16.5.2013 Den Europæiske Unions Tidende L 1323 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 448/2013 af 15. maj 2013 om indførelse af en procedure for bestemmelse af referencemedlemsstat for ikke-EU-FAIF'er i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU EUROPA-KOMMISSIONEN HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative inve- steringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (!), særlig artikel 37, stk. 14, og ud fra følgende betragtninger: (1) I de situationer, der er nævnt i artikel 37, stk. 4, litra b), litra c), nr. i), litra e), litra f) og litra g), nr. i), i direktiv 2011/61/EU, kan mere end én medlemsstat betragtes som mulig referencemedlemsstat for ikke-EU-baserede forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIFer), som har til hensigt at forvalte EU-baserede alternative investe- ringsfonde (AIF'er) og/eller markedsføre AIFer, som den forvalter, i EU. I disse tilfælde skal ikke-FEU-FAIFen indgive en anmodning til de kompetente myndigheder i disse medlemsstater med henblik på at bestemme den relevante  referencemedlemsstat. Anmodningen  skal ledsages af alle de relevante oplysninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelsen af referencemed- lemsstat for den pågældende FAIF. En fælles afgørelse bør vedtages af de berørte kompetente myndigheder til bestemmelse af referencemedlemsstat. Der bør fastsættes en procedure, som de relevante kompetente myndigheder skal følge ved bestemmelse af referencemedlemsstat. Mens det er de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater, som har et fælles ansvar for bestemmelse af referencemedlemsstat, skal Den Europæiske Værdipa- pir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (?), sikre, at alle de mulige referencemedlems- stater involveres behørigt i denne beslutningsproces, og bistå med at nå frem til en aftale. (2) — Proceduren for bestemmelse af referencemedlemsstat er forskellig fra proceduren for ansøgning om markeds- føringspas i direktiv 2011/61/EU. Når referencemedlems- staten er blevet bestemt, skal den berørte ikke-EU-FAIF søge om godkendelse ved den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat efter den samme procedure og på samme betingelser, som gælder for FAIFer i henhold til artikel 7 og 8 i direktiv 2011/61/EU. (3) — Direktiv 2011/61/EU forpligter medlemsstaterne til at anvende de love og administrative bestemmelser, der er (1) EUT L 174 af 1.7.2011, s. 1. (?) EUT L 331 af 15.12.2010, s. 84. vedtaget til gennemførelse af direktivet fra den 22. juli 2013. Uden at dette berører den delegerede retsakt, der er omhandlet i artikel 67, stk. 6, i direktiv 2011/61/EU, udsættes anvendelsen af denne forordning derfor også til samme dato. (4) — Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstem- melse med udtalelse fra Det Europæiske Værdipapir- udvalg — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 Procedure for bestemmelse af referencemedlemsstat blandt flere mulige referencemedlemsstater 1. —Når en ikke-EU-baseret forvalter af alternative investerings- fonde (FAIF), der har til hensigt at forvalte EU-baserede alterna- tive investeringsfonde (AIF'er) uden at markedsføre dem, eller der har til hensigt at markedsføre forvaltede AIFer i EU, indgiver en anmodning om bestemmelse af referencemedlems- stat i henhold til artikel 37, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU, skal denne anmodning foretages skriftligt og sendes til de kompetente myndigheder i de medlemsstater, som er mulige referencemedlemsstater. Anmodningen skal opregne alle de mulige referencemedlemsstater. 2. = Anmodningen fra ikke-EU-FAIFen skal omfatte de oplys- ninger og dokumenter, der er nødvendