L 327/16 Den Europæiske Unions Tidende 27.11.2012 RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1100/2012 af 26. november 2012 om ændring af forordning (EU) nr. 101/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215, stk. 2, under henvisning til Rådets afgørelse 2011/72/FUSP af 31. januar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (!), under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) 2 (4) Foranstaltningerne i afgørelse 2011/72/FUSP får virkning ved Rådets forordning (EU) nr. 101/2011 ). Ved Rådets afgørelse 2012/724/FUSP (?) indføres en ændring af afgørelse 2011/72/FUSP for at tillade frigi- velsen af visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer, når det er nødvendigt for at efterkomme en retslig eller administrativ afgørelse, der er truffet i Unio- nen, eller en retslig afgørelse, der kan fuldbyrdes i en medlemsstat. Artikel 9 i forordning (EU) nr. 101/2011 vedrører de oplysninger, som skal leveres af personer, enheder og organer til de kompetente myndigheder i medlemssta- terne, og som skal fremsendes til Kommissionen, for at fremme overholdelsen af nævnte forordning. I overens- stemmelse med artikel 9, stk. 2, må alle oplysninger, der afgives eller modtages, kun benyttes til de formål, til hvilke de er givet eller modtaget. Dette bør dog ikke forhindre medlemsstaterne i at udveksle sådanne oplys- ninger i henhold til deres nationale ret med Tunesiens relevante myndigheder og andre medlemsstater, når det er nødvendigt med det formål at bidrage til inddragelsen af uretmæssigt tilegnede aktiver. Forordning (EU) nr. 101/2011 bør derfor ændres i over- ensstemmelse hermed — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 Forordning (EU) nr. 101/2011 ændres således: 1) Artikel 5 affattes således: »Am'kel 5 1. — Uanset artikel 2 kan medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. webstederne angivet i bilag II, give tilladelse til frigivelse af visse indefrosne  pengemidler  eller økonomiske ressourcer, forudsat at følgende betingelser er opfyldt: ()) EUT L 28 af 2.2.2011, s. 62. (?) EUT L 31 af 5.2.2011, s. 1. P) Se side 45 i denne EUT. a) pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer er omfattet af en voldgiftsmæssig afgørelse, der er truffet forud for den dato, hvor de fysiske eller juridiske perso- ner, enheder eller organer, der er omhandlet i artikel 2, blev opført på listen i bilag 1, eller af en retslig eller administrativ afgørelse, der er truffet i Unionen eller en retslig afgørelse, der kan fuldbyrdes i den pågældende medlemsstat, forud for eller efter den dato Tz pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer skal udelukkende anvendes til at opfylde fordringer, der er sikret ved en sådan afgørelse eller er anerkendt som gyldige ved en sådan afgørelse, inden for de grænser, som er fastsat ved gældende lovgivning og administrative bestemmelser om sådanne fordringshaveres rettigheder c) afgørelsen er ikke til fordel for en fysisk eller juridisk person, enhed eller et organ, der er opført på listen i bilag I, og d) anerkendelse af afgørelsen er ikke i strid med almindelige retsprincipper i den pågældende medlemsstat. 2. Den pågældende medlemsstat underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om alle tilladelser, der gives i henhold til denne artikel« Artikel 6, stk. 1, affattes således: »1. — Artikel 2, stk. 2, finder ikke anvendelse på betalinger, der tilføres indefrosne konti i form af: a) renter eller andre indtægter fra disse konti, eller b) forfaldne betalinger i henhold til kontrakter, aftaler eller forpligtelser, som er indgået eller opstået forud for den dato, hvor den fysiske eller juridiske person eller enhed eller organ som omhandlet i artikel 2 blev opført på listen i bilag 1, eller c) forfaldne betalinger i henhold til retslige, administrative eller voldgiftsmæssige afgørelser, der er truffet i Unionen eller kan fuldbyrdes i den pågældende medlemsstat, forudsat at sådanne renter, andre indtægter eller betalinger er indefrosne i henhold til artikel 2, stk. 1.« I artikel 9 tilføjes følgende stykke: »3. — Stk. 2 forhindrer ikke medlemsstaterne i at udveksle sådanne oplysninger med Tunesiens relevante myndigheder og andre medlemsstater i henhold til deres nationale ret, når det er nødvendigt med det formål at bidrage til inddragelsen af uretmæssigt tilegnede aktiver.«