràcter i els motius dels personatges principals, en el cas d'en Bill per exemple, no és fins al final que es descobreix que és en David Carradine. També com a la resta de pel·lícules d'en Tarantino, està ple de referències al món dels còmics, al món del cinema i de referències musicals, per exemple:

* La pel·lícula comença amb un intertítol d'un vell proberbi klingon (segons diu el mateix intertítol): "La venjança és un plat que es serveix millor fred" ("Revenge is a dish best served cold").
* El vestuari d'Uma Thurman a Tòquio és pràcticament idèntic al de Bruce Lee a "Operación Dragón".
* El personatge de Carradine és una mena de versió malvada del personatge que interpretava a la sèrie Kung Fu.
* El nom de Hattori Hanzo és el nom d'un antic samurai real (Període Sengoku) i el nom del personatge que va interpretar diverses vegades Sonny Chiba a la sèrie "Shadow Warriors" (影の軍団 "Kage no Gundan").

Es pot considerar a aquesta pel·lícula, pel caràcter antiheroic dels seus protagonistes i el poc convencional tracte de moltes situacions típiques del gènere d'acció, que es barreja amb les grans fetes de la lluita del personatge principal, dintre del gènere del realisme èpic.

Uma Thurman va rebre un Premi Saturn a la millor actriu el 2003 pel Volum 1.


Oxidació

L'oxidació és el procés electroquímic pel qual un ió o àtom perd un o diversos electrons. Oxidació, "f," Química:Terme emprat inicialment per a designar les reaccions de combinació de l’oxigen amb qualsevol element o compost. Actualment és aplicat a qualsevol transformació en la qual un element augmenta el seu nombre d’oxidació. Són també considerades com a oxidacions moltes reaccions de la química orgànica en les quals no es produeix una pèrdua formal d’electrons, però sí un desplaçament d’aquests dins la molècula, com ara l’halogenació d’un doble enllaç (electronegativitat). Atès que l’oxidació representa una pèrdua d’electrons i que aquests han d’ésser guanyats per un altre element (oxidant), tota oxidació va acompanyada d’una reducció (oxidoreducció).

L'oxidació implica l'augment de l'estat d'oxidació. És el procés invers i associat de la reducció. Quan un ió o àtom s'oxida:
*«Perd» electrons.
* Actua com a agent reductor.
* És oxidat per un agent oxidant.
* Augmenta el seu estat o nombre d'oxidació.

Per exemple, el ferro (II) pot ser oxidat a ferro (III):
:<chem>Fe^{2+} -> Fe^{3+}{}+ e-</chem>

Quan el ferro de l'hemoglobina s'oxida, aquesta es transforma en metahemoglobina i perd la seva capacitat d'unir-se a l'oxigen.


Les excursionistes calentes

Les excursionistes calentes és el títol d'una pel·lícula pornogràfica del 1999 dirigida per Conrad Son i ambientada a Catalunya. Pionera d'una sèrie de pel·lícules del mateix director amb ambientació catalana, és considerada com la primera pel·lícula pornogràfica que es va doblar al català, tot i que el 1995 ja es va fer un doblatge de la pel·lícula de Mario Salieri "Dràcula".

L'any 1999 es presentà oficialment al Festival de Cinema Eròtic de Barcelona. La pel·lícula formà part del macroprojecte Sexe en català, de la seva empresa, la Conrad Son Company, amb el triple objectiu de promoure, divulgar i normalitzar el català al sexe.


Abd-al-Aziz ibn Saüd

Abd-al-Aziz ibn Abd-ar-Rahman ibn Fàysal Al Saüd, també conegut, abreujadament, com Abd-al-Aziz ibn Saüd o, senzillament, Ibn Saüd —en àrab عبد العزيز بن عبد الرحمن بن فيصل آل سعود, "ʿAbd al-ʿAzīz b. ʿAbd ar-Raḥmān b. Fayṣal Āl Saʿūd"— (Riad, 26 de novembre de 1880 (?)-Taif, 9 de novembre de 1953) fou el primer rei de l'Aràbia Saudita des del 22 de setembre de 1932 fins a la seva mort i és considerat el fundador del modern estat saudita.


Teoxènia

Teoxènia (en grec antic θεοξένια i sovint simplement ξένια) que significa "hospitalitat divina" o "hospitalitat" era un festival celebrat a l'antiga Grècia.

Era una festa sagrada que es dedicava als déus i als herois, on se'ls considerava convidats d'honor. De vegades els hostes convidaven alguns mortals perquè els acompanyessin. A semblança d'aquestes festes els romans celebraven el "lectisternĭum" (lectisterni).

Es celebrava un banquet on assistien els déus (Teoxènia) normalment els dotze déus olímpics, encara que el concepte es pot ampliar molt. La primera menció la fa Homer a la "Ilíada" (II, 1425). Aquest culte l'observaven algunes famílies o tribus, i en els aniversaris o en celebracions de victòries o de successos importants, muntaven unes grans taules de celebració amb grans banquets, i en aquesta ocasió s'anomenaven ξένια ("xénia"), tant si eren públiques com privades. D'aquest culte familiar en va sortir la gran festa a Delfos la "Teoxènia Dèlfica" organitzada per la ciutat, que va donar lloc al mes de "Theoxenios" al calendari de la ciutat. Se suposa que era una celebració molt antiga, d'abans de que Apol·lo fos el déu de Delfos, i era Zeus el que presidia el convit. En època històrica els déus honorats eren Apol·lo i Leto. Els déus convidats se situaven en diverses taules on es col·locaven llits (στρώμνη) o pulvinars coberts amb coixins, on es reclinaven per menjar. No es creu que fos necessari posar-hi les estàtues dels deus al damunt, com sí que es feia al lectisterni romà. Es pensava que els déus convidats eren presents en el lloc assignat, encara que de vegades se situaven gerros amb la imatge dels déus per indicar-ne la seva presència espiritual. Ateneu de Nàucratis diu que els habitants de Delfos oferien porros a Leto, i el que l'oferia més gros participava d'una part del banquet que s'havia preparat per la deessa. Píndar, afavorit per Apol·lo va ser convidat a aquests banquets, i sembla que també ho eren els seus descendents. Els sacerdots del temple d'Apol·lo a Delfos també hi assistien, com a representants dels mortals. Dels herois que assistien als banquets, els més coneguts eren Hèracles i els Dioscurs, encara que també hi tenien cabuda Asclepi i altres personatges divinitzats.

Les festes se celebraven a molts llocs, a Esparta, a Agrigent, a Atenes, i en aquests llocs Dionís tenia també un paper rellevant com a déu de la festa, i a Andros Dionís, de forma miraculosa, va fer brollar vi del seu temple.


Grup salvatge

Grup salvatge (títol original en anglès "The Wild Bunch") és una pel·lícula estatunidenca de Sam Peckinpah, estrenada el 1969. Tracta sobre una banda de bandits envellida a la frontera Texas-Mèxic, qua assagen de sobreviure en el canviant món modern de 1913.

El 1999, el Registre Nacional de Cinema dels EUA la seleccionà per la seua preservació a la Biblioteca del Congrés com a cultural, històrica i estèticament significativa.


Santa Maria del Castelló Sobirà

Santa Maria del Castelló Sobirà fou l'església [parroquial del Castell de Sant Miquel de la Vall Sobirà, o Castelló Sobirà, fins que fou substituïda en el caràcter d'església parroquial per la de Sant Miquel de la Vall. Està situada, doncs, en el terme municipal de Gavet de la Conca, dins de l'antic terme d'Aransís, en el seu annex de Sant Miquel de la Vall. Segons alguns autors (Buron, 1994), estava dedicada a sant Miquel.

Les seves restes es troben a l'extrem de ponent de la plataforma que acull el mateix castell i el vilatge de Sant Miquel de la Vall Sobirà, en el recinte inferior d'aquest castell, prop de la muralla de migdia.

Documentada des del 953 en la documentació de Santa Maria de Gerri de la Sal, juntament amb les esglésies del monestir de Sant Privat, Sant Miquel de la Vall, Sant Martí de Barcedana, Sant Cristòfol de la Vall i Santa Cecília de Barcedana, correspon en realitat a documentació del on es falsifica la data. A partir d'aquesta data, se'n tenen esments freqüents: 1086, en una donació de Llimiana i els seus "castellons" als comtes de Pallars Jussà per part del comte d'Urgell Ermengol IV; 1164 en una butlla papal (d'Alexandre III adreçada al monestir de Gerri de la Sal; 1279, en una dècima papal adreçada al deganat de Tremp; 1314, en una visita pastoral dels delegats de l'Arquebisbe de Tarragona; 1391, en una dècima del bisbat d'Urgell...

A partir del segle XV es produeix una decadència d'aquesta església, i de tot el Castelló Sobirà, i el 1526 Santa Maria del Castelló Sobirà apareix com a sufragània de Sant Miquel de la Vall, juntament amb Sant Serni de Castellet. El 1758, en una visita pastoral, ni tan sols hi consta; sí, en canvi, la capella de Sant Gervàs del Castelló Sobirà i la sufragània de Sant Martí de Barcedana.

Era una església d'una sola nau, amb un banc de pedra tot al llarg del perímetre, llevat de l'absis. A orient, l'absis semicircular, refet al . La nau té una llargària de 10,2 m., i una amplada que va de 3,68 a 3,55 m. L'absis marca un radi d'1,5 m. El gruix de les parets quasi arriba al metre: 0,9 m. Tanmateix, l'ampliació del XIII allargà dos metres la nau, a més de canviar la porta de migdia a ponent. Les excavacions del 1979 han permès saber que tenia el terra enllosat i una coberta de fusta a doble vessant, amb lloses damunt de les bigues. Es va trobar la biga mestra, cremada, cosa que fa suposar que fou un incendi el que va cloure les activitats d'aquesta església.

Les excavacions esmentades foren molt fructíferes, i permeteren treure a la llum pública molt detalls referits a l'església i al conjunt del vilatge que atenia.


Beverly Hills, 90210

Beverly Hills, 90210 va ser una sèrie en format de telenovel·la juvenil emesa des del 4 d'octubre de 1990 al 17 de maig de 2000 en horari de major audiència de la cadena FOX dels Estats Units i posteriorment en diverses cadenes d'arreu del món. La sèrie tractava sobre la vida d'un grup d'adolescents que vivien en la luxosa i acomodada comunitat de Beverly Hills, Califòrnia, i anaven a l'escola fictícia de secundària West Beverly Hills High School i després a la també fictícia California University. El xou va ser creat per Darren Star i produït per Aaron Spelling. El "90210" del títol es refereix a un dels codis postals de la zona (o codi ZIP).

En un principi els protagonistes principals eren els germans Brandon (interpretat per Jason Priestley) i Brenda Walsh (interpretada per Shannen Doherty), que es van mudar amb els seus pares, Jim i Cindy, de Wayzata, Minnesota, un suburbi de Minneapolis, a Beverly Hills. De tota manera, en passar el temps, aquesta es va enfocar en altres aspectes de l'actualitat juvenil californiana tals com violaciones durant cites amoroses, l'alcoholisme, l'abús de drogues, el suïcidi d'adolescents i l'embaràs precoç, deixant de banda el format inicial.

La sèrie es va guanyar popularitat durant l'estiu de 1991, quan FOX va transmetre un especial anomenat "temporada d'estiu", mentre la majoria de les sèries estaven aturades amb motiu del descans estiuenc. En començar la tardor en els Estats Units, la sèrie s'havia convertit en una de les més populars de la cadena FOX. Els seguidors de la sèrie es van incrementar espectacularment i els membres del repartiment, particularment Jason Priestley i Luke Perry, es van convertir en ídols juvenils, mentre que les actrius Shannen Doherty, Jennie Garth i Tori Spelling es van tornar noms molt coneguts a la televisió dels Estats Units.


Ammodytes personatus

Ammodytes personatus és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes. Poden assolir fins a 15 cm de longitud total.

Es troba al Pacífic nord-occidental des del Mar del Japó fins a l'illa de Hokkaido al Japó i al Pacífic nord-oriental a Alaska.


PSI-PSDI Unificats

PSI-PSDI Unificats (en ) fou la denominació oficial del partit nascut el 30 d'octubre de 1966 fruit de la unificació del Partit Socialista Italià (PSI) i del Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI). Era conegut habitualment com a Partit Socialista Unificat, en (PSU).

La unificació dels dos partits es va produir el 1963, i fou seguit de l'entrada del PSI, per primera vegada, en el govern de majoria presidit per Aldo Moro, i constituït per una coalició de centreesquerra amb DC, PSDI e PRI.

El 28 d'octubre de 1968 el PSU va reprendre la denominació de Partit Socialista Italià (PSI). La unitat dels dos components no va resistir gaire i es produí una nova escissió. El 5 de juliol de 1969 el component socialdemocràtic abandonà la coalició per a fundar el Partit Socialista Unitari (PSU), que va reprendre la denominació Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI).


