Monumento a Juan Pablo II

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento a Juan Pablo II, ubicada a la plaça Juan Pablo II, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.

El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del .

L'escultura, feta de bronze marí, és obra de Vicente Menéndez Santarúa, i està datada 2006.

Es tracta d'una figura hiperrealista, situada a la cantonada més allunyada del carrer Quevedo, estant orientada cap a la torre de la Catedral d'Oviedo, representant Joan Pau II com un caminant, fent referència al passeig que durant la seva visita a Astúries va realitzar pels Pics d'Europa, paisatge que es representa a l'escultura per les llambordes del paviment. L'obra recull la vitalitat del pontífex, que en l'obra porta un pal a manera de bàcul, record del regal realitzat per un pastor a Karol Wojtyla durant la seva visita al parc natural asturià.


Estádio Nacional

LEstádio Nacional, també anomenat Estádio do Jamor, és un estadi de futbol localitzat al complex esportiu a Oeiras, Portugal, a prop de Lisboa.

Fou dissenyat per Miguel Jacobetty Rosa i començat a construir el 1939, essent inaugurat el 10 de juny de 1944 (festa nacional de Portugal) pel primer ministre António Oliveira Salazar. La seva capacitat és de 37.593 espectadors.

L'estadi és la seu tradicional de la final de la copa portuguesa de futbol des de 1946. També hi disputa partits la selecció de futbol de Portugal. L'esdeveniment més important que s'hi disputà fou la final de la Copa d'Europa de futbol 1966-67 entre el Celtic i l'Inter de Milà amb victòria per 2 a 1 pels escocesos.


Pàvel Beliàiev

Pàvel Ivànovitx Beliàiev, , nascut el 26 de juny de 1925, a Txélisxevo i mort el 10 de gener de 1970, a Moscou), va ser un cosmonauta soviètic que va participar en la històrica missió Voskhod 2.

Durant la segona guerra mundial es va allistar a l'escola de la força aèria especial a Sverdlovsk, però no per ser admès. Després va tractar d'unir-se a una unitat d'esquí com a voluntari, però va ser rebutjat de nou, perquè ell era massa jove. El 1943, just abans de fer els 18 anys, va ser cridat a files. Després va ingressar a l'Escola 3 de Saràpul on va començar a entrenar com a pilot naval. Es va graduar el 1944 i després es va traslladar a l'Escola Naval aèria Stalin.

Beliàiev es va graduar com a pilot militar el 1945 amb el rang de sotstinent. La guerra havia acabat a l'occident, així Beliàiev va ser enviat a defensar a les regions orientals de Rússia. Va Pilotar Yaks, Làvotxkin i caces MiG en els dies finals de la guerra contra els japonesos. Beliàiev va romandre a l'Orient per a la pròxima dècada, sent destinat en gran manera, a Sibèria. Va ser ascendit a tinent el 1947. El 1948 es va casar amb Tatiana Prikàztxikova. El 1950 va ser ascendit a tinent major. Durant aquest temps va pilotar set tipus d'aeronaus diferents i va arribar a ser considerat un dels pilots amb més talent de la Unió Soviètica.

Va ser guardonat amb la medalla de servei distingit en combat el 1953. El 1954 va ser ascendit a capità. Mentre seguia practicant amb assiduïtat la caça, també en aquells temps va gaudir d'activitats més acadèmiques en el seu temps lliure, incloent la lectura i escriptura de poesia o tocar el piano i l'acordió. El 1956 Beliàiev va tenir èxit en l'obtenció de l'entrada en estudis avançats de la Força Aèria de. Es va graduar el 1959 com a segon pilot de classe militar i amb el rang de major.

Beliàiev va ser triat pel programa espacial soviètic el 1960 després de gairebé quinze anys d'experiència en les forces aèries soviètiques i en l'armada. Al principi anava a pilotar la nau Vostok 8 al Cinturó de Van Allen, però la missió va ser cancel·lada.

Va morir el 1970 d'una peritonitis que va patir després d'una operació d'úlcera i està enterrat al cementiri de Novodévitxi, a Moscou.
Pàvel Beliàiev va ser condecorat com a Heroi de la Unió Soviètica el 23 de març de 1965), amb l'Ordre de Lenin, l'Ordre de l'Estrella Roja i nombroses medalles i ordres estrangeres.


Bultaco Sherpa T

La Bultaco Sherpa T fou un model de motocicleta de trial fabricat per Bultaco entre 1964 i 1985, època durant la qual fou una de les millors motocicletes d'aquesta modalitat (en forta competència amb les també catalanes "Cota" i OSSA "MAR") i assolí un gran prestigi internacional. Les seves característiques principals eren el motor de dos temps monocilíndric refrigerat per aire (inicialment de 250 i més tard de 350 cc, a banda de les versions juvenils de 74 i 125 cc), bastidor de simple bressol (tret dels versions de 74 i 125 cc, en què era doble), frens de tambor i amortidors de forquilla convencional davant i telescòpics darrere. Seguint la filosofia de Bultaco, la moto es venia amb tots els avenços tècnics que havien provat en competició els pilots oficials de la marca, amb la qual cosa qualsevol afeccionat podia adquirir a la botiga una motocicleta capaç de guanyar, sense cap retoc, el Campionat del Món.

Creada amb la col·laboració del millor pilot de trial del moment, el nord-irlandès Sammy Miller, la Sherpa T fou una moto revolucionària que representà un punt d'inflexió dins la història del trial, ja que el fet d'adoptar un motor de dos temps li atorgava una agilitat de resposta i una lleugeresa que contribuí a fer evolucionar ràpidament aquest esport, arraconant per sempre més les motocicletes britàniques amb motor de quatre temps que havien dominat la disciplina fins aleshores. Des del mateix moment de la seva estrena oficial en competició, als Sis Dies d'Escòcia de 1965, la innovadora Bultaco aconseguí nombrosos èxits arreu del món, arribant a guanyar campionats estatals, proves internacionals i campionats mundials sense interrupció fins que els problemes de l'empresa, a començaments de la dècada de 1980, la feren desaparèixer d'escena.

Amb la Sherpa T s'acabà també l'època daurada del trial, la que abasta les dècades de 1960 i 1970, quan aquest esport s'expandí i assolí gran popularitat a Europa i Nord-amèrica en gran manera gràcies a aquesta moto i als èxits aconseguits pels seus famosos usuaris: Sammy Miller, Malcolm Rathmell, Martin Lampkin, Yrjö Vesterinen, Bernie Schreiber, Charles Coutard, Manuel Soler o Toni Gorgot, per citar-ne els més reeixits.


Eva Ortiz Vilella

Eva Ortiz Vilella (Oriola, 16 d'octubre de 1975) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la VIII legislatura i diputada al Parlament Europeu.


Zdravko Rađenović

Zdravko Rađenović (en serbi: Здравко Раденовић, nascut el 5 de setembre de 1952), és un exjugador d'handbol iugoslau, que va participar en els Jocs Olímpics d'estiu de 1976 i en els Jocs Olímpics d'estiu de 1984.

Va néixer a Bačka Palanka, Sèrbia, llavors RFS de Iugoslàvia.

El 1976 fou membre de l'equip iugoslau que va acabar cinquè a l'olimpíada de 1976. Hi va jugar tots sis partits, i marcà dotze gols.

Vuit anys més tard, a Los Angeles 1984, formà part de la selecció iugoslava que va guanyar la medalla d'or. Hi va jugar tots sis partits, i marcà deu gols.

localitzat a l'entitat territorial administrativa actual


Encarnación Redondo Jiménez

Encarnación Redondo Jiménez (Molinos de Razón, actualment part de Sotillo del Rincón, província de Sòria, 18 d'abril de 1944) és una política i enginyera agrònoma espanyola. Ha estat funcionària del cos d'enginyers agrònoma del Ministeri d'Agricultura d'Espanya i professora de la UNED.

Ha estat membre del comitè executiu regional del Partit Popular de Castella i Lleó i de 1987 a 1994 delegada territorial de la Junta de Castella i Lleó a la província de Sòria. Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu de 1994 i 1999. El 2002 fou presidenta de la Comissió Temporal sobre la Febre Aftosa i el 1999-2002 vicepresidenta de la Comissió d'Agricultura i Desenvolupament Rural del Parlament Europeu. No es presentà a la reelecció i ocupà l'alcaldia de Sòria de 2003 a 2007, mercè una coalició del PP amb Iniciativa por el Desarrollo Soriano (IDES). De 2007 a 2001 fou portaveu del PP a l'ajuntament de Sòria. El 2011 decidí no presentar-se a la reelecció.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Panavia Tornado ADV

El Panavia Tornado ADV (sigles de " Air Defence Variant", en català: Variant de Defensa Aèria) és una versió del Panavia Tornado desenvolupada com a caça interceptor per la companyia British Aerospace per a la Royal Air Force. L'ADV realitzar el seu primer vol el 27 d'octubre de 1979 i va entrar en servei l'any 1986. És una aeronau bimotor de llarg abast, originalment dissenyada per interceptar bombarders soviètics davant la possibilitat que arribessin des de L'est per atacar el Regne Unit. El Tornado ADV també va ser produït per la Real Força Aèria Saudita i l'Aeronautica Militare Italiana.

A principis del ha començat a ser reemplaçat pel Eurofighter Typhoon en les tres forces aèries en què presta servei. El Tornado ADV va ser retirat de servei amb la "Royal Air Force" el 22 de març de 2011 després de ser completament reemplaçat per l'Eurofighter Typhoon.


VTOHL

VTOHL (acrònim en anglès d Vertical Take-Off and Horitzontal Landing, «enlairament vertical i aterratge horitzontal») descriu a un tipus d'aeronaus que poden enlairar-se de manera vertical, però a l'hora d'aterrar, ho han de fer de manera tradicional.

Mentre que molts avions amb característiques VTOL (enlairament i aterratge vertical) poden funcionar en mode VTOHL, n'hi ha d'altres que no poden fer un aterratge vertical, ja que tenen una estructura orientada a un enlairament vertical a causa de requisits tècnics, pel qual han de realitzar un aterratge horitzontal o convencional.

Exemples d'aeronaus amb capacitat VTOHL:
; Estats Units d'Amèrica
* Transbordador espacial Enterprise
* Transbordador espacial Challenger
* Transbordador espacial Columbia
* Transbordador espacial Discovery
* Transbordador espacial Atlantis
* Transbordador espacial Endeavour
; Europa
* Transbordador espacial Hermes
; Unió Soviètica
* Transbordador espacial Buran
* Transbordador espacial Ptichka
; Rússia
* Transbordador espacial Kliper


Dirty Pretty Things

Dirty Pretty Things és una pel·lícula britànica de Stephen Frears estrenada el 2002 i escrita per Steven Knight, un drama sobre dos immigrants il·legals a Londres. Va ser produïda per la companyia Celador Films.

La pel·lícula va ser nominada per l'Oscar al millor guió original i va guanyar el Premi de cinema britànic Independent de 2003 pel millor film britànic Independent el 2003.


Rafael Hettsheimeir

Rafael Hettsheimeir nascut el 16 de juny de 1986 a Araçatuba, Sâo Paulo (Brasil), nacionalitzat espanyol, és un jugador de bàsquet que actualment milita al Reial Madrid.

La temporada 2012-13 es va proclamar campió de la Lliga ACB (Lliga ACB 2012/13) amb el Real Madrid.


Gontran el Ric

Gontran el Ric (Guntram der Reiche), comte d'Altenburg, al Sundgau, a l'Aargau (l'actual Argòvia) i a Vindonissa, comte d'Alsàcia de 917 a 954, fou un dels primers avantpassats dels Habsburg.

Gontran hauria nascut d'Hug I de Nordgau comte d'Eguisheim, de Nordgau, d'Ortenau, d'Aargau i de Hohenberg, i d'Hildegarda comtessa de Ferrette. Si realment és el cas, seria descendent d'Eticó I (o Adalric), duc d'Alsàcia al i al , el que vincularia la seva família a Santa Odila i servia a les pretensions dels Habsburg.

Seria el germà d'Eberard IV de Nordgau, comte al Nordgau, i Hug II, comte d'Eguisheim.


Aeolis Palus

Aeolis Palus és una plana situada entre la paret nord del cràter Gale i les contraforts de l'Aeolis Mons al planeta Mart, situada a . S'espera que el Mars rover de la NASA, Mars Science Laboratory (MSL o «Curiositat»), explori l'Aeolis Mons (extraoficialment, «Muntanya Sharp») després d'aterrar a l'Aeolis Palus el 6 d'agost de 2012.


Rodolf de Zähringen

Rodolf de Zähringen (1135 - Herdern (Friburg de Brisgòvia), 5 d'agost de 1191) fou arquebisbe de Magúncia (1160-1161) i príncep-bisbe del principat de Lieja de 1167 fins a la seva mort el 1191.

Era el fill de Conrad de Zähringen i de Clemència de Luxemburg-Namur. El 1160 el poble de Magúncia va elegir-lo com a successor d'Arnold de Selenhofen però l'emperador Frederic I no va reconèixer l'elecció, per causa de les tensions entre els Staufer i els Zähringen. Quan el Concili de Lodi del 1161 va anul·lar l'elecció de Rodolf i excomunicar-lo, Cristià de Magúncia va succeir-li.

El 1167 va proposar-se com a príncep-bisbe de Lieja, amb l'ajut de son germà Bertold, Balduí V d'Hainaut i Enric de Namur-Luxemburg. Durant el seu regne va transferir el crani de Lambert de Lieja com a relíquia a la Catedral de Friburg de Brisgòvia. Com que els seus projectes polítics dins de Sacre Imperi no tenien èxit, va concentrar-se al seu bisbat que considerava com un mitjà per enriquir-se. Un monjo predicador, Lambert el Quec, va oposar-se a la simonia bisbal i la luxúria dels canonges. Rodolf va empresonar-lo però el papa va decidir el seu alliberament.

Rodolf va participar en la Tercera Croada el 1188 i acompanyà l'emperador, Frederic I fins al camp d'Acre, tot i que no hi ha esments dels seus gestes militars. Al retorn va fer escala a Herdern, un feu seu a Brisgòvia. Durant l'estada va morir. Segons Cartellieri no era un gran bisbe i no va realitzar coses destacables, sinó alentir o impedir un moviment de reformació en perseguir Lambert el Quec.

Va ser sebollit a l'Abadia de Sant Pere de la Selva Negra.


The Help

The Help és una pel·lícula dramàtica estrenada el 10 d'agost de 2011 als Estats Units. Està protagonitzada per Emma Stone, Viola Davis i Bryce Dallas Howard. L'obra està basada en la novel·la de Kathryn Stockett, de títol homònim. Ha guanyat un premi Globus d'Or a la millor actriu de repartiment i està nominada a quatre premis Oscar.


(4221) Picasso

(4221) Picasso és un asteroide descobert el 13 de març de 1988 per Jeff Thomas Alu a l'Observatori Palomar, a San Diego, a Califòrnia. La designació provisional que va rebre era 1988 EJ. Hom va considerar escaient de dedicar-lo al pintor Pablo Ruiz Picasso (nascut a Màlaga el 1881 i mort a Mogins, a la Provença, el1973), molt vinculat a l'art català tant per la seva residència entre Barcelona i París com pels seus contactes i col·laboracions emb la majoria d'artistes catalans de la seva generació.


La nàusea

La nàusea (títol original francès: "La Nausée") fou la primera novel·la del filòsof existencialista Jean-Paul Sartre, la qual va ser publicada l'any 1938 i escrita mentre era professor al "lyceé" de Le Havre.

La novel·la transcorre en un poble similar i inspirat en Le Havre i narra la història d'un historiador, que esdevé convençut que els objectes inanimats i altres situacions envaeixen l'habilitat de definir-se a ell mateix, en el seva llibertat intel·lectual i espiritual, evocant al protagonista una sensació de nàusea.

És considerada una de les obres canòniques de l'existencialisme. Sartre va ser guardonat, però finalment va refusar, el premi Nobel de Literatura l'any 1964. La Fundació Nobel el va reconèixer "per la seva obra que, rica en idees i d'esperit de llibertat i la recerca de la veritat, ha exercit una gran influència en el nostre temps". Sartre va ser un dels pocs que va refusar el Premi Nobel, referint-se a aquest com una mera institució burgesa.

La novel·la va ser traduïda al català l'any 1966 per Ramon Xuriguera i publicada per l'editorial Proa.


Adolfo Teodoro Álvarez

Adolfo Teodoro Álvarez (Laprida, Província de Buenos Aires, 8 de maig de 1919 - Buenos Aires, 3 de juliol de 2012) va ser un militar argentí pertanyent a la Força Aèria Argentina. Va aconseguir la màxima jerarquia de l'escalafó aeronàutic i es va exercir titular de la força armada des del 27 de maig de 1966 fins al 28 d'agost de 1968.


Òscar de la Riva Aguado

Òscar de la Riva Aguado, (Barcelona, 17 de juliol el 1972) és un jugador d'escacs català, que té el títol de Gran Mestre des de 2004; juga representant la Federació Andorrana des de 2000. Va obtenir molts èxits a nivell català i espanyol en les seves etapes infantil i juvenil. Obtingué el títol de Mestre Internacional el 1994, i el de Gran Mestre el 2004. Va ser guardonat el 1989 amb la "Insígnia de Plata" de la Federació Catalana d'Escacs.

A la llista d'Elo de la FIDE de l'octubre de 2020, hi tenia un Elo de 2466 punts, cosa que en feia el jugador número 1 (en actiu) d'Andorra. El seu màxim Elo va ser de 2556 punts, a la llista d'abril de 2004 (posició 265 al rànquing mundial).


Jorge Cori Tello

Jorge Cori Tello (nascut a Lima, 2 de juliol de 1995), és un jugador d'escacs peruà, que té el títol de Gran Mestre des de 2010. És el germà petit de la "WGM" Deysi Cori, i prodigi dels escacs, atès que és el 10è jugador més jove de la història en assolir el títol de GM.

A la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2020, hi tenia un Elo de 2652 punts, cosa que en feia el jugador número 1 (en actiu) en el rànquing absolut del Perú. El seu màxim Elo va ser de 2689 punts, a la llista del novembre de 2018.


Estany de la Collada

L'Estany de la Collada és un llac que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

L'Estany és a tocar de la Collada, d'aquí el seu nom.

El llac, d'origen glacial, està situat a 2.453 metres d'altitud. Té 1,6 hectàrees de superfície i 15 metres de fondària màxima. Situat en la Vall de Morrano, drena cap a l'oest, per precipitar-se al Barranc de Morrano.

Cal remarcar al seu voltant: la Pala de Morrano (NO), la Collada (NE), el Pic de Dellui (SE), i l'Estany Xic (SSE).


Frederic Sirés i Puig

Frederic Sirés i Puig (Begur, Baix Empordà, 14 d'abril de 1898 - Palafrugell, Baix Empordà, 7 de novembre de 1971) fou instrumentista de flabiol i piano, i compositor català. Se li ha dedicat un carrer a Palafrugell i un a Begur, però a part d'això també el recorden la Coral Mestre Sirés i l'esbart dansaire del mateix nom.

Fill de Josep Sirés, taper i músic, als 18 anys ja dirigia el cor "La Cigala Begurenca". Després d'una estada breu a les Antilles, es traslladà a Palafrugell, on treballava i on esdevingué un gran impulsor de la vida musical de la localitat. El 1936 es casà amb Joana Viñals. Va assolir una gran fama com a pedagog i va aconseguir un bon planter de deixebles a tota la comarca. Va fundar la Cobla Orquestra Primavera, de la que en fou fins al 1961 instrumentista i representant. Fou també un dels integrants de la Orquestrina Radio de Torroella de Montgrí el 1928, quatre anys després de tornar de Cuba i el mateix any que es va comença a cantar, en públic, el seu gran èxit «La gavina».

Sirés no fou només músic, sinó també comptable de diferents entitats. Al mateix temps que portava la comptabilitat de la surotaponera Esteve i Messer, s'ocupava, també, de la comptabilitat del Centre Fraternal de Palafrugell com a secretari de gestions econòmiques. I si això no fos suficient, també treballava braç a braç amb Ernest Morató a la Cooperativa L'Econòmica Palafrugellenca i en el transcurs de la Guerra Civil Espanyola va exercir com a comptable de la col·lectivitat de fusters de Palafrugell.  A Frederic Sirés li agradava tant escriure i compondre que inclòs feia del seu propi despatx el seu estudi personal. Era tanta la passió del Mestre Sirés per la música que no va deixar mai de compondre, fins i tot després de la jubilació. I també, podem trobar algunes de les seves composicions més desconegudes dins el món del cinema mut

Cal destacar la seva feina a La Principal de Palafrugell, així com l'acompanyament musical a tota classe d'espectacles a Palafrugell i rodalia. També va dirigir la coral La Taponera i va col·laborar en la recuperació d'havaneres les quals es recopilaven, juntament amb la col·laboració d'Ernest Morató, en el llibre Calella de Palafrugell i les havaneres. Com a compositor ha deixat sardanes, cançons per a les caramelles i havaneres, la més coneguda de les quals segur que és "La gavina", popularitzada per Marina Rossell i escrita en una estada a Cuba l'any 1924. Aquesta havanera no va ésser registrada i, després de la Guerra Civil espanyola, havia quedat mig oblidada, fins que Marina Rossell la va incloure en el seu repertori, com a una cançó popular anònima. El que escoltà Rossell era la versió catalana (originalment era en castellà), que havia fet el mateix Sirés el 1961. Amb la veu de Rossell, l'havanera tingué molt d'èxit.

També va participar en l'edició del llibre "Calella de Palafrugell i les havaneres", amb Ernest Morató, Joan Pericot, Francesc Alsius i Frederic Martí. Per a la presentació d'aquest llibre s'organitzà una cantada d'havaneres, que fou la primera de les moltes que la seguirien.

El seu fons documental es conserva a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.


NGC 30

NGC 30 és una estrella doble que es troba a la constel·lació del Pegàs.

Va ser descoberta el 30 d'octubre de 1864, per l'astrònom alemany Albert Marth.


NGC 32

NGC 32 és un asterisme que s'i troba a la constel·lació del Pegàs.

Va ser descoberta el 10 d'octubre de 1861, per l'astrònom alemany Johann Friedrich Julius Schmidt.<ref name="NGC/IC"></ref>


Club Tennis Lleida

El Club Tennis Lleida és un club de tennis català de la ciutat de Lleida. Va ser fundat l'any 1925, però les seves arrels daten del 1918, quan a les instal·lacions de la Joventut Republicana, el Camp d'Esports de Lleida, es crearen diverses pistes de tennis. El 1962 es traslladà als terrenys del Camí de Boixadors, actual seu del club. Ha estat seu de dues eliminatòries de la Copa Davis els anys 1971 i 1999. El club disposa, entre d'altres, de 13 pistes de tennis, 4 de pàdel, 1 d'esquaix, 1 frontó i tres piscines.


Eneco Tour 2012

LEneco Tour 2012, 8a edició de l'Eneco Tour, és una competició ciclista que es desenvolupà entre el 6 i el 12 d'agost de 2012. La prova era la vintena cursa de l'UCI World Tour 2012.

La cursa fou guanyada pel neerlandès Lars Boom (), que aconseguí el lideratge el darrer dia en finalitzar segon en l'etapa reina, per darrere l'italià Alessandro Ballan () i aconseguir el temps necessari per vestir-se amb el mallot de líder. Boom superà el francès Sylvain Chavanel () per 26 segons i en 49 al també neerlandès Niki Terpstra (). El canadenc Svein Tuft (), inicialment tercer, fou sancionat amb 20 segons per infringir la normativa sobre l'avituallament d'aigua dins els darrers 20 quilòmetres.

En les classificacions secundàries Giacomo Nizzolo () guanyà la classificació per punts, Laurens de Vreese (Topsport Vlaanderen-Mercator) la de la combativitat i l' la classificació per equips.


Parc Nacional dels Volcans de Hawaii

El Parc Nacional dels Volcans de Hawaii (en anglès "Hawaiʻi Volcanoes National Park") és un parc nacional creat el 1916 als Estats Units situat a l'estat de Hawaii a l'Illa de Hawaii. Abasta dos volcans actius: Kīlauea, un dels volcans més actius del món, i Mauna Loa, el volcà més massiu del món.


(95962) Copito

(95962) Copito és un asteroide descobert el 19 de novembre de 2003 per l'astrònom Josep Manteca a l'Observatori de Begues. La designació provisional que va rebre era 2003 WZ87. El popular goril·la albí "Floquet de Neu" (també conegut pel seu nom en castellà, "Copito de Nieve"), resident preeminent del Parc Zoològic de Barcelona, moria el 24 de novembre de 2003, unes hores abans que el Minor Planet Center confirmés el descobriment del nou asteroide. Per aquesta raó, el descobridor va proposar donar-li el nom de "Copito" al nou cos celeste. El 7 d'abril de 2005 se'n va publicar oficialment el nom.


Coming of Age

Coming of Age és una sitcom britànica, coneguda en català com "Corre i madura". Està escrit per Tim Dawson i produït per BBC Productions i emès a la BBC Three. La sèrie tracta sobre cinc estudiants de sisè: Jas, Ollie, Matt, Chloe i DK, així com un nou personatge, Robyn Crisp, que viuen a Abingdon. Les seves vides giren al voltant de la fictícia Universitat Wooton, dels seus dormitoris, i com sempre són expulsats del pub local, la caseta del jardí de l'Ollie. Un pilot va ser emès originalment el 2007, seguida de la primera temporada de la sèrie el 2008, una segona el 2010, i una tercera el gener de 2011. La tercera temporada va acabar el 8 de març de 2011.

El 2011 la sèrie va ser cancel·lada juntament amb d'altres de la "BBC Three".

A Catalunya la sèrie s'emet al Canal 3XL.


Black Hawk abatut

Black Hawk abatut (original: "Black Hawk Down") és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ridley Scott i estrenada el 2001. Ha estat doblada al català.

Està treta del llibre "Black Hawk Down: A Story of Modern War" de Mark Bowden, documental que relata els combats de Mogadiscio del 3 i 4 octubre de 1993 en el curs dels quals dinou militars americans i diversos centenars de somalis van trobar la mort.


José María Flores Burlón

José María Flores Burlón (Montevideo, 10 de febrer de 1955) és un boxejador professional retirat uruguaià.

Burlón va disputar un total de 115 combats, amb un palmarès de 96 victòries (47 per knockout), 11 derrotes i 8 empats. Va intentar, sense èxit, ser el primer boxejador uruguaià campió del món del pes semipesant.

Es va retirar després de guanyar el combat contra Reginaldo Dos Santos per "knockout" durant el sisè assalt el 29 de setembre del 2000, per mantenir el seu cinturó de "Mundo Latino".


Alps Escandinaus

Els Alps Escandinaus són una serralada que s'estén al llarg de la costa occidental de la península Escandinava. Cobreixen la major part de Noruega, el nord-oest de Suècia i una petita part de l'extrem nord de Finlàndia. Aquesta és una de les serralades més extenses d'Europa que s'estén des de sud-oest a nord-est més de 1.700 km, amb una amplada màxima de 300 km. La serralada té dues àrees de gran altitud; una situada al sud de Noruega, al voltant de Jotunheimen, on el Galdhøpiggen (2.469 m) és el punt més alt de la serralada i de Noruega, i l'altra al nord de Suècia, amb el Kebnekaise (2.102 m), el punt més alt del país. El punt més alt de Finlàndia és també a la serralada: el Halti (1.328 m).

Els Alps Escandinaus es van formar fa 400 Ma durant la col·lisió entre els palaeocontinents de Laurèntia (actual Amèrica del Nord) i Bàltica (actual Escandinàvia). Aquesta serralada va tenir probablement una magnitud comparable a l'actual Himàlaia, però ha estat gairebé completament aplanada per l'erosió durant els milions d'anys passats des de la seva formació. El relleu actual és molt més recent, ja que està relacionat amb l'aixecament tectònic de tots els marges continentals del nord de loceà Atlàntic que es va produir al Paleogen i al Neogen (és a dir, fa 60 Ma). A continuació, aquest peneplà va ser erosionat per les glaceres de l'era quaternària que el van deixar amb l'aspecte actual. Aquesta erosió va ser especialment important en el costat occidental de la serralada, formant profundes valls glacials moltes de les quals arriben centenars de metres per sota de l'actual nivell de la mar i formen els famosos fiords noruecs.

El clima de la serralada és molt asimètric. A la banda oest, és molt oceànic, amb temperatures suaus per a la latitud i importants precipitacions, mentre que a l'est és més continental. Aquest clima permet a l'oest la persistència d'un gran nombre de glaceres, moltes de les quals són les més grans de l'Europa continental, com la Jostedalsbreen. Aquestes diferències en el clima també afecten significativament la vegetació, amb una rica varietat de boscos caducifolis humits de planifolis i de coníferes als vessants occidentals que contrasten amb la taigà més pobra del costat oriental. La tundra alpina es caracteritza per boscos de bedolls pubescents a l'estatge subalpí. De fet, la majoria de tots aquests frondosos boscos estan protegits per un gran nombre de parcs nacionals i reserves naturals.

Els Alps Escandinaus han estat habitats des de la retirada de les glaceres, fa uns 10.000 anys. Els primers habitants vivien principalment de la caça de rens. Al sud, amb l'arribada de la cultura indoeuropea, va començar l'agricultura i la ramaderia, amb l'esquema de la transhumància. La gent del nord de la serralada, els samis, van romandre al seu torn estretament vinculats als rens, tot i que substituït la caça per la ramaderia, també en un patró de migració estacional. Amb la formació de totes les nacions escandinaves l'any 1000, van començar a créixer les línies de comunicació a través de les muntanyes encara que aquestes tenien un caràcter aterridor i perillós als ulls de les persones. Són els jaciments de metalls de la serralada els que portaran gradualment la gent a les zones de muntanya i el desenvolupament de la infraestructura allà. No obstant això, no va ser fins als segles XVIII i que la serralada no s'ha explorat i cartografiat, resultant en els inicis del turisme. Aquest es va centrar primer en el senderisme a la natura que continuava sent molt salvatge, però a partir del 1950 ja s'hi va afegir el turisme d'hivern, en constant creixent. El segle XX també marca l'inici de les operacions d'energia hidroelèctrica, una part molt important de l'equilibri energètic de Suècia i Noruega especialment.


Monte Paschi Eroica 2007

La Monte Paschi Eroica 2007 fou la primera edició de la Monte Paschi Eroica. La cursa es disputà el 9 d'octubre de 2007 sobre un recorregut de 180 km. La particularitat de la cursa és que es combina l'asfalt amb les "strade bianche", de les quals es van recórrer 60,7 km dividits en set sectors. El vencedor fou el rus Aleksandr Kólobnev i Fiorenzo Magni i Paolo Bettini en foren els padrins.


Durga McBroom

Durga McBroom és una cantant i actriu nord-americana, coneguda per fer els cors del grup britànic Pink Floyd. Va néixer el 16 d'octubre de 1962 a Califòrnia (Estats Units).

Lectora empedreïda des de primerenca edat i amant de Joni Mitchell, va estudiar teatre, la qual cosa li va donar l'oportunitat de tenir un paper en el clàssic dels 80 "Flashdance", entre altres treballs.

Però la seva afició per la música i el cant la van portar, al costat de la seva germana Lorelei, a treballar amb artistes com Neil Rodgers. David Gilmour va escoltar l'esmentat disc i, sorprès per aquestes germanes, les va convidar a formar part de les coristes de la banda, lloc en què Durga es va mantenir durant la resta dels Tours de Pink Floyd des de 1988, participant en espectacles tan memorables com els xous a Venècia, el palau de Versalles, el festival de Knewborth, a més d'aparèixer a "Delicate Sound of Thunder".

Durga es va mudar a Londres degut als seus treballs amb Pink Floyd i en aquesta ciutat va formar "Blue Pearl", grup amb què va aconseguir un gran èxit a Europa, assolint el núm. 1 amb el tema "Naked In The Rain". "Alive" va ser un altre single en el qual David Gilmour i Richard Wright són músics convidats, a més de Guy Pratt.

Posteriorment torna als EUA, el 1994 participa a The Division Bell i en la totalitat del tour de la banda. Al mateix temps publica un llibre de poesia titulat "Gods and Lovers" i treballa amb David Gilmour en els seus espectacles de rock de cambra.

L'octubre de 2011, Durga, juntament amb la seva germana Lorelei van cantar The Great Gig In The Sky a Anaheim amb el Australian Pink Floyd Show.


Elmgreen and Dragset

Elmgreen and Dragset és una parella artística formada per Michael Elmgreen (1961, Copenhaguen, Dinamarca) i Ingar Dragset (1968, Trondheim, Noruega).

Viuen i treballen junts a Berlín. Són coneguts per facturar unes obres d'art on l'enginy i l'humor subversiu formen una part important del procés creatiu, abordant també greus preocupacions culturals.

Elmgreen i Dragset es van unir el 1995 i es van traslladar a Berlín el 1997, on va convertir un edifici de 100m2 de grans dimensions en una casa i estudi. Les seves exposicions inclouen la transformació de la Fundació Bohen a Nova York en un metro del carrer 13 el 2004, un emplaçament de la marca "Prada" amb encant al mig del desert de Texas el 2005, i el seu "show del Benestar Social" el 2006 a la Serpentine Gallery de Londres, i la Power Plant Contemporary Art Gallery, Toronto, que van ser aclamats per la crítica.

El 2003 Van guanyar un concurs organtitzat pel govern alemany per instal·lar un monument al parc Tiergarten de Berlín, en memòria de les víctimes homosexuals del règim nazi, que va ser presentat el maig de 2008.

El 2011, el seu disseny "Powerless Structures, Fig.101", va guanyar un altre concurs anual públic per instal·lar la seva obra a Trafalgar Square, a Londres. i també van participar en l'exposició "You're not alone", a la Fundació Joan Miró de Barcelona.

El 2012 van instal·lar la seva escultura "Han" al port d'Helsingør (Dinamarca).


El Corsario de Hierro

El Corsario de Hierro és un personatge de ficció de còmic i una sèrie de còmic d'aventures, creada pel guionista Víctor Mora Pujadas i el dibuixant Ambrós, va començar a publicar-se el 1970 al setmanari d'humor Mortadelo de l'Editorial Bruguera. L'obra té nombroses afinitats amb altres famosos còmics d'aventures creats amb anterioritat per Víctor Mora, com El Capitán Trueno o El Jabato, però, a diferència d'aquests, pertany al subgènere de pirates.

El Corsario de Hierro és un aventurer que si el situéssim en un període històric real, seria entre finals del 1600 i el 1700. Les seves aventures transcorren en un ambient de mar, vaixells i pirateria. A les seves aventures l'acompanyen, el forçut Mac Meck, que és un pastor d'origen Escocès, alt, fort i molt primari. Un altre dels seus acompanyants és Merlini, un mag Itàlia, l'aspecte d'aquest és molt estrafolari, extremadament prim i amb els cabells drets. El seu aspecte i el fet que els seus trucs de màgia sempre solen acabar malament, el porta a ser el personatge còmic del grup.


Matsà

La Matsà és un pa àzim (pa sense llevat), tradicional de la gastronomia jueva, elaborat amb farina i aigua. Aquest pa es menja durant la Pasqua jueva.

Entre els estatuts que Déu va manar al poble d'Israel abans d'arribar a la Terra Promesa, hi havia la Mitsvà de celebrar la festa dels pans àzims, que dura set dies començant a comptar del 15 de Nissan, fins a arribar a la fi de la festa de Péssah, en què també es menjava un xai i herbes amargues, junt a la "Matsà".


Kiwi tacat gros

El Kiwi tacat gros (Apteryx haastii) és una espècie d'ocell de la família dels apterígids ("Apterygidae") que viu a les zones més muntanyenques del nord-oest de Nelson, el nord de West Coast i els Alps del Sud, a l'illa del Sud de Nova Zelanda.


Primer Ministre de Corea del Sud

El Primer Ministre de la República de Corea és escollit pel President amb l'aprovació de l'Assemblea Nacional. No és necessari que el Primer Ministre sigui membre del parlament.

El primer ministre és el principal assistent executiu del President, que és el cap del govern en l'actualitat. El Primer Ministre assisteix al President en la supervisió dels diferents ministeris, així com fa recomanacions en les diverses polítiques ministerials. El Primer Ministre és el primer en la línia successòria per assumir el càrrec de President en cas que aquest es vegi apartat de la funció dels seus poders. L'últim Primer Ministre que va actuar com a President en funcions va ser Goh Kun durant el judici polític del President Roh Moo-hyun el 2004.

El càrrec va ser creat el 1948, quan Corea del Sud va ser fundada, i va ser ocupat per Lee Beom-seok fins al 1950. El títol va rebre el nom de "Ministre Cap de Gabinet" entre els anys 1961 i 1963. L'oficina del Primer Ministre té el suport de dos viceministres.

Quan el Primer Ministre és nomenat pel President però no ha estat confirmat per l'Assemblea es coneix com a Primer Ministre en funcions. El Primer Ministre esdevé President en funcions en cas que el President mori, dimiteixi o sigui acusat. Actualment, el Primer Ministre de Corea del Sud és Jung Hong-won.


HD 240210 b

HD 240210 b és un planeta extrasolar que orbita l'estrella HD 240210, localitzat aproximadament a 466 anys llum, a la constel·lació de Cassiopea. Aquest planeta té almenys 6,9 vegades la massa de Júpiter i triga 1,37 anys a completar el seu període orbital, amb un semieix major d'1,33 UA. Va ser descobert el 10 de juny de 2009 per Niedzielski et al. usant el telescopi Hobby-Eberly. L'astrònom Wladimir Lyra (2009) ha proposat "Eulimene" com el nom comú possible per a HD 240210 b.


61 Virginis c

61 Virginis c és un planeta extrasolar que orbita l'estrella de tipus G 61 Virginis, localitzat aproximadament a 27 anys llum en la constel·lació de la Verge. Aquest planeta té una massa 18,2 vegades la de la Terra i triga 28 dies a completar el seu període orbital, sent el seu semieix major d'aproximadament 0,21 UA. Aquest planeta va ser descobert el 14 de desembre de 2009 usant el mètode de la velocitat radial i el telescopi Keck. És probable que sigui un gegant gasós com Urà o Neptú.


President del Banc Central Europeu

El President del Banc Central Europeu és el màxim dirigent del Banc Central Europeu (BCE). És escollit, igual que el vicepresident i els altres quatre membres del comitè Executiu, per a un únic mandat de vuit anys, de comú acord entre els caps d'estat o de govern dels estats de la zona euro.

El president actual del Banc Central Europeu és l'italià Mario Draghi. El seu mandat va començar el 2011 i està previst que acabi el 2020.


El IX Concurs de castells Vila de Torredembarra, conegut també com a Concurs-7 2013, tingué lloc el diumenge 6 d'octubre de 2013 a la plaça del Castell de Torredembarra. Fou el quaranta-setè concurs de castells de la història i la novena i última edició del concurs de castells Vila de Torredembarra, ja que a partir de l'any següent s'integrà al concurs de castells de Tarragona. Organitzat biennalment per la colla local, els Nois de la Torre, hi van participar 12 colles, les quals, pels criteris de selecció del concurs de castells de Tarragona no podien participar en aquest darrer esdeveniment.

Els guanyadors van ser els Castellers del Poble Sec, que van descarregar el 3 de 7 aixecat per sota, el 2 de 7, que fou el castell més valorat del concurs, i el 7 de 7. La segona plaça fou per als Castellers de la Sagrada Família i la tercera per als Nois de la Torre.


La cambra de la fruita

La cambra de la fruita és un oli sobre llenç, pintada per Frans Snyders (Anvers, 1579 - 1675) un dels pintors flamencs més importants del Barroc, l'any 1632. La peça, de 153 × 214 cm, és conservada al Museu del Prado de Madrid). El 1632 aquest llenç figura ja en l'inventari de l'alcàsser, en el tranquil menjador del rei Felip IV d'Espanya (1605-1665). La copa amb figues, que la dona està agafant amb la seva mà esquerra, al·ludeix simbòlicament l'amor i la fecunditat. És possible que el papagai sia també una metàfora de l'amor. Els clavells amagats en la font de maduixes són, des de l'edat mitjana, símbol de la fecunditat i del matrimoni. L'artista assoleix caracteritzar els distints materials del quadre amb mestressa i anima la composició amb un ritme variat.


Kiss in the Sky

Kiss in the Sky és el quart àlbum d'estudi de la cantant japonesa Misia i el primer amb el segell "Rhythmedia Tribe", subsidiària d'Avex Trax, que es va editar el 26 de setembre de 2002. Va vendre'n 410.060 còpies durant la primera setmana i es va situar a la primera posició de les llistes japoneses durant dues setmanes consecutives. Com en l'anterior àlbum, " Marvelous", "Kiss in the Sky" va ser autoproduït per la mateixa Misia, i conté col·laboracions amb el guitarrista i líder de B'z, Tak Matsumoto.


Museu Arqueològic Rafael Larco Herrera

El Museu Arqueològic Rafael Larco Herrera és un museu d'història del Perú i d'art precolombí ubicat a Lima, al Perú. Fundat el 1926 es troba en el districte de Pueblo Libre. Les galeries del museu mostren els 3.000 anys de desenvolupament de la història del Perú precolombí. L'edifici és una construcció del , d'estil "virreinal", que va ser construïda sobre una piràmide precolombina del .


Castell de Niasvij

El Castell de Niasvij (en bielorús, Нясвіжскі замак, Niasvižski zamak, en rus: Несвижский замок, Niasvijskiy Zamok, en polonès, Nieświeski Zamek, en lituà Nesvyžius) és un castell residencial de la família Radziwiłł a Niasvij a Bielorússia. El castell està inclòs a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2005.


Parlament de Xipre

El Parlament de Xipre (en grec: "Βουλή των Αντιπροσώπων"; "Vouli ton Antiprosópon", en turc: "Temsilciler Meclisi") és el parlament de la República de Xipre. És unicameral i té 59 seients. Es tria als membres del Parlament per a 5 anys, 56 a l'escrutini proporcional i 3 representants de les minories maronita, llatina, i armènia. Hi ha 24 seients reservats a la comunitat turca de l'illa.

Les eleccions generals s'han de celebrar en el segon diumenge del mes immediatament anterior al mes en què expira el mandat de la Cambra cessant. La Cambra cessant continua l'exercici de les seves funcions fins que la Cambra electa presa possessió, però en aquest període la Cambra cessant no pot legislar ni prendre decisions, excepte en circumstàncies imprevistes de caràcter urgent i excepcional.

La Cambra pot dissoldre per decisió pròpia abans que el seu mandat conclogui. Quan així ho decideixi, haurà d'especificar la data de les eleccions generals, que no podran celebrar-se abans de 30 ni després de 40 dies després de la decisió. En cas que la Cambra es dissolgués ha d'especificar també la data del primer ple de la nova Cambra que s'ha de triar, que no podrà celebrar-se més enllà de quinze dies després de les eleccions generals.

Segons l'article 62 (1) de la Constitució, el nombre de parlamentaris és de 50. D'aquests, 35 són elegits per la comunitat grec-xipriota i 15 per la comunitat turc-xipriota. No obstant això, des de 1964 ni han assistit turc-xipriotes a la Cambra ni s'han celebrat a la comunitat turc-xipriota eleccions d'acord amb la Constitució de la República. Malgrat aquesta anomalia, la Cambra ha mantingut vacants els escons corresponents a la comunitat turc-xipriota i aquests escons segueixen a disposició de la comunitat si els diputats de la comunitat turc-xipriota es trien d'acord amb les previsions constitucionals.

Per afavorir el funcionament de la Cambra de Representants i en especial el de les seves comissions, la Cambra va decidir el juliol de 1985 adoptar la llei 124, mitjançant la qual el nombre d'escons augmentava a 80. D'aquests, 56 representants (70%) eren elegits per la comunitat grec-xipriota i 24 (30%) per la comunitat turc-xipriota, segons l'article 62 (2) de la Constitució.


Frederic Roda i Ventura

Frederic Roda i Ventura (Barcelona, 1898 - Barcelona, 7 de març de 1967) fou un advocat i polític català, regidor de l'Ajuntament de Barcelona per la Lliga Catalana (abans Lliga Regionalista) l'any 1934, així com degà de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona entre 1962 i 1967.

Nascut l'any 1898 a Barcelona es llicencià en Dret a la Universitat de Barcelona, i fou posteriorment passant de Josep Bertran i Musitu. En l'àmbit polític, milità a la Lliga Regionalista i posteriorment a la Lliga Catalana, essent regidor per aquest darrer partit a Barcelona l'any 1934. També fou vicepresident de Palestra. Esclatada la Guerra civil espanyola, emigrà a l'estranger des d'on prestà serveis al govern franquista establert a Burgos. En tornar a Catalunya, treballà dins la junta de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona i en fou degà des de 1962 fins a la seva mort. Fou un dels impulsors a Catalunya de Izquierda Democrática, junt amb Josep Maria Vilaseca. Intervingué en la defensa dels intel·lectuals detinguts per haver assistit a un homenatge a Jordi Rubió a la facultat de Dret de la UB. El 7 de març de 1967 morí sobtadament a Barcelona quan tornava del jutjat de guàrdia, sense haver aconseguit la llibertat dels detinguts. El funeral es va dur a terme el dia 8 de març a la parròquia de Santa Maria de Gràcia.


Estadi Filip II

El Toše Proeski National Arena (en macedoni: Национална Арена Тоше Проески), conegut fins al 2019 com Estadi Filip II de Macedònia, és un estadi multifuncional de Skopje, capital de Macedònia del Nord. L'estadi fou construït el 1947 amb el nom de "Gradski Stadion Skopje", però va ser reconstruït adoptant el nom de Filip II de Macedònia, pare d'Alexandre Magne i rei de Macedònia.

Té una capacitat per a 36.400 espectadors, i principalment es fa servir per a la pràctica del futbol, jugant habitualment els dos principals equips de la ciutat, el FK Vardar i el FK Rabotnički, així com la selecció de futbol de Macedònia del Nord.

El 8 d'agost de 2017 va acollir la 42a edició de la Supercopa de la UEFA, en la que el Reial Madrid es va imposar per 2-1 al Manchester United.

L'abril de 2019 el govern de la República de Macedonia del Nord va decidir canviar nom de l'estadi en homenatge al popular cantant macedoni Toše Proeski, qui va morir en un accident de cotxe als 26 anys.


Milo Đukanović

Milo Đukanović (en alfabet ciríl·lic: Мило Ђукановић) (Nikšić, 15 de febrer de 1962) és un polític montenegrí que ha governat gairebé ininterrompudament el seu país des de 1991 fins a l'actualitat: primer ministre de 1991 a 1998, president de 1998 a 2002, i altre cop primer ministre de 2003 a 2006, de 2008 a 2010, i finalment des de 2012. Đukanović és el cap del Demokratska Partija Socijalista Crna Gore (antics comunistes).

Inicialment, Đukanović era un fidel aliat del líder serbi Slobodan Milošević. Tanmateix, el 1996 va canviar d'idea i va abandonar la tradicional entesa entre els dos països iugoslaus per tal de defensar de manera creixent la sobirania de Montenegro, primer substituint la República Federal de Iugoslàvia per la unió política de Sèrbia i Montenegro, per després convocar i guanyar el referèndum per la independència de Montenegro de 2006. El 2012 va guanyar les eleccions al capdavant d'una coalició de partits proeuropeïstes.


Alisma

Alisma és un gènere de plantes aquàtiques pertanyent a la família Alismataceae.


Heroes of the Storm

Heroes of the Storm (normalment abreviat com a HotS) és un videojoc desenvolupat per Blizzard Entertainment per a Microsoft Windows, i OS X. És un joc del gènere MOBA on hi participen diversos herois de les sagues propietat de Blizzard : The Lost Vikings, Warcraft, Diablo, StarCraft i Overwatch. És un joc en línia d'accés gratuït (free-to-play), que obté beneficis mitjançamt micro-transaccions de caràcter estètic. Quan Blizzard va presentar per primer cop el joc a la BlizzCon 2013 va assegurar que no considera el joc un MOBA (Multiplayer Online Battle Arena) o ARTS (Action Real-Time Strategy)" per considerar-lo un tipus de joc diferent, amb una jugabilitat més ample; es refereixen a HotS com a un Hero Brawler (baralla d'herois). El joc va entrar en una fase de testatge d'Alfa tècnica el dia 13 de març de 2014, que acabà el 22 de setembre. El 13 de gener del 2015 començà la fase de Beta tancada, on s'hi pot accedir per invitació expressa de Blizzard o comprant un paquet d'herois i millores estètiques pel joc.

Els jugadors obtenen els herois desbloquejant-los amb diners virtuals guanyats dins el joc o els poden comprar directament amb moneda real. Cada setmana hi ha una rotació que permet que tothom tingui accés a diversos herois de franc.


Uaboe

Uaboe (o Waboe) és un districte de Nauru (república insular d'Oceania situada a la part meridional de l'oceà Pacífic).

Està ubicat al nord-oest de l'illa, amb una superfície de 0,8 km² i una població de 330 habitants.

En aquest districte es troba el "Nauru Local Government Council lands office".


Meneng

Meneng és un districte de Nauru (república insular d'Oceania situada a la part meridional de l'oceà Pacífic).

Està ubicat al sud-est de l'illa, amb una superfície de 3,1 km² i una població de 1400 habitants.

En aquest districte hi ha la seu del govern i el principal hotel de l'illa.


Teatre Argentina

El Teatre Argentina (en italià: "Teatro Argentina") és un teatre d'òpera que es troba a Largo di Torre Argentina, una plaça de Roma, Itàlia. És un dels teatres més antics de Roma, i va ser inaugurat el 31 de gener de 1732 amb "Berenice" per Domenico Sarro. Està construït sobre una part de la secció cúria del Teatre de Pompei. Aquesta era la ubicació de l'assassinat de Juli Cèsar.

Va ser encarregat ( construït ) per la família Sforza Cesarini i dissenyat per l'arquitecte Gerolamo Theodoli amb l'auditori s'estableix en la tradicional forma de ferradura. L'interior del teatre es construeix de fusta amb sis nivells de caixes que caracteritzen el disseny, i s'ha restaurat moltes vegades.

Al , les estrenes de moltes òperes notables van tenir lloc al teatre, incloent "El barber de Sevilla" de Rossini el 20 de febrer de 1816, així com "I due Foscari" i "La battaglia di Legnano" de Verdi, el 3 novembre de 1844 i el 27 de gener de 1849, respectivament.

De 1919 a 1944, es van presentar més propostes musicals que els dramàtics, encara que el teatre es va estrenar obres de Luigi Pirandello, Henrik Ibsen i Gorki durant aquest temps.A més, una sèrie d'òperes es va presentar en l'hivern de 1944-1945 en honor de les tropes nord-americanes i britàniques. El teatre es va convertir en la seu de la companyia Teatre Stabile de Roma el 1994, actualment dirigida per Mario Martone.Ofereix una varietat de programes, alguns són de grans produccions, encara que més jugades que la música o l'òpera es presenten avui.

A la novel·la "El Comte de Montecristo" d'Alexandre Dumas el Teatre Argentina va ser l'escenari d'una escena important durant una representació de "Parisina d'Este" de Gaetano Donizetti.


Martim Mércio da Silveira

Martim Mércio da Silveira, conegut a l'Argentina com Martín Mercío Silveyra, (Bagé, 2 de març de 1911 - Rio de Janeiro, 16 d'agost de 1972) fou un jugador de futbol brasiler de la dècada de 1930.


