Ermita de Polop

L'Ermita de Polop o "Ermita de Sant Isidre Llaurador" està situada a la Vall de Polop, Alcoi, (l'Alcoià) entre els parcs naturals de la Serra de Mariola i de la Font Roja.

L'ermita va ser construïda al segle XVII o per donar servei religiós a les nombroses masies de la Vall de Polop i la seua construcció va ser impulsada pels habitants de les masies de la vall. Està consagrada al culte de Sant Isidre Llaurador.

Administrativament, pertany a la partida rural de Polop Alt, a Alcoi. Eclesiàsticament, l'ermita va ser constituïda en parròquia el 15 de juny de 1972, encara que és atesa pel rector de Sant Josep Obrer del barri alcoià de Batoi, el barri més proper a la vall a Alcoi, pertanyent també a l'Arxidiòcesi de València.

Arquitecturalment, consta d'una única nau central de planta rectangular i mesura 15,56 per 3,97 metres, forma dos altars o capelles en tots dos laterals construïdes per particulars els noms de les quals figuren en elles. L'ermita consta també de l'antiga rectoria, l'habitatge del rector. Fins a finals del l'ermita va estar habitada pel rector, el qual disposava d'un habitatge propi annexa a la pròpia ermita.
En l'exterior consta d'una esplanada entre pins, amb un monument dedicat al Sagrat Cor de Jesús de l'artista alcoià Ferran Cabrera i Cantó. Té una base realitzada sobre pedra calcària i sobre ella s'alcen tres columnes d'ordre dòric. En el seu fris hi ha una inscripció en llatí "Chcristus Vincit" i en la part posterior "MCMXVII", l'any 1917 de la seua construcció. Finalment està rematat per una figura de Jesús.

Tradicionalment ha estat sustentada i mantinguda per les masies de la vall. El seu estat de conservació és bo. Fins fa poc, les cadires de l'ermita estaven retolades en el seu respatller amb el nom de cada masia que les va aportar.

En l'ermita se celebra la tradicional processó de la benedicció dels camps de la vall de Polop en l'últim diumenge del mes d'agost. La celebració està dedicada a Sant Isidre i demana anualment per les bones collites dels camps i l'agricultura de la vall.


Filip Halstensson

Filip Halstensson fou rei de Suècia de c. 1105–1110 fins al 1118. Era fill de rei Halsten Stenkilsson i nebot del rei Inge el Vell. Filip i el seu germà Inge el Jove regnaren conjuntament a partir de 1105/10 i com a successors del seu oncle el rei Inge el Vell. Segons les cròniques del "Västgötalagen" fou un bon rei. Poc més se sap d'ell. Difícilment se sap menys de cap altre rei suec després de la Cristianització del país.

Segons la saga "Hervarar", només governà breument i estigué casat a Ingegard, la filla del rei noruec Harald Hardrada. Filip probablement fou enterrat amb el seu germà Inge el Jove a l'abadia de Vreta ("Vreta kloster och kyrka") a Linköping (Östergötland, Suècia).

localitzat a l'entitat territorial administrativa


Sergi Durbà

Sergi Durbà (Sagunt, Camp de Morvedre, 4 de febrer del 1979) és un filòleg saguntí resident a Alzira, professor de llengua i literatura en educació secundària i batxillerat, i escriptor. És membre de l'AELC (Associació d'Escriptors en Llengua Catalana).


Rudi Goguel

Rudi Goguel (1908-1976) va ser un opositor i resistent contra el règim nazi a Alemanya. El 1933 va ser empresonat sense procés en detenció preventiva al Camp de concentració de Börgermoor a Surwold, per ser membre del Partit Comunista d'Alemanya (KPD). Allà va compondre la música de la marxa "«Die Moorsoldaten»" amb lletra de Johann Esser i Wolfgang Langhoff. Aquesta cançó –la seva única composició– va fer el gir del món i va ser cantada en almenys cinc cents versions en moltes llengües, i continua inspirant artistes fins a l'actualitat.

Va néixer com Rudolf Goguel a una família burgesa d'Alsàcia. Després de la seva graduació el 1926 va fer un aprenentatge com a empleat comercial i va treballar al departament de propaganda d'una fàbrica de màquines a Düsseldorf. El 1930 es va afiliar al KPD i el moviment sindical revolucionari "Revolutionäre Gewerkschafts-Opposition". Va ser acomodiat el 1932 a causa del seu activisme polític com funcionari del Partit Comunista. Després de la "Machtergreifung" dels nazis va ser detingut i deportat al camp de concentració de Börgermoor on va compondre la melodia del "Moorsoldatenlied". Després del seu alliberament el 1934, va entrar a la clandestinitat i va treballar en la il·legalitat per al KPD. El 27 de setembre de 1934, va ser arrestat per segona vegada, torturat i després va intentar suïcidar-se. Va ser sentenciat a deu anys de presó acusat de preparar una alta traïció. Va residir des del 1934 fins al 1944 a les presons de Remscheid-Lüttringhausen, Wolfenbüttel, Celle i Hamelín. En acabar la pena el 27 de setembre de 1944, va tornar immediatament empresonat en règim de "schutzhaft" i va ser deportat des del camp de concentració de Sachsenhausen al camp de Neuengamme. Aquest camp va ser evacuat pels SS des del 26 d'abril de 1945 quan els soldats britànics s'hi acostaven. Els presos del camp van ser traslladats a vaixells a la badia de Lübeck. Goguel és un dels pocs supervivents del bombardeig del vaixell Capa Arcona per la flota d'avions britànics el 3 de maig de 1945.

Després de la Segona Guerra Mundial Goguel es va establir al sud d'Alemanya i des del 1946 fins al 1949 va treballar com a editor i polític per al Partit Comunista al land de Baden. La potència ocupant frances el va contractar com un dels representants de les quatre partits en l'editorial del diari "Südkurier", juntament amb Hermann Fiebing, Hermann Dörflinger, Karl Julius Grosshans i Friedrich Munding.

El 1945 va publicar la seva autobiografia "Es war ein langer Weg" (Va ser un llarg camí). El 1949 va presentar-se com a canditat del KPD a les eleccions federals. Després de disputes massives internes, Goguel es va abstenir de qualsevol militància activa al seu partit. El 1952 es va traslladar a Berlín Oriental on va treballar a l'Institut Alemany d'Història Contemporània ("Deutsches Institut für Zeitgeschichte" – DIZ ). De 1959 a 1968 va ser cap de departament «Història de la recerca imperialista sobre l'expansió alemanya a l'Europa central oriental» a la Universitat Humboldt de Berlín. El 1964 va ser cofundador l'associació d'antics presoners del camp de Neuengamme dins del «comitè de combatents de la resistència antifeixista» a la RDA. El seu llibre sobre les seves experiències a bord del Cap Arcona va ser publicat el 1972. Un any més tard, va aparèixer la seva contribució a l'antologia "Juden unterm Hakenkreuz" (Jueus sota l'esvàstica). El 1973 va rebre l'Orde Patriòtica del Mèrit d'argent.

Goguel va sucumbir a un accident cerebrovascular el 6 d'octubre de 1976, a l'edat de 68 anys. La seva urna va ser enterrada a Berlín al «memorial dels socialistes» al cementiri de Friedrichsfelde.


Juan Artal Ortells

Juan Artal Ortells (Sueca, febrer de 1888 - València, 13 de juliol de 1976) va ser un advocat, periodista i polític valencià, que va militar en el Partit Liberal i va ocupar l'alcaldia de la ciutat de València entre febrer i setembre de 1923. Va ser governador civil de Soria des del 21 de desembre de 1935 fins al 31 del mateix mes. Durant el seu mandat com a alcalde de València va organitzar els actes de la Coronació de la Verge dels Desemparats, el 12 de maig, que va presidir al costat del rei Alfons XIII, la reina Victòria Eugènia i el cardenal Prevalgut d'Espanya, el valencià Enrique Reig Casanova, que va anar l'encarregat de coronar la imatge. Va deixar el càrrec d'alcalde de València després del cop d'estat del general Primo de Rivera, sent substituït per Juan Avilés Arnau.

Va ser nomenat per real ordre i va prendre possessió el 23 de febrer de 1923, després d'una sessió de l'Ajuntament en la qual diversos regidors de l'oposició republicana li van demanar a crits que es marxés per no representar al poble de València. Sota el seu mandat com a alcalde de València es va ocupar de l'acotació definitiva dels límits de l'Albufera i la cessió d'aquests terrenys al terme municipal de València, a pesar que ja s'havien marcat els límits en una llei aprovada el 23 de juny de 1911. Els recels que mantenien poblacions limítrofes com Sueca, d'on era natural Artal, van provocar que en 1922 es tornés a obrir el debat de la titularitat dels terrenys i que en 1923 el propi alcalde encapçalés una comissió que va viatjar a Madrid per gestionar l'assumpte de la cessió.

Com a alcalde de la ciutat, va presidir l'acte d'inauguració del estadi de Mestalla el 20 de maig de 1923. En els inicis del partit que va enfrontar al València CF i al Llevant FC, el reverend José Enguix va beneir el camp i minuts després Artal, en qualitat de primer edil de València, va realitzar el servei d'honor.

Juan Artal Ortells va cessar del seu càrrec com a alcalde de València oficialment el 20 de setembre de 1923, set dies després del cop d'estat del general Miguel Primo de Rivera. El secretari del Govern Civil, Rodríguez Carril, va suspendre dels seus càrrecs a 36 regidors, amb l'alcalde al capdavant. Els edils van ser acusats per les noves autoritats de diverses faltes després d'una inspecció en el consistori sobre presumpte balafiament i substracció de fons municipals.

Després de deixar l'alcaldia, Artal no va deixar la política i va ser regidor alguns anys més, dedicant-se professionalment a l'advocacia i sent considerat un dels més destacats advocats civils de la regió en les dècades dels anys 20 i 30. Solament va interrompre la seva carrera com a lletrat per assumir provisionalment el càrrec de Governador Civil de Soria al desembre de 1935.. Va ser substituït als deu dies per Rafael Fernández Carril.

El 24 de setembre de 2012 la Comissió de Cultura de l'Ajuntament de València va decidir dedicar un carrer a la memòria de Juan Artal Ortells a la ciutat, aprovant en ple "denominar una via pública de la ciutat amb la següent llegenda: plaça de Juan Artal Ortells (alcalde de la Coronació)". La via, de nova creació, és una plaça per als vianants situada al barri de Safranar, en el districte de Patraix, en la confluència de l'avinguda de Josep Roca Coll i el carrer de l'Humanista Mariner.


Pollimyrus petherici

Pollimyrus petherici és una espècie de peix de nas d'elefant de la família Mormyridae present en diverses conques hidrogràfiques a l'Àfrica, entre elles els rius Nil i Baro. És nativa d'Etiòpia, el Sudan i Uganda. Pot arribar a una grandària aproximada de 20 cm.

Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que d'acord amb la UICN, aquesta espècie pot catalogar-se en la categoria «Risc mínim (LC)».


Estany de Fontfreda

LEstany de Fontfreda és un petit embassament artificial, del terme comunal de Matamala, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.

Està situat a 1.499,4 metres d'altitud sobre el nivell del mar, té una superfície de 0,3 km². És un petit estany al servei dels sistemes d'irrigació de la comuna de Matamala.


Adèle i el misteri de la mòmia

Adèle i el misteri de la mòmia ("Les extraordinàries aventures d'Adèle Blanc-Sec" al títol original) és una pel·lícula d'aventures i fantasia francesa de 2010 escrita i dirigida per Luc Besson. Es basa lliurement en la sèrie de còmics del mateix nom de Jacques Tardi, i igual que el còmic, segueix a la periodista i escriptora del mateix nom i a una sèrie de personatges recurrents en una successió d'incidents inversemblants en els anys 1910 a París. Aquest episodi gira entorn de la parapsicologia i la ultra-avançada tecnologia de l'Antic Egipte, apuntant tant al pastitx com a subvertir l'aventura i la ficció especulativa del període. La pel·lícula, majoritàriament d'imatge real i filmada en Super 35, incorpora l'ús de l'animació per ordinador per representar els elements de fantasia i del cinema d'acció contemporani mitjançant efectes especials i efectes visuals dins del format de les pel·lícules d'aventures d'estil més antic a les quals ha substituït en gran manera. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.


Mausoleu de l'Aiatol·là Khomeini

El Mausoleu de l'Aiatol·là Khomeini (en persa: آرامگاه سید روح‌الله خمینی) alberga la tomba de Ruhol·lah Moosavi Khomeini i Ahmad Khomeini, el seu segon fill, que va morir el 1995. Es troba al sud de Teheran, al cementeri Behesht-e Zahra. La construcció començà al 1989 després de la mort de Khomeini, el 3 de juny d'aquest any. El conjunt encara està en construcció; quan s'acabe, serà el centre d'una extensió de més de 20 km², amb un centre cultural i turístic, una universitat d'estudis islàmics, un seminari, un centre comercial, i un estacionament per a 20.000 vehicles. El govern iranià ha dedicat uns $ 2.000 milions a aquest conjunt.


The Will Rogers Follies

The Will Rogers Follies és un musical amb llibret de Peter Stone, lletres de Betty Comden i Adolph Green i música de Cy Coleman.

Se centra en la vida i la carrera del famós humorista i intèrpret Will Rogers, utilitzant com a teló de fons les "Ziegfeld Follies", que sovint va encapçalar, i descriu tots els episodis de la seva vida en forma de número d'una gran producció. El personatge de Rogers també realitza números de corda entre escenes. La revista conté fragments del famós estil de puny de la saviesa i sentit comú de Rogers i tracta de transmetre la personalitat d'aquesta figura americana sense voler, la cita més famosa de la qual va ser «"Mai no vaig conèixer a un home que no m'agradés"» ("I never met a man I didn't like").


Església del Salvador de Matskhvarishi

L'Església del Salvador de Matskhvarishi (en georgià:, მაცხვარიშის მაცხოვრის ეკლესია),també coneguda com a Matskhvar (en svanetià: მაცხვარ), és un edifici medieval de l'Església Ortodoxa Georgiana situada en la regió muntanyosa al nord-oest de la província de Svanètia, ara part del municipi de Mestia, regió de Samegrelo-Zemo Svaneti, Geòrgia. És una església de planta de saló simple, àmpliament pintada al fresc per Mikael Maglakeli el 1140. Està inscrita en la llista dels Monuments Culturals destacats de Geòrgia.


Noelle

Noelle és una comèdia estatunidenca sobre el Nadal dirigida i escrita per Marc Lawrence. Està protagonitzada per Anna Kendrick com a Noelle Claus, la filla de Sant Nicolau. També apareixen Bill Hader, Billy Eichner, Julie Hagerty, i Shirley MacLaine.

S'estrenarà de manera exclusiva el 12 de novembre de 2019 a Disney+.


Weg ohne Umkehr

Weg ohne Umkehr (en alemany "Camí sense retorn") és una pel·lícula dramàtica d'Alemanya Occidental dirigida el 1953 per Victor Vicas i protagonitzada per Ivan Desny, Ruth Niehaus i René Deltgen. Va ser feta durant el punt culminant de la Guerra Freda. Fou seleccionada al I Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.


La cerimònia de lliurament de les medalles del Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2019 va tenir lloc el 20 de gener de 2020. És considerada com la 75a edició d'aquestes medalles, atorgades per primera vegada en 1945 pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Els premis tenien per finalitat distingir als professionals, estudiosos i difusors del cinema espanyol i —en menor mesura— del d'altres països pel seu treball durant l'any 2019. La cerimònia es va celebrar al Palacio de la Prensa de Madrid i va ser presentada pels actors Eva Ugarte i Franky Martín.

La gran triomfadora va ser la pel·lícula "Dolor y gloria", que va obtenir cinc medalles del total de 10 nominacions amb les que partia al començament de la nit.


Saràtovskaia

Saràtovskaia () és una "stanitsa" de l'ókrug urbà de Goriatxi Kliutx, al Territori de Krasnodar, als contraforts nord-occidentals del Caucas, a Rússia. Està situada 12 km al nord-est de Goriatxi Kliutx, i 35 km al sud de Krasnodar. Tenia una població el 2010 de 6.567 habitants dels quals el 84.9 % són d'ètnia russa i un 6.2 % d'armenis.

És cap del municipi Saràtovskoie, al que pertanyen així mateix Prirechenski, Molkin, Paporotni, Séverni, Solioni i Sorokin.


Mirage

Mirage és una pel·lícula de thriller neo noir de 1965 dirigida per Edward Dmytryk a partir d'un guió de Peter Stone, basat en la novel·la de 1952 "Fallen Angel", escrita per Howard Fast sota el pseudònim Walter Ericson; la novel·la no està acreditada pel títol a la pantalla. Fou protagonitzada per Gregory Peck, Diane Baker, Walter Matthau, George Kennedy i Kevin McCarthy, i fou distribuïda per Universal Pictures.


Shigeru Yoshida

Shigeru Yoshida (吉田 茂 "Yoshida Shigeru"), (22 de setembre de 1878-20 octubre de 1967) va ser un diplomàtic i polític japonès que va exercir de Primer Ministre del Japó de 1946 a 1947 i de 1948 a 1954. Yoshida ha sigut un dels primers ministres amb més temps al càrrec i el tercer amb un mandat més llarg després de la segona guerra mundial.


Marianella Salazar Guirola

Marianella Salazar Guirola (Caracas, Veneçuela, 15 de juny de 1949) coneguda també com a Malula, és una periodista, locutora i escriptora veneçolana especialitzada en la font de successos polítics a Veneçuela, especialment els governs d'Hugo Chávez i Nicolás Maduro, encara que també ha estat una dura crítica d'opositors com Henry Ramos Allup, Julio Borges, Manuel Rosales i partits opositors com Acción Democrática.


Lliga cèltica de rugbi 2020-2021

La Lliga cèltica de rugbi 2020-2021 és la temporada 2020-2021 de la Lliga cèltica de rugbi on el vigent campió són el Leinster Rugby que defensa el títol conservat l'any passat, s'inicià el 2 d'octubre del 2020. En raó de la crisi sanitària, la temporada fou més curta amb només setze jornades en lloc de vint-i-dos. Les dues franquícies sud-africanes no van poder jugar aquest any. Per quarta vegada de seguida, el Leinster Rugby guanyà la Copa per 16 a 6 enfront del Munster Rugby.


Riera de Riudevila

La Riera de Riudevila és un afluent de l'Onyar. Neix al Veïnat de les Fonts al nord de Salitja en un dels contraforts del volcà de la Crosa i desemboca a l'Onyar a Riudellots de la Selva al nord del Veïnat de l'Estació. Passa sota el pont de Riudevila, un pont del camí ral de Barcelona a França, ara en desús del qual les parts més vells daten del .

Existeix un document de l'any 1763 conservat a l'Arxiu Parroquial de Riudellots i escrit per Joan Calderó, fill d'un clergue del poble, on explica com l'any 1340 el poble va canviar d'emplaçament degut a les freqüents inundacions que patia. Aquestes ja estaven documentades des de l'any 1322, a causa de la situació del poble enmig de dues rieres: Cric i Riudevila.


Banc de Rússia

El Banc de Rússia (en rus: Банк России) o el Banc Central de la Federació Russa (en rus: Центральный банк Российской Федерации) és el banc central de Rússia. Les seves funcions estan descrites en l'article 75 de la Constitució de la Federació Russa i en una llei federal especial. El Banc de Rússia va ser fundat el 13 de juliol de 1990, però les arrels de la seva història arriben fins al Banc Estatal de l'Imperi Rus.
Segons la Constitució, el Banc de Rússia és una entitat independent, la responsabilitat principal és la protecció de l'estabilitat de la moneda nacional, el ruble rus. Té el dret exclusiu d'emetre bitllets i monedes de ruble. La seva seu es localitza a Moscou.
Segons la llei russa, la meitat dels beneficis del Banc Central pertanyen al pressupost federal.


Luis Puenzo

Luis Puenzo (Buenos Aires, 19 de febrer de 1946) és un director i guionista cinematogràfic argentí. Va obtenir l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa el 1986 amb el seu primer llargmetratge, "La historia oficial", una història sobre els desapareguts per la dictadura argentina. Poc prolífic, va rodar menys d'una mitja dotzena de pel·lícules des de llavors, incloent-hi "Gringo vell", amb Gregory Peck sobre una novel·la del mexicà Carlos Fuentes, i "La pesta", adaptant la novel·la homònima d'Albert Camus.


Dorian Gray

Dorian Gray és una pel·lícula britànica de 2009, amb guió adaptat de la novel·la "El retrat de Dorian Gray" d'Oscar Wilde i dirigida per Oliver Parker. Es tracta de la tercera adaptació d'una obra de Wilde que fa el cineasta.

La pel·lícula ens mostra un Londres fosc i ple de luxúria, i ens relata la història (prou allunyada de l'original) amb una estètica de videoclip i en un estil de thriller.

Va optar al premi a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Catalunya 2009.


La jove

La jove ("The Young One" o "La joven") és una pel·lícula dirigida per Luis Buñuel el 1960. Produïda a Mèxic i rodada en anglès, "La jove" és una de les pel·lícules més serioses de Buñuel, tractant el racisme i la violació. La pel·lícula es va estrenar al Festival de Canes de 1960. Ha estat doblada al català.


James Terry Conway

El general James Terry Conway USMC (26 de desembre de 1947) és el 34è i actual Comandant del Cos de Marines. Entre els seus càrrecs anteriors està el de Director d'Operacions (J-3) de la Junta de Caps d'Estat Major i el de Comandant de la I Força Expedicionària de Marines entre 2002 i 2004, prenent part en la Invasió d'Iraq de 2003 i en l'Operació "Resolució Vigilant" a Fallujah, Iraq.


Ajuntament de Sabadell

L'Ajuntament de Sabadell és l'administració de primer nivell que governa la ciutat i el municipi de Sabadell i que representa els sabadellencs. L'edifici fou construït entre els anys 1871 i 1872 i primerament va allotjar l'Escola Pia de Sabadell fins a l'any 1880, que va passar a mans de l'Ajuntament, que el va reformar i posteriorment s'hi va instal·lar.

L'actual alcaldessa de Sabadell és Marta Farrés i Falgueras, del Partit dels Socialistes de Catalunya.


José Manuel Miralles i Piqueres

José Manuel Miralles i Piqueres (València, 1963) és un polític valencià, que des de 2006 presidix el partit Unió Valenciana, inactiu des de 2011.


Conrad II de Borgonya

Conrad II de Borgonya (en realitat a Borgonya era Conrad I, i el seu nom inicial era Conrad II de Argenau) (nascut vers 835 - mort el 876) fou un comte i duc de la família dels Güelfs, fill de Conrad I de Borgonya i d'Adelaida d'Alsàcia. El 859 Lotari II va cedir una part de Borgonya, on estava revoltat el seu cunyat Hucbert, a Lluís II el Jove rei d'Itàlia i emperador; aquesta part de Borgonya fou coneguda com a Borgonya Transjurana o Borgonya Imperial (la resta de Borgonya estava dividida en Alta Borgonya, després el ducat de Borgonya, i Baixa Borgonya o Borgonya Cisjurana).

Conrad va entrar el país dominat per Hucbert en condició de duc de Borgonya Transjurana o Imperial (859) càrrec que va exercir fins al 864, però no va poder derrotar a Hucbert. A la mort del seu pare Conrad I (entre 862 i 864) va exercir breument com a comte d'Auxerre.

El 858 el rei Lluís el Germànic el va enviar junt amb el seu germà Hug l'Abat en missió d'espionatge al regne dels francs occidentals. Una vegada a França, Conrad i el seu germà Hug es van posar al servei de Carles el Calb. Lluís va confiscar els seus honors a Baviera, i en compensació Carles va nomenar al seu pare Conrad I (comte d'Auxerre) com a comte de París (858) mentre que l'emperador Lluís II el Jove el va nomenar duc de Borgonya Transjurana el 859 però no va poder ocupar el poder més que en alguns llocs perquè el duc Hucbert s'oposava a la seva destitució amb les armes a la mà.

Vers el 864 (no abans del 862) va rebre el comtat d'Auxerre del seu pare, mentre el de París va passar a un nebot de difunt, i cosí de Conrad II. Però el 864 fou destituït per Carles el Calb del comtat d'Auxerre i només li va quedar el ducat de Borgonya Transjurana que tenia en feu de l'emperador. Entre el 864 i el 866 Hucbert, que dominava el ducat, va morir en combat a Orbe i llavors va quedar consolidat com a duc fins a la seva mort.

Va morir el 876 i el va succeir el seu fill Rodolf I de Borgonya.


Ievgueni Miroixnitxenko

Ievgueni Miroixnitxenko, conegut com a "Miro", (nascut el 28 de desembre de 1978), és un jugador d'escacs ucraïnès, que té el títol de Gran Mestre des de 2002. Ha estat Campió d'Ucraïna en dues ocasions, els anys 2003 i 2008

A la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2015, hi tenia un Elo de 2609 punts, cosa que en feia el jugador número 17 (en actiu) d'Ucraïna. El seu màxim Elo va ser de 2696 punts, a la llista de juliol de 2009 (posició 39 al rànquing mundial).


Amstel Gold Race 1974

L'Amstel Gold Race 1974 fou la 9a edició de l'Amstel Gold Race. La cursa es disputà el 13 d'abril de 1974, sent el vencedor final el neerlandès Gerrie Knetemann, que s'imposà en solitari amb més de 3' sobre el gran grup en la meta de Meerssen.

137 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 31 d'ells.


Cambra de Representants de l'Uruguai

La Cambra de Representants de l'Uruguai (en castellà: "Cámara de Representantes de Uruguay") és la cambra baixa de l'Assemblea General de l'Uruguai ("Asamblea General"). La cambra té 99 membres, elegits per a un període de cinc anys per representació proporcional. Durant les últimes eleccions, el Front Ampli va perdre la majoria, amb 42 representants; el Partit Nacional va obtenir 30, el Partit Colorado 13, el nou Cabildo Abierto 11, el Partit Independent 1, el Partit de la Gent 1, i el Partit Ecologista Radical Intransigent 1.


Logan

Logan és una pel·lícula estatunidenca i l'última de la trilogia de Wolverine, basada en els còmics de Wolverine de Marvel Comics, produïda per 20th Century Fox. La pel·lícula es va estrenar el 3 de març de 2017. Va ser protagonitzada per Hugh Jackman. Va ser la seva última aparició com a Wolverine a la franquícia de X-Men.

Es tracta del tercer film consagrat al personatge dels còmics editats per Marvel Comics, Wolverine, després de X-Men Origins: "Wolverine" (2009) i "Wolverine: El Combat de l'immortal" (2013). Desè film de la franquícia "X-Men", marca l'última participació de Hugh Jackman en el paper de Wolverine i de Patrick Stewart en el paper del Professor Xavier. La història s'inspira parcialment de la mini-sèries de còmics "Old Man Logan" creada per Mark Millar i Steve McNiven, apareguda entre juny 2008 i setembre 2009. El film va ser nominat als Oscars 2018 a la categoria «millor guió adaptat». Era la primera pel·lícula de superherois nominada en aquesta categoria.


Roberto Chordà Villalba

Roberto Chordà Villalba (Alzira,1 de juliol de 1996), també anomenat Roberto, és un pilotari valencià de Raspall que juga de mitger tot i que de vegades també de punter. Format a Alzira i La Llosa, va debutar el 2012 al trinquet de Bellreguard. Ha sigut campió de la Lliga professional de raspall per equips en 2015 i 2016.


O Gotejar da Luz

O Gotejar da Luz és una pel·lícula coproduïda per Portugal i Moçambic de 2002 dirigit per Fernando Vendrell. L'acció es desenvolupa al Moçambic colonial dels anys 1950.

La pel·lícula es va estrenar el 8 de febrer de 2002 al cinema Xénon (Maputo), a Moçambic, e el 15 de febrer a Lisboa, als cinemes "São Jorge" i "Quarteto", al mateix temps que s'estrenava en unes altres quatre sales, en territori portuguès.


Hiera

A la mitologia grega, Hiera (Ἱέρα) és la muller de Tèlef, el fundador de la ciutat de Pèrgam. La seva imatge es troba al fris a l'interior de l'Altar de Pèrgam.

Durant la Guerra Troiana els grecs van atacar Pèrgam, ja sigui perquè la van prendre per error per Troia, o per una aliança entre Troia i Pèrgam. Hiera aparentment va ser una Amazona, i les Amazones es van unir amb el defensors de Pèrgam per repel·lir l'atac. Tanmateix, en la batalla Hiera va ser morta pel guerrer grec Nireu. Tèlef estava tant trist que va demanar un alto el foc per poder celebrar el funeral per Hiera, abans de reprendre la batalla i fer fora els invasors.

És possible que l'antiga ciutat de Hieràpolis (actualment Pamukkale, Turquia) fos anomenada en el seu honor, tot i que el nom també pot ser llegit com 'ciutat sagrada'. Va tenir dos fills amb Tèlef, Tarcont i Tirsé.


Irkalla

A la mitologia Mesopotàmica, Irkalla (Accadi, també Ir-Kalla, Irkalia), "Kur" (sumeri) o Ersetu (Accadi) és l'inframón del que no hi ha cap retorn. També era anomenad terra del no retorn, Kurnugia en sumeri i Erset la tari en Accadi. Kur és governat per la deessa Ereixkigali i el seu consort, el déu de la mort Nergal.

Irkalla era originàriament un altre nom per Ereshkigal, qui va governar el inframón en solitari fins que Nergal va ser enviat al inframón i va seduir Ereshkigal (a la mitologia babilònica). Ambdós la deitat i la ubicació van ser anomenats Irkalla, tal com passava amb Hades a la mitologia grega.

L'inframón sumeri era un lloc per els cossos dels morts després de la seva mort. El viatge al món dels morts passava a través de set portes en el seu viatge a través del portal deixant articles de roba i ornaments a cadascuna de les portes, no necessàriament per elecció, ja que hi hi havia un guardià a cada porta que agafava un peatge per el passatge i per evitar que els morts anèssin per un camí incorrecte. Els cossos dels morts es descomponen al més enllà de la mateixa manera com ho farien al món dels vius.

Al ser una destinació subterrània on van els morts, Irkalla és similar al Sheol de la Bíblia hebrea o al Hades de la mitologia grega clàssica. És diferent d'altres versions més esperançadores del més enllà, com la que tenien els contemporanis egipcis i posteriorment a la filosofia Platònica, al judaisme, i al cristianisme. Irkalla també és diferent del Tàrtar grec i la perspectiva cristiana del infern. A Irkalla no hi ha cap càstig o recompensa, sent més aviat una versió més trista de la vida al món dels vius, tenint Erishkigal un doble paper d'alcaid i guardià dels morts més que un governant sinistre com Satan o els déus de la mort d'altres religions.


TrackMania Turbo

TrackMania Turbo és un dels últims videojocs de la saga TrackMania creat per Nadeo (Ubisoft). Va sortir el 2015 per a PS4, Xbox One i Microsoft Windows.

És un joc de conducció arcade amb campanya en solitari i multi jugador online i offline, en el mode solitari tens cinc tipus de dificultats amb els quatre tipus d'escenaris que té el joc (Canyon, Valley, Lagoon, Stadium) cada dificultat té 10 nivells per escenari, un total de 40 nivells per dificultat, fent així que siguin 200 nivells, en els quals pots aconseguir les medalles habituals que són la bronze, la plata i l'or, a més d'una quarta medalla molt més difícil que és la medalla d'autor o Nadeo. En el mode multi jugador tenim dos tipus de modes, online y offline, on l'offline té diversos modes, entre ells: l'arcade, hot seat, split screen, i mes. L'online bàsicament és un servidor comú on tots intenten fer el millor temps en el circuit en el qual estiguin.

També pots fer els teus propis mapes en l'editor de mapes o fer tuning als teus cotxes al garatge. Els mapes fets, els pots pujar al servidor comú de mapes TM-exchange i també descarregar-los i jugar-los sempre que estiguis en ordinador.


Abdul Hamid

Abdul Hamid (Bengalí: আব্দুল হামিদ) (Mithamain Upazila, Raj Britànic, 1 de gener de 1944) és l'actual President de Bangla Desh després de la mort de Zillur Rahman al març de 2013.


New York Open

El Torneig de Nova York, oficialment conegut com a New York Open, és un torneig de tennis professional que es disputa anualment sobre pista dura al Nassau Veterans Memorial Coliseum de Uniondale, Nova York, Estats Units. Va néixer del trasllat del torneig de Memphis l'any 2018.


La Resolució 1915 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de març de 2010. Després de recordar les resolucions 827 (1993), 1581 (2005), 1597 (2005), 1613 (2005), 1629 (2005), 1660 (2006), 1800 (2008), 1837 (2008), 1849 (2008), 1877 (2009) i 1900 (2009), el Consell, actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va permetre un augment temporal dels jutges al Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPII) a servir més enllà de l'expiració del seu mandat perquè puguin completar el treball en els casos en què estaven involucrats.

El Consell va assenyalar que, en la seva Resolució 1900, el nombre de jutges podia superar el màxim de dotze previstos en l'Estatut del Tribunal Internacional fins a un màxim de tretze, i tornar a dotze al final de març de 2010. Tanmateix, degut a circumstàncies imprevistes això no es produiria a causa d'un retard en el lliurament de la sentència en el cas de Vujadin Popović. En aquest sentit, el Consell estava convençut de la conveniència de permetre l'augment temporal del nombre total de magistrats ad litem.

El Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia, establert en la Resolució 827 (1993), va ser un tribunal de les Nacions Unides que jutjava els crims de guerra que es van produir durant les els conflictes de principis dels anys noranta a l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.


Cuánto. Más allá del dinero

Cuánto. Más allá del dinero és un curtmetratge dirigit per Kike Maíllo en 2017. La pel·lícula, de 17 minuts de durada, està protagonitzada per Adriana Ugarte, Bàrbara Goenaga, Miguel Fernández i Will Shephard. El film és una idea de l'agència creativa MRM//McCann i l'equip creatiu del qual va ser encapçalat pel Director Creatiu Executiu, Jesús Revuelta, ha estat premiada en nombrosos festivals, alçant-se aquest mateix any amb el primer "Grand Prix" de la història de la publicitat catalana en la secció "Entertaiment" en el Festival de Creativitat Cannes Lions.


Emmanuel Habyarimana

Emmanuel Habyarimana és un militar i polític ruandès originari de katanga.

Habyarimana, pertanyent a l'ètnia Hutu, va pertànyer a les Forces Armades Ruandeses en l'estat pro-Hutu de Juvénal Habyarimana. Després de la reeixida conquesta de Ruanda per part del Front Patriòtic Ruandès, es va unir a les recentment constituïdes Forces Ruandeses de Defensa on va aconseguir el grau de coronel.

En 1997 va ser nomenat Secretari d'Estat per a la Defensa al govern de Ruanda. En 2000, passa a ser Ministre de Defensa de Ruanda, alhora que ascendeix fins al grau de general de brigada. Des d'aquest càrrec va exercir un important paper en les accions que va dur a terme Ruanda en la Segona Guerra del Congo.

En novembre de 2002 va ser destituït en el seu lloc del Ministeri de Defensa, en ser considerat massa favorable a les tesis hutu. Va ser reemplaçat per Marcel Gatsinzi.

El 30 de març de 2003 va fugir a Uganda al costat d'altres oficials de l'Exèrcit de Ruanda, com el tinent Ndayambaje i el tinent coronel Balthazar Ndengeyinka.


Revelation Records

Revelation Records és un segell discogràfic independent enfocat principalment a la música hardcore punk. Revelation Records és mundialment conegut per la seva participació en l'evolució del hardcore amb sonoritats més metàl·liques cap al post-hardcore, amb la publicació de treballs de grups com Warzone, Sick of It All, Gorilla Biscuits, No For An Answer, Youth of Today, Bold, Judge, Shelter, Quicksand i Chain of Strength.

A Revelation Records se li atribueix, juntament amb les bandes que va editar durant la segona meitat de 1980, el mèrit d'haver aplanat el terreny per al naixement del so youth crew, així com haver potenciat el New York hardcore, el qual va superar el buit dels grups pioners de gairebé una dècada abans, contribuint a mantenir l'estil a principis dels anys 1990. Alguns dels discos més venuts del segell foren "Start Today" de Gorilla Biscuits, "No Spiritual Surrender" d'Inside Out, i la compilació "In-Flight Program".


Ballad of Heroes

Ballad of Heroes, op. 14, per a tenor (soprano), cor i orquestra fou composta per Benjamin Britten el 1939 sobre un text de W. H. Auden i Randall Swingler. Va ser estrenada el 5 d'abril de 1939 al Queen's Hall de Londres per al Festival of Music For The People, on va ser dirigida pel compositor Constant Lambert amb l'Orquestra Simfònica de Londres. Dura uns 18 minuts i el va dedicar a Montagu Slater i la seva muller Enid.


Marie Béatrice Umutesi

Marie Béatrice Umutesi (Byumba, 1959) és una escriptora ruandesa en francès.

Va estudiar sociologia i passà a treballar en el desenvolupament rural. Considerada una hutu "moderada", va ser obligat a fugir a Kivu a la República Democràtica del Congo. En 1996, els camps de refugiats van ser atacats pel Front Patriòtic Ruandès (actual partit polític governamental a Ruanda, liderat pel president Paul Kagame) i es va veure obligada a fugir de nou. Umutesi es va establir a Bèlgica en 1998.

Va escriure un relat sobre les seves experiències a "Fuir ou mourir au Zaire. Le vécu d'une réfugiée Rwandaise" (Fugir o morir al Zaire. L'experiència d'una refugiada ruandesa).

En 2006 va escriure l'article "Is Reconciliation between Hutus and Tutsis Possible?" for the Journal of International Affairs.


Club Deportivo Utrera

El Club Deportivo Utrera és un club de futbol d'Utrera, a Andalusia. Fundat el 1946, juga actualment a la "Tercera Divisió" – Grup 10, i disputa els partits com a local a l"'Estadi Municipal San Juan Bosco", que té capacitat per 3,000 espectadors.


Ironclad

Ironclad és un film d'aventura i d'acció dirigit el 2011 per Jonathan English. Escrit per English i Erick Kastel, es basa en un guió de Stephen McDool. El repartiment inclou James Purefoy, Brian Cox, Kate Mara, Paul Giamatti, Derek Jacobi i Charles Dance. La pel·lícula va ser filmada a Gal·les el 2009 i produïda amb un pressupost de 25$ milions.


