L 39/30 Den Europæiske Unions Tidende 9.2.2013 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 100/2013 af 15. januar 2013 om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (!), 6) efter høring af Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 (?), der blev vedtaget som reaktion på ulykken med olietankeren »Erika«, blev der oprettet et europæisk agentur for søfartssikkerhed  (»agenturet«) med det formål at sikre et højt, ensartet og effektivt niveau for søfartssikkerhed og forebyggelse af forurening fra skibe. (2) — Efter ulykken med olietankeren »Prestige« i 2002 blev forordning (EF) nr. 1406/2002 ændret med henblik på at give agenturet flere opgaver inden for forurenings- bekæmpelse. (3) — Det er nødvendigt at afklare, hvilke typer havforurening (6) der bør være omfattet af målsætningerne i forordning (EF) nr. 1406/2002. Havforurening, der er forårsaget af olie- og gasanlæg, skal derfor forstås som olieforurening eller forurening med ethvert andet stof end olie, som, 7) hvis det tilføres havmiljøet, kan bringe menneskers sundhed i fare, skade levende ressourcer og havets flora ()) EUT C 107 af 6.4.2011, s. 68. (?) Europa-Parlamentets holdning af 15.12.2011 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets førstebehandlingsholdning af 4.10.2012 (EUT C 352 E af 16.11.2012, s. 1). Europa-Parlamentets holdning af 13.12.2012. (8) () EFT L 208 af 5.8.2002, s. 1. og fauna, ødelægge rekreative værdier eller være til hinder for anden retmæssig udnyttelse af havet som fastsat ved protokollen af 2000 om beredskab, bekæm- pelse og samarbejde vedrørende forureningsulykker forårsaget af farlige og giftige stoffer. Agenturets bestyrelse (»bestyrelsen«) lod i 2007, i henhold til artikel 22 i forordning (EF) nr. 1406/2002 en uafhængig ekstern evaluering af gennemførelsen af forordningen udarbejde. Ud fra denne evaluering frem- satte bestyrelsen i juni 2008 henstillinger med henblik på ændringer af agenturets funktion, dets kompetence- områder og dets arbejdsmetoder. På grundlag af resultaterne af den eksterne evaluering og henstillingerne og den flerårige strategi, vedtaget af besty- relsen i marts 2010, bør nogle bestemmelser i forordning (EF) nr. 1406/2002 præciseres og ajourføres. Ud over at fokusere på sine prioriterede opgaver inden for søfarts- sikkerhed bør agenturet tildeles et antal yderligere kerne- opgaver og accessoriske opgaver, der afspejler udvik- lingen inden for søfartssikkerhedspolitikken på EU-plan og på det internationale plan. I lyset af de budgetbe- grænsninger, Unionen står over for, er der behov for en betydelig screenings- og omfordelingsindsats for at garantere effektivitet med hensyn til omkostninger og budget og undgå overlapninger. Personalebehovet til de nye kerneopgaver og accessoriske opgaver bør principielt dækkes af agenturet ved intern omfordeling. Samtidig bør agenturet om nødvendigt modtage midler fra andre dele af Unionens budget, navnlig fra instrumentet for den europæiske naboskabspolitik. Nye kerneopgaver og acces- soriske opgaver vil blive udført af agenturet inden for grænserne af de gældende finansielle overslag og agentu- rets budget, uden at dette berører forhandlingerne og afgørelserne i forbindelse med den fremtidige flerårige finansielle ramme. Eftersom denne forordning ikke er en finansieringsafgørelse, bør budgetmyndigheden træffe afgørelse om ressourcer til agenturet inden for rammerne af den årlige budgetprocedure. Agenturets opgaver bør beskrives klart og præcist, og enhver form for dobbeltarbejde bør undgås. Agenturet har vist, at nogle opgaver kan løses mere effektivt på europæisk plan, hvilket i nogle tilfælde kan give medlemsstaterne besparelser på deres nationale budgetter og, hvor det er påvist, skabe en reel europæisk merværdi. Visse bestemmelser vedrørende specifikke aspekter af forvaltningen af agenturet bør afklares. Under hensyn