Friedrich Heinrich Jacobi

Friedrich Heinrich Jacobi (Düsseldorf, 25 de gener de 1743 - Munic, 10 de març de 1819) va ser un filòsof alemany. El punt central de la filosofia de Jacobi era la necessitat d'anar més enllà del coneixement demostrable, més enllà del saber intel·lectual per arribar a un coneixement immediat de l'absolut. El pensament conceptual era sospitós i Jacobi oposava a aquest la primacia de la creença i del sentiment. Però, per a ell, la fe no equival necessàriament a la creença en realitats transcendents o ocultes, es tracta de certeses immediates, com ara l'existència del nostre ésser i d'altres éssers, certeses que fonamentarien el pensament discursiu.

Després de treballar com a comerciant i conseller de finances dels ducats de Berg i Juliers, es va dedicar a la filosofia, convertint-se en President de l'Acadèmia de Ciències de Baviera, des del 1807 al 1813. A la casa de camp en Pempelfort, prop de Düsseldorf, rebia l'elit intel·lectual de l'Alemanya del seu temps. Especialment lligat a Johann Gottfried Herder, Johann Georg Hamann i Goethe. Deixeble de Jean-Jacques Rousseau, Jacobi va combatre vivament als hereus idealistes de Kant, particularment Johann Gottlieb Fichte i Friedrich Schelling. Un dels seus deixebles més destacats va ser Carl August von Eschenmayer, que també va polemitzar amb Schelling.


John Lawrence Erb

John Lawrence Erb (Reading, Pennsilvània, 5 de febrer de 1877 - Eugene, Oregon, 17 de març de 1950) fou un músic estatunidenc.

Feu els seus estudis en Pottstow i Nova York. Es doctorà en música per la Universitat de Wooster el 1921. Va ser organista, director de diversos Conservatoris, President de la federació de Clubs musicals i autor:
* una biografia sobre Johannes Brahms (1905);
* "Hymns and Church Music" (1910);
* "The Elements of Harmony" (1911);
* "Music Appreciation for the Student" (1925);
* "Titans of Freedom", amb la col·laboració de W. C. Langdon (1918);
* i un gran nombre de peces per a orgue i piano, així com articles de teoria crítica musical en revistes professionals.


Catalanitzador de Softcatalà

El Catalanitzador de Softcatalà, també anomenat simplement Catalanitzador, és un programa que permet catalanitzar els ordinadors amb Windows o Mac de forma senzilla i automàtica. El programa instal·la els paquets d'idioma en català dels sistemes operatius, navegadors, paquets d'ofimàtica i altres programes instal·lats a l'ordinador sempre que tinguin versió en aquesta llengua. El Catalanitzador és un projecte desenvolupat per Softcatalà i iniciat l'octubre de 2011.

La primera versió del Catalanitzador va aparèixer el març del 2012, i només era per a Windows. El maig del 2013 es va presentar la versió 2 del Catalanitzador, amb la novetat de suportar també l'OSX de Mac. El març del 2014 es va presentar la versió 2.2 del Catalanitzador.

En la versió actual el Catalanitzador posa en català:

Al Windows
* Windows XP, Vista, 7, 8, 8.1 i 10 (32 i 64 bits totes les versions)
* Microsoft Office 2003, 2007, 2010, 2013 i 2016 (32 i 64 bits)
* Internet Explorer 6, 7, 8, 9, 10 i 11
* OpenOffice.org 3.2 i 3.3
* Adobe Reader 9, 10, 11 i DC (lector PDF)
* Windows Live Essentials 2009, 2011, 2012
* iTunes 10.6.3 o superior
* Skype 6.0 o superior
* Instal·la el corrector gramatical LanguageTool per al Firefox, el LibreOffice i l'Apache OpenOffice

Al macOS
* macOS de 64 bits 10.6 o superior
* Instal·la el corrector ortogràfic
* Posa el català com a llengua de navegació al Firefox i el Chrome


El tir de ballesta

El tir de ballesta és un quadre de David Teniers II datat vers el 1645. És un oli sobre fusta de 54 × 88 cm. Està exposat al Museu del Prado.

El prolífic artista flamenc David Terniers el Jove (1610-1690) rebé classes del seu pare, i restà influït al principi de la seva carrera per Adriaen Brouwer, Adam Elsheimer i Peter Paul Rubens. Teniers es convertí en un mestre de la confraria de pintors d'Anvers el 1632, i de 1645 a 1646 en fou degà. Després fou pintor de la cort i conservador dels quadres de l'arxiduc Leopold Guillem, governador dels Països Baixos.

L'artista pintà una àmplia varietat de temes, però la seva fama es deu a les escenes de gènere. Moltes plasmen interiors domèstics, amb camperols entregats a diverses activitats. Tanmateix, també pintà un certs nombre d'exteriors, i són aquests, inclòs "El tir de ballesta", els que demostren la seva eficàcia i testimonien el magistral tractament de la llum en els paisatges. Aquí ha utilitzat amplies zones de color mat, els quals reflecteixen una boirina daurada, mentre el sol es filtra a través de l'espessa capa de núvols.

La pintura evoca la sensació d'una sobtada calma, pressentida abans o després d'un potent aiguat, i és molt atmosfèrica. Les figures resten petrificades en moviment, amb l'arquer a punt de llençar la fletxa, i sembla suspesa en el temps. Les característiques arquitectòniques de l'escena conformen un escenari natural, on té lloc el tir a l'arc, i subratlla la sensació d'estar contemplant l'esdeveniment.

Teniers fou molt celebrat en el seu dia, i fou una de les forces impulsores de l'Acadèmia de Belles Arts de Brussel·les el 1663, i també de l'Acadèmia de Belles Arts d'Anvers.


Virtual International Authority File

El Virtual International Authority File o VIAF és un registre d'autoritats d'abast internacional, dissenyat per poder accedir als principals fitxers de noms i autors en l'alfabet i la llengua preferits per cada usuari.

Es tracta d'un projecte conjunt de diverses Biblioteques Nacionals i és operat per l'Online Computer Library Center (OCLC). El projecte va ser iniciat per la Biblioteca Nacional d'Alemanya i la Biblioteca del Congrés dels Estats Units. Amb més de vint milions de fitxes (el 2012), és la base de dades creuades del núvol informàtic més important, també per la seva integració amb Viquipèdia.

La finalitat és la d'enllaçar tots els fitxers nacionals d'autoritats (com la base de dades normativa alemanya "Gemeinsame Normdatei (GND)" i d'altres en un únic fitxer mundial d'autoritats en línia. En aquest fitxer, els registres idèntics de diferents dades són enllaçats. Cada registre VIAF té un únic codi estàndard que fa referència als registres originals de cada autoritat. També conté informació addicional sobre les obres escrites sobre aquesta autoritat. Totes les dades són disponibles en línia per a facilitar la recerca i l'intercanvi de dades. Per als autors de l'àmbit de parla català, s'hi incorporen les dades del Catàleg d'autoritats de noms i títols de Catalunya (Càntic).

A la península Ibèrica hi col·laboren la Biblioteca de Catalunya, la Biblioteca Nacional de Portugal i la Biblioteca Nacional d'Espanya.


Bookworm

Bookworm és un videojoc creat per PopCap Games el 2003 on el jugador ha de crear paraules amb lletres adjacents d'un tauler. Quan la paraula és vàlida, aquelles peces desapareixen per deixar caure les adjacents, que d'aquesta manera formen noves combinacions possibles. Com més llarga és la paraula o més peces especials usa (com les peces daurades), més punts s'obtenen. Existeix una modalitat on apareixen peces "en flames" de manera aleatòria que si no s'usen per fer-les desaparèixer acaben cremant el tauler i es perd el nivell. Bookworm està disponible per a Nintendo DS i ordinador i permet jugar formant paraules en anglès.

El títol ve per la paraula anglesa equivalent a "rata de biblioteca", un bookworm ("cuc dels llibres") és algú que llegeix molt o li agraden els llibres. En aquest cas el protagonista del joc és literalment un cuc anomenat Lex que acompanya cada nivell oferint combinacions diferents de lletres. Ha estat considerat un dels millors jocs dels seu gènere per la seva jugabilitat, que permet que persones amb diferents nivells puguin avançar pels nivells.


Volta a Catalunya de 1977

La Volta a Catalunya de 1977 va ser 57a edició de la Volta ciclista a Catalunya. Es disputà en 7 etapes del 7 al 14 de setembre de 1977 amb un total de 1175,9 km. El vencedor final fou el belga Freddy Maertens de l'equip Velda-Flandria-Latina per davant de Johan De Muynck del Brooklyn, i de Joop Zoetemelk del Miko-Mercier-Hutchinson.

La tercera, la quarta i la setena etapes estaves dividides en dos sectors. Hi havia dos contrarellotges individuals, una al Pròleg de Sitges i l'altra al primer sector de la setena l'etapa.

Aquesta edició és recordada pel viatge a Menorca. La quarta etapa, dividida en dos sectors, travessa l'illa amb gran expectació dels seus habitants.

Freddy Maertens va guanyar la "Volta" i també cinc etapes, en un any on també es va emportar la Setmana Catalana i la Volta a Espanya.


Marquesat de Comillas

El Marquesat de Comillas és un títol nobiliari espanyol creat en 1878 pel rei Alfons XII i atorgat a Antonio López y López, originari del municipi càntabre de Comillas.

En 1881 Alfons XII va declarar la Grandesa d'Espanya de Primera Classe a favor del títol. Actualment ja no hi ha diferències entre primera classe o segona classe, sinó que només hi ha una Grandesa d'Espanya


David Lariño Nieto

David Lariño Nieto, Esteiro, Muros, Província de La Corunya, 22 de maig de 1989, és un jugador d'escacs espanyol, que té el títol de Gran Mestre des de 2013.

A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2020, hi tenia un Elo de 2461 punts, cosa que en feia el jugador número 44 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2521 punts, a la llista de maig de 2013 (posició 700 al rànquing mundial).


Voivod

Voivod és un grup de metal canadenc de la Jonquière, Québec, Canadà. El seu estil musical ha canviat diverses vegades durant les seves actuacions des de l'origen del grup a principis de la dècada de 1980. Van començar com un grup de speed metal, Voivod havia afegit una barreja de metal progressiu i thrash metal per crear el seu propi estil de metal.

Des del seu debut gravat en 1984, Voivod ha publicat onze àlbums d'estudi com també un EP, un àlbum en directe, dos compilacions, set demos i un DVD d'un concert. El grup va trobar un gran èxit de masses a finals de la dècada de 1980 amb l'àlbum "Nothingface" (1989), que va ser el primer àlbum de Voivod en entrar a les llistes de la Billboard 200, arribant a la posició 114. L'àlbum d'estudi més recent de Voivod és "Target Earth" de 2013, el primer amb la formació de Snake (vocals), Chewy (guitarra), Blacky (baix) i Away (bateria).


Àlvar Alonso Rosell

Àlvar Alonso Rosell, (Figueres, 13 de setembre de 1992) és un jugador d'escacs català que té el títol de Gran Mestre des de 2013. És el millor jugador d'escacs que hi ha hagut mai a Girona després d'haver aconseguit la tercera norma de Gran Mestre l'octubre del 2012. Fou jugador de la Societat Coral Colon de Sabadell i a partir del gener de 2017 del Club Escacs Gerunda, el seu club d'origen. El seu segon és en Jordi Magem.

A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2020, hi tenia un Elo de 2552 punts, cosa que en feia el jugador número 12 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2559 punts, a la llista de gener de 2019.


Badia dels Taurons

La Badia dels Taurons ("Shark Bay") Situada a la regió de Gascoyne, a l'estat d'Austràlia Occidental a Austràlia. La seva localització, a més de 800 quilòmetres al nord de Perth, es tracta del punt més occidental d'Austràlia. Va ser batejada per William Dampier, un dels primers europeus que va visitar Austràlia, està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de l'any 1991.


Rhinella gallardoi

Rhinella gallardoi és una espècie de gripau de la família dels bufònids. És endèmic del nord-oest de l'Argentina, on viu a altituds d'entre 1.000 i 2.800 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos i herbassars montans. Està amenaçat per la tala d'arbres, la introducció de peixos depredadors i l'alteració dels règims hidrològics. Fou anomenat en honor de l'herpetòleg argentí José María Alfonso Félix Gallardo.


Rhinella jimi

Rhinella jimi és una espècie de gripau de la família Bufonidae endèmica del Brasil. El seu hàbitat inclou boscos secs i humits tropicals o subtropicals, sabanes seques i humides, aiguamolls d'aigua dolça, terra arable, zones de pastures i zones prèviament boscoses ara molt degradades.


Rhinella rubescens

Rhinella rubescens és una espècie de gripau de la família Bufonidae. És endèmica del Brasil. El seu hàbitat natural inclou sabanes humides, zones d'arbustos, rius, aiguamolls d'aigua dolça, zones de pastures, jardins rurals, àrees urbanes i estanys. Està amenaçada d'extinció.


Ateus i creients

Ateos y creyents (Ateus i creients, en català normatiu) és un drama en 3 actes i en vers, original de Ramon Bordas i Estragués, estrenat al teatre Romea de Barcelona, la nit del 19 de gener de 1892. La primera edició va ser impresa a Girona per "Imprenta y Llibrería de Paciá Torres" i la segona a Barcelona per "Tipografia de F. Badía".


