30.7.2014 Den Europæiske Unions Tidende L 225/1 (Lovgivningsmæssige retsakter) FORORDNINGER EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 806/2014 af 15. juli 2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investe- ringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank ()), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ?), efter den almindelige lovgivningsprocedure (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Iløbet af de seneste årtier har Unionen gjort fremskridt med hensyn til at skabe et indre marked for banktjeneste- ydelser. Et bedre integreret indre marked for banktjenesteydelser er afgørende for at fremme økonomisk vækst i Unionen og en tilstrækkelig finansiering af realøkonomien. Den finansielle og økonomiske krise har imidlertid vist, at det indre markeds funktion for dette områdes vedkommende er truet, og at der er en stigende risiko for finansiel fragmentering. Dette er en reel kilde til bekymring i et indre marked, hvor banker bør have mulighed for at gennemføre betydelige aktiviteter på tværs af grænserne. Interbankmarkederne er blevet mindre likvide, og bankaktiviteterne på tværs af grænserne aftager som følge af frygt for afsmitning og manglende tillid til andre nationale banksystemer og medlemsstaternes evne til at understøtte banker. (2) — Forskelle mellem de forskellige medlemsstaters nationale afviklingsregler og den dertil hørende administrative praksis samt manglen på en fælles beslutningsproces vedrørende afvikling i bankunionen bidrager til den manglende tillid og til ustabile markeder, idet de ikke tilsikrer sikkerhed og forudsigelighed med hensyn til de mulige resultater af, at en bank bliver nødlidende. (3) — Isærdeleshed har medlemsstaternes forskellige incitamenter og praksis med hensyn til behandlingen af kreditorer i banker under afvikling og redning af nødlidende banker ved hjælp af skatteyderpenge konsekvenser for opfat- telsen af bankernes finansielle sundhed og solvens samt kreditrisikoen ved disse og skaber derved ulige konkur- rencevilkår. Dette undergraver offentlighedens tillid til banksektoren og hindrer udøvelsen af retten til fri etable- ring og fri udveksling af tjenesteydelser på det indre marked, fordi finansieringsomkostningerne ville være lavere, hvis der ikke var sådanne forskelle i medlemsstaternes praksis. () EUT C 109 af 11.4.2014, . 2. () EUTC 67 af 6.3.2014, s. 58. (') Europa-Parlamentets holdning af 15.4.2014 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 14.7.2014.