Six Feet Under

Six Feet Under (literalment en català "A sis peus sota terra") és una sèrie de televisió estatunidenca sobre una família que regenta una empresa funerària. La sèrie completa consta de 63 episodis d'uns 55 minuts cada un, agrupats en cinc temporades. Va ser creada per Alan Ball i emesa originalment entre el 3 de juliol de 2001 i el 21 d'agost de 2005 a la cadena HBO. La revista Cinemanía la va nomenar la número 3 en la seva llista de les 50 millors sèries de televisió del Segle XXI.


Torino Esposizioni

El Torino Esposizioni és un complex situat a la ciutat de Torí (Itàlia) destinat a la realització de fires d'exposició i que fou dissenyat per l'arquietecte Pier Luigi Nervi l'any 1949.

Durant la realització dels Jocs Olímpics d'hivern de 2006 celebrats a Torí s'adaptà per esdevenir la seu de la competició d'hoquei sobre gel, juntament amb el Torino Palasport Olimpico. Amb les reformes realitzades assolí una capacitat de 4.320 espectadors.

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Back in Black

Back in Black és un àlbum d'estudi de la banda australiana de "hard rock" AC/DC llançat el 1980.

En aquest disc figura per primera vegada Brian Johnson com a vocalista, qui va substituir Bon Scott després de la seva tràgica mort. Les vendes internacionals del disc són de més de 50 milions de còpies, vendes que el van convertir en el segon àlbum més venut de la història després "Thriller" de Michael Jackson. L'àlbum està dedicat a Bon Scott. La portada del disc (el logo d'AC/DC sobre un fons negre) era un clar homenatge al recent mort Bon Scott.


In Rainbows

In Rainbows és el setè àlbum d'estudi de la banda britànica Radiohead. Fou publicat el 10 d'octubre de 2007 digitalment des del web propi del grup, de forma que els usuaris podien escollir el preu a pagar pel CD. Fou el primer treball que Radiohead va llançar un cop finalitzat el seu contracte amb la discogràfica EMI.

Durant més de dos anys van estar treballant en la composició d'aquest àlbum i amb la producció de Mark Stent i Nigel Godrich. Entremig de les gravacions van anar de gira per Europa i Amèrica del Nord durant uns tres mesos a mitjans de 2006. "In Rainbows" va entrar a la posició més alta de les llistes britànica i estatunidenca a l'octubre de 2008. Es van vendre més de tres milions de còpies arreu del món en formats físic i digital. A més també fou guardonat amb els premis Grammy al millor àlbum de música alternativa i millor llançament d'edició limitada.


Donkey Kong

Donkey Kong és un joc de màquina recreativa creat per Nintendo l'any 1981. És un primitiu joc del gènere plataformes que se centra a controlar el personatge sobre una sèrie de plataformes mentre evita obstacles. La història no és molt complexa, però funciona per a l'època. El joc consisteix en el fet que Mario (al joc, Jumpman) ha de rescatar una dama a qui un enorme mico, anomenat Donkey Kong, té capturada. Aquests dos personatges van esdevenir dos dels personatges de Nintendo més famosos.

Aquest joc va ser l'últim esforç de la companyia japonesa per penetrar amb èxit al mercat Nord-americà. Hiroshi Yamauchi, el president de Nintendo, va assignar el disseny del joc a Shigeru Miyamoto. Basant-se aquest en múltiples inspiracions, incloent Popeye i King Kong", Miyamoto va crear els escenaris i va dissenyar el joc amb el cap de sistemes de Nintendo, Gunpei Yokoi. Aquests dos homes van crear uns nous gràfics usant tècniques de caracterització, fins i tot escenes entre nivells per fer avançar la història del joc, integrant-la en el mateix.

Malgrat els dubtes que van sorgir per part de membres de Nintendo a Amèrica, Donkey Kong va ser un gran èxit a Amèrica del Nord i al Japó. Nintendo va autoritzar a Coleco perquè fes les versions domèstiques en diverses plataformes. Altres companyies es van limitar a fer jocs amb el mateix esquema per evitar pagar a Nintendo per la seva idea.

Els personatges creats per Miyamoto apareixien en múltiples llocs, com a caixes de cereals i dibuixos animats. Universal City Studios va denunciar a Nintendo al·legant que "Donkey Kong" violava els drets d'autor de "King Kong", però tal demanda no va prosperar.

L' èxit d'aquest joc va posar a Nintendo en una posició privilegiada per dominar el mercat dels videojocs durant la dècada dels 80 i principis dels 90


Elisenda Albertí i Casas

Elisenda Albertí i Casas (Barcelona, 25 de març de 1960) és una editora, escriptora i política catalana, neta de Josep Maria Casas de Muller, i diputada al parlament de Catalunya en la VII legislatura.

El 1997, en morir el seu pare, Santiago Albertí, es feu càrrec del segell editorial que ell havia fundat el 1954 i en el qual havia treballat des de 1987. Després d'una llarga etapa d'actualització del fons editorial, l'any 2004 inicià la col·lecció "Orígens" amb la publicació de nous títols. És membre de l'Associació d'Editors en Llengua Catalana.

Pel que fa a la seva trajectòria política, va començar formant part de la campanya "Xirinacs al Senat "en les primeres eleccions postfranquistes de 1977". "L'any següent participa activament a la campanya "No a la Constitució espanyola". També és en aquesta època que va formar part de l'Associació de Familiars i Amics dels Presos Polítics i va participar en la campanya "Volem l'amnistia"." "Va militar al Bloc d'Esquerra d'Alliberament Nacional fins a la seva dissolució (1982), a la Crida i el 1992 s'afilià a Esquerra Republicana de Catalunya. En aquest partit ha ocupat diversos càrrecs a la secció local del partit a l'Eixample. L'any 2000 va entrar a formar part de la Permanent de la Federació de Barcelona com a secretària d'Imatge i Comunicació i el novembre de 2004 va entrar al Parlament de Catalunya com a diputada, en substitució de Josep Huguet, que va deixar l'escó en ser nomenat conseller, responsabilitat que va desenvolupar durant una legislatura.