Liceistes i «Cruzados»

Liceistas y Cruzados ("Liceistes i «Cruzados»," en català normatiu) és una comèdia en dos actes, en vers i en el "català que ara es parla", original de Serafí Pitarra (pseudònim de Frederic Soler), i d'Enric Carreras (un altre pseudònim del mateix Soler), estrenada al Teatro de Variedades de Barcelona, la nit del 7 d'agost de 1865.

La trama de l'obra recull la rivalitat encesa entre els assidus al Teatre Principal, o de la Santa Creu, –els «cruzados»–, i els del Liceu –o «liceistes»–, tots dos a La Rambla de Barcelona, que representaven opcions més tradicional o bé més moderna i renovadora, respectivament. L'obra mostra així l'agitació i la passió teatral a la Barcelona del , un context en el qual les opcions teatrals de més èxit són les que el mateix Frederic Soler representa. La caracterització dels personatges, d'altra banda, construeix uns tipus pròxims a la Commedia dell'arte que accentuen la comicitat de les situacions, en una paròdia brillant, pròpia del teatre de Pitarra.


Horacio Cartes

Horacio Manuel Cartes Jara (Asunción, 5 de juliol de 1956) és un polític i empresari, actual president de la República del Paraguai, càrrec que va assumir el 15 d'agost de 2013 després de les eleccions de Paraguai de 2013. Horacio Cartes és el propietari del "Grup Cartes", un conglomerat d'aproximadament dues dotzenes d'empreses. També ha estat president del Club Libertad des de l'any 2001.

Cartes exercir el càrrec de director de seleccions de l'Associació Paraguaiana de Futbol, durant les eliminatòries per a la Copa del Món de Futbol de 2010, torneig en què la Selecció de futbol de Paraguai va avançar fins als quarts de final.


Pau de Iam Zapolsk

La Pau de Iam Zapolsk o Treva de Iam Zapolsk va ser un tractat pel qual es va establir una treva de deu anys després del setge a Pskov que va concloure la prolongada Guerra de Livònia de 1558 - 1582 i, en el context més ampli, la sèrie de guerres russo-lituanes del . Es va concloure amb l'ajut del legatus papal Antonio Possevino i va ser signat el 15 de gener de 1582 pel rei de Polònia i Gran Duc de Lituània Esteve Bathory I en nom de la Mancomunitat de Polònia-Lituània i pel tsar Ivan IV de Rússia.

Segons els termes del tractat, Rússia renunciava a tota reclamació sobre Livònia i Pólotsk, però no va concedir cap territori rus central com a Batory. La treva va ser estesa per vint anys el 1600, quan una missió diplomàtica a Moscou liderada per Lew Sapieha va culminar les negociacions amb el tsar Borís Godunov. La treva va acabar quan els polonesos van envair Rússia el 1605.


Protea cynaroides

Protea cynaroides és una espècie botànica de fanerògames de la família de les Proteàcies. La seva inflorescència és la més gran del gènere "Protea". Està molt àmpliament distribuïda al sud-oest i sud de Sud-àfrica, a la regió fynbos.


Telem

Telem (hebreu: תל"ם, acrònim de "Tenuà le-Hithadxut Mamlakhtit" תנועה להתחדשות ממלכתית, Moviment per la Renovació Nacional) fou un partit polític d'Israel creat el 19 de maig de 1981 durant el novè Kenésset per Moshe Dayan i dos ex diputats del Likud. Dayan havia estat elegit membre de la Kenésset per l'Alineació que havia perdut les eleccions per primera vegada en la seva història. Menahem Begin van formar una coalició que inclou al seu partit Likud, el Partit Nacional Religiós, Agudat Israel i Daix. Tanmateix, també va convidar Dayan per servir com a ministre d'Afers Exteriors. Tot i ser un membre de l'Alineació, rival polític de Begin, Dayan va acceptar el càrrec, donant lloc a la seva expulsió del seu propi partit.

Després de la sessió com a diputat independent durant algun temps, Dayan va formar Telem el 1981, juntament amb Yigal Hurvitz i Zalman Shoval, que prèviament havia trencat amb el Likud per formar Rafi - Llista Nacional. El 15 de juny de 1981 se'ls va unir Shafik Asaad, que havia deixat Ahvà (Asaad havia començat la sessió de la Kenésset com a membre de Daix, després es va unir al Moviment Democràtic abans de passar a Ahvà). Quan Dayan va renunciar al seu càrrec com a ministre de Relacions Exteriors el 1979, Hurvitz va esdevenir ministre de Finances.

El partit va obtenir dos escons a les eleccions legislatives d'Israel de 1981, ocupats per Dayan i Mordechai Ben-Porat, i va ser convidat a unir-se a la coalició de govern on Ben-Porat fou ministre sense cartera. Quan Dayan va morir el 16 d'octubre de 1981 va ser reemplaçat per Hurvitz. Tanmateix, el partit patí una escissió quan el 6 de juny de 1983 Ben-Porat va crear el Moviment per la Renovació Social del Sionisme i Hurvitz va reformar Rafi - Llista Nacional, que posteriorment fou rebatejat Ómets.

Un nou partit amb el nom de Telem es va formar per l'exdiputat de Xas Yosef Azran a mitjans de la dècada de 1990 per a participar en les eleccions legislatives d'Israel de 1996. No obstant això, no va poder assolir el llindar electoral i posteriorment va desaparèixer. Un altre partit amb el mateix nom es va formar el 2019.


Cao Xi

Cao Xi (mort el 249 EC) va ser un oficial administratiu que va servir a l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ell era el segon fill de Cao Zhen i el germà menor de Cao Shuang.

Cao Xi era part del clan de Cao Shuang. Coneixent les intencions de Sima Yi d'usurpar el poder, Cao Xi va eliminar el clan per advertir al seu arrogant germà gran d'estar més alerta, però Cao Shuang li va fer cas omís. Després del reeixit colp d'estat de Sima Yi, Cao Xi fou executat, juntament amb la resta del clan de Cao Shuang per traïció.


Fukushima Masanori

Fukushima Masanori (福岛正则, "Fukushima Masanori" 1561-1624) va ser un samurai i dàimio japonès de finals del període Sengoku i començament del període Edo de la història del Japó. Va ser un dels servents de Toyotomi Hideyoshi i va lluitar a la batalla de Shizugatake el 1600, on va ser reconegut com una de les "Set Llances de Shizugatake".


Bloc Iúlia Timoixenko

El Bloc Iúlia Timoixenko (ucraïnès Блок Юлії Тимошенко "Blok Yuliyi Tymoshenko", BYuT) és el nom d'una coalició política d'Ucraïna liderada per Iúlia Timoixenko.


El preu de l'ambició

El preu de l'ambició (títol original: "Rambling Rose") és una pel·lícula del 1991 rodada a Geòrgia (EUA) durant la Gran Depressió dirigida per Martha Coolidge i protagonitzada per Laura Dern, Diane Ladd i Robert Duvall. Ladd i Dern en la vida real són mare i filla, i les dues van ser nominades a l'Oscar per les seves respectives actuacions en aquesta pel·lícula. Calder Willingham va escriure la novel·la original el 1972 i més tard va escriure el guió cinematogràfic per a la pel·lícula.

Ha estat doblada al català.


Medibank International Sydney 2010

El Torneig de Sydney 2010, també anomenat Medibank International Sydney 2010, és un esdeveniment tennístic disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 en categoria masculina i als "Premiers Tournaments" en categoria femenina. Se celebra al NSW Tennis Centre de Sydney, Austràlia, entre el 10 i el 16 de gener del 2010.


Torvaldo e Dorliska

Torvaldo e Dorliska és una opera semiseria en dos actes composta per Gioachino Rossini sobre un llibret italià de Cesare Sterbini, basat en "La Lodoiska" (1796), un llibret de Francesco Gonella per a l'òpera de Simon Mayr. S'estrenà al Teatro Valle de Roma el 26 de desembre de 1815.

"Torvaldo e Dorliska" no va reeixir del tot en el retorn de Rossini al gènere d'òpera de rescat, després de l'aclamada en el mateix gènere, "L'inganno felice" (Venècia, 1812). Per estrany que sembli, el treball del mateix equip va donar com a resultat vuit setmanes més tard l'oferiment al món d"'El barber de Sevilla", l'òpera més famosa del compositor.


Armènia Pròspera

Armènia Pròspera (armeni Բարգավաճ Հայաստանի Կուսակցություն, "Bargavadj Hayastani Kusaktsutyun", BHK) és un partit polític d'Armènia fundat el 2005 per Gagik Tsarukian, un pròsper empresari. Es presentà per primer cop a les eleccions parlamentàries armènies de 2007, on va obtenir 18 escons i el 14,68% dels vots, convertint-se en el segon partit polític més gran de l'Assemblea Nacional Armènia. A les eleccions presidencials armènies de 2008 va donar suport al candidat Serj Sargsian.


Gael García Bernal

Gael García Bernal (Guadalajara, 30 de novembre de 1978) és un actor, director i productor de cinema mexicà.

Gael és fill dels actors José Ángel García i Patricia Bernal. Inicià la seva carrera artística actuant al teatre. Als 11 anys participà en la seva primera telenovel·la, "Teresa", protagonitzada per Salma Hayek; tres anys més tard va tenir el seu primer paper com a protagonista a la telenovel·la "El abuelo y yo" amb Ludwika Paleta i Diego Luna.

Estudià interpretació a la "Central School of Speech and Drama" de Londres. Ha participat en pel·lícules com "El crimen del padre Amaro", "Diarios de motocicleta" o "La mala educación".

Té una relació amb l'actriu argentina Dolores Fonzi; el 8 de gener del 2009 van tenir un fill.


Estany del Bergús

L'Estany del Bergús és un llac que es troba en el terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

El nom «pot provenir del ribagorçà i aranès "bergàs", que designa un aprés, lloc destinat a munyir el bestiar».

El llac, d'origen glacial, està situat a 2.444 metres d'altitud, al mig de Colomers d'Espot. Té 6,3 hectàrees de superfície i 49 metres de fondària màxima. Rep les aportacions dels Estanys Gelats a l'oest, i del rosari d'estanyets que s'estenen al seu nord i ponent; desaigua cap al sud, cap a les Pales d'Estany Redó.


Eleccions legislatives malteses de 1976

Les Eleccions legislatives malteses de 1976 es van celebrar el 18 de setembre de 1976. Va guanyar el Partit Laborista i el seu cap Dom Mintoff fou nomenat primer ministre.


−2

El nombre −2 (menys dos) és un nombre enter negatiu superior a menys tres i inferior de menys u. En la numeració romana és −II. La seva representació binària pot ser -10 o 1111111111110, la representació octal pot ser −2 o 7777776 i l'hexadecimal pot ser −2 o FFFFFE. La seva factorització en nombres primers és 1 × −2 = −2. És l'additiu invers de 2, és a dir, el nombre que, en sumar-li 2, dóna 0.

Ocurrències del menys dos:
* Designa l'any 3 aC.


José Javier Esparza Abaurrea

José Javier Esparza Abaurrea (Pamplona, 20 de juliol de 1970) és un polític espanyol, actual president d'Unió del Poble Navarrès (UPN) i diputat al Parlament de Navarra per la coalició Navarra Suma.


Taller mecánico

Taller mecánico va ser una sèrie de televisió de 20 episodis, emesa entre el 18 de setembre de 1991 i l'11 de març de 1992 per Televisió Espanyola. S'enquadra en el gènere de la comèdia de situació.


Associació de la Restauració d'Osaka

L'Associació de la Restauració d'Osaka (大阪維新の会, "Osaka Ishin no Kai") sovint anomenada com a Partit de la Restauració d'Osaka o en anglés i pel partit com a One Osaka és un partit regionalista de la prefectura d'Osaka, Japó fundat el 2010. El seu partit bessó a nivell nacional és el Nippon Ishin no Kai.


Tōru Hashimoto

Tōru Hashimoto (橋下 徹, "Hashimoto Tōru") és un advocat i polític japonés. va exercir com a 43é governador d'Osaka i 19é alcalde d'Osaka, a més de ser el fundador dels partits Osaka Ishin no Kai i Nippon Ishin no Kai.


Ďaleko je do neba

Ďaleko je do neba (en eslovac "Lluny al cel") és una pel·lícula de Txecoslovàquia del 1972 rodada en eslovac i dirigida per Ján Lacko.


Exèrcit de l'Ebre

L'Exèrcit de l'Ebre va ser una unitat militar de l'Exèrcit Popular de la República que va participar en la Guerra Civil Espanyola. Aquest exèrcit és conegut per haver estat l'encarregat de llançar l'ofensiva de l'Ebre, participant posteriorment en la campanya de Catalunya. Va estar al comandament del coronel Juan Modesto Guilloto León.


Luis Ruiz de Aguirre Urquijo

Luis Ruiz de Aguirre Urquijo (Barakaldo, 18 de novembre de 1908 - Sant Sebastià, 26 de juliol de 1989) conegut literàriament com a "Sancho de Beurko" va ser un polític espanyol, militant d'Acció Nacionalista Basca (ANV), Comissari General de l'Eusko Gudarostea i historiador dels esdeveniments bèl·lics dels quals havia estat protagonista.