Com si fos ahir

Com si fos ahir és una telenovel·la de TV3, que s'estrenà l'11 de setembre de 2017.

La sèrie va ser concebuda i dissenyada per la guionista Núria Furió amb l'objectiu que s'estrenés la temporada 2016-2017, però la mala situació econòmica per la que passava TV3 va impedir afrontar les despeses que suposava posar en marxa una sèrie nova (principalment construcció de decorats i cerca de localitzacions). Això va fer que La Riera s'allargués una vuitena temporada i l'estrena de "Com si fos ahir" es retardés un any. Inicialment es va plantejar que es localitzés a Vilanova i la Geltrú, però es va acabar decidint ubicar-la a Barcelona.

La trama de la sèrie gira al voltant d'un grup d'amics d'institut que es retroben a l'edat de quaranta i bastants anys, després de la tràgica mort en accident de trànsit d'un dels seus antics companys, el Ferran. Paral·lelament també es veu com la família del difunt reacciona a la pèrdua del pal de paller de la família. El rodatge va començar el 10 de juliol de 2017.


Anna Czerwińska

Anna Czerwińska (nascuda el 10 de juliol de 1949 a Varsòvia) és una alpinista polonesa, coneguda per ser la dona més vella que ha fet cim a l'Everest (en aquell moment) a l'edat de 50 anys, va aconseguir l'ascensió de l'Everest des del costat nepalès el 22 de maig de 2000.

Va ser la primera polonesa que va aconseguir els Set Cims. Es va titular en farmàcia però va deixar la medicina per les muntanyes i actualment és empresària. És propietària d'una signatura comercial. Ha estat pujant muntanyes durant 33 anys, usualment en equips íntegrament femenins. A l'estiu de 1977 juntament amb Krystyna Palmowska va grimpar la cara nord del Matterhorn. Era la primera vegada que unes dones pujaven una paret tan difícil.

En 1978 amb Krystyna Palmowska, Wanda Rutkiewicz i Irena Kesa va pujar la cara nord del Matterhorn a l'hivern. De nou eren les primeres dones que ho aconseguien i van crear sensació al món de l'alpinisme europeu. Anna Czerwińska va ser membre de l'expedició polonesa als Gasherbrums el 1975. El 1979 amb Krystyna Palmowska van obrir una nova ruta, al Rakaposhi (7.788 m), al Pakistan. El 30 de juny de 1983 ambdues van escalar el Broad Peak. Va ser una expedició de només dues dones. Czerwińska va intentar aconseguir el cim del K2 tres vegades: en 1982, 1984 i 1986, l'última vegada va ser testimoni d'una tragèdia quan 13 escaladors van morir a la muntanya. El 15 de juliol de 1985 estava al cim del Nanga Parbat amb Wanda Rutkiewicz i Krystyna Palmowska - el primer equip de dones al cim sense suport d'homes. Va intentar per dues vegades ascendir el Kanchenjunga: al 1980 i al 1990 com a líder de l'expedició.

Va dirigir l'expedició al Makalu el 1988 i va anar també membre de l'expedició al Makalu en l'hivern de 1990. Durant cinc anys ella "va col·leccionar" els cims més alts dels continents: Aconcagua (Sud-amèrica) i Kilimanjaro (Àfrica) el 1995; McKinley (Amèrica del Nord), Elbrús (Europa) i Mont Kosciuszko (Austràlia) el 1996; Massís Vinson (Antàrtida) el 1998 r.; Piràmide Carstensz (Austràlia amb Oceania) el 1999; Muntanya Everest (Àsia) el 22 de maig de 2000. El 6 d'octubre de 2000 va ascendir el Shisha Pangma (no queda clar si el Central o el Cim principal).

És autora o coautora de molts llibres sobre escalada al Matterhorn, Gasherbrum, Broad Peak, Nanga Parbat, K2. Es preveu que publiqui un llibre sobre els seus set cims. El 21 de maig de 2001 Anna va pujar al Lhotse, i després el Cho Oyu el 25 de setembre de 2001.


Alan Styles

Alan Styles (5 d'octubre de 1936, Cambridge, Anglaterra - 8 de desembre de 2011, Sausalito, Estats Units) va ser encarregat d'equip de la banda britànica Pink Floyd, i molt conegut per ser la veu a la cançó Alan's Psychedelic Breakfast, de l'àlbum de 1970 Atom Heart Mother. El seu pèl llarg, barba i les seves maneres el van convertir en una figura molt familiar al voltant de Sausalito.


Carme Lluveras Puig

Carme Lluveras Puig (l'Hospitalet de Llobregat) és una entrenadora de basquetbol catalana.

Va jugar la temporada 1979-80 al CB Peter Pan Cibes, però a partir de 1980 començà a exercir d'entrenadora en les categories inferiors del CB l'Hospitalet. El 1984 debuta a primera divisió femenina dirigint el Natural Cusí del Masnou, on roman quatre temporades. Posteriorment va entrenar el RC Celta de Vigo, Dorna Godella, CB Xerox Vigo, CD Reus Ploms i Bàsquet Draft Gramenet. El 1995 passà a entrenar equips masculins. S'incorpora al CB Aracena (1995-99), ascendint des de la segona categoria catalana fins a la Lliga EBA. La darrera temporada aconsegueix el títol de Lliga Catalana EBA i el tercer lloc en la fase final de la categoria. La temporada 1998-99 fou nomenada millor entrenadora amateur per l'ACEB. El 2000 fitxa per la Universitat de Barcelona BF, on assolí un títol de Lliga femenina el 2003. El 2005 fitxa per l'Unicaja Màlaga per a formar part del cos tècnic de Sergio Scariolo i al gener del 2006, el Ros Casares de València la incorporà com a mànager general, càrrec que exercí fins a la desaparició del club el 2012.


Cine Bailèn

El Cine Bailèn, propietat de l'empresa Cinesa, va obrir el 17 de març de 1974. Ubicat al carrer de Bailèn, 161. Tenia una capacitat de 500 localitats.

Durant la primera setmana va projectar vuit pel·lícules d'estrena diferents, una cada dia, la primera va ser "Crits i murmuris" d'Ingmar Bergman.

Durant la matinada del 17 de desembre de 1991 hi va haver un incendi que va destruir parcialment el local. EL 17 de juliol de l'any següent, després de reformar i millorar el local, va reobrir amb el film "L'ombra de la sospita". Entre aquestes millores destacava el servei de cafeteria.

El 28 de juny de 1999 va tancar les portes juntament amb el cine Arkadin. L'última projecció va ser "Entrapment (El parany)".


Ster ZLM Toer 2017

La Ster ZLM Toer 2017, 31a edició de la Ster ZLM Toer, es disputà entre el 14 al 18 de juny de 2017 en cinc etapes, amb inici a Westkapelle i final a Oss. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2017, amb una categoria 2.1.

El vencedor final fou el portuguès José Gonçalves (Team Katusha Alpecin), seguit per l'eslovè Primož Roglič (Team LottoNL-Jumbo) i el belga Jos van Emden (Quick-Step Floors).


Ion Arretxe

Ion Arretxe (Errenteria, 31 d'agost de 1964 - Sant Sebastià, 17 de març de 2017) va ser un dibuixant i escriptor basc en totes les seues vessants: autor de còmics, director —d'art, teatral i de cinema—, guionista i novel·lista.

Arretxe va estudiar Belles arts a la Universitat del País Basc i Escenografia a l'Institut del Teatre de Barcelona. A nivell professional, va destacar en treballs com a director artístic i com a ajudant de decoració en nombroses produccions cinematogràfiques i televisives. L'any 2015 va publicar la novel·la autobiogràfica "Intxaurrondo. La sombra del nogal" ("Intxaurrondo. L'ombra del noguer"), en la qual relata la seua detenció i tortura per part de la Guàrdia Civil a la caserna d'Intxaurrondo. També va participar com a guionista de les tires còmiques de «Grouñidos en el desierto» que apareixien publicades a la revista "El Jueves". Morí el 17 de març de 2017 a l'Hospital Donostia de Sant Sebastià, als 52 anys, a causa d'un càncer de pulmó.


Kateryna Tarasenko

Kateryna Tarasenko (Ucraïnès: Катерина Тарасенко; nascuda el 6 d'agost de 1987 a Dnipropetrovsk) és una remera ucraïnesa.


Myotis secundus

Myotis secundus és una espècie de ratpenat del gènere "Myotis". És endèmic de Taiwan. És un ratpenat de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 34,1–42,1 mm, els avantbraços de 33,4–37,8 mm, una cua de 36,3–46,5 mm, els peus de 5,8–9,9 mm i les orelles d'11,1–15 mm. S'alimenta d'insectes. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.


O Herói

O Herói és una pel·lícula realitzada per Zézé Gamboa, una coproducció d'Angola, França i Portugal, però filmat totalment a Angola. Es va estrenar a Portugal el 13 de maig de 2004.


Up in Flames

Up in Flames és una cançó de la banda britànica Coldplay pertanyent a l'àlbum "Mylo Xyloto".

Martin va concebre la cançó durant les hores prèvies a l'actuació que van realitzar a l'iTunes Festival celebrat el 22 de juliol de 2011 a Londres. Algunes parts es van enregistrar entre bastidors del Roundhouse. Llavors fou enregistrada a correcuita per ser inclosa en la darrera versió de l'àlbum. De fet, fou la darrera cançó enregistrada pel disc i quan moltes de les cançons ja eren mesclades i masteritzades.

La primera interpretació en directe la van realitzar tot just una setmana després d'haver-se enregistrat a Austin (Estats Units). Llavors va esdevenir fixa en la llista de cançons interpretades durant la gira "Mylo Xyloto Tour".


Reserva Natural de Conat

La Reserva Natural de Conat està situada en el terme comunal de Conat, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.

És reserva natural des del 23 d'octubre del 1986. Ocupa una superfície de 549 hectàrees, i està compresa entre 575 i 1650 metres sobre el nivell del mar.


Lambeau Field

El Lambeau Field és un estadi de futbol americà a la ciutat de Green Bay, estat de Wisconsin, Estats Units. És l'estadi dels Green Bay Packers de l'NFL. Originalment va obrir les seves portes el 1957 com City Stadium, reemplaçant al vell estadi, per la qual cosa també va ser conegut com a New City Stadium fins a 1965, quan va ser reanomenat en honor del llegendari fundador, jugador, i entrenador dels "Packers" Curly Lambeau posterior a la seva mort.

Es tracta d'un dels recintes esportius més famosos del món. L'estadi és conegut també com The Frozen Tundra ("'La Tundra Congelada"), "Titletown" (Ciutat de Títols), i la Catedral del futbol americà. El sobrenom "Tundra Congelada" és el més comú. Va néixer a partir de la final del campionat el 1967 entre els Packers i els Dallas Cowboys, guanyat per Green Bay en l'última jugada del partit i considerat un dels partits més famosos de la història de la lliga. Aquest partit es va celebrar a temperatures de -13°F (-25℃) amb forts vents en el que s'ha conegut com el "Hisse Bowl" o "Bol del gel". És comú que Green Bay rep equips a Lambeau Field al desembre i gener amb temperatures extremes. El gener de 2014 els "Packers" van rebre els "49ers" de San Francisco en un partit de post-temporada amb temperatures de -12 F (-23 C). El sobrenom "Tundra Congelada" va provenir d'un film en el qual la narració del joc esmentava "the frozen tundra of Lambeau Field". Per a contrarestar la congelació de la gespa s'havia instal·lat un sistema de calefacció per sota del camp l'estiu anterior, però davant les temperatures tan baixes va fallar.

El Lambeau Field ha estat renovat dues vegades, el 2005 i el 2013, augmentant la seva capacitat des de 72.945 fins a 80.675 butaques.


Julietta

Julietta, H. 273 (també com a Julietta o la clau dels somnis, es va estrenar en francès amb el nom de "Juliette ou la Clé des songes" i en txec com a "Julietta aneb Snář"), és una òpera en tres actes composta per Bohuslav Martinů sobre un llibret del mateix compositor basat en "Juliette, ou La clé des songes" de l'autor francès Georges Neveux. Es va estrenar el 16 de març de 1938 al Teatre Nacional de Praga dirigida per Václav Talich.

La història té lloc en l'atmosfera poètica i en la fantasia d'un somni, en què res té sentit però, al mateix temps, tot ve a ser tan real que porta un cert significat. És la història d'un somni en el qual l'heroi, Michel, persegueix la seva dona ideal, que és tan atractiva que ell tria romandre en el somni en lloc de tornar al món real. Descrita com «una òpera dels somnis», es tracta d'una obra en la qual es reuneix el surrealisme i el simbolisme en tots els nivells, i res és el que sembla.

"Julietta", la seva novena òpera, és considerada l'obra mestra del seu teatre musical al costat de la seva última òpera, la catorzena, "La passió grega" (1959, revisada el 1961).