Dicksonia

Dicksonia és un gènere de falguera de port arborescent semblant a una palmera, de la família de les Dicksoniàcies. Fou descrita per Charles Louis L'Héritier de Brutelle l'any 1788. El nombre honora al botànic James Dickson.

El gènere inclou entre 20 a 25 espècies, distribuïdes de Mèxic a Uruguai i Xile, Santa Helena, Nova Zelanda, Austràlia, Indonèsia, Nova Guinea i Filipines. Nova Guinea, amb cinc espècies, té el major nombre.

Té un rizoma gruixut, que pot assolir uns 60 cm de diàmetre, i una tija vertical, de fins a 10 m d'alçada, coberta de fibres de color bru ataronjat; les fulles (frondes) poden mesurar fins a 2 m, són arquejades i profundament dividides i surten formant una roseta al capdamunt de la tija.

És una espècie molt apreciada com a planta ornamental pel seu port característic i la textura de les seves fulles.

És cultivada a l'aire lliure en jardins temperats litorals, mentre que en zones més fredes només pot viure a l'interior.


Kaya Scodelario

Kaya Scodelario (Paddington, Londres, 13 de març de 1992) és una actriu i model anglesa, filla de pare anglès i mare brasilera. És principalment coneguda pel seu paper a la sèrie de televisió britànica "Skins", on interpretava a l'adolescent Effy Stonem.


Estació de Sallagosa

LEstació de Sallagosa (oficialment en francès "Saillagouse") és una estació de ferrocarril de la línia del Tren Groc, situada a la població de Sallagosa, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.

Està situada a poca distància de l'extrem occidental del nucli urbà de Sallagosa, a la carretera de Ro.

En aquesta estació, el Tren Groc, procedent de l'Estació d'Er i amb destí a l'Estació de Font-romeu, Odelló i Vià, inicia a 1.301,9 m alt el tram de pujada des de la plana de la Cerdanya cap al Coll de la Perxa, prop del qual, a l'Estació de Bolquera. El recorregut del Tren groc assoleix el seu punt de màxima altitud, a 1.592,78 m alt. Es tracta de la línia de tren europeu sense cremallera més alta.


Volta a Espanya de 1935

La Volta a Espanya de 1935 fou la 1a edició de la Volta a Espanya i es disputà entre el 29 d'abril i el 15 de maig de 1935, amb un recorregut de 3.425 km dividits en 14 etapes amb inici i final a Madrid.

La cursa fou organitzada pel diari "Informaciones", prenent la sortida 50 corredors, 32 d'ells espanyols. Sols 29 ciclistes aconseguiren acabar la cursa.

El vencedor final fou el belga Gustaaf Deloor, que s'imposà al català Marià Cañardo. El líder de la classificació general s'identificava amb una mallot taronja que el diferenciava de la resta del gran grup. Antoine Dignef fou el primer vencedor d'una etapa de la Vuelta, mentre el valencià Antoni Escuriet fou el primer espanyol a aconseguir-ho.


De historia plantarum

La Història de les plantes (més coneguda pel seu títol llatí De historia plantarum) és una de les obres més importants escrites per Teofrast (371-286 aC) respecte a les plantes essent una veritable enciclopèdia botànica i una de les contribucions més destacades de la Botànica a l'Antiguitat i el període medieval. Aquesta obra va servir de referència per la botànica durant segles, i va tenir un posterior desenvolupament cap a l'any 1200 per Giovanni Bodeo da Stapelio, qui afegí comentaris i dibuixos.

En aquesta obra Teofrast classifica 480 plantes, desenvolupa la terminologia científica per descriure estructures biològiques, distingeix entre òrgans interns i teixits externs de les plantes, i dona la primera explicació clara de la reproducció sexual de les plantes, incloent com es pol·linitza a mà la palmera datilera.

En el sistema de Teofrast les plantes es classifiquen d'acord amb la seva manera de reproducció, la seva distribució, l'hàbit de creixement i les seves aplicacions pràctiques (alimentàries, medicinals, etc.).


Tróodos

El Tróodos (en grec: Τρόοδος) és el principal sistema muntanyós de Xipre, situat al centre de l'illa. El cim culminant n'és l'Olimp, amb 1.952 metres.

El massís del Tróodos ocupa la major part de la banda oest de Xipre. Disposa d'una estació d'esquí, d'esglésies i monestirs bizantins considerats Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, i de pobles pintorescos que s'enfilen per les faldes abancalades de les seves muntanyes.


Garth Brooks

Troyal Garth Brooks (Tulsa, Oklahoma, 7 de febrer de 1962), més conegut com a Garth Brooks, és un cantant estatunidenc de música country que ha contribuït de manera considerable al coneixement i a la promoció d'aquest gènere musical a tot el món.

El seu primer àlbum epònim va aparéixer el 1989 i va atényer el lloc número 2 a la classificació dels "US country album chart" mentre que va pujar a la tretzena posició al "Billboard 200" dels àlbums de música pop. La integració que Brooks ha fet d'elements de música rock a les seues cançons i als concerts li han permés de guanyar-se una enorme popularitat als Estats Units.

Dominant l'estil country, s'ha aproximat de manera progressiva al pop, portant la música country cap a un públic més ampli.


Luísa Dias Diogo

Luísa Dias Diogo (11 d'abril de 1958, Maputo) és una economista i política moçambicana, Primera Ministra des del 2004 fins al 2010. Va substituir en el càrrec Pascoal Mocumbi després d'un perllongat mandat de nou anys. Abans de passar a convertir-se en Primera Ministra va ocupar el càrrec de Ministra de Planificació i Finances, ja que va continuar exercint fins a febrer de 2005. Va ser la primera dona a ocupar el càrrec de Primera Ministra de Moçambic. Diogo representa al partit Frelimo que ha governat el país des de la independència el 1975.


