L 351/40 Den Europæiske Unions Tidende 20.12.2012 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1219/2012 af 12. december 2012 om indførelse af overgangsordninger for bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, 6) efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, efter den almindelige lovgivningsprocedure ()), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Efter Lissabontraktatens ikrafttræden er direkte uden- landske investeringer optaget på listen over områder, der hører ind under den fælles handelspolitik. I overens- stemmelse med artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) har Unionen enekompetence med hensyn til den fælles 7) handelspolitik. Det er således kun Unionen, der kan lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter på dette område. Medlemsstaterne har kun beføjelse hertil efter bemyndigelse fra Unionen, jf. artikel 2, stk. 1, i TEUF. (2) Dertil kommer, at der i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF fastlægges fælles regler for kapitalbevægelser (8) mellem medlemsstaterne og tredjelande, herunder kapi- talbevægelser, der omfatter investeringer. Disse regler kan blive berørt af internationale aftaler om udenlandske investeringer, som er indgået af medlemsstaterne. (3)  Denne forordning berører ikke kompetencefordelingen (9) mellem Unionen og dens medlemsstater i overensstem- melse med TEUF. (4) — På tidspunktet for Lissabontraktatens ikrafttræden fandtes der et betydeligt antal bilaterale investeringsaftaler ! (10 (') Europa-Parlamentets holdning af 10.5.2011 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets førstebehandlingsholdning af 4.10.2012 (EUT C 352 E af 16.11.2012, s. 23). Europa-Parlamentets holdning af 11.12.2012 (endnu ikke offentliggjort i EUT). mellem medlemsstaterne og tredjelande. TEUF indeholder ikke nogen udtrykkelig overgangsordning for sådanne aftaler, som nu falder ind under Unionens enekompe- tence. Desuden kan nogle af disse aftaler indeholde bestemmelser, der berører de fælles regler om kapitalbe- vægelser i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF. Selv om bilaterale investeringsaftaler forbliver bindende for medlemsstaterne i henhold til folkeretten og gradvis vil blive erstattet af EU-aftaler om samme genstand, kræver betingelserne for deres fortsatte eksistens og deres relation til Unionens investeringspolitik en hensigtsmæssig forvaltning. Denne relation vil udvikle sig yderligere, efterhånden som Unionen udøver sin kompetence. Bilaterale investeringsaftaler, der præciserer og garanterer investeringsbetingelserne, bør af hensyn til EU-investorer og deres investeringer i tredjelande og til medlemsstater, der er værtslande for udenlandske investorer og investe- ringer, opretholdes og gradvis erstattes af EU-investe- ringsaftaler med høje standarder for investeringsbeskyt- telse. Denne forordning bør behandle medlemsstaternes bilate- rale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten, når de er undertegnet inden den 1. december 2009. Disse aftaler kan opretholdes eller træde i kraft i overensstem- melse med denne forordning. Denne forordning bør også fastsætte de betingelser, hvor- under medlemsstaterne har beføjelse til at indgå og/eller opretholde bilaterale investeringsaftaler undertegnet i perioden mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013. Endvidere bør denne forordning fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler med tredjelande efter den 9. januar 2013. Opretholder medlemsstaterne bilaterale investeringsaftaler med tredjelande i henhold til denne forordning, eller er der givet tilladelse til at indlede forhandlinger om eller indgå sådanne aftaler, bør dette ikke forhindre forhand- lingen eller indgåelsen af EU-investeringsaftaler.