Kuurne-Brussel·les-Kuurne 2019

La Kuurne-Brussel·les-Kuurne 2019 va ser la 71a edició de la Kuurne-Brussel·les-Kuurne. Es disputà el 3 de març sobre un recorregut de 201,1 km amb sortida i arribada a Kuurne.

El vencedor final fou el luxemburguès Bob Jungels (Deceuninck-Quick Step) que s'imposà en solitari a Owain Doull (Team SKY) i Niki Terpstra (Direct Énergie), segon i tercer respectivament.


Juan Ángel Napout Barreto

Juan Ángel Napout Barreto (Asunción, 13 de maig de 1958) és un empresari i dirigent esportiu paraguaià. Va ser president del Club Cerro Porteño, de l'Associació Paraguaiana de Futbol (APF) i de la Confederació Sud-americana de Futbol (CONMEBOL). Durant uns mesos també va ostentar la vicepresidència de la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA).

El desembre de 2015, Napout va ser detingut a Zuric (Suïssa) acusat de corrupció pel Departament de Justícia dels Estats Units en el denominat Cas Fifagate. Va ser extradit als EUA i va quedar en llibertat sota fiança de vint milions de dòlars i arrest domiciliari a l'espera de judici. L'agost de 2018 va ser declarat culpable de frau i crim organitzat i va ser condemnat per la justícia nord-americana a nou anys de presó.


La Brújula

La Brújula és un programa de ràdio de l'emissora espanyola Onda Cero, presentat i dirigit per Juan Ramón Lucas. És el tercer espai en audiència en la franja nocturna, retransmetent-se entre les 20 i les 23.30 hores, temps que dedica a una anàlisi de l'actualitat, l'esport (20.30 a 21.00 amb "La Brújula del Deporte"), l'economia (amb l'espai denominat "La Brújulaa de la Economía") i el debat polític.


A Visit to the Seaside

A Visit to the Seaside (1908) va ser la primera pel·lícula filmada amb èxit amb el Kinemacolor. Amb una duració de 8 minuts la pel·lícula va ser dirigida per George Albert Smith. La pel·lícula filmada a Brighton, mostrava com persones feien activitats diàries. Té una alta importància històrica,  ja que el Kinemacolor més tard influí i fou reemplaçat per el Technicolor. El Kinemacolor va ser utilitzat de 1916 a 1952.


(3688) Navaho

(3688) Navaho és un asteroide pertanyent al cinturó exterior d'asteroides descobert per Edward L. G. Bowell el 30 de març de 1981 des de l'Estació Anderson Mesa, a Flagstaff, Estats Units.


(467061) 2016 DJ13

(467061) 2016 DJ13 és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides, descobert el 15 de gener de 2005 per l'equip Spacewatch des de l'Observatori Nacional de Kitt Peak (Arizona, Estats Units).


Frankenstein de Mary Shelley

Frankenstein de Mary Shelley ("Mary Shelley's Frankenstein" en el seu títol original en anglès) és una pel·lícula de l'any 1994 dirigida per Kenneth Branagh i protagonitzada per Robert De Niro, Kenneth Branagh i Helena Bonham Carter, la qual fou emesa a TV3 per primera vegada el 27 de novembre del 2003.


Airbus A330neo

LAirbus A330neo és un avió de passatgers de fuselatge ample desenvolupat per Airbus a partir de l'Airbus A330 original (designat A330ceo). Els propietaris de l'actual A330 demanaren una versió nova de l'aeronau que tingués motors moderns com els que s'havien desenvolupat per al Boeing 787. Fou presentat el 14 de juliol del 2014 al Saló Aeronàutic de Farnborough amb la promesa d'una eficiència de combustible per seient un 14% més alta. El Rolls-Royce Trent 7000, un motor més gran, serà l'única opció de planta motriu. TAP Air Portugal fou l'operador de llançament de l'A330neo.


Paisaje con figuras

Paisaje con figuras va ser una sèrie de televisió produïda per RTVE dirigida per Mario Camus, amb guions de l'escriptor Antonio Gala. Cadascun dels episodis estava dedicat a un personatge històric espanyol, una figura representativa «en el moment cim de la seva vida», en el paisatge on va succeir.

Es va començar a emetre al febrer de 1976 es va veure suspesa la seva emissió temporalment per ordre del llavors president del govern, Carlos Arias Navarro, a causa de la polèmica que va suscitar un parenostre recitat en basc en el capítol dedicat a Juan Sebastián Elcano. Al novembre del mateix any es va reprendre la seva emissió en Televisió Espanyola.

En 1984 Gal·la va finalitzar els últims guions de la sèrie, la segona temporada de la que s'havia signat cinc anys abans.
La sèrie, llavors completa, es va reposar aquest mateix any i en 1985 l'editorial Espasa-Calpe va publicar els guions originals de la sèrie en la seva col·lecció "Seleccions Austral", reunint un total de 39 personatges dividits en dos volums, amb pròleg de Pedro Laín Entralgo.


Nicolas Kiefer

Nicolas Kiefer (; Holzminden, Alemanya Occidental, 5 de juliol de 1977), és un extennista alemany. Va arribar a les semifinals de l'Obert d'Austràlia de 2006 i va guanyar una medalla d'argent en dobles masculins amb Rainer Schüttler a les olimpíades de 2004 a Atenes. El seu lloc més alt al rànquing individual va ser el número 4, aconseguit el gener de 2000.


Concepción Andreu Rodríguez

Concepción Andreu Rodríguez (Calahorra, La Rioja, 10 març de 1967) és una enòloga i política espanyola, presidenta de la Rioja, diputada pel PSOE al Parlament de la Rioja des de 2011 i portaveu d'aquest des 2015 fins 2019. Des 2017 forma part de l'Executiva Federal del PSOE com a secretària de Món Rural.


Jon Barberena Ibarra

Jon Barberena Ibarra (Elizondo, Navarra, 1979 – 12 de setembre de 2019) va ser un escriptor i bertsolari. S'havia diplomat en ensenyament esportiu, llicenciat en antropologia cultural i social i havia fet un postgrau de l'Escola d'Escriptors de la UNED de Bergara i treballava de professor de basc.


Alain Bainée

Alain Bainée (França, 1959) és un director artístic de cinema francès establert a Espanya, guanyador d'un Goya a la millor direcció artística i d'un Premi Gaudí.

Estudià arquitectura, i a començament de la dècada del 1990 es va establir a Espanya, on es va dedicar al cinema. El 1993 fou director artístic per a Pedro Almodóvar a "Kika", amb la que fou nominat al Goya a la millor direcció artística per primer cop. El 2012 guanyaria el Goya a la millor direcció artística "Blancaneu" de Pablo Berger. Fou nominat novament per "Ningú no vol la nit" (2015) i "Abracadabra" (2017). També va guanyar el Premi Gaudí a la direcció artística per "Transsiberian" (2008) i "Blancaneu" (2012).


La fada de les cols

La fada de les cols ("La Fée aux Choux)" és un curtmetratge mut francès dirigit per la cineasta Alice Guy-Blaché. Va ser estrenada al 31 de Març de 1896, i la seva duració és de tan sols 1 minut. La seva història està inspirada en un conte tradicional francès del segle XIX que explica que els nens venen de les cols les nenes de les roses. És considerat el primer film amb un argument de la història del cinema, a més de ser la primera pel·lícula dirigida per una dona. També és considerada la primera pel·lícula de ficció que tracta la maternitat amb un caràcter molt feminista i reivindicant la centralitat de la dona.


Poligamia

Poligamia és el segon àlbum d'estudi de la banda espanyola Los Piratas. Es va publicar l'any 1995 per la Warner Music Group i va comptar amb la producció de Juan Luis Giménez, membre de Presuntos Implicados. Es va enregistrar en els estudis Studio Du Manoir de Lon, i AC Estudios de València.

El disc va representar un punt d'inflexió per la banda a nivell comercial, especialment gràcies al tema «"Promesas que no valen nada"» perquè va esdevenir l'himne més important de la banda. Van demostrar una clara evolució en el so tot i que encara era un treball irregular, i malgrat ser el disc més "rocker" i contundent, van començar a introduir "samples" en les cançons.

Van comptar amb la col·laboració de Mikel Erentxun i Diego Vasallo, membres de Duncan Dhu, en el senzill «"Tu perro guardián"», i van versionar el tema «"Dime que me quieres"», original de Tequila.


Socialisme Mediterrani

El Socialisme Mediterrani o Socialisme del sud d'Europa va ser el nom que es donà a una visió del socialisme apareguda després de Maig del 68 i adaptada al context de l'Europa Mediterrània. És un concepte anàleg al de Socialisme Nòrdic o Escandinau, si bé el Socialisme Mediterrani es diferencia de la resta de socialismes de l'Europa Occidental en que als països del sud la influència del comunisme era major, i per tant, els partits socialistes havien de col·laborar, o fins i tot en alguns casos, tenien menys suports que els partits eurocomunistes. Un dels primers actes definitoris dels socialistes mediterranis fou el Congrés d'Épinay del 1971, on el renovat PSF s'alinearia amb el PCF i els republicans amb un programa comú d'esquerra.

Els partits socialistes de Grècia, Portugal, Espanya, Itàlia i França tenien contextos ben diferents, per la qual cosa el Socialisme Mediterrani mai no tingué una política cohesionada, si bé es van voler ubicar en una postura intermèdia entre el socialisme europeu i el comunisme soviètic. En la proposta inicial, els socialistes estaven oberts a ajuntar-se amb els comunistes per a governar, i reivindicaven tradicions de l'esquerra com la llibertària.

Hi hagué un sector més esquerrà, proper al tercermundisme, que representats pel PSP i la FPS va formar part de la Conferència Socialista del Mediterrani, juntament amb el Socialisme Àrab. Amb la integració dels diferents partits al PSOE, "Esquerra Socialista" representaria esta tradició més esquerrana, si bé arran del referèndum de l'OTAN i la integració a la Unió Europea, el PSOE es desmarcaria de les postures dels no-alineats.

Durant la dècada dels 1980, diferents partits socialistes governarien a tots els països del sud d'Europa, amb programes moderats i allunyats de la socialdemocràcia, la qual cosa va ser considerada decebedora per a part de la seua base social, considerant-se que als anys 80 el socialisme mediterrani entra en una crisi d'identitat.


Primer Acto

Primer acto és una revista especialitzada dedicada al teatre fundada en el 1957 per José Monleón. Al llarg de més de mig segle ha estat una valuosa base de discussió per a la cultura, tant espanyola com llatinoamericana, i constituït una reflexió crítica entorn del fenomen teatral. Sempre atenta al discurs de la Història, pot considerar-se com un dels millors testimoniatges de l'estudi i l'anàlisi que l'ésser humà, a través del teatre i la seva expressió, ha exposat com a acte estètic i com a resposta social.

Des dels seus inicis cada número ha inclòs el text íntegre d'una obra inèdita i significativa, complementat amb crítiques i notes sobre l'autor, el text i la posada en escena, amb equilibrat estil editorial. El 2004 es va publicar un DVD amb els tres-cents primers números (sense els textos teatrals), editat pel Ministeri de Cultura d'Espanya, el Centre de Documentació Teatral i la pròpia revista "Primer Acto" i recollint, per tant, els materials elaborats entre 1957 i 2003.


Xavier Ginard Torres

Xavier Ginard Torres (Artà, 11 d'octubre de 1986), més conegut com a Xavi Ginard, és un futbolista mallorquí que ocupa la posició de porter. Format a les categories inferiors del Futbol Club Barcelona i del Club Esportiu Manacor, va militar a diversos clubs mallorquins de la Tercera Divisió i va jugar a Segona B amb l'Atlètic Balears, on va estar a punt d'ascendir a Segona A. El 2014 va emprendre una nova etapa a Grècia, on es va estar dues temporades, per tornar per jugar a la UE Olot i, el 2019, tornar a l'illa amb l'Atlètic Balears, on milita actualment.


Samuel Shashoua

Samuel Shashoua (Chelsea, Londres, 13 de maig de 1999) és un futbolista anglès que ocupa la posició d'extrem. Tot i que nascut al barri de Chelsea, és format a les categories inferiors del Tottenham (on va arribar amb deu anys). El 2018 va sortir cedit a l'Atlètic Balears, de Segona B, i després d'una bona temporada sortí lliure per signar amb el CD Tenerife, de Segona A. No obstant això, una lesió li impedí de començar la temporada 2019/20, i el gener de 2020 va partir cedit altra vegada a l'Atlètic Balears, club en el qual milita actualment. Pel que fa a l'estil de joc, és un extrem ràpid i desequilibrant, incisiu a l'u contra u, amb capacitat golejadora i sobretot d'assistent.

No va arribar a debutar mai amb el primer equip del Tottenham, però hi va anar convocat en el Leicester - Tottenham corresponent a la 37ª jornada de la Premier League 2016-17, que acabà amb 1-6.

Pel que fa a la selecció nacional, ha estat internacional sub-17 per Anglaterra, amb la qual ha disputat set partits i anotat dos gols a l'Europeu sub-17 de 2016 i la seva fase de classificació; i també ha estat internacional sub-18 per Anglaterra, amb la qual ha disputat amistosos.