Ana Beltrán Villalba

Ana Beltrán Villalba (Saragossa, 1966) és una política i empresària espanyola, presidenta del Partit Popular de Navarra des de 2017 i diputada del Parlament de Navarra des de 2011, on és portaveu del seu partit.


El 6è Festival Internacional de Cinema de Canes es va dur a terme del 15 al 29 d'abril de 1953. El Gran Premi del Festival el va guanyar "Le salaire de la peur" de Henri-Georges Clouzot. El festival va obrir amb "Horizons sans fin" de Jean Dréville.

Durant la cerimònia d'apertura Walt Disney fou guardonat amb la "Legió d'Honor" de les mans del Ministre d'Informació Hugues.


Malkata

Malkata (búlgar Малката, "la petita") és una pel·lícula búlgara de 1959 dirigida per Nikola Korabov. La pel·lícula es va estrenar als cinemes búlgars el 4 de maig de 1959 i als cinemes de la República Democràtica Alemanya el 12 de febrer de 1960. Fou seleccionada per a la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959


Número zero

Número zero (en l'edició original en italià: Numero zero) és una novel·la d'Umberto Eco publicada el 2015.

És la setena i darrera novel·la d'Umberto Eco. Ambientada el 1992 a Milà, és una sàtira sobre el periodisme, la política i les teories conspiratives.


VI Premis Barcelona de Cinema

Els VI Premis Barcelona de Cinema foren els sisens Premis Barcelona de Cinema, predecessors dels Premis Gaudí, atorgats pel Col·legi de Directors de Cinema de Catalunya. L'entrega es va celebrar el 6 de desembre de 2007 a la Sala Foyer Gran Teatre del Liceu de Barcelona i la gala fou presentada per Rosa Maria Sardà i Ferran Rañé. Els premis foren entregats per Jaume Balagueró, Sergi López, Mercè Pons i Constantino Romero, entre d'altres.

La guanyadora va ser "L'orfenat", que se'n va endur set de nou nominacions (entre elles millor pel·lícula, millor direcció novella i millor actriu), mentre que "Ficció" se'n va endur quatre. Per contra, "53 dies d'hivern" i "Pactar amb el gat" no se'n van dur cap. El premi internacional de cinema ha estat per al director Carlos Saura, i el premi Carles Duran, que reconeix la trajectòria d'un cineasta, ha estat, a títol pòstum per a Antoni Ribas.


Amor de cans

Amor de cans és una sèrie de televisió mallorquina d'IB3 produïda per Nova Televisió i dirigida per Maria Togores. És un drama familiar sobre la lluita fraternal entre sis germanes, basat en la novel·la homònima de Maria Antònia Oliver. Es va estrenar el 5 de novembre del 2018 i se'n van emetre tres temporades. La sèrie es va acabar el febrer del 2021.


Marchigià

El dialecte de les Marques (Marchigià) és un conjunt de parlars romànics que es parla a la part central de la regió de les Marques, a Itàlia, a l'àrea que inclou les províncies d'Ancona, Macerata i Fermo. S'inclou dins dels dialectes italians centrals.

Tot i que hi ha notables diferències gramaticals, lèxiques i idiomàtiques entre el "marchigià" i la llengua italiana estàndard, en general se sol considerar, juntament amb la resta de dialectes italians centrals, que és intel·ligible per a un parlant d'italià estàndard.

Dins del mateix "marchigià", que no és uniforme entre una població i una altra, hi ha dues varietats principals:

* El dialecte d'Ancona ("Anconità"), que inclou els parlars d'Osimo, Jesi i Fabriano.
* El dialecte de Macerata i Fermo ("Fermano-Maceratese"), inclosa la varietat de l'àrea de Camerino.


Vincenzo Giustiniani

Vincenzo Giustiniani (Quios, Grècia, llavors possessió de la república de Gènova, gener de 1537 - Roma, gener de 1537), va ser un cardenal greco-italià del . Giustiniani és membre de l'ordre dels dominics. Era oncle del cardenal Benedetto Giustiniani (1586).

Vincenzo Giustiniani va ser elegit mestre general del seu orde l'any 1558. Va exercir diverses missions delicades per al papa Pius V, sobretot la restauració del cardenal Carles Borromeo com a arquebisbe.

El papa Pius V el nomena cardenal en el Consistori papal del 17 de maig de 1570. Giustiniani va ser abat de S. Siro a Gènova. Participa en el conclave de 1572, on és escollit Gregori XIII.


How to Steal a Million

"How to Steal a Million (Com Robar un milió)" és una comèdia de robatoris estrenada en 1966, dirigida per William Wyler i de protagonistes principals Audrey Hepburn, Peter O'Toole, Eli Wallach i Hugh Griffith. La fotografia i les escenes són preses en França, encara que els protagonistes parlen enterament en anglès. La roba d'Audrey Hepburn en la pel·lícula va ser dissenyada per Givenchy.


Retrat de la senyora Baladia

El Retrat de la senyora Baladia és un oli sobre tela, obra de Ramon Casas de 1908, que pertany a una col·lecció particular. Representa a Teresa Mestre i Climent (1869-1948), esposa de Jaume Baladia i inspiradora de la icona noucentista de la "la ben plantada".

Poc abans de morir el pintor li va lliurar al fill petit de Teresa, en Francesc Xavier Baladia i Mestre, conegut familiarment com a "Ninus".


Dubhe

Dubhe (α Ursae Majoris / α UMa / 50 Ursae Majoris) és el segon estel més brillant de la constel·lació de l'Ossa Major, després d'Alioth (ε Ursae Majoris). La seva magnitud aparent és +1,79. És una de les dues estrelles «apuntadores», juntament amb Merak (β Ursae Majoris), de l'«estel polar» (Polaris o α Ursae Minoris) i, per tant, del pol nord celeste.


