15.3.2014 Den Europæiske Unions Tidende L 77/27 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 232/2014 af 11. marts 2014 om oprettelse af et europæisk naboskabsinstrument EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funk- tionsmåde, særlig artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ()), under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (?), efter den almindelige lovgivningsprocedure, (?) og ud fra følgende betragtninger: (1) Ved denne forordning oprettes det europæiske nabo- skabsinstrument (ENI) som et af de instrumenter, der direkte støtter Den Europæiske Unions eksterne politi- kker. Den erstatter Europa-Parlamentets og Rådets forord- ning (EF) nr. 1638/2006 (), som udløber den 31. december 2013. I artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) fastsættes bestemmelser om, at Unionen skal udvikle særlige forbindelser med sine nabolande med henblik på at skabe et område med velstand og godt naboskab, der bygger på Unionens værdier og er kendetegnet ved tætte og fredelige forbindelser baseret på samarbejde. Inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik (ENP) tilbyder Unionen de europæiske naboskabslande et privilegeret forhold, der bygger på gensidig tilslutning til og fremme af værdier som demokrati og respekt for menneskerettighederne, retsstatsprincippet, god regerings- førelse og de markedsøkonomiske principper og en bære- dygtig og inklusiv udvikling. Den fastlægger desuden, når ()) EUT C11af 15.1.2013, s. 77. (?) EUT C 391 af 18.12.2012, s. 110. () Europa-Parlamentets holdning af 11.12.2013 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets afgørelse af 11.3.2014. () Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1638/2006 af 24. oktober 2006 om almindelige bestemmelser om oprettelse af et europæisk naboskabs- og partnerskabsinstrument (EUT L 310 af 9.11.2006,s. 1). det er hensigtsmæssigt, rammer for øget mobilitet og øgede mellemfolkelige kontakter, særlig gennem visum- lempelses- og tilbagetagelsesaftaler og gennem visumlibe- ralisering på ad hoc-basis. Siden ENP blev lanceret, har den styrket forbindelserne med partnerlandene og medført mærkbare fordele for både Unionen og dens partnere, herunder igangsættelsen af regionale initiativer og støtte til demokratisering i det europæiske naboskabsområde. En række større ændringer i det europæiske naboskabsområde førte i 2011 til en omfattende strategisk revision af ENP. Revisionen sikrer bl.a. større støtte til partnere, der arbejder på at opbygge demokratiske samfund og gennemføre reformer i over- ensstemmelse med den incitamentbaserede tilgang (prin- cippet om, at »flere reformer giver flere midler«), og prin- cippet om »gensidig ansvarlighed«, partnerskab med samfund og en mere differentieret og skræddersyet tilgang til de enkelte partnerlande. Denne forordning bør etablere klare forbindelser mellem rammerne for ENP og den støtte, der vil blive ydet i medfør af denne forord- ning. Denne forordning bør støtte gennemførelsen af politiske initiativer, der har bidraget til at udforme ENP: det østlige partnerskab mellem Unionen og dens østlige nabolande, partnerskabet for demokrati og fælles velstand og Middel- havsunionen i de sydlige nabolande. Disse initiativer er alle strategisk vigtige og udgør lige betydningsfulde poli- tiske rammer for uddybningen af forbindelser med og mellem partnerlandene på grundlag af principperne om gensidig ansvarlighed, fælles ejerskab og delt ansvar. Denne forordning bør også støtte gennemførelsen af regi- onalt samarbejde i hele det europæiske naboskabsområde, f.eks. inden for rammerne af politikken for den nordlige dimension eller Sortehavssynergien samt primært i tilfælde af grænseoverskridende samarbejde de eksterne aspekter af relevante makroregionale strategier. Målene med denne forordning bør søges nået under passende inddragelse af de eksterne partnere, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, i forberedelsen, gennemførelsen og overvågningen af EU- støtten, og under hensyntagen til betydningen af deres rolle. Denne forordning bør også støtte styrkelsen af civil- samfundsorganisationernes evne til at garantere effektiv national ansvarliggørelse og lokalt ejerskab og til at spille en fuldstændig rolle i demokratiseringsprocessen. Denne forordning anerkender Den Russiske Føderations særlige status som både Unionens nabo og en strategisk partner i regionen.