30.12.2014 Den Europæiske Unions Tidende L 370/35 KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1395/2014 af 20. oktober 2014 om fastsættelse af en udsmidsplan for visse fiskerier efter små pelagiske arter og fiskeri til industri- formål i Nordsøen EUROPA-KOMMISSIONEN HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forord- ning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF ()), særlig artikel 15, stk. 6, og arti- kel 18, stk. 1 og 3, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Målet med forordning (EU) nr. 1380/2013 er gradvis at bringe udsmid til ophør i alle fiskerier i EU, ved at der indføres en landingsforpligtelse for fangster af arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger. (2) — Ved artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage planer vedrørende udsmid ved en delegeret retsakt for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger, som medlemsstaterne udarbejder sammen med de relevante rådgivende råd. (3) — Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige har direkte interesse i spørgsmål vedrørende fiskeriforvaltning i Nordsøen. Disse medlemsstater har fremlagt en fælles henstilling for Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Råd for Pelagiske Bestande og Det Rådgivende Råd for Nordsøen. Der blev indhentet videnskabelige bidrage fra relevante videnskabelige organer. De foranstaltninger, som den fælles henstilling omfatter, er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013, og de bør derfor i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, omfattes af nærværende forordning. (4) — For så vidt angår Nordsøen, bør landingsforpligtelsen i henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013 senest fra den 1. januar 2015 anvendes på alle fartøjer, der fisker efter små pelagiske arter eller fisker til industriformål, når der er tale om arter, der fanges i disse fiskerier og som er underlagt fangstbegræns- ninger. (5) — Ioverensstemmelse med den fælles henstilling bør planen vedrørende udsmid omfatte visse fiskerier efter almin- delig makrel, hestemakrel, blåhvilling, guldlaks og brisling såvel som fiskeri til industriformål efter sperling, bris- ling og tobis i Nordsøen fra den 1. januar 2015. (6) — Den fælles henstilling indeholder en undtagelse fra landingsforpligtelsen for makrel og sild fanget med not under visse betingelser baseret på videnskabelig dokumentation for høje overlevelsesrater i henhold til artikel 15, stk. 4, litra b), i forordning (EU) nr. 1380/2013. Scheveningengruppen har forelagt videnskabelig dokumentation for høje overlevelsesrater i den fælles henstilling, i hvilken der henvises til en række videnskabelige undersøgelser om fisks overlevelse, når de slippes fri ud af noten. I undersøgelserne blev det konkluderet, at overlevelsesraten afhænger af, hvor længe fiskene befinder sig i noten, og hvor mange fisk der er i nettet, to faktorer, der typisk er begrænsede i disse fiskerier. STECF gennemgik disse oplysninger på sit plenarmøde 14-02. STECF konkluderede, at under antagelse af, at resultaterne af overlevelsesundersøgelserne er repræsentative for overlevelsesraterne i erhvervsfiskeriet, vil andelen af almindelig makrel, der overlever udslipning, være ca. 70 %, hvilket ville resultere i en meget lavere densitet af fisk end den densitet, ved hvilken det blev observeret, at dødeligheden for sild øgedes. I artikel 19b, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 850/98 (?) nedlægges der forbud mod at lade almindelig makrel og sild slippe ud, før nettet er taget helt om bord på et fiskerfartøj, med tab af døde eller døende fiske til følge. Undtagelsen, der er begrundet i en høj overlevelsesrate, anfægter ikke det gældende forbud, idet fiskene bliver sluppet fri på et stadium i fangstarbejdet, hvor fisken har en høj overlevelsesrate efter at være blevet sluppet fri. Derfor bør en sådan undtagelse omfattes af nærværende forordning. (7) — Den fælles henstilling omfatter desuden en de minimis-undtagelse fra landingsforpligtelsen, som tager sigte på at undgå uforholdsmæssigt store udgifter ved håndtering af uønskede fangster, såsom opbevaring, arbejdskraft, afkø- ling med is, og tager hensyn til det faktum, at det er vanskeligt at øge selektiviteten i det pelagiske fiskeri efter () EUTL 354 af 28.12.2013, s. 22. () EFTL 125 af 27.4.1998, . 1.