Gaetano Bresci

Gaetano Bresci (Coiano, Prato, Regne d'Itàlia, 10 de novembre de 1869 - Illa de Santo Stefano, Regne d'Itàlia, 22 de maig de 1901) va ser un anarquista italià que va assassinar el rei Humbert I d'Itàlia el 29 de juliol de 1900. Bresci va ser el primer europeu regicida a no ser executat, ja que a Itàlia la pena de mort s'havia abolit el 1889.


Pi1 Orionis

Pi1 Orionis (π1 Ori / 7 Orionis / HD 31295) és un estel a la constel·lació d'Orió. Comparteix la denominació de Bayer π Orionis amb altres cinc estels, i és amb magnitud aparent +4,66, la menys brillant entre elles. S'hi troba a 121 anys llum de distància del Sistema Solar.

Pi1 Orionis és un estel blanc de la seqüència principal de tipus espectral A0V. La seva temperatura superficial és de 8.651 K —encara que altres autors assenyalen una temperatura 850 K més alta— i és 26 vegades més lluminós que el Sol. Igual que altres estels similars, Pi1 Orionis rota molt de pressa; la seva velocitat de rotació és igual o superior a 120 km/s, 60 vegades major que la del Sol. El seu diàmetre és 2,7 vegades més gran que el del nostre estel.

Amb una massa de gairebé 3 masses solars, Pi1 Orionis sembla un jove estel de només 10 milions d'anys. Posseeix una metal·licitat molt baixa, suposant aquesta menys del 20% de la qual té el Sol. Exhibeix un excés en l'infraroig a 20 i 70 μm, suggerint la presència d'un disc circumestel·lar de pols a la seu al voltant; Vega (α Lyrae), Fomalhaut (α Piscis Austrini) i Denebola (β Leonis) són estels anàlegs que també s'hi troben envoltats per un disc de similars característiques.

Un estel de magnitud +12,7, visualment a 39 segons d'arc de Pi1 Orionis, pot estar físicament relacionada amb ella.


NGC 2207

La galàxia més gran de la imatge de la dreta és NGC 2207 i la més petita a és IC 2163. Fortes forces de marea d'NGC 2207 han distorsionat la forma llançant als estels i gas en llargues cintes d'estirament de cent mil anys llum cap a la vora dreta de la imatge

NGC 2207 i IC 2163 són un parell de galàxies espirals interactuant al voltant de 80 milions d'anys llum de distància en la constel·lació de Canis Major. Ambdues galàxies van ser descobertes per John Herschel en 1835. Fins al moment tres supernoves han estat observats en NGC 2207 (SN 1975a, SN 1999ec i SN 2003h).
Al novembre de 1999, el Telescopi Espacial Hubble va observar aquestes galàxies. A l'abril de 2006, el Telescopi espacial Spitzer també ho va fer.


Ichita Yamamoto

Ichita Yamamoto (山本一太, "Yamamoto Ichita") és un polític japonés membre del Partit Liberal Democràtic i actual governador de la prefectura de Gunma des del 28 de juliol de 2019. Anteriorment ha estat membre de la Cambra de Consellers del Japó des de 1995 fins a 2019 i Ministre d'Estat per als Afers d'Okinawa i els Territoris del Nord del 2012 al 2014 dins del segon gabinet de Shinzo Abe. Ichita Yamamoto també té un vessant més desconegut com a cantant de rock, compositor i lletriste.


The Irishman

The Irishman (títol en pantalla I Heard You Paint Houses) és una pel·lícula estatunidenca de 2019 dirigida i produïda per Martin Scorsese i escrita per Steven Zaillian, basada en el llibre de 2004 "I Heard You Paint Houses" de Charles Brandt. El film segueix a Frank "The Irishman" Sheeran (Robert De Niro), un camioner que es converteix en assassí a sou i que es relaciona amb mafiosos.

"The Irishman" es va preestrenar al Festival de Cinema de Nova York el 27 de setembre de 2019, i s'espera que estiga per temps limitat als cinemes a partir de l'1 de novembre de 2019, per a després estrenar-se a Netflix el 27 de novembre 2019. La pel·lícula va tindre una bona rebuda, amb els crítics destacant els aspectes tècnics, la direcció, el guió i les actuacions de De Niro, Pacino i Pesci.


Carlos Fuentes Cuervo

Carlos Fuentes Cuervo (Barcelona, 22 de desembre de 1976) és un actor de cinema espanyol.

Carlos Fuentes va néixer a Barcelona, encara que es va criar en l'Hospitalet de Llobregat. Fuentes va ser descobert com a actor en 1995 d'una manera casual mentre caminava pel carrer per Manuel Huerga —el responsable de la retransmissió televisiva de la cerimònia inaugural dels Jocs Olímpics de 1992— qui li va triar com a protagonista del seu primer llargmetratge: "Antàrtida", pel·lícula que li va valer la nominació com a "Millor actor revelació" en l'edició dels X Premis Goya de 1996.


A través de Flandes 2019

LA través de Flandes 2019 va ser la 74a edició de l'A través de Flandes. Es disputà el 3 d'abril de 2019 sobre un recorregut de 182,8 km amb sortida a Roeselare i arribada a Waregem. La cursa formava part de l'UCI World Tour 2019 amb una categoria 1.UWT.

El vencedor final fou el neerlandès Mathieu van der Poel (Corendon-Circus) que s'imposà a l'esprint en un petit grup de 5 ciclistes que arribà destacat a meta. Anthony Turgis (Direct Énergie) i Bob Jungels (Deceuninck-Quick Step) completaren el podi.


Rolls-Royce Trent 7000

El Rolls-Royce Trent 7000 és la setena variant de la família Trent de motors de reacció turboventiladors de grans dimensions. Es tracta de l'única opció de planta motriu de l'Airbus A330neo. El Trent 7000 es basa en l'arquitectura del Trent 1000-TEN del Boeing 787 i la tecnologia del Trent XWB de l'Airbus A350 XWB. En comparació amb el Trent 700, llançat el 1995, el Trent 7000 té un ventilador més gran (280 cm contra 250 cm) i una boixa del ventilador més petita. Aquestes modificacions serveixen per augmentar l'índex de derivació de 5 a 10. Aquest motor té l'índex de derivació més alt de tota la família Trent.


Songhua Jiang Shang

Songhua Jiang Shang () és una cançó patriòtica xinesa de la Guerra de Resistència. És coneguda tant a la República de la Xina (actual Taiwan) com a la República Popular de la Xina. Va ser escrita i composta per Zhang Hanhui.

La cançó descriu les vides de les persones que vivien al voltant del riu Songhua, després del Incident de Mukden de 1931 en la Xina del Nordest. El 1947, Dongbei Dianying Zhipianchang va fer una pel·lícula amb el mateix nom i temàtica.


La Torre memorial del centenari de Hokkaidō (北海道百年記念塔, "Hokkaidō hyakunen kinen tō") és una torre i monument conmemoratiu que forma part del Parc Natural Prefectural del Bosc de Nopporo, situat al districte d'Atsubetsu, Sapporo, Hokkaido, el Japó. La torre té una alçada de 100 metres. La construcció del monument es va iniciar el novembre de 1968 per al cent aniversari de la creació de Hokkaido com a regió del Japó, finalitzant el juliol de 1970 i es va obrir al públic l'abril de 1971. Des de 2014 l'accés a la torre està tancat al públic per problemes estructurals i només es pot visitar des de fora. En 2019 es va decidir el seu desmantellament i la construcció al mateix lloc d'un nou monument a Hokkaido, el qual encara no s'ha concretat.


Rosa Roig Boqué

Rosa Roig Boqué (Reus 1898 - 1972), coneguda popularment com l'Allera, va ser una reusenca ben recordada per l'activitat que exercia de gran, venedora de castanyes a la cantonada de l'Antic Banc d'Espanya, actualment el Museu de Reus, a la plaça de Catalunya d'aquella ciutat.

També va ser coneguda com a una activa militant (es deia que es passejava per Reus amb una o dues pistoles) del POUM en els primers mesos de la guerra civil, com el seu marit, l'ulldemolinenc Ramon Nebot Alabart. Activista en els dies de la revolució en campanyes de solidaritat amb aquells que lluitaven al front, molt centrada en les ajudes als milicians, als refugiats, especialment la canalla, o als hospitals de sang, i lloada per la premsa més vinculada al PSUC, lloes que van desaparèixer a partir de la persecució que, després dels Fets de Maig, es va desfermar contra els poumistes.

Detinguda immediatament amb l'ocupació de Reus per part de les tropes franquistes va ser empresonada primer a les Oblates de Tarragona i després a la Presó de Dones de les Corts, a Barcelona, va perdre el marit, afusellat pels franquistes. Alliberada, va tornar a Reus i es va dedicar a vendre castanyes, ofici pel qual és recordada. De l'Allera s'expliquen encara històries i anècdotes. La més coneguda és el seu tracte amb els veïns: per un acord amb el Banc d'Espanya, deia, ella no deixava diners i el Banc no vendria mai castanyes. Però més sovint és recordada com una persona generosa, disposada a oferir una paperina de castanyes a qui tenia gana i que complementava el seu negoci amb petites rifes. Es diu que les primeres castanyes que torrava no les posava a la venda, sinó que les regalava als vells asilats a les Germanetes dels pobres. Fora de temporada, venia alls (d'aquí el seu renom) a les escales de les Pescateries Velles, darrere la Prioral de Sant Pere, on hi havia un mercat.

L'any 2017 l'Allera va aparèixer com a figureta de caganer que van treure uns reusencs.


Societat Espanyola d'Electricitat

La Societat Espanyola d'Electricitat fou una companyia dedicada a la producció i distribució d'energia elèctrica al públic fundada el 1881 a Barcelona. L'empresa va personificar el naixement de la indústria elèctrica de distribució a gran escala, passant de les instal·lacions isolades i dedicades a l'autoconsum a les centrals elèctriques destinades a produir electricitat per a una xarxa de distribució estesa pels carrers de les poblacions, fent accessible l'ús de l'electricitat
a particulars i empreses que, per la seva dimensió, no podien pensar en un sistema de generació propi i privatiu.

Va construir les primeres centrals elèctriques a Barcelona, però la poca maduresa del mercat va provocar que entrés en fallida el 1894 i fos adquirida per la Companyia Barcelonina d'Electricitat. El promotor principal fou Tomàs Josep Dalmau i Garcia, que juntament amb l'enginyer Narcís Xifra i Masmitjà prèviament ja havia fet algunes instal·lacions elèctriques, tant d'enllumenat públic com en cases particulars i en fàbriques.


Aïda Llauradó Álvarez

Aïda Llauradó Álvarez (Badalona, 17 de novembre de 1984) és una política catalana i va ser alcaldessa accidental de Badalona des del 22 d'abril al 12 de maig de 2020. Membre del Consell Nacional de Catalunya en Comú, i coordinadora local de Badalona En Comú.


Flora of the Rocky Mountains

Flora of the Rocky Mountains (abreujat Fl. Rocky Mts.) és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic suec-estatunidenc Per Axel Rydberg i publicat el 1917 amb el nom de "Flora of the Rocky Mountains and adjacent plains : Colorado, Utah, Wyoming, Idaho, Montana, Saskatchewan, Alberta, and neighboring parts of Nebraska, South Dakota, North Dakota, and British Columbia".


Heinrich Eberbach

Heinrich Eberbach (24 de novembre de 1895 - 13 de juliol de 1992) va ser un general alemany durant la Segona Guerra Mundial que va comandar el 5è Exèrcit Panzer durant la invasió aliada de Normandia. Va ser condecorat amb la Creu de cavaller de la Creu de Ferro amb Fulles de roure.


El encanto del águila

El encanto del águila és una sèrie de televisió mexicana basada en la història de Mèxic, elaborada sota la producció de Bernardo Gómez, Leopoldo Gómez i Pedro Torres i dirigida per Mafer Suárez i Gerardo Tort.

És una sèrie de Televisa i El Mall en la qual a través de 13 capítols relata els esdeveniments que van marcar l'època de la Revolució Mexicana.

Es va filmar de maig a setembre de l'any 2011 i comprèn el període històric de 1910 a 1928. Donant a conèixer diversos moments memorables de la revolució mexicana, així mateix dona a conèixer les accions que van dur a terme personatges importants de la revolució com Emiliano Zapata, Pancho Villa i Venustiano Carranza.


El crimen del padre Amaro

El crimen del padre Amaro és una pel·lícula mexicana de l'any 2002 basada en la novel·la homònima de l'escriptor portuguès Eça de Queirós, escrita en 1875. Abans de la seva exhibició pública en Mèxic es va deslligar una controvèrsia pel fet que alguns grups catòlics van intentar prohibir la pel·lícula.. El govern del president Vicente Fox, a càrrec del seu aleshores secretari de Governació, Santiago Creel, va exhibir privadament la pel·lícula davant personalitats religioses, ja que l'Institut Mexicà del Cinema (Imcine) va produir en part la pel·lícula. Encara que un grup de dreta política va intentar demandar al govern per a prohibir la seva exhibició, aquesta pel·lícula es va convertir en la més taquillera del cinema de Mèxic, sobrepassant "Sexo, pudor y lágrimas" (1999). La cinta, produïda per menys de dos milions de dòlars, va recaptar més de cinc milions només als Estats Units, i més de 22 milions a tot el món. "El crimen del padre Amaro" va trencar la marca de pel·lícules mexicanes en les taquilles dels Estats Units, anteriorment en poder de "Y tu mamá también" (2001), també protagonitzada per Gael García Bernal.


Associació Esportiva Xino-Xano

L'Associació Esportiva Xino-Xano és un club esportiu de Deltebre fundat el 1996 per promoure els Esports aquàtics a l'Ebre.

La seva activitat principal és el piragüisme d'aigües tranquil·les. Alguns dels seus palistes han aconseguit èxits rellevants en l'àmbit català, estatal i internacional, com Marc Fluixà Franch o Joan Ardit Vélez. L'entitat organitza diferents competicions, com ara una de les proves de base de la federació catalana o la Mitja Marató de l'Ebre. El 2005 posà en marxa la secció de llagut. Té dues embarcacions: la Furienta i la Saboga. En aquesta disciplina l'any 2007 guanyà la Lliga de l'Ebre, una de les curses que organitza conjuntament amb la Lliga Catalana de llaguts. L'abril del 2019 l'equip veterà femení de l'AEXX de Deltebre es proclamà Campió de Catalunya de Batel al canal Olímpic de Castelldefels, després que el març d'aquell mateix any es proclamés també campió de la Lliga catalana de Batel, modalitat de rem en banc fix format per 4 remers i un timoner. El 2017 el jurat dels Premis Esportius del Baix Ebre li atorgà el premi a la millor entitat, en reconeixement per la seva tasca de promoció esportiva, pionera en piragüisme i dinamitzadora del Centre de Tecnificació Esportiva de Rem i Piragua de Deltebre. Josep Maria Queralt és el president de l'AE Xino-Xano.


Rosa Argelaguet i Isanta

Rosa Argelaguet i Isanta (Sallent, 1958 – Manresa, 30 de gener de 2020) va ser una enginyera i política catalana que va dirigir l'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Manresa (EPSEM) de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC).

Va estudiar enginyeria tècnica electrònica i posteriorment enginyeria industrial especialitat electricitat. L'any 1996 assolí el grau de doctor enginyer per la UPC amb la tesi titulada «Estudio de límites de prestaciones y robustez de controladores lineales con estructura fija» en l'àmbit de l'automàtica i el control industrial.

La seva carrera professional va estar vinculada a la UPC. Va ser professora de Escola Tècnica Superior d'Enginyeries Industrial i Aeronàutica de Terrassa i de l'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Manresa. Va ocupar diversos càrrecs acadèmics importants. Vicerectora de Docència y Estudiantat (1998-2001) sota el mandat del rector Jaume Pagès. Directora del Departament de DIsseny i Programació de Sistemes Electrònics, de on va impulsar el grau d'Enginyeria en Sistemes TIC que va començar a impartir-se a l'EPSEM el curs 2010-2011. Directora de l'EPSEM des del 2014, durant el seu mandat es va posar en marxa el grau en Enginyeria de l'Automoció amb notable èxit.

També va impulsar la impartició de continguts en anglés en els estudis d'electrònica per tal d'afavorir en l'alumnat la mobilitat i la competitivat. El curs 2010-2011 va rebre amb altres companys el 17è Premi a la Qualitat en la Docència Universitària del Consell Social de la UPC pel disseny del grau en Enginyeria de Sistemes TIC.

En política, durant anys va ser militant del Partit dels Socialistes de Catalunya, que va abandonar el novembre de 2017 a causa de l'aplicació a Catalunya de l'article 155 de la Constitució espanyola de 1978. Aleshores era regidora de l'Ajuntament de Sallent, poble on va néixer i residia. En les eleccions municipals de 2019 va participar en la candidatura Junts x Sallent. Anteriorment havia estat regidora de l'Ajuntament de Manresa. Va defensar projectes del territori com el Geoparc de la Catalunya Central i va ser impulsora de la xarxa de fibra òptica a Sallent. Va ser una de les persones signants del manifest "El dia 1 d'octubre, nosaltres votarem Sí" de la plataforma "Manresa pel Sí".