Coordinadora Gai-Lesbiana de Catalunya

Coordinadora Gai-Lesbiana de Catalunya (CGLC) (1986-2013) va ser una federació d'associacions d'homosexuals, gais i lesbianes, fundada el desembre de 1986 a Barcelona. De la Coordinadora d'Iniciatives Gais, que va reunir la militància que va abandonar per antics militants del Front d'Alliberament Gai de Catalunya (FAGC) que va donar lloc a la creació de federació CGLC.

L'organització s'inscrivia al moviment LGBT que es mobilitza per a normalitzar el fet homosexual i obtenir els drets socials iguals. Des del 1987 es va comprometre en l'acció contra el VIH i la SIDA en crear les assosciacions "Stop Sida", que organitza la prevenció i "Gais Positius" que organitza el suport als seropositus. Com a federació ofereix serveis a les associacions LGBT de Catalunya. Era membre de l'International Lesbian, Gay, Bisexual, Trans and Intersex Association (ILGA). Es considera com la principal impulsora de les reformes legislatives a Catalunya i a l'Estat espanyol.

El seu president honorari va ser Jordi Petit. En formaven part les associacions: Associació Cristiana de Gais i Lesbianes (ACGIL), Pandora, Diversitat & Discapacitat, Gais Positius, el Grup d'Amics Gais (GAG) el Grup Jove i Stop Sida. Al 16è "Summit International Award" (2010) va obtenir el premi per als mitjans sens ànim de lucre i el premi joventut per a la campanya "«Fuck You Sida»", considerats com l'Oscar dels premis mundials per el disseny i la comunicació.

La federació es va dissoldre el 4 de desembre del 2013. Com raó va invocar la denegació de finançament públic pel Ministeri de la Sanitat, les retallades i la insuficiència del finançament privat per continuar la iniciativa. Les associacions que constituïen la federació continuen les seves activitats i projectes, sense el paraigües de la Coordinadora.


Els increïbles

Els increïbles (títol original en anglès "The Incredibles") és una pel·lícula estatunidenca de 2004, la sisena animada dels Pixar Animation Studios, i la primera amb un repartiment totalment compost per personatges humans. Va guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula d'animació i al millor edició de so.

Va ser escrita i va dirigida per Brad Bird, director de capítols de "The Simpsons" i més conegut per haver dirigit la pel·lícula d'animació "The Iron Giant". Inicialment va ser concebuda com una pel·lícula d'animació convencional per a la companyia Warner Bros, però aquesta va clausurar la seva divisió d'animació. Brad Bird va ser contractat llavors per Pixar per desenvolupar el projecte amb ells.

Ha estat doblada al català.


WALL·E

WALL·E és una pel·lícula estatunidenca animada de ciència-ficció de 2008 produïda per la companyia Pixar i comercialitzada per Walt Disney Pictures. El film, animat per ordinador, narra la història de dos robots, un d'ells WALL·E, que és l'encarregat de netejar la Terra en el futur. Va ser dirigit per Andrew Stanton, el treball previ del qual, "Buscant en Nemo", va guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula d'animació. La majoria dels personatges de "WALL·E" no tenen veus humanes i es comuniquen amb sons -dissenyats per Ben Burtt- que s'assemblen a veus.

La pel·lícula es va estrenar en alguns cinemes dels Països Catalans en català, així com el DVD.


Li Ting

Li Ting (Wuhan, província de Hubei, Xina, 5 de gener de 1980) és una jugadora de tennis de la República Popular Xina.

Graduada en Ciències i Tecnologia per la Universitat de Huazhong l'any 2002.

Com a jugadora de dobles femení, Li Ting ha aconseguit grans èxits, guanyant vint-i-sis títols de l'ITF i set títols més de la WTA fins al mes de març del 2006.

Li Ting va competir als Jocs Olímpics d'Atenes 2004. Va derrotar a la parella espanyola (Virginia Ruano i Conchita Martínez) a la final i guanyà la medalla d'or de dobles de tennis femení fent parella amb Sun Tiantian.


Uperoleia fusca

Uperoleia fusca és una espècie de granota de la família del miobatràquids. Apareix al llarg de la costa est d'Austràlia, des de la costa central de Queensland fins a la costa central de Nova Gal·les del Sud, en una àrea d'uns 222,400 km². Les seves poblacions es mantenen estables.

Generalment viu en boscos oberts amb sotabosc d'herba. També s'ha trobat entre herbes en llacunes costaneres. Es reprodueix després de les pluges de la primavera i de l'estiu en depressions herboses inundades, encara que també ho pot fer en basses i represes artificials en boscos oberts. Allà les larves creixen fins a completar el seu desenvolupament. Els mascles canten des del terra nu.