(1501) Baade

(1501) Baade és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Arno Arthur Wachmann el 20 d'octubre de 1938 des de l'observatori d'Hamburg-Bergedorf, Alemanya.

Inicialment es va designar com 1938 UJ.
Posteriorment va ser anomenat en honor de l'astrònom alemany Wilhelm Heinrich Walter Baade (1893-1960).


GW151226

GW151226 és un senyal d'ona gravitacional detectada per l'observatori de LIGO el 25 de desembre de 2015 temps local (26 desembre 2015 UTC). El 15 de juny de 2016, les col·laboracions el LIGO i VIRGO van anunciar que havien verificat el senyal, fent-lo el segon senyal, després de GW150914, que havia estat anunciat quatre mesos abans del mateix any.


Radware

Radware és un proveïdor de balanç de càrrega i serveis de seguretat informàtica per bases de dades.

La seu central corporativa de Radware es troba a Mahwah, Nova Jersey, (EUA). La seva seu internacional es troba en la ciutat de Tel Aviv, Israel. La companyia també té oficines en la ciutat de Xangai, en la República Popular de la Xina. Radware és membre del grup d'empreses Rad, i les seves accions cotitzen en l'índex borsari NASDAQ.

Radware va ser fundada el 1997. L'empresari Roy Zisapel és el president de la companyia i el director de l'empresa. En 1999 la companyia va tenir una oferta pública inicial i va ser inclosa a l'índex borsari de NASDAQ.

Roy Zisapel és el propietari del 3,4% per cent del capital de l'empresa. El seu pare, Yehuda Zisapel, és el major accionista, amb un percentatge del 15% per cent del capital.


Empar Fernández Gómez

Empar Fernández Gómez (Barcelona, 1962) és una novel·lista, columnista de premsa i professora d'història catalana resident a Cornellà de Llobregat. També ha escrit guions per a documentals històrics i obres de divulgació històrica.


Bultaco Sherpa S

La Bultaco Sherpa S fou un model de motocicleta fabricat per Bultaco entre 1960 i 1972, dissenyat específicament per a la pràctica del motocròs. Al llarg de la seva vida comercial se'n produïren diverses versions en quatre cilindrades (100, 125, 175 i 200 cc), totes elles amb les següents característiques generals: motor de dos temps monocilíndric refrigerat per aire, bastidor de simple bressol, frens de tambor i amortidors de forquilla convencional davant i telescòpics darrere.

Juntament amb la Sherpa N (amb la qual es llançà simultàniament), la Sherpa S fou la primera Bultaco de fora d'asfalt. Fou també la primera motocicleta de motocròs que es produí en sèrie a Catalunya.


Grace Jones

Grace Beverly Jones, o simplement Grace Jones (Spanish Town, 19 de maig de 1948), és una cantant, compositora, supermodel, productora i actriu jamaicana. Als 13 anys es va mudar amb els seus germans a casa dels seus pares a Syracuse (Nova York). Jones va començar la seva carrera de model a l'estat de Nova York i més tard, a París, on va treballar per a firmes com Yves St. Laurent i Kenzo, i va aparèixer a les portades de prestigioses revistes de moda com a Elle i Vogue. Va treballar amb els fotògrafs Helmut Newton, Guy Bourdin i Hans Feurer i es va fer coneguda mundialment per la seva aparença andrògina i característica.

El 1977 Jones va signar un contracte discogràfic amb Island Records i es va convertir inicialment en l'estrella de la discoteca novaiorquesa Studio 54. Al començament dels vuitanta canvia el seu estil cap al reggae, el funk, el post-funk i la música pop, col·laborant freqüentment amb el dissenyador gràfic Jean-Paul Goude i amb Sly & Robbie. Els seus àlbums més populars inclou "Warm Leatherette" (1980), "Nightclubbing" (1981) i "Slave to the Rhythm" (1985). Com a cantant va aconseguir èxits notables amb "Pull Up to the Bumber", "Private Life", "I've Seen that Face Before" i "Slave to the Rhythm." El 1982 va llançar la col·lecció de vídeos musicals "A One Man Show", dirigida per Goude.

Jones va aparèixer en algunes pel·lícules de baix pressupost als Estats Units durant els anys setanta i principis dels vuitanta. El 1984 va debutar interpretant Zula a la pel·lícula "Conan el Destructor", al costat d'Arnold Schwarzenegger i Sarah Douglas. El 1985 va aparèixer en la pel·lícula de James Bond "Panorama per matar
" com a May Day. El 1986 va interpretar a un vampir a "Vamp" i va actuar, tant com a actriu com a cantant, en la pel·lícula d'Eddie Murphy "Boomerang" (1992). Per la seva banda, ella apareix al costat de Tim Curry en la pel·lícula de 2001 "Wolf Girl." Pel seu treball a "Conan", "Panorama per matar" i "Vamp" va ser nominada als premis Saturn com a millor actriu de repartiment.

El 1999 Jones va ocupar el lloc 82 de les "100 Millors Dones del Rock and Roll" de VH1 i, el 2008, va ser guardonada amb el premi Q Idol. Jones va influir en el moviment de transvestisme dels vuitanta i ha estat una inspiració per a artistes com Annie Lennox, Lady Gaga, Rihanna, Lorde, Róisín Murphy, Brazilian Girls, Nile Rodgers, Santigold, Basement Jaxx i Stanka Brljevic. El 2015 publica la seva autobiografia "I'll Never Write My Memoirs" on fa un recorregut per la seva infancia a Jamaica, els anys de la música disco als EUA, la seva experiència amb la moda a París i els seus treballs per a Hollywood. El desembre de 2016, la revista "Billboard" la va classificar en el lloc 40 com l'artista dance més reeixida de la història.


Little Bighorn

El Little Bighorn és un riu d'unes 138 milles de llargària (222 km) afluent del riu Bighorn que discorre pels estats de Montana i Wyoming. La batalla de Little Bighorn es va lliurar en les seves ribes en 1876, així com la Batalla de Crow Agency el 1887.

The Little Bighorn davalla per l'extrem nord de Wyoming, al llarg del costat nord de les muntanyes Bighorn. Flueix cap al nord travessant la frontera amb Montana i a la reserva índia Crow, travessa les poblacions de Wyola, Lodge Grass i Crow Agency, i conflueix amb el Bighorn prop de la ciutat de Hardin (Montana).

El lloc de la batalla, ara inclòs en els terrenys denominats "Little Bighorn Battlefield National Monument", és a unes cinc milles al sud de Crow Agency, al costat oriental del riu.


Javier Moreno Carnero

Javier Moreno Carnero (nascut a l'Argentina el 1975) és un jugador, escriptor, periodista, i entrenador d'escacs nacionalitzat espanyol, que té el títol de Gran Mestre des de 2003. Des de l'any 2006 i fins a l'actualitat (2010) exerceix el càrrec de capità de l'equip olímpic femení d'escacs de l'estat espanyol, i és entrenador d'elit de la Federació Espanyola. El 2010 la FIDE li va atorgar el títol de "FIDE Senior Trainer", el màxim títol d'entrenador internacional

Tot i que roman inactiu des del maig de 2010, a la llista d'Elo de la FIDE del juliol de 2020, hi tenia un Elo de 2519 punts, cosa que en feia el jugador número 17 de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2525 punts, a la llista de gener de 2004 (posició 423 al rànquing mundial).


Palau Heian

El Palau Heian va ser el palau imperial original de "Heian-kyō" (actual Kyoto), capital del Japó des del 794 fins al 1868. El mateix va servir com a residència imperial i centre administratiu del Japó durant la major part del període Heian (794-1185) i es trobava localitzat a la zona centre-nord de la ciutat, d'acord amb els models xinesos usats per al disseny de la capital.

El palau estava envoltat per una gran muralla de forma rectangular que contenia molts dels tants edificis cerimonials i administratius incloent als ministeris governamentals. Dins d'aquells murs es trobava un altre complex residencial (o "Palau Intern") on residia l'emperador. A més de l'habitatge de l'emperador, el palau intern contenia les habitacions de les consorts com també estructures cerimonials i oficials més properes a la figura de l'emperador.

El rol original del palau era el de manifestar la centralització del model governamental adoptat pel Japó de la Xina del segle VII i proveir d'un lloc apropiat per a la residència de l'emperador i poder a més ocupar-se de diversos problemes d'estat i cerimònies. Tot i que la funció residencial del palau va continuar fins al , les instal·lacions per a cerimònies religioses van anar quedant en desús prop del segle XIX a causa de l'abandonament de les pràctiques de cerimònies reglamentàries i al trasllat de moltes d'aquestes a llocs de menor escala al Palau Intern.

El Palau va ser completament destruït pel foc, sobre la superfície on existia es va construir un de nou. De l'antic, gairebé no van quedar restes i l'arquitectura del mateix es va basar en fonts literàries, diagrames i pintures de l'època, com també excavacions realitzades des de finals de la dècada del 1970.

localitzat a l'entitat territorial administrativa actual


Savielly Tartakower

Savielly Tartakower (en rus: Савелий Григорьевич Тартаковер) també conegut com a Saviely, Ksawery o Xavier (Rostov del Don, 22 de febrer de 1887 – París, 4 de febrer de 1956) fou un jugador d'escacs polonès i francès, Gran Mestre des de 1950, i un dels millors escaquistes del món de la seva època. Fou també un dels principals periodistes d'escacs dels anys 1920 i 1930s.


Port de Blankenberge

El Port de Blankenberge és un antic port de pesca transformat en port esportiu al Mar del Nord a Blankenberge a Bèlgica.


Teimur Radjàbov

Teimur Radjàbov, també transcrit Teymur Rajabov (en àzeri: Teymur Rəcəbov), nascut el 12 de març de 1987 a Bakú, Azerbaidjan, és un jugador d'escacs azerbaidjanès. Radjàbov, un prodigi dels escacs, va obtenir el títol de Gran Mestre el març de 2001, a l'edat de catorze anys, essent en aquell moment el segon GM més jove de la història (rere Bu Xiangzhi). Hom ha descrit el seu estil de joc com a agressiu i tàctic.

A la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2021, hi tenia un Elo de 2765 punts, cosa que en feia el jugador número 2 (en actiu) de l'Azerbaidjan, i el 10è millor jugador del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2793 punts, a la llista del novembre de 2012 (posició quatre al rànquing mundial).


Antoni Garcias Vidal

Antoni Garcias Vidal, conegut popularment com "l'amo en Toni des Forn", nascut a Llucmajor, Mallorca el 1841 i traspassat a Llucmajor el 1907, fou un destacat llucmajorer.

Garcias, d'origen humil, fou escriptor i propulsor de la indústria i de l'agricultura. Publicà entre 1899 i 1904 articles en el primer setmanari bilingüe "El Pagès mallorquí". Aficionat a l'arqueologia, fou el primer que catalogà els principals jaciments i elaborà una carta arqueològica del terme municipal de Llucmajor. Escrigué un manuscrit de les possessions de Llucmajor, publicat el 1972. Fou secretari de l'Ajuntament de Llucmajor i amic de Josep Maria Quadrado. Un carrer a Llucmajor duu el seu nom. Fou proclamat fill il·lustre de Llucmajor el 9 d'agost de 1964.


Yuan Executiu

El Yuan Executiu (xinès tradicional:行政院, pinyin: Xíngzhèng Yuan, literalment "Cort executiva") és la branca executiva del govern de la República de la Xina.


Amics de la Gent Gran

Amics de la Gent Gran és una organització de voluntariat, creada el 1987, amb seu a Barcelona, que treballa per millorar la qualitat de vida dels milers de persones que pateixen soledat. La seva visió és una societat que reconegui el paper, la singularitat i el valor de les persones grans que la componen, evitant així la seva exclusió i enriquint-nos tots i totes d'una vellesa que es mira com una oportunitat col·lectiva i individual, no com un llast.
La funció d'aquesta organització sense ànim de lucre és lluitar contra la soledat i la marginació de les persones grans mitjançant l'acció del voluntariat i la sensibilització de la societat. Això ho fa mitjançant projectes socials i campanyes de comunicació. Actualment, està present en 13 comarques i 36 municipis de Catalunya. L'ONG forma part de la Federación Amigos de los Mayores juntament amb dues entitats més, Fundació Amics de la Gent Major i Amigos de los Mayores Aragón, les quals també intenten pal·liar l'aïllament i la soledat d'aquest grup de persones, així com aportar una ajuda real a la gent gran que sent solitud; aquest sentiment moltes vegades ve donat -sobretot a les grans ciutats- per l'estil de vida actual. A més, Amics de la Gent Gran està dins de la Federació Internacional Les petits frères des Pauvres, composta per deu països.

L'any 2009 va rebre el premi Josep Parera, de l'Obra Social de Caixa Penedès.

En el vint-i-cinquè aniversari de l'entitat, en el 2012, la Generalitat li va atorgar la Creu de Sant Jordi "per la valuosa contribució a la qualitat de vida i a la dignitat personal que aquesta tasca representa, des del suport emocional, la companyia, la relació i l'amistat que els voluntaris de la Fundació procuren oferir".

L'any següent, durant el tradicional dinar de Nadal que celebra l'entitat, i que va tenir lloc al Museu Marítim de Barcelona, els Amics de la Gent Gran van concedir-li el premi de l'entitat al metge i humanista Moisès Broggi.

El 2018, Amics de la Gent Gran va rebre el Premi Voluntariat, el qual reconeix el voluntariat de l'ONG i el seu paper en la societat.


Edward Augustus Inglefield

Sir Edward Augustus Inglefield (Cheltenham, 27 de març de 1820 - 4 de setembre de 1894), va ser un oficial de la Royal Navy que va participar durant la dècada de 1850 en diverses de les expedicions a l'Àrtic per tal de rescatar l'expedició desapareguda de John Franklin. Aquestes expedicions van ser un fracàs però en elles Inglefield va aconseguir cartografiar trams de costa àrtica inexplorats fins al moment de la badia de Baffin, de l'estret de Smith i de l'estret de Lancaster.

Inglefield també va ser l'inventor d'un timó hidràulic i d'un disseny d'àncora que porta el seu nom. El vaixell de guerra HMS Inglefield duu el nom en honor seu.


William Wilberforce

William Wilberforce (24 d'agost 1759 – 29 de juliol 1833) fou un polític britànic, filantrop i un dels líders del moviment per abolir la tracta d'esclaus feta pels comerciants negrers. Va néixer a Kingston upon Hull, a la regió de Yorkshire, i va començar la seva carrera política el 1780 com a diputat independent al Parlament britànic per la mateixa Yorkshire (1784–1812). El 1785, va viure una experiència religiosa tot convertint-se al cristianisme evangelista, i experimentant altres canvis pel que feia al seu estil de vida. Des de llavors va consagrar la seva vida a la reforma. El 1787 va entrar en contacte amb Thomas Clarkson i un grup d'activistes en contra de la tracta d'esclaus, entre els quals Granville Sharp, Hannah More i Charles Middleton, els quals el van convèncer sobre la causa de l'abolicionisme i el mateix Wilberforce aviat va passar a liderar l'abolicionisme anglès. Va encapçalar la campanya parlamentària en contra del comerç britànic d'esclaus durant vint-i-sis anys fins a l'aprovació de la Llei del Comerç d'Esclaus de 1807.

Wilberforce estava convençut de la importància de la religió, la moralitat i l'educació. De fet havia promogut campanyes en aquesta direcció com ara la Societat per la Supressió del Vici, la tasca missionera britànica a l'Índia, la creació de la colònia lliure de Sierra Leone, la fundació de la Societat de l'Església Missionera, i la Societat per la Prevenció de la Crueltat als Animals. Cal dir que la seva tendència conservadora el va dur a donar suport polític i social a la legislació repressiva, fet que li va reportar diverses crítiques per estar més preocupat per l'esclavisme al món que de les injustícies que es produïen al seu país.

Un cop assolida la prohibició del comerç d'esclaus Wilberforce va dedicar els seus últims anys a lluitar per la completa abolició de l'esclavitud mateixa, fins i tot després de la seva dimissió com a parlamentari el 1826 per la seva delicada salut. Aquesta campanya va acabar fructificant amb la Llei d'Abolició de l'Esclavitud del 1833, que va abolir-la en la major part de l'Imperi Britànic. William Wilberforce va morir tot just tres dies després de sentir que l'aprovació d'aquesta nova acta del Parlament estava assegurada. Fou enterrat a l'abadia de Westminster al costat del seu amic i primer ministre William Pitt el Jove.


Jacob Van Ruysdael

Jacob Van Ruysdael (Haarlem, Països Baixos, 1628 - 14 de març de 1682 fou un pintor neerlandès de l'època d'or del Barroc.

Jacob va aprendre la pintura en el taller del seu pare, Isaac, i el seu oncle, Salomon van Ruysdael, i el 1648 fou rebut en el gremi de pintors de la seva ciutat natal. El 1659 apareix establert a Amsterdam, on havia adquirit el "poortersrecht" o dret de ciutadania. Va romandre a Amsterdam fins al 1681, any en què tornà a Haarlem, per ingressar en un hospital, pagant els seus amics la pensió corresponent fins a la seva mort l'any següent.

A imitació d'en Allart van Everdingen, que també va ser el seu mestre, començà per pintar vistes de Noruega amb roques formidables i cascades espumoses, i més tard es dedicà quasi exclusivament al paisatge holandès, pintant-lo en tota la seva esplendor i veritat amb els seus canals, turons, molins i granges, i arribant a ésser un excel·lent paisatgista. Com ocorre amb gran freqüència als grans artistes, no fou comprès pels seus coetanis, els quals no trobaven massa interessant la natura que els envoltava, i s'haguessin guardat molt bé de canviar els seus lluents florins per quadres en els quals no es veien ni homes ni bèsties. Això no desencoratjà en Ruysdael, que seguí produint paisatges sense preocupar-se de la poca acollida que trobava. En les seves cascades noruegues sacrifica força la teatralitat; però en les seves obres indígenes es manté fidel a la naturalesa, més ajustant-se sempre a la veritat, cerca i troba la grandiositat i també el patètic. Les seves obres estan repartides arreu dels museus del món.


STS-2

L'STS-2 fou una missió del transbordador espacial de la NASA amb el transbordador espacial "Columbia"., que fou llançat el 12 de novembre del 1981. Aquesta fou la segona missió del transbordador espacial i també la segona missió del transbordador espacial "Columbia".. Per tant, fou la primera vegada que una nau espacial orbital reutilitzable tripulada tornava a l'espai per la seva segona missió.

A les fases inicials de programació del programa del transbordador espacial, l'STS-2 era la missió designada per reimpulsar l'Skylab. Tanmateix, els retards en el desenvolupament i l'òrbita decadent de l'Skylab impossibilitzaren la missió. Quan l'STS-2 fou llançada, l'Skylab ja havia caigut de l'òrbita des de feia temps.


GRB 970508

El GRB 970508 va ser un esclat de rajos gamma detectat el 8 de maig de 1997 a les 21:42 (UTC). Un esclat de rajos gamma ("GRB" en l'acrònim anglès, de "Gamma Ray Burst") és un centelleig de gran lluminositat associat a una explosió en una galàxia llunyana que produeix rajos gamma, la forma més energètica de radiació electromagnètica que normalment va seguida d'una duradora luminescència residual de radiació de longituds d'ona majors (rajos X, radiació ultraviolada, llum visible, radiació infraroja i radiofreqüència).

El GRB 970508 va ser detectat pel monitor d'esclats de rajos gamma del satèl·lit d'astronomia de rajos X BeppoSAX. L'astrònom Mark Metzger va determinar que el GRB 970508 va ocórrer almenys a 6.000 milions d'anys llum de la Terra; va ser el primer GRB del qual es va poder determinar la distància.

Fins aquest esclat els astrònoms no havien arribat a cap consens sobre la distància respecte a la Terra a la qual ocorren els GRB. Alguns donaven suport a la idea que ocorren dins de la Via Làctia però que no són observables degut a la seva baixa energia, i d'altres defensaven que es produeixen en altres galàxies, a distàncies astronòmiques, i que són extremadament energètics. Encara que la possibilitat que existeixin diversos tipus d'esclats de rajos gamma no convertia les dues teories en mútuament excloents, la mesura de la distància del GRB 970508 va situar inequívocament la font dels GRB fora de la Via Làctia, donant així per finalitzat el debat.

El GRB 970508 va ser també el primer esclat del qual es va observar una emissió posterior de radiofreqüència. Mitjançant l'anàlisi de la intensitat fluctuant dels senyals de ràdio, l'astrònom Dale Frail va calcular que la font de la radiació s'havia expandit a una velocitat propera a la de la llum: això aportà una prova concloent que els esclats de rajos gamma són explosions de tipus relativista.


China Girl

China Girl és una pel·lícula estatunidenca estrenada el 1942 que segueix les aventures d'un fotògraf a la Xina i Birmània abans de la Segona Guerra mundial. El film va ser dirigit per Henry Hathaway, protagonitzat per Gene Tierney, George Montgomery, Lynn Bari i Victor McLaglen. També va ser coneguda com A Yank In China, Burma Road i Over The Burma Road..


Call Northside 777

Call Northside 777 és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry Hathaway, estrenada el 1948.

Pel·lícula negra, és basada en la història verdadera d'un periodista de Chicago, apareguda en el "Chicago Times", que intenta provar la innocència d'un home, empresonat per a un homicidi comès 11 anys abans, del qual no és l'autor.

El paper del periodista obstinat, P.J. McNeal, és interpretat per James Stewart i Richard Conte fa el del presoner, Frank Wiecek, basat en el personatge real, Joseph Majczek, convençut de l'homicidi d'un policia amb el seu còmplice, Theodore Marcinkiewicz.


Més enllà de Rio Grande

Més enllà de Rio Grande (títol original en anglès "The Wonderful Country") és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Parrish i estrenada el 1959. Ha estat doblada al català. Ha estat doblada al català.


Vugar Gaixímov

Vugar Gaixímov (en àzeri: Vüqar Həşimov) (Bakú, 24 de juliol de 1986 - Heidelberg, 14 de gener de 2014) fou un jugador d'escacs àzeri, que va tenir el títol de Gran Mestre des de 2002. Era un destacat jugador d'escacs llampec, i va ser tres cops Campió de l'Azerbaidjan (1995, 1996 i 1998). Des de l'abril de 2014 se celebra el Torneig d'escacs Shamkir en memòria seva.

A la llista d'Elo de la FIDE de novembre de 2013, hi tenia un Elo de 2737 punts, cosa que en feia el jugador número 2 de l'Azerbaidjan, i el 21è jugador del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2761 punts, a la llista de gener de 2012 (posició 11 al rànquing mundial).


Parc Nacional dels Arcs

El Parc Nacional dels Arcs ("Arches National Park") és un parc nacional dels Estats Units a l'est de Utah que conserva uns dos mil arcs naturals d'arenisca, incloent el "Delicate Arch", a més d'una gran varietat de materials i formacions geològiques.

El parc està situat just fora de Moab a Utah, i s'estén per una àrea de 310 km². El seu punt més alt és 1723 m a Elephant Butte, i el seu punt més baix es troba a 1245 m en el centre de visitants. Des de 1970 quaranta-tres dels seus arcs s'han ensorrat a conseqüència de l'erosió. Les pluges representen uns 250 mm anuals de mitjana al parc.

Administrada pel Servei de Parcs Nacionals, la zona va ser declarada primer com a monument nacional dels Estats Units el 12 d'abril de 1929 i posteriorment parc nacional, el 12 de novembre de 1971.


Gil de Casaio

Gil de Casaio (Bierzo?, ~1170 - Casaio, Carballeda de Valdeorras, ~1250) fou un monjo benedictí, abat de San Martin de Castañeda. Va retirar-se a una ermita i hi morí. És venerat com a sant a l'Església catòlica. No se'n coneix el dia de la mort; es trià com a festivitat l'1 de setembre perquè el mateix dia es commemora la festivitat de Gil l'Eremita. La coincidència va fer que se'n barregessin elements, i que el sant de Casaio fos representat, com l'occità, amb una daina al costat.

No se sap on va néixer: tradicionalment, es diu que al Bierzo, cap al 1170, però podria ésser de Galícia o algun altre lloc de Castella. Monjo benedictí o cistercenc al monestir de Santa María de Carracedo (Bierzo), anà al monestir de San Martin de Castañeda (Galende, Zamora), que restaurà i del qual fou abat. De tota manera, tampoc no hi ha proves documentals que en fos realment l'abat. Buscant la solitud per fer pregària, es retirà amb un altre monjo, Pedro Fresme, al priorat de Santa Cruz de Casoio (Carballeda de Valdeorras), no lluny de Castañeda, però ja a la Ribeira de Galícia, on fa de rector del poble.

Marxen després a fer vida eremítica la vall de Casaio (també al municipi de Carballeda de Valdeorras, a la vall de Valdeorras), on cadascun dels dos monjos viu en una ermita. Quan Gil mor, a mitjan , l'altre monjo l'enterrà a la mateixa ermita.

Sobre l'ermita s'edificà una església, que esdevingué meta de pelegrinatges, amb romeries l'1 de setembre. Té molta devoció a la comarca de Valdeorras i a Galícia. S'establí una confraria de San Gil a Casaio, a qui el papa Benet XIV concedí en 1746 indulgències per qui visitessin l'ermita.


Fitz John Porter

Fitz John Porter (Portsmouth (Nou Hampshire), 31 d'agost de 1822 - Morristown (Nova Jersey), 21 de maig de 1901), (de vegades escrit FitzJohn Porter o Fitz-John Porter), fou un oficial de carrera de l'Exèrcit dels Estats Units, i un general de la Unió durant la Guerra Civil dels Estats Units.

És més conegut per la seva actuació en la Segona batalla de Bull Run i la seva subsegüent cort marcial.

Després d'això, treballà intensament per restaurar la seva malmesa reputació durant gairebé 25 anys, i finalment va aconseguir ser readmès al seu anterior rang dins de l'exèrcit.


Joseph King Fenno Mansfield

Joseph King Fenno Mansfield (22 de desembre de 1803 - 18 de setembre de 1862) fou un oficial de carrera de l'Exèrcit dels Estats Units, enginyer civil i a la Guerra Civil dels Estats Units general de l'exèrcit de la Unió. Fou ferit mortalment a la Batalla d'Antietam.


Kutná Hora

Kutná Hora ("Kuttenberg" en alemany) és una ciutat que es troba a la regió de Bohèmia central, República Txeca. El centre de la ciutat, l'església de Santa Bàrbara i la catedral de l'Assumpció de Sedlec estan inscrits en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1995.


George Brinton McClellan

George Brinton McClellan (3 de desembre de 1826 - 29 d'octubre de 1885) fou un major general dels Estats Units durant la Guerra Civil dels Estats Units. Va organitzar el famós Exèrcit del Potomac i serví breument (novembre 1861 a març de 1862) com a general en cap de l'exèrcit de la Unió. Des de bon començament, McClellan jugà a la guerra un important rol, alçant un ben entrenat i organitzat exèrcit per a la Unió. El fet que McClellan fos meticulós en els seus plans i preparacions podia haver obstaculitzat la seva habilitat per desafiar oponents agressius en un moviment ràpid als voltants del camp de batalla. Sobreestimà crònicament la força de les unitas enemigues i era reticent a aplicar els principis de la massa, deixant freqüentment àmplies porcions del seu exèrcit desocupades en punts decisius.

La Campanya de la Península de MacClellan, en 1862, acabà en fracàs, amb retirades pels atacs de l'Exèrcit de Virgínia, més petit, comandat pel general Robert E. Lee, i un incomplet pla per apoderar-se de Richmond, capital dels confederats. La seva actuació a la sagnant Batalla d'Antietam va aturar la invasió de Lee a Maryland, però permeté Lee de sumar un empat tàctic precari i evitar la destrucció, tot i ser superat en nombre d'efectius. Com a resultat d'això, la capacitat de lideratge de McClellan durant les batalles fou qüestionada pel president Abraham Lincoln, que finalment el rellevà del seu càrrec de general en cap, i després del càrrec de comandant de l'Exèrcit del Potomac. Lincoln oferí la seva famosa avaluació del McClellan: "Si ell no pot lluitar per ell mateix, ha d'excel·lir fent que els altres estiguin llestos per lluitar". En efecte, McClellan era el més popular dels comandaments de l'exèrcit amb els seus soldats, que tenia la seva moral i el seu benestar com a cosa primordial.

Després de ser rellevat del comandament de les tropes, McClellan provà sort, infructuosament, en el Partit Demòcrata, en una nominació en què s'oposava a Lincoln per a ser escollit candidat a la presidència dels Estats Units. El seu bàndol tenia una plataforma anti-guerra, i prometia finalitzar la guerra i negociar amb els confederats. Fou governador de Nova Jersey des de 1878 fins a 1881. Finalment es convertí en escriptor, i defensà les seves accions durant la Campanya de la Península i la Guerra Civil.

Tot i que la major part d'experts moderns valoren McClellan com un pobre general en el camp de batalla, una petita però destacada facció d'historiadors mantenen que era un comandant altament capaç, però la seva reputacíó sofrí injustament a les mans dels partidaris de Lincoln, que necessitaven un boc expiatori per revesos de la Unió. El seu llegat, per tant, desafia una categorització fàcil. Després de la guera, Ulysses S. Grant fou preguntat sobre com avaluava McClellan com a general. Ell respongué: "McClellan és per a mi un dels misteris de la guerra".


Tsutomu Yamaguchi

Tsutomu Yamaguchi (山口 彊) (Nagasaki, Prefectura de Nagasaki, 16 de març del 1916 - Nagasaki, Prefectura de Nagasaki, 4 de gener del 2010) va ser un enginyer japonès, testimoni i única víctima oficialment reconeguda de l'explosió de les dues bombes nuclears llançades pels Estats Units sobre Hiroshima i Nagasaki l'agost del 1945. Va morir de càncer d'estómac el gener de 2010 als 93 anys. Tot i que figurava en la llista dels "hibakusha" de Nagasaki, no va ser fins al 2009 quan el govern japonès va reconèixer també a Yamaguchi com supervivent de la bomba d'Hiroshima, convertint oficialment en l'única persona que va viure dos esdeveniments ocorreguts durant els últims dies de la Segona Guerra Mundial, encara que hi ha altres casos no reconeguts pel govern.


El Festival Internacional de Jazz d'Escaldes-Engordany és un festival de música jazz que se celebra anualment al Principat d'Andorra a la ciutat d'Escaldes-Engordany. És un certamen considerat de prestigi i que forma part del programa Colors de Música del comú d'Escaldes-Engordany.


S/2003 J 23

S/2003 J 23 és un satèl·lit natural retrògrad irregular del planeta Júpiter. Fou descobert l'any 2004 per un equip de la Universitat de Hawaii liderat per Scott Sheppard, a partir d'una sèrie de fotografies fetes entre el 5 i el 7 de febrer.


S/2003 J 4

S/2003 J 4 és un satèl·lit natural retrògrad irregular del planeta Júpiter. Fou descobert l'any 2003 per un equip de la Universitat de Hawaii liderat per Scott Sheppard.


Male and Female

Male and Female és un drama d'aventures mut estrenat el 1919 dirigit per Cecil B. DeMille i protagonitzat per Gloria Swanson i Thomas Meighan. els seus temes principals són les relacions de gènere i classes socials. La pel·lícula es basa en l'obra de J. M. Barrie "L'admirable Crichton"

Una versió anterior va ser filmada l'any 1918 a Anglaterra com " The Admirable Crichton" .


Cinc Generals de Wei

Els Cinc Generals de Wei (） es referix a cinc generals militars de l'estat de Cao Wei que va viure durant els períodes de la tardana Dinastia Han Oriental i els Tres Regnes de la història xinesa. Els cinc eren: Yue Jin, Yu Jin, Zhang Liao, Xu Huang i Zhang He. El terme "Cinc Generals de Wei" es va originar a partir dels "Registres dels Tres Regnes" de Chen Shou, en els quals Chen escriu que eixos cinc eren els millors de tots els generals del durant el període dels Tres Regnes.

Els cinc generals són cadascú d'ells famós per un determinat atribut. Segons els "Registres dels Tres Regnes", Yue Jin era reconegut pel seu valor en la batalla, i era sovint el primer a escalar els murs de les ciutats assetjades, mentre que Yu Jin, Xu Huang i Zhang He eren famosos per les seves habilitats de lideratge i la capacitat per aconseguir victòries en batalla. Zhang Liao, d'altra banda, era conegut com el millor dels cinc, la seva fama es va alimentar en gran manera per la Batalla de Hefei en el 215, quan ell va derrotar al fort exèrcit de 100.00 homes de Sun Quan's 100,000 amb només uns pocs milers d'homes.

A diferència dels Cinc Generals Tigres de Shu Han, els cinc generals de Cao Wei tenen les seves arrels en la història. Això no obstant, és interessant observar que cap dels generals dels clans Cao i Xiahou està inclòs entre aquest cinc. En el seu lloc, en els contes populars, el terme "Vuit Generals Tigres de Cavalleria" (八虎騎) s'utilitza per a referir-se als vuit millors generals del clan de Cao Cao.


Jove entre roses

Jove entre roses (1558, aquarel·la sobre vitel·la, 13x3,05 cm. pintada per Nicholas Hilliard. Propietat del Victòria & Albert Museum, (Londres).

Es pot quasi assegurar, que el jove és Robert Deveraux, segon comte d'Essex (1585-1595). Aquesta exquisida imatge és una de les obres més famoses del principal miniaturista de la cort d'Elisabet I d'Anglaterra. Dintre del joc de l'amor cortès s'intercanviaven miniatures com a penyora de fidelitat o missatges en clau. En aquesta s'aprecien dues característiques de Nicholas Hilliard (1547-1516), la finesa de la línia i l'aversió a les ombres. Les proporcions de la figura estan distorsionades a propòsit, amb les cames i el tronc allargats i el cap petit, com si fos vista des de sota. Hauria sigut molt propi de l'època isabelina donar una lectura al·legòrica a tots els elements de la imatge. La postura, amb la mà al cor, suggereix amor i entrega, missatge reforçat pel tronc d'arbre, símbol de constància. L'aire melangiós del jove al·ludeix a les vicissituds amoroses, idea subratllada per les roses, símbols florals del gaudi amorós les quals espines representen les seves penes. Aquest tema està explícit en la inscripció llatina del marc, "Dat poenas laudate fides" ("La meva elogiada felicitat, em dona penes"). Per l'espectador modern, aquesta imatge, feta per el gaudi privat, s'ha convertit en un objecte públic que s'admira per la seva bellesa refinada, com si fos una joia.


Unió Catalana de BikeTrial

La Unió Catalana de BikeTrial, abans Biketrial Associació Catalana (BAC), coneguda també com a Associació Catalana de Biketrial, és l'òrgan rector de l'esport del Biketrial a Catalunya. Fundada l'onze de maig de 2009, té la seu a Sabadell i està presidida des de gener del 2012 pel sabadellenc Josep Abant (pare de les bessones Gemma i Mireia Abant, múltiples campiones del món d'aquest esport). Abant succeeix en el càrrec a qui en fou president des del començament, "Rai" Arjona.

Pocs mesos després de la seva fundació i gràcies a la feina liderada per Rai Arjona en estreta col·laboració amb la Plataforma Pro Seleccions Esportives Catalanes, la BAC fou reconeguda per la BIU el 28 d'agost en un congrés celebrat a Pintang (Guizhou), Xina, esdevenint membre de ple dret d'aquest organisme. Pocs dies després, el 9 de setembre de 2009, fou reconeguda també per la EBU.

D'ençà del 2010, la BAC ha presentat una Selecció catalana de biketrial al Campionat del Món i des del 2012 al Campionat d'Europa, aconseguint-hi la victòria per països en totes les ocasions.


Tercera Guerra Mundial

La Tercera Guerra Mundial és un conflicte armat teòric el nom del qual l'identifica com a successor de la Primera (1914-1918) i Segona (1939-1945) Guerres Mundials. Es tractaria d'un conflicte global en el qual probablement s'utilitzaria armament atòmic.

Durant la Guerra Freda, arran de la tensió entre els Estats Units i la Unió Soviètica i particularment a causa del desenvolupament i proves d'armes nuclears, hi hagué una consciència creixent que el món s'encaminava cap al pròxim conflicte global. Aquesta guerra fou anticipada per les autoritats civils i militars de diversos països, i és un tema recurrent en la ficció.

Diversos autors han suggerit que la Guerra Freda fou en si mateixa la Tercera Guerra Mundial, perquè els dos bàndols, l'OTAN i el Pacte de Varsòvia donaren suport polític, militar i econòmic als combatents en diversos conflictes arreu del món. La guerra contra el terrorisme endegada pels Estats Units arran dels Atacs de l'11S també es tracta d'un conflicte global en el qual diversos països participen en conflictes militars arreu del món. El mateix president George Bush la identificà amb aquest nom en una entrevista el 2006.


GP Ouest France-Plouay 2012

El GP Ouest France-Plouay 2012, 76a edició del GP Ouest France-Plouay, és una cursa ciclista que es disputà el 26 d'agost de 2012 pels voltants de Plouay, a la Bretanya. Es disputen 13 voltes a un circuit per completar un total de 243 km. El recorregut és bàsicament pla, amb algunes petites pujades que hauran de superar.

La cursa fou guanyada pel noruec Edvald Boasson Hagen (), que s'imposà en solitari a la meta de Plouay, amb cinc segons sobre el portuguès Rui Costa () que donà temps al grup principal.


Abertzale Sozialisten Batasuna

Abertzale Sozialisten Batasuna (del català "Unió de Socialistes Patriotes") va ser un partit polític promogut per Batasuna, llavors il·legalitzat, que es va presentar el 2007 a les eleccions municipals i forals al País Basc i Navarra, així com a les autonòmiques de Navarra, si bé va ser il·legalitzat abans de la celebració de les eleccions. Igual que els seus promotors, era d'ideologia nacionalista basca i independentista.

En els seus estatuts es marcaven entre els seus objectius la "independència nacional d'Euskal Herria" així com "la definitiva superació del conflicte" mitjançant "un procés de diàleg". Els seus estatuts també manifestaven que la consecució d'aquests objectius "es durà a terme pel que fa als principis democràtics i al pluralisme social i polític, així com mitjançant la defensa dels drets humans i llibertats fonamentals de les persones i dels pobles i, emprant per a això, exclusivament, vies polítiques i democràtiques". Tot i que apostava per vies polítiques i per un procés de pau no hi havia una condemna expresa i directa a ETA i per això hom considerà que vulnerava la Llei de Partits espanyola, encara que l'entorn de Batasuna expressà que la respectava "escrupulosament".

Va ser registrat el 27 de març de 2007 per Marije Fullaondo al Ministeri de l'Interior. Aquesta mateixa nit, el president del Govern espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero, va confirmar que Interior ja havia vist indicis d'il·legalitat i va demanar a la Fiscalia General de l'Estat que investigués. Així, el 3 d'abril, el Fiscal General Cándido Conde-Pumpido va sol·licitar al Tribunal Suprem que detingués el procés de legalització d'ASB per tractar-se d'"una successió o continuadora de Batasuna", basant-se en quatre aspectes: la reutilització del nom de Batasuna en la nova formació, la pertinença a Herri Batasuna de dos dels seus promotors, la identitat en l'organització i l'estructura entre Batasuna i ASB, i la imputació a Marije Fullaondo d'un delicte de pertinença a banda armada, encara que la sentència no era ferma.

Tanmateix, el 13 de maig el dirigent de Batasuna Pernando Barrena va demanar a Bilbao el vot per Acció Nacionalista Basca (ANV) en les eleccions municipals del mateix mes davant la il·legalitat dictada contra ASB. Aquest partit va acabar obtenint diversa representació, no sense abans ser impugnades algunes de les seves llistes per estar "contaminades" per Batasuna.

El 16 de maig, la sala 61 del Tribunal Suprem va prohibir la inscripció d'ASB en el registre de partits polítics, acceptant les argumentacions de Fiscalia i Advocacia de l'Estat i apreciant que ASB era un altre intent en la reiterada trajectòria de Batasuna, la qual, en totes les eleccions després de la seva il·legalització el 2003, havia mostrat el propòsit de presentar-se als comicis.


Vladímir Kàvinov

Vladímir Ivànovitx Kàvinov (en rus: Владимир Иванович Кавинов), més conegut com a Vladímir Kàvinov (Kovrov, província de Vladímir, 25 de gener de 1949) és un ex-pilot de motocròs rus. Durant els anys 70, com a pilot oficial de KTM, va ser un dels màxims aspirants al títol de Campió del Món de motocròs en 250 cc i, malgrat no haver-lo guanyat mai, en fou Subcampió un any (). També formà part de l'equip soviètic guanyador del Motocross des Nations de 1978 i del Trophée des Nations de 1979.

Com molts altres esportistes russos de l'època, Kàvinov era militar a l'Exèrcit Soviètic, havent-hi assolit el grau de capità. També fou militar soviètic Guennadi Moisséiev, 3 vegades campió del món i company seu a KTM. Ambdós pilots foren gairebé imbatibles durant anys, gràcies al seu bon estat de forma física i a les tàctiques d'equip i disciplina adquirides a l'exèrcit.


Shaudin Melgar-Foraster

Shaudin Melgar-Foraster és una escriptora catalana nascuda a Barcelona durant el franquisme. Mentre va viure a Catalunya, i fins que emigrà a la ciutat de Toronto (Canadà), estudià dansa i arqueologia i també donà classes de dansa. Un cop al Canadà, obtingué una llicenciatura, un màster i un doctorat de la Universitat de Toronto; s'especialitzà en literatura hispànica i crítica i teoria literària. Començà a ensenyar llengua i cultura catalanes a la Universitat de Toronto l'any 1995. El 2003 entrà a formar part del Departament d'Estudis Hispànics del Glendon College de la Universitat de York, també a Toronto. D'ençà aquell any ha estat a càrrec de l'ensenyament de totes les classes de català –gràcies al suport de l'Institut Ramon Llull.

Shaudin Melgar-Foraster ha combinat la seva carrera com a professora amb la seva passió més gran: escriure. Durant els anys passats a les universitats canadenques, primer com a estudiant i després com a professora, ha escrit nombrosos contes per a adults –alguns publicats i d'altres llegits a diverses conferències de literatura en universitats canadenques. L'any 1991 va guanyar el premi del Simpòsium d'Escriptores Hispanocanadenques organitzat per les universitats de York i Ottawa (Canadà). I aleshores, el 2005, va emprendre la creació d'una obra extensa, dividida en diverses novel·les, escrita en català i adreçada majorment a lectors adolescents. El primer d'aquests llibres, "Més enllà del somni", fou publicat el 2008. La versió anglesa –traduïda per l'autora canadenca Caroline Roe– es publicà el 2009 com "Beyond the Dream". Ha publicat també la novel·la juvenil "El secret de L'oreneta" (2011). És sòcia de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i de l'Associació de Relataires en Català.


19a etapa del Tour de França de 2011

La 19a etapa del Tour de França de 2011 es disputà el divendres 22 de juliol de 2011 sobre un recorregut de 109,5 km entre Modane i L'Aup d'Uès. El francès Pierre Rolland () guanyà l'etapa per davant dels espanyols Samuel Sánchez i Alberto Contador. Andy Schleck (Team Leopard-Trek) es va fer amb el mallot groc amb 52" d'avantatge per davant del seu germà Fränk Schleck i 57" sobre l'australià Cadel Evans. Per primera vegada en la història del Tour de França dos germans encapçalaven la classificació general. 83 ciclistes arribaren fora de control, entre ells el líder de la classificació dels punts, Mark Cavendish, sent repescats tots pels comissaris.


20a etapa del Tour de França de 2011

La 20a etapa del Tour de França de 2011 es disputà el dissabte 23 de juliol de 2011 sobre un recorregut de 42,5 km entre Grenoble i Grenoble sota el format de contrarellotge individual. L'alemany Tony Martin () guanyà l'etapa per davant de l'australià Cadel Evans i l'espanyol Alberto Contador. Cadel Evans () es va fer amb el mallot groc amb 1' 34" sobre el fins aleshores líder Andy Schleck i 2' 30" sobre el seu germà Fränk.


Auderville

Auderville és un municipi delegat francès al departament de la Manche (regió de Normandia). L'1 de gener de 2017 va fusionar amb el municipi nou de La Hague.


Windows Phone

Windows Phone (WP) és una família d'un sistema operatiu mòbil desenvolupat per Microsoft per a telèfons intel·ligents com el successor de reemplaçament per Windows Mobile i Zune. Les característiques de Windows Phone són una nova interfície d'usuari derivat de l'estil Metro. A diferència de Windows Mobile, té com a objectius principals el mercat de consum en lloc del mercat empresarial. Va ser llençat per primera vegada l'octubre de 2010 amb Windows Phone 7. Windows Phone 8.1 va seguir-lo, llançat a la fabricació el 14 d'abril 2014.

Windows 10 Mobile és el successor de Windows Phone 8.1 al Desembre de 2015; destaca una gran quantitat d'integració i unificació amb la seva versió de PC incloent un nou ecosistema d'aplicacions unificat, juntament amb l'ampliació del seu abast per incloure a petites tauletes.


Zafar

Zafar (a vegades Zufar) és un petit poble del Iemen que antigament fou la capital del regne himiarita. El poble actual es troba sobre les ruïnes de l'antiga ciutat a uns 8 km al sud de Yarim. A les ruïnes hi ha diverses inscripcions himiarites i sabees; les restes principals són el que queda del castell, i restes de murs. S'han trobat estàtues i elements decorats en dissenys geomètrics, figures mitològiques i zodiacals d'influència grega dels segles IV i V.

La ciutat es va fundar al primer mil·lenni, abans de Crist; l'esmenta ja Plini el Vell amb el nom de Sapphar, residència reial de l'Aràbia Fèlix. Posteriorment l'autor anònim del "Periple de la mar Eritrea" esmenta la ciutat com a "Saphar" i diu que hi havia 9 dies de camí entre la costa de la "mar Roja" i la ciutat a l'interior, on regnava Charibael, sobirà dels homerites i sabeus. Claudi Ptolemeu l'esmenta com a "Sapphar" i li dóna el rang de metròpoli. A les inscripcions sabees apareix el títol "rei de Saba i de Dhu-Raydan, i Raydan" era precisament el nom del castell de Zafar (nom que localment encara es conserva com Hisn Raydan) residència dels reis himiarites.

Una vintena d'inscripcions sabees esmenten la ciutat de Zafar. Una inscripció del rei Shairum Aswar (primer quart del ) diu que la ciutat fou atacada pels axumites. Una altra inscripció informa que els reis Yasirum Yhanim i el seu fill Shammar Yuharish van deixar el castell de Raydan a Zafar per anar al palau de Salhin a la ciutat de Marib; vers el 315 una inscripció diu que l'exèrcit himiarita va fer una expedició a l'Hadramaut i va tornar a Zafar carregat de botí. Vers el 342 l'emperador Constanci II va enviar un ambaixador de nom Teòfil al rei himiarita i com a resultat es van poder construir tres esglésies, una de les quals a la capital "Tapharon". A les inscripcions de Zafar hi ha els primers testimonis de monoteisme entre els himiarites: el rei Malikkarib Yuhanim i dos fills recorden la construcció del palau Shawhatan i Kallanum a la capital "mercès al poder del nostre senyor, el senyor del cel". L'embelliment posterior s'esmenta en una inscripció en què el rei Shurahbil Yafur diu que va erigir a Zafar un palau magnífic anomenat Hargab. Una inscripció de Zafar datada el 504 mostre indicis d'influència axumita, quan diversos personatge de noms abissinis que es declaren enviats, diuen haver construït una casa a Zafar. A l'arribada al poder del rei Yusuf Asar Yathar, de religió jueva, va combatre als axumites i als seus aliats cristians a Aràbia del sud. Una inscripció diu que el 518 el rei himiarita va matar a 300 abissinis o axumites i va cremar l'església de la ciutat de Zafar massacrant a tots els que eren dins; aquestes matances (i d'altres) van provocar la intervenció militar axumita dirigida pel rei cristià Caleb Ella Asbeha que va conquerir el Iemen el 525. A les actes de l'axumita Sant Arethas es fa una descripció de la ciutat reial de Zafar (esmentada com a "Taphar"). La "Vita" de Gregenti, després suposat bisbe de Zafar, esmenta tres esglésies a la ciutat construïdes per Caleb Ella Asbeha. Posteriorment Zafar va perdre importància al no ser la capita, que va passar a Sana a la fortalesa de Ghumdan.

A l'edat mitjana era un lloc en ruïnes i fou llavors quan va sorgir el poble que encara existeix. La millor descripció és la d'al-Hamdani (segle X) que explica que a més de Raydan, el castell i palau reial, hi havia dos altres castells a Zafar, coneguts com a Shawhatan i Kawkaban; la ciutat tenia nou portes totes les quals tenien nom i estaven guardades per controlar tothom qui entrava.

Entre el 2000 i el 2002 un equip alemany va excavar-hi una necròpolis del , i el 2003 va estudiar el palau Xawhatan.


Som Multiespai

Som Multiespai, anteriorment conegut com a "Heron City Barcelona", és un centre comercial al barri de Porta, al districte de Nou Barris de la ciutat de Barcelona.

Va ser inaugurat el 20 setembre de 2001, promogut per la immobiliària Layetana i pel grup immobiliari britànic Heron, propietari de la cadena de centres Heron City. El centre, situat al costat de les piscines de Can Dragó, té una superfície de 100.000 metres quadrats, dels que 34.000 corresponen a oci i comerços, 22.000 a zones comunes i 44.000 a aparcament. Inclou un multicinemes amb 16 sales, un gimnàs de la cadena Holmes Place, un supermercat Mercadona, comerços especialitzats, restaurants, bars i un hotel Ibis de 145 habitacions . En un passat va arribar a comptar també amb un parc infantil, un centre lúdic gestionat per Cirsa, una bolera amb 22 pistes i locals nocturns.

A finals de 2006 el centre Heron City Barcelona va ser posat en venda, i fou adquirit pel grup inversor australià format per Babcock & Brown i GPT Group, per un preu de 138 milions d'euros.

El 16 d'abril de 2018 el propietatari del centre comercial, ASG, va anunciar que iniciava un procés de transformació de l'espai coincidint amb el canvi de nom del centre.


Nova Zelanda Primer

Nova Zelanda Primer (en anglès: New Zealand First; en maori: Aotearoa Tuatahi) és un partit polític neozelandès amb representació parlamentària fins al 2020. Un partit centrista i populista, es va fundar el juliol de 1993 quan Winston Peters —líder actual del partit— dimití del Partit Nacional. El partit va obtenir escons a la Cambra de Representants del 1993 al 2008, i entre 2011 i 2020 i ha format part del govern amb ambdós partits majoritaris: amb el Partit Nacional el 1996 i amb el Partit Laborista el 2005 i 2017.


Família Robafaves

La Família Robafaves és un grup de gegants de Mataró que participa en les comparses de Les Santes. Està formada per en Robafaves, el cap de família; la seva dona, la Geganta; la seva filla, la Toneta i el marit d'aquesta, en Maneló, a més de tota una cort de nans que sempre els acompanyen ballant alegrement i que contrasten amb la solemnitat dels gegants.