Rosa Argelaguet va morir el 30 de gener de 2020 a causa d'un accident vascular cerebral que va patir dos dies abans i del qual no es va poder recuperar.


Ernesto Hervás Vercher

Ernesto Hervás Vercher (Carlet, 1873 - València, 8 d'agost de 1949) fou un baríton valencià.

Es formà en el Conservatori de València, i debutà el 1906, a Cadis, amb l'òpera "Marina" d'Emilio Arrieta. Durant els anys següents freqüentà les temporades d'òpera i de sarsuela de València, Madrid, Santander, Saragossa, Bilbao, etc., formant part de la companyia d'Enrique Lacasa, i també feu diverses gires per escenaris d'Europa i Sud-amèrica. A València estrenà "Los cadetes de la reina", de Pablo Luna, i "Si yo fuera rey" d'Adolphe Adam. Participà en nombroses gravacions per a la firma discogràfica Odeon, incloent-hi passatges de Josep Serrano, de Luis Foglietti, de Vicent Peydró i d'altres compositors del moment. Després del 1918 es dedicà principalment a l'ensenyament del cant.

Durant els anys vint actuà, sota la direcció de Mario Roncoroni, en les primeres adaptacions cinematogràfiques de sarsueles de costums: "Les barraques o Una tragedia de la huerta", amb llibret d'Eduard Escalante i música de Vicent Peydró, estrenada en el Teatro Lírico de València el 19 d'octubre de 1925, i "La virgen del mar", estrenada en el mateix teatre el 17 de març de 1927.

Les seues despulles jauen al cementeri municipal de València junt amb les de la seua muller, Luisa Cantos Sánchez, divuit anys més jove, que li sobrevisqué durant quaranta-cinc anys.


Premier League 2019–20

La Premier League 2019–20 va ser la 28a edició de la Premier League, la màxima competició del futbol professional anglès. La temporada va començar el 9 d'agost de 2019 i va acabar el 26 de juliol de 2020. La competició es va suspendre el 13 de març fins al 17 de juny, a causa de la pandèmia per coronavirus.

El Manchester City va ser el vigent campió per segona vegada consecutiva, havent guanyat el triple domèstic la temporada passada. El 25 de juny, Liverpool va aconseguir el campionat, el seu primer títol de la Premier League i el seu 19è títol en el futbol anglès.

Norwich City, Sheffield United i Aston Villa van ser els clubs ascendits de la Championship, que van reemplaçar Huddersfield Town, Fulham i Cardiff City, descendits.

Aquesta temporada havia vist la utilització del VAR per primera vegada a la lliga anglesa.

El 25 d'octubre de 2019, Leicester City batà el record per la victòria més gran fora de casa en la primera divisió del futbol anglès i igualà la victòria més gran de la Premier League quan derrotaren el Southampton 9–0 a St Mary's Stadium.


Cips de Melqart

Els Cips de Melqart o "Cippi de Melqart" és el nom de dos cips de marbre fenici, desenterrats a Malta en circumstàncies imprecises, i datats del s. II ae. Se consideren ofrenes votives al déu Melqart, inscrites en dos idiomes, grec antic i fenici, i en els dos patrons corresponents, l'alfabet grec i el fenici. Es trobaren a finals del s. XVII, i la identificació de la seua inscripció en una carta datada del 1694 els convertí en la primera escriptura fenícia a ser identificada i publicada en temps moderns.[3] A causa que presenten essencialment el mateix text —amb algunes diferències poc importants—, el cip proporcionà la clau per a la comprensió moderna de l'idioma fenici. El 1764, l'erudit francés Jean-Jacques Barthélémy utilitzà aquesta inscripció bilingüe per a identificar 18 de les 22 lletres de l'alfabet fenici, i començar a desxifrar l'idioma desconegut. Lehmann, però, informa que n'hi ha 17.

La tradició que els cips es trobaren a Marsaxlokk prové únicament de la seua dedicació a Hèracles, —el déu fenici Melqart s'associa al déu grec Hèracles per "interpretatio graeca"— les restes del temple a Malta del qual s'havien identificat al pujol Tas-Silġ. El Gran Mestre de l'Orde dels Cavallers Hospitalaris, fra Emmanuel de Rohan-Polduc, portà un dels cips a Lluís XVI el 1782, que es troba actualment al Museu del Louvre a París, mentre que l'altre és al Museu Nacional d'Arqueologia a La Valletta, Malta.


Corredor de la mort

Corredor de la mort és el nom que se li dona a la cel·la dels condemnats a mort, sovint és una secció d'una presó, on es troben les cel·les dels individus que esperen l'execució. El terme s'usa a més per designar al temps d'espera de l'execució ("estar en el corredor de la mort"), àdhuc en llocs on no hi ha una secció separada o instal·lacions especials per a les execucions.

Després que un individu és declarat culpable d'un crim i sentenciat a mort, romandrà al corredor de la mort mentre continua qualsevol procediment d'apel·lació, i després el temps necessari per a l'execució. A causa del complexos, costosos i extensos que són els procediments d'apel·lació que han de realitzar-se abans de l'execució, en algunes jurisdiccions, els presos poden passar anys en el corredor de la mort, per exemple als Estats Units; gairebé una quarta part de morts en el corredor de la mort als Estats Units són en realitat degut a causes naturals.

Normalment, els presoners del corredor de la mort solen tenir limitades les seves comunicacions. No obstant això, des de 2000 la posada en funcionament de la xarxa social "Write a Prisoner" va possibilitar que gairebé 300 reus amb condemnes a penes capitals poguessin establir contacte amb l'exterior. Alguns governs estatals com els de Montana i Florida, no obstant això, van implementar restriccions per impedir l'ús d'aquesta comunitat virtual.

Els opositors a la pena de mort denuncien que l'aïllament i la incertesa del presoner sobre la seva destinació constitueixen una forma de crueltat i que, especialment, el llarg període en el corredor de la mort porta als presidiaris a acabar mentalment malalts si ja no ho estan. Això és conegut com el fenomen del corredor de la mort.

A Gran Bretanya, als convictes, se'ls donava una apel·lació de la seva sentència, i si aquesta apel·lació descobria que involucrava un punt important de llei era portada a la Càmera dels Lores i se li commutava la pena per presó perpètua.

En alguns països del Carib que autoritzen les execucions el Judicial Committee of the Privy Council és l'última cort d'apel·lacions. Això ha sostingut apel·lacions per presos que van passar diversos anys amb sentència de mort, establint que aquest tribunal no desitja veure el fenomen del corredor de la mort emergir en països sota la seva jurisdicció. Haití va continuar el convencional "indult si no era executat dins dels 90 dies del procés" adoptat per Gran Bretanya abans de la seva abolició (Haití més tard va abolir la pena de mort el 1987).


Tengo una pregunta para usted

Tengo una pregunta para usted és un programa de televisió emès en Espanya per televisió en el canal La 1 de Televisió Espanyola (TVE) i per ràdio en el canal Radio 1 de Radio Nacional de España (RNE). En el programa, un grup de cent ciutadans anònims entrevisten líders polítics convidats. Lorenzo Milá és el presentador i moderador de la majoria de les edicions, encara que Ana Blanco va fer dues edicions autonòmiques.

El format es basa en el programa francès "J'ai une question à vous poser" (emès per la TF1), on es va entrevistar a Nicolas Sarkozy i Ségolène Royal. La versió espanyola es va estrenar el 27 de març de 2007 i la seva emissió és atemporal. Es van emetre deu programes a nivell nacional, i dues edicions autonòmiques per a Andalusia i Catalunya.


El hoyo

El hoyo és una pel·lícula espanyola de ciència-ficció i thriller de l'any 2019 dirigida per Galder Gaztelu-Urrutia i protagonitzada per Iván Massagué, Antonia San Juan, Zorion Eguileor, Emilio Buale i Alexandra Masangkay.

La pel·lícula va ser estrada en el Festival Internacional de Cinema de Toronto el 6 de setembre de 2019, festival en què va guanyar el premi "People's Choice Award for Midnight Madness" i va rebre molt bones crítiques. L'estrena europea de la pel·lícula va tenir lloc en el Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya el 8 d'octubre de 2019. El 12 d'octubre de 2019, “El Hoyo” va guanyar quatre premis, entre ells, el premi de millor pel·lícula en el Festival de Cinema de Sitges, convertint-se així en la primera pel·lícula espanyola a guanyar el premi en les 52 edicions que ha tingut el festival.

El 26 d'octubre de 2019 va ser la pel·lícula que va inaugurar la setmana del Cinema Fantàstic i de Terror de Sant Sebastià. L'estrena en les sales comercials va ser el 8 de novembre de 2019. Netflix va adquirir els drets de la pel·lícula abans de la seva estrena en cinemes, per la qual cosa un cop la pel·lícula va acabar d'emetre's en cinemes va passar a formar part del catàleg de la plataforma a nivell mundial, excepte en països asiàtics.


Buñuel en el laberinto de las tortugas

Buñuel en el laberinto de las tortugas és una pel·lícula d'animació biogràfica de l'any 2018, dirigida per Salvador Simó i amb el guió d'Eligio R. Montero i el mateix Simó, basat en la novel·la gràfica "Buñuel en el laberinto de las tortugas" de Fermín Solís. Versa sobre el director de cinema Luis Buñuel i la realització de la pel·lícula de 1933 "Las Hurdes, tierra sin pan".

El film guanyà el Premi a la millor pel·lícula d'animació en el Premis de Cinema Europeu 2019, i el Goya a la millor pel·lícula d'animació.


Central d'Esterri d'Àneu

La Central d'Esterri d'Àneu està situada a la localitat d'Esterri d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà, i posada en funcionament el 1958. És un edifici que allotja les turbines, els alternadors i els elements de regulació i control de dues centrals hidroelèctriques (Esterri d'Àneu i Unarre) en una sala de màquines comú; en el seu exterior hi ha la subestació elèctrica on són ubicades les unitats de transformació i de distribució de l'electricitat.
L'edifici, així com els embassaments, canonades, la subestació elèctrica i obres auxiliars, fou construït per la Hidroelèctrica de Catalunya i les dues centrals en van posar en funcionament el 1958. Actualment (gener 2020) la central és operada per Endesa, filial de la societat italiana Enel.

La sortida d'aigües es fa al riu Noguera Pallaresa, i donada la proximitat del nucli urbà s'hi han instal·lat uns panells fonoabsorbents per atenuar la contaminació acústica produïda per la remor de les turbines.

La construcció de les centrals va durar 43 mesos i van col·laborar-hi més de 650 treballadors, la majoria provinents de Galícia, superant el nombre d'habitants que tenia Esterri d'Àneu en aquells anys.


Pacte dels Sis

El Pacte dels Sis es refereix a l'acord entre el Partit Socialista Obrer Espanyol i Esquerra Republicana de Catalunya signat el 2 de gener del 2020, que va permetre la investidura de Pedro Sánchez Pérez-Castejón com a president del Govern d'Espanya, a canvi de la creació d'una mesa bilateral de diàleg i de negociació entre el Govern de Catalunya i el Govern d'Espanya, per a la resolució del conflicte polític a Catalunya, derivat de la crisi constitucional espanyola de 2017.


Segon Govern de Pedro Sánchez

El Segon Govern de Pedro Sánchez és el Consell de Ministres format el 13 de gener del 2020 i presidit per Pedro Sánchez, després de l'acord amb Unides Podem i del Pacte dels Sis. Correspon a la XIV legislatura d'Espanya i és el primer govern de coalició des de la Segona República. El formen membres del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) i d'Unides Podem, així com independents proposats per ambdós partits, tot sumant 22 ministres.