Timothy Mack

Timothy Mack, conegut com a Tim, (Cleveland, 15 de setembre de 1972) és un saltador de perxa estatunidenc, medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes 2004.

El mateix any va aconseguir el 2n lloc a la final de la IAAF World Athletics, amb el resultat de 6.01 m, entrant a formar part de l'exclusiu "club dels 6 metres" de saltadors del perxa que han aconseguit saltar els 6 metres.

El 2001 havia guanyat ja la medalla d'or als Jocs de Goodwill a Brisbane, Austràlia, on l'altura de sortida estava situada a 5.80 metres.

Va ser també campió dels campionats Indoor dels EUA el 2002 on l'altura de sortida estava situada a 5.70 metres.

Mack es va graduar a la Universitat de Tennessee. Abans de Tennessee, va passar dos anys a la Universitat de Malone. Va ser campió de la NAIA i va guanyar una beca per a estudiar a la Universitat de Tennessee.

A Tennessee, va ser campió de la SEC Indoor 2005 on l'altura de sortida estava situada a 5.50 metres. El mateix any va guanyar el títol de la NCAA Indoor, on l'altura de sortida estava situada a 5.60 metres.

Va acabar 7è als campionats a l'aire lliure de la NCAA on l'altura de sortida estava situada a 5.30 matres.

El seu entrenador és Jim Bemiller.

Actualment viu i entrena a l'Olympic Training Center de Chula Vista (Califòrnia).

Va patir una intervenció quirúrgica a l'espatlla el 2006 però va fer una ràpida recuperació per a tornar a la perxa i saltar 5.85 metres en una competició local a Chula Vista.


Crinia tasmaniensis

Crinia tasmaniensis és una espècie de granota que viu a l'illa de Tasmània (Austràlia).


John Giner Muñoz

John Giner Muñoz (Belleville, Nova Jersey, Estats Units d'Amèrica - 24 d'abril de 1967), més conegut com a Jan, és un jugador de pilota valenciana. Començà "restant", però s'ha consagrat com a "banca" de Llargues, aconseguint ser membre de la Selecció Valenciana de Pilota per als Campionats Internacionals de Pilota des del 1999.
Ha jugat sempre per a l'equip del seu poble, Murla, excepte l'any 2004, que ho feu per a Altea, i des del 2008, per a Sella. A més, ha sigut l'únic jugador de "Llargues" en guanyar la Lliga tant en la posició de ""rest" com "traent"" (vegeu-ne l'article Colps de la pilota valenciana).

L'any 2000 Jan, i els altres 4 membres de la Selecció (David, Màlia, Martines i Mengual), foren guardonats amb el premi al Millor Esportista masculí de la Província d'Alacant.


Martin Bormann

Martin Bormann (Wegeleben a prop de Halberstadt, Prússia, 17 de juny de 1900 - Berlín, 2 de maig de 1945) fou un polític i militar alemany, cap de la cancilleria del Tercer Reich i secretari d'Adolf Hitler.


Teatre del Bon Retir

El Teatre del Bon Retir --o del Buen Retiro-- de Barcelona va funcionar entre 1876 i 1886 a la Rambla de Catalunya cantonada amb la Plaça de Catalunya, i de 1889 a 1907, en un nou emplaçament (Gran Via amb Rambla de Catalunya) i amb el nom Teatre del Nou Retir. Es dedicà al teatre, la sarsuela i l'òpera.


Argonaute (S636)

L'Argonaute (S636) és un submarí de classe Aréthuse de la Marina francesa, posat en servei el 23 d'octubre de 1958 i desarmat el 31 de juliol de 1982.

Després d'haver estat condicionat per a ser visitat, actualment s'exposa davant la "Cité des sciences et de l'industrie" a París al parc de la Villette.


Abelardo Fernández Antuña

Abelardo Fernández Antuña, conegut simplement com a Abelardo (Gijón, 19 d'abril de 1970) és un exfutbolista i entrenador de futbol asturià. Ha entrenat a Primera Divisió l'Sporting de Gijón i l'Alabès, i el RCD Espanyol, el seu últim equip entrenat.

El seu malnom, "Pitu" Abelardo, és degut la seva afició a la sèrie de dibuixos animats "Els Barrufets" ("Los Pitufos", en espanyol) durant la seva infantesa.


La gazza ladra

La gazza ladra ("La garsa lladre") és un melodrama o opera semiseria en dos actes, amb música de Gioachino Rossini i llibret italià de Giovanni Gherardini, basat en "La pie voleuse" (1815), de Théodore Badouin d'Aubigny i Louis-Charles Caigniez. Es va estrenar el 31 de maig de 1817 a La Scala de Milà.

"La gazza ladra" es troba a la meitat de la carrera del compositor, és una comèdia, o almenys un drama amb una gran quantitat d'elements còmics i un final feliç. Es tracta d'una obra de grans dimensions, de gairebé quatre hores de música, que trenca les fronteres de gènere entre l'òpera bufa i l'òpera seriosa. La peça més coneguda és l'obertura, en la qual destaca l'ús de la caixa.

Ninetta espera casar-se amb Giannetto, qui acaba de tornar de la guerra i tracta de donar refugi a son pare desertor. Ninetta té problemes perquè l'alcalde, Gottardo, tracta de seduir-la. Una cullera perduda i el testimoni d'Isacco, un venedor ambulant, fan que Ninetta siga acusada i empresonada. Hi és jutjada i considerada culpable, però se salva de la mort a últim minut, gràcies al descobriment de la vertadera lladre, una garsa.


Observatori de la Llengua Catalana

L'Observatori de la Llengua Catalana (OLC) és una federació independent creat el 2004 per iniciativa d'entitats cíviques i culturals d'arreu dels Països Catalans, sota l'impuls de l'escriptor Josep Romeu i Bisbe. És una barreja de lobby i think tank de setze organismes de tots els Països Catalans per tal de fer seguiment i avaluació de l'ús social i del marc legal en què es desenvolupa el català, que formen allò que s'anomena la «militància lingüística». Endemés de les associacions membres, gaudeix del suport de l'Institut d'Estudis Catalans, de la Xarxa d'Universitats Institut Joan Lluís Vives i de TV3.

L'Observatori té com a objectius de ser una veu autoritzada i amb rigor acadèmic, referent tècnic en la defensa del català a tots els nivells, que, entre d'altres, avalua la situació i l'evolució de l'ús social del català en tots els àmbits, elabora i difòn informes sobre la situació de la llengua, vetlla l'aplicació de la llei per administracions o entitats catalanes. Es coordina amb organismes similars a l'Estat espanyol pel compliment de la Carta Europea de les Llengües Regionals o Minoritàries. El 2011 va deposar un informe a Tribunal Europeu de Drets Humans d'Estrasburg al qual denuncia l'Estat espanyol per no incomplir aquesta Carta Europea.

Des del 2005, l'Observatori edita l’"Informe sobre la situació de la llengua catalana," un estudi recurrent i exhaustiu sobre l'evolució de l'ús social de la llengua en col·laboració amb l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), considerat per Joandomenec Ros, president de l'IEC com una informació d'alt rigor científic i acadèmic que permet fer una reflexió crítica sobre l'evolució del catala. En la discussió preliminària a la redacció de l'Estatut de 2006 va proposar un article per tal d'encarregar la Generalitat de Catalunya amb la missió de protegir la unitat de la llengua amb «els altres pobles amb els quals constitueix una mateixa comunitat lingüística», una proposició que no va ser mantinguda.


Catllarí

El Catllarí o les Canals de Catllarí és un territori del terme municipal de Montmajor que forma un enclavament entre els termes municipals de Castellar del Riu, Fígols i Guixers.

Té una extensió 5,45 km², i està situat als vessants occidentals dels rasos de Peguera, a la capçalera de l'Aigua d'Ora. Està regat pel Torrent de les Canals de Catllarí. Al sud s'hi pot trobar el Cap de la Serra. Conté l'església de Sant Martí de les Canals de Catllarí, que fou sufragània de la parròquia de Sant Iscle de Llinars de l'Aiguadora.

Catllarí va ser una antiga quadra ja esmentada al . Al formà part de l'antic municipi d'Aguilar, l'Hospital i Catllarí. L'enclavament de Valielles depenia del terme del Catllarí.


Joan Josep Armet i Coma

Joan Josep Armet i Coma (Barcelona, 1942) és un economista i polític català, germà de Lluís Armet i Coma.

Treballà com a professor mercantil i administrador d'empresa. El 1962 s'afilià al Front Nacional de Catalunya, del que en fou membre fins a la creació del PSAN, del que en fou representant al Consell de Forces Polítiques de Catalunya. Cap al 1980 marxà a Nacionalistes d'Esquerra, del qual en fou secretari general. Després del fracàs del partit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 fou membre del Secretariat General d'Entesa dels Nacionalistes d'Esquerra, amb el que després formà part de la Comissió Política Nacional d'Iniciativa per Catalunya. Fou diputat per aquesta coalició a les eleccions generals espanyoles de 1989 i 1993. El 1999 fou nomenat secretari de la Comissió Nacional d'Iniciativa per Catalunya-Verds.


La Reine de Saba

La Reine de Saba és una òpera en cinc actes de Charles Gounod, amb llibret de Jules Barbier i Michel Carré, basat en "Le voyage en Orient" de Gérard de Nerval. S'estrenà al Teatre de l'Òpera de París el 28 de febrer de 1862.


Reial Monestir de Santa Maria de Poblet

El Reial Monestir de Santa Maria de Poblet és un monestir de l'orde del Cister fundat l'any 1150. Està situat al peu de les muntanyes de Prades, a la comarca de la Conca de Barberà. Poblet constitueix un impressionant conjunt arquitectònic i es pot comptar entre els conjunts monàstics més importants d'Europa. N'és, de fet, el conjunt monàstic habitat més gran del continent europeu. Des de l'edat mitjana, és un important referent simbòlic dels països de l'antiga Corona d'Aragó.

Pertany civilment al terme municipal de Vimbodí i Poblet i eclesiàsticament, a la parròquia de Sant Miquel de l'Espluga de Francolí (de l'arxidiòcesi de Tarragona), ambdues poblacions pròximes a la vila de Montblanc, amb vincles molt estrets amb el monestir.

Des del regnat de Pere el Cerimoniós, i durant els segles i , esdevingué el panteó reial dels sobirans de la Corona d'Aragó, tot i que també acull les tombes d'alguns monarques anteriors, d'altres individus de la família reial i de diferents llinatges nobiliaris.

El 1921, després de la visita del rei Alfons XIII, fou declarat Monument Nacional pel Govern Espanyol. El 1991 va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

El 2005 rebé la Creu de Sant Jordi, de la Generalitat de Catalunya, «per l'important paper que ha tingut en la història de Catalunya a partir del , quan, amb la implantació de l'orde del Cister, es configurà com un dels actius espirituals de la Corona d'Aragó, de les tombes reials de la qual el monestir és la seu principal. Declarat aquest cenobi Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, l'adscripció a la Ruta del Cister constitueix avui un dels referents del turisme cultural».


Pla de Beret

El Pla de Beret és un gran pla situat a 1.860 metres d'altitud prop al poble de Salardú, al municipi de Naut Aran, i és la capçalera de la Noguera Pallaresa. La plana té uns 4 km de longitud, de l'ull de la Garona fins a la cabana dels Gavatxos, i és cobert de prats naturals, els més extensos d'Aran.

Els prats s'eleven en molts indrets fins als cims de les muntanyes que formen, a l'est, el massís de Beret. A l'estiu hi van a pasturar uns 40.000 caps de bestiar, propi i foraster, en gran part boví i cavallí. També hi ha el refugi forestal de Peira-roja, la font de la Noguereta, el naixement de la Noguera Pallaresa i l'ull de la Garona, naixement d'una de les branques que formen la Garona.


FC Dallas

El FC Dallas és un club de futbol professional de la ciutat de Dallas, situat al suburbi de Frisco (Texas), Estats Units, equip de laMajor League Soccer des de 1996, és un dels seus clubs fundadors.

La seva seu és el Toyota Stadium, un nou estadi específic de futbol inaugurat el 2005. L'equip juga amb samarreta vermella amb ratlles blanques horitzontals i pantalons vermells a casa. A fora juga amb samarreta blava amb ratlles blanques i pantalons blaus.


Un estrany a la família

Un estrany a la família (títol original en anglès "Six Degrees of Separation") és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Fred Schepisi el 1993, adaptació de la novel·la del mateix títol de John Guare. Ha estat doblada al català.


En nom de la llei

En nom de la llei (títol original en anglès "Lawman") és una pel·lícula estatunidenca de western dirigida l'any 1971 per Michael Winner.Ha estat doblada al català.


Pietat florentina

La Pietat florentina anomenada també Pietat Bandini, o Pietat del Duomo és una escultura en marbre realitzada per Miquel Àngel i conservada al Museu dell'Opera del Duomo (Florència).


James Martin Stagg

El Capità de Grup Sir James Martin Stagg CB, OBE, FRSE (30 de juny de 1900 – 23 de juny de 1975) era el cap del servei meteoròleg del quarter general britànic durant la Segona Guerra Mundial, i és considerat com un dels responsables d'haver convençut al general Eisenhower de fixar el dia per llançar l'Operació Overlord el 6 de juny de 1944.


Cambra dels Diputats

Cambra dels Diputats (italià "Camera dei Deputati") és una de les dues assemblees parlamentàries del Parlament d'Itàlia, juntament amb el Senat de la República.

Segons l'art. 56 de la Constitució d'Itàlia, consta de 630 membres (diputats), escollits per circumscripcions. El càrrec de diputat és exclusivament electiu per sufragi universal i directe dels ciutadans major d'edat per un període de 5 anys, llevat que la seva dissolució provoqui eleccions anticipades. A diferència del Senat, que demana edat mínima de 40 anys per a ser escollit, l'edat mínima és de 25 anys.

La seu és el Palazzo Montecitorio, on hi és des del 1871, quan Roma fou proclamada capital d'Itàlia. Del 1848 al 1865 ho fou el Palazzo Carignano de Torí, i el Palazzo Vecchio de Florència ho fou de 1865 a 1871. Del 1939 al 1943, durant la dictadura de Benito Mussolini, fou substituïda per la "Camera dei Fasci e delle Corporazioni".


Francesc Vidal i Jevellí

Francesc Vidal i Jevellí (Barcelona, 1 de gener de 1848 - Barcelona, 11 d'octubre de 1914) va ser un dels ebenistes, tan moblista com decorador, més destacats de la ciutat de Barcelona a finals del vuit-cents pel fet de ser un dels primers professionals a potenciar l'artesania en el si del naixent esteticisme i modernisme català, format a l"École des Beaux-Arts de Paris".

Materialitzà les reflexions teòriques propagades per la Renaixença, pel que fa a la recuperació dels vells oficis i a la integració de l'art a la indústria i a la decoració. Als tallers de Vidal, des de finals dels anys setanta, treballaren conjuntament artesans procedents dels més diversos oficis de les arts industrials i decoratives, per poder donar als mobles tots els complements necessaris.

Així, el seu obrador, situat des de 1883 en un edifici de Josep Vilaseca al carrer Diputació 326, a més de la secció d'ebenisteria, comptava amb les de metal·listeria, foneria, vidrieria, plànols i projectes, comandades per especialistes com Lluís Masriera i Rosés, Antoni Rigalt, Gaspar Homar o Joan González i Pellicer. D'aquesta manera, s'avançà a les "Arts and Crafts", i és possible considerar-lo com l'antecedent del taller del Castell dels Tres Dragons, ja que es dona el fet que molts dels integrants d'aquest grup anteriorment havien treballat amb Vidal. Francesc Vidal va ser un dels principals difusors de l'Esteticisme, conjuntament Apel·les Mestres i Josep Vilaseca. Va treballar com a moblista, decorador i interiorista per les principals famílies del país, com els López i els Güell, per a les institucions públiques i per a la casa reial. Destaquen els mobles dissenyats per Gaudí per al Palau Güell i per a l'estàtua del monument a Colom.

Exercí influència en la societat del seu temps, i practicà el mecenatge amb joves de talent, com Pau Casals, Isaac Albéniz, C.G.Vidiella. Simó Gómez, li va realitzar potser el millor dels retrats en la pintura catalana del seu temps, quadre que actualment es pot veure al MNAC.


Olivo e Pasquale

Olivo e Pasquale és una òpera en dos actes de Gaetano Donizetti, amb llibret de Jacopo Ferretti, basat en una obra de Simeone Antonio Sografi. S'estrenà al Teatro Valle de Roma el 7 de gener de 1827.


Stayin' Alive

:"Per l'àlbum de Jackyl, vegeu Stayin' Alive (Jackyl)

Stayin' Alive és una cançó de Barry Gibb, Robin Gibb i Maurice Gibb per als Bee Gees. La van escriure i gravar a Le Château, Hérouville (França) entre el febrer i març de 1977 i a Criteria Recording Studios (Miami) a l'abril del mateix any. La cançó forma part de l'àlbum "Saturday Night Fever" (1977) i es va editar en senzill el desembre de 1977, amb "If I Can't Have You" a la cara B.

"Stayin' Alive" va ser el primer número u dels Bee Gees a Espanya.