17.8.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 220/1 (Ikke-lovgivningsmæssige retsakter) INTERNATIONALE AFTALER RÅDETS AFGØRELSE af 15. juli 2013 om bemyndigelse af visse medlemsstater til i Den Europæiske Unions interesse at ratificere eller tiltræde protokollen om ændring af Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade og til at fremsætte en erklæring om anvendelsen af de relevante interne EU-retlige (2013/434/EU) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, under henvisning til Europa-Parlamentets godkendelse, og ud fra følgende betragtninger: (1) Unionen ønsker at skabe et fælles retligt område baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser. Protokollen af 12. september 1997 (i det følgende benævnt »protokollen af 1997«) om ændring af Wien- konventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade (i det følgende benævnt »Wienkonven- tionen«) blev forhandlet med henblik på at forbedre erstatningen til ofre, der lider skade som følge af nukleare ulykker. Det er derfor ønskeligt, at bestemmelserne i protokollen af 1997 finder anvendelse i de medlemssta- ter, som er kontraherende parter i Wienkonventionen. Unionen har enekompetence med hensyn til artikel XI og XII i Wienkonventionen som ændret ved protokollen af 1997, når disse bestemmelser berører de regler, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (). Forordning (EF) nr. 44/2001 erstattes fra og med den 10. januar 2015 af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) mnr. (1) EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompe- tence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgø- relser på det civil- og handelsretlige område (?). Medlems- staterne bevarer deres kompetence på de områder, der er omfattet af protokollen af 1997, og som ikke berører EU-retten. I betragtning af indholdet i og formålet med protokollen af 1997 kan accept af de bestemmelser i protokollen, der henhører under Unionens kompetence, ikke holdes adskilt fra de bestemmelser, der henhører under medlemsstaternes kompetence. Regionale organisationer for økonomisk integration kan ikke tiltræde Wienkonventionen og protokollen af 1997. Det betyder, at Unionen ikke kan blive kontraherende part i protokollen af 1997. De medlemsstater, som er kontraherende parter i Wien- konventionen, og som ikke ratificerede protokollen af 1997 inden deres tiltrædelse af Unionen, bør derfor i Unionens interesse bemyndiges til at ratificere eller tiltræde protokollen af 1997. Tolv af Unionens medlemsstater, dvs. Belgien, Tyskland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Nederlandene, Portugal, Slovenien, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige er kontraherende parter i Pariskonventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område som ændret ved tillægsprotokol af 28. januar 1964 og ved protokol af 16. november 1982 (i det følgende benævnt »Pariskonventionen«). Paris- konventionen indfører en ordning for erstatning til ofre, der lider skade som følge af nukleare ulykker, som er baseret på principper svarende til dem, der er fastsat i Wienkonventionen. Protokollen af 12. februar 2004 (i det følgende benævnt »protokollen af 2004«) om ændring af Pariskonventionen forhøjer erstatningen for skader forårsaget af nukleare ulykker. De medlemsstater, der er kontraherende parter i Pariskonventionen, blev ved (?) EUT L 351 af 20.12.2012, s. 1.