Compta amb la doble nacionalitat veneçolana, atès que és fill de pare anglès i de mare veneçolana. És per això que té el castellà com a llengua habitual, i per aquest motiu va optar per emprendre la carrera professional a l'estat espanyol. Ha declarat que els seus referents futbolístics són Andrés Iniesta i Philippe Coutinho.


Drin Negre

El Drin Negre (en albanès "Drini i Zi"; en macedoni Црн Дрим, "Crn Drim") és un riu d'Albània i de Macedònia del Nord que flueix des del llac d'Ohrid, a Struga. En els 50 km aproximats des del seu naixement al llac creua la frontera amb Albània, a l'oest de Debar, i es fon amb el Drin Blanc a Kukës per formar el Drin, que desemboca al mar Adriàtic. Ocupa la major part de la frontera est d'Albània. Aquesta part d'Albània està basada en l'agricultura, i s'hi cultiven blat de moro i d'ordi. També hi ha gent que treballa a la pesca del salmó que ha pujat pel riu.


Qutayba ibn Múslim

Abu-Hafs Qutayba ibn Múslim ibn Abi-Sàlih Múslim ibn Amr al-Bahilí, més conegut simplement com a Qutayba ibn Múslim —en àrab قتيبة بن مسلم, "Qutayba ibn Muslim"— (669-715) fou un general àrab al servei del califat omeia.


Peter Pears

Peter Pears (Farnham, Surrey, 22 de juny de 1910 - Aldeburgh, Suffolk, 3 d'abril de 1986) fou un tenor del Regne Unit.

Entre 1923 i 1928, estudià en el Lancing College i, de 1933 a 1934, en el Royal College of Music de Londres. El 1928, fou nomenat organista del Hertfold College d'Oxford. El 1936, fou membre del cor de la BBC i conegué en Benjamin Britten, amb el qual va mantenir una relació de parella al llarg de la seva vida.

Durant els anys quaranta, assolí els primers èxits: unes representacions de "Els contes de Hoffmann" en l'Strand Theatre el 1942. L'any següent, ingressà en la companyia del Sadler's Wells, en la qual interpreta papers mozartians, com el de Tamino de "La flauta màgica" o el Ferrando de "Così fan tutte" i també altres repertoris, des del duc de Màntua del "Rigoletto" al Rodolfo de "La bohème".

Durant aquest període, començà a estrenar obres escrites per Benjamin Britten, destacant entre elles l'òpera "Peter Grimes" el 1945. Pensant en ell, Britten va escriure molts papers protagonistes de les seves òperes com "The Rape of Lucretia" (1946), "Albert Herring" (1947), "Billy Budd" (1951), "The Turn of the Screw" (1954) i moltes d'altres.

També estrenà partitures d'altres compositors de la seva època, com William Walton o Witold Lutoslawski, a més de ser un reconegut intèrpret en el camp del "lied". Una tardana retirada restà brillantor a les seves interpretacions dels últims anys. Enregistrà tots els rols de les òperes de Britten, en les quals s'hi pot apreciar una expressivitat infreqüent i una vocalitat flexible i clara. El 1978, fou nomenat cavaller de l'Imperi Britànic.

En una antiga fàbrica de malta per l'elaboració de la cervesa d'Aldeburgh, en Pears i l'escriptor amic seu Eric Crozier, varen fundar l'any 1948 el Festival d'Aldeburgh, amb les seves botigues i galeries d'art i la sala de concerts.

Pears morí a Aldeburg i fou enterrat al costat del company de tota la vida, Benjamin Britten, i també a prop de la d'Imogen Holst, un amic molt proper.


Tractat de Nystad

Tractat de Nystad és el nom que rep l'acord de pau signat per Suècia i Rússia el 30 d'agost - 10 de setembre - de 1721 a Nystad, nom suec de la localitat finlandesa d'Uusikaupunki. La pau que va posar fi a la Gran Guerra del Nord, entre l'Imperi Suec i l'Imperi Rus. Suècia va cedir parts de Vyborg, el Comtat Kexholms i Íngria, Estònia (amb les illes Saaremaa i Hiiumaa) i Livònia a Rússia. Rússia es reservava el dret a fer de mitjancera entre Suècia i Polònia en les futures negociacions. Això no va ser així, i ambdós països no van signar la pau oficial fins a 1732 amb la Declaració de Polònia.

Fou una de les fites que van evidenciar la pèrdua de l'hegemonia sueca al Bàltic en favor de Rússia.


Aeroport Internacional El Dorado

LAeroport Internacional El Dorado (en castellà: "Aeropuerto Internacional El Dorado") és el més important i més gran aeroport de Colòmbia. Es troba localitzat a 15 quilòmetres a l'occident del centre de Bogotà, enmig de les localitats de Fontibón i Engativá. Opera tant vols nacionals com internacionals principalment a Amèrica del Sud, Amèrica del Nord i Europa. L'edifici aeroportuari ocupa una àrea aproximada de 690 hectàrees.

És l'aeroport amb major tràfic de passatgers de l'Amèrica del Sud amb 15 milions de passatgers anuals, amb unes xifres per davant de l'Aeroport Internacional de São Paulo-Guarulhos.

L'aeroport va rebre el seu nom el 1959 en memòria de la famosa llegenda de El Dorado a causa de la qual els conqueridors europeus van buscar sense èxit, en les seves expedicions en el continent americà, una "ciutat daurada". La història de Bogotà i del país en general està estretament enllaçada amb aquella llegenda, ja que a prop a l'actual ciutat està situada la Llacuna de Guatavita, el lloc on se celebrava un ritu descrit en la famosa llegenda.


SN 1979C

SN 1979C va ser una supernova a uns 52,5 megaanys-llum de distància a Messier 100, una galàxia espiral de la constel·lació de Cabellera de Berenice. El novembre del 2010 la NASA va anunciar que s'havia detectat un forat negre a les restes de l'explosió de supernova. Aquest és el més jove descobert fins ara, i, com que està relativament a prop de la Terra, s'espera que pugui servir per estudiar els forats negres millor des del seu naixement.


Georg von Frundsberg

Georg von Frundsberg (Mindelheim, 24 de setembre de 1473 - 20 d'agost de 1528) va ser un noble del sud d'Alemanya i líder Lansquenet al servei de la dinastia dels Habsburg del Sacre Imperi Romanogermànic.

Era fill d'Ulrich von Frundsberg i la seva dona Barbara von Rechberg, i descendent d'una línia de cavallers tirolesos del sud que es van establir a la Suàbia Superior.

Va combatre per l'emperador Maximilià I d'Habsburg contra els suïssos durant la Guerra de Suàbia de 1499. En aquest mateix any va ser enviat amb més tropes imperials en suport de Lluís Sforza, Duc de Milà, contra els francesos. Encara al servei de Maximilià, va prendre part en la guerra de successió al ducat de Baviera-Landshut, on va lluitar contra els Comtes electors Philipp i Ruprecht. Es va distingir durant la batalla de Ratisbona, guanyant-se la investidura com a cavaller de mans del mateix Maximilià. Posteriorment va combatre a Holanda.

Convençut que era necessari un cos nadiu d'infanteria preparada i ben entrenada, Frundsberg assessorar Maximilià en la creació dels anomenats "Landsknecht" (Lansquenets). Un any més tard, va ser nomenat comandant d'aquest cos en els Països Baixos Espanyols. D'ara endavant, Frundsberg va portar una vida de guerra ininterrompuda, en campanya per l'Imperi i la dinastia dels Habsburg. En 1509, Frundsberg va ser nomenat "Màxim Capità de Camp" del Regiment Lansquenet (força d'ocupació) i va participar en la Lliga de Cambrai contra la República de Venècia, guanyant fama per a ell i els seus homes després de defensar la ciutat de Verona davant nombrosos atacs venecians.

Després d'una breu visita a Alemanya, va tornar a Itàlia, on es va cobrir de glòria entre 1513 i 1514, gràcies a les seves empreses contra Venècia i França. En signar la pau, va tornar a Alemanya, on, al comandament de la infanteria de la Lliga de Suàbia, va donar suport al cop per destronar Ulric VI de Württemberg del seu ducat a 1519.

A la Dieta de Worms (1521), va arengar a Martí Luter, i durant la Guerra d'Itàlia de 1521–26, Frundsberg col·laborar en el pas de l'Exèrcit Imperial a la Picardia. Quan el rei Francesc I de França va aparèixer en el camp de batalla amb una força de 40.000 homes aproximadament, la sàvia retirada de l'emperador Carles V va salvar la seva existència. Frundsberg qualificar la retirada de Valenciennes com "la més afortunada i apropiada mesura de tota la guerra". Quan va acabar la campanya francesa de 1522, Frundsberg es va retirar al comandament dels lansquenets. De nou va liderar la marxa l'abril de 6000 homes a través dels Alps, creuant camins coberts de neu fins a la fortalesa de Bicocca, prop de Milà.

Durant la Batalla de Bicoca, va dirigir personalment les seves tropes, lluitant a peu contra els capitans suïssos. La victòria imperial va permetre recuperar les terres del vell Gabinet Parlamentari real de Gènova i Milà, posant la major part de Llombardia sota la influència de Carles V. En 1525, després d'un breu alt en Mindelheim com "un màxim de Capità de Camp" de tota la Nació Alemanya (consistent en 12.000 homes i vint-estendards), Frundsberg va tornar al nord d'Itàlia per alleujar Pavia i salvar el Ducat de Milà. Tot i comptar només amb 6.000 homes més, dels quals diversos eren espanyols, batent contra un enemic que li doblava en nombre, Frundsberg va aconseguir la seva victòria més renom a la Batalla de Pavia, coronada amb la captura del rei francès.

Només un any més tard, quan es va reprendre la guerra d'Itàlia el 1526, Frundsberg va rebre una petició d'ajuda procedent de l'Exèrcit Imperial a Llombardia. Tot i tractar-se d'una quantitat insuficient, va rebre 36.000 tàlers alemanys per organitzar el nou exèrcit. Durant l'ocupació de Mindelheim, Frundsberg va rebre un préstec, va vendre els suports de la seva taula de plata i les joies de la seva dona per adquirir els fons restants necessaris per reclutar un exèrcit. En menys de tres setmanes, va organitzar a més de 12.000 homes i va creuar els Alps en ple novembre. Es va unir a Carles III de Borbó al costat de Piacenza i va marxar en direcció a Roma. Dirigia un exèrcit d'uns 18.000 homes, que comprenien molts luterans (entre ells ell mateix), gent per qui el Papa era el mateix Anticrist. No obstant això, poc abans d'arribar a la Ciutat Eterna, les tropes es van amotinar per l'endarreriment de les pagues, cosa que va fer que Frundsberg fos incapaç de restaurar l'ordre. Els amotinats es van dirigir llavors a Roma i la van prendre a l'assalt, sotmetent durant setmanes a un terrible Saqueig de Roma). Aquest assumpte va sacsejar el vell comandant fins al punt que va patir un cop dur del qual va ser incapaç de recuperar-se. Frundsberg es va traslladar a Alemanya després d'una llarga estada en hospitals italians.

Turmentat per la situació dels seus "estimats fills" mercenaris, la pèrdua dels seus béns i la mort d'un dels seus fills, Frundsberg va morir al seu castell de Mindelheim. Va ser considerat un soldat capaç i cortès, i un fidel servidor de la dinastia dels Habsburg fins al dia de la seva mort. El seu fill Caspar (1500-1536) i el seu nét Georg (! 1586) es van convertir ambdós en distingits soldats. A la mort d'aquest últim, es va extingir la línia familiar.

Durant la Segona Guerra Mundial, la 10a Divisió Panzer SS Frundsberg de les Waffen-SS portava el nom de "Frundsberg ".


Fletxa Valona 2010

La Fletxa Valona 2010 es va disputar el dimecres 21 d'abril de 2010, entre Charleroi i Huy, sobre un recorregut de 198 kilòmetres. Aquesta fou la 74a edició de la Fletxa Valona i fou guanyada per l'australià Cadel Evans, vigent campió del món. Amb la segona posició final, el català Joaquim Rodríguez passa a encapçalar la classificació mundial de ciclisme.


Sweet Child O' Mine

Sweet Child O' Mine és una balada del grup estatunidenc de hard rock Guns N' Roses, el tercer "single" d"'Appetite for Destruction", el seu àlbum debut. Va ser publicada el 18 d'agost de 1988. Aquesta cançó va ser el primer tema de Guns N' Roses en arribar al Billboard Hot 100, durant dues setmanes l'estiu de 1988.


Pere Saplana

Pere Saplana (?, ) va ser un frare de l'ordre dels Orde dels Predicadors resident de Barcelona que destaca per la seva traducció al català "De consolatione philosophiae" de Boeci. Va fer una primera versió de la seva traducció de l'obra en llatí probablement entre 1358 i 1362, que anys més tard seria acurada per Antoni Ginebreda. La traducció original del frare Saplana, dirigida a l'infant Jaume de Mallorca no es conserva, tot i que, si que es conserva alguns fragments d'un manuscrit, actualment desaparegut, que Jaume Villanueva i Astengo va copiar de l'original durant el .