10.12.2014 Den Europæiske Unions Tidende L 353/5 AFGØRELSER RÅDETS AFGØRELSE af 4. december 2014 om godkendelse på Den Europæiske Unions vegne af Haagerkonventionen af 30. juni 2005 om værnetingsaftaler (2014/887/EU) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, andet afsnit, litra a), under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Den Europæiske Union ønsker at skabe et fælles retligt område, der bygger på princippet om gensidig anerkend- else af retsafgørelser. (2) — Konventionen om værnetingsaftaler (konventionen«), der blev indgået den 30. juni 2005 inden for rammerne af Haagerkonferencen om International Privatret, yder et effektivt bidrag til fremme af partsautonomi i internatio- nale handelstransaktioner og til en større forudsigelighed for retsafgørelser vedrørende sådanne transaktioner. Konventionen giver navnlig den fornødne retssikkerhed for, at parternes værnetingsaftale vil blive respekteret, og for at en retsafgørelse, der træffes af den valgt domstol, vil kunne anerkendes og fuldbyrdes i internationale sager. (3) — Konventionens artikel 29 giver organisationer for regional økonomisk integration, såsom Den Europæiske Union, mulighed for at undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde konventionen. Unionen undertegnede konventi- onen den 1. april 2009 med forbehold af dens indgåelse på et senere tidspunkt, jf. Rådets afgørelse 2009/397/EF (). (4) — Konventionen påvirker Unionens afledte lovgivning vedrørende retternes kompetence baseret på parternes valg og anerkendelse og fuldbyrdelse af de resulterende retsafgørelser, navnlig Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 Ø), der erstattes fra og med den 10. januar 2015 af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 Ø). (5) — Med vedtagelsen af forordning (EU) nr. 1215/2012 banede Unionen vejen for godkendelsen af konventionen på Unionens vegne ved at sikre sammenhæng mellem Unionens regler om værneting i civil- og handelssager og konventionens regler herom. (6) Da Unionen undertegnede konventionen, erklærede den i overensstemmelse med konventionens artikel 30, at den har kompetence på alle de af konventionen regulerede områder. Medlemsstaterne vil derfor være bundet af konventionen i kraft af Unionens godkendelse heraf. (7) — Unionen bør på tidspunktet for godkendelse af konventionen desuden afgive den erklæring, der er omhandlet i ar- tikel 21, og dermed i almindelighed udelukke forsikringsaftaler fra konventionens anvendelsesområde, dog med visse veldefinerede undtagelser. Erklæringens mål er at bevare de beskyttende kompetenceregler for forsikringsta- geren, den forsikrede part eller en begunstiget i sager, der handler om forsikring i henhold til forordning (EF) nr. 44/2001. Udelukkelsen bør begrænses til, hvad der er nødvendigt for at beskytte den svage parts interesser i forsikringsaftaler. Den bør derfor hverken omfatte genforsikringsaftaler eller kontrakter vedrørende store risici. Unionen bør samtidig afgive en ensidig erklæring, hvori den angiver, at den på et senere tidspunkt i lyset af de erfaringer, der indhøstes i forbindelse med konventionens anvendelse, kan revurdere behovet for at fastholde sin erklæring i henhold til artikel 21. () Rådets afgørelse 2009/397/EF af 26. februar 2009 om Det Europæiske Fællesskabs undertegnelse af konventionen om værnetingsaftaler (EUTL 133 af 29.5.2009, s. 1). (?) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1). () Europa-Parlamentets og Rådet forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EUT L 351 af 20.12.2012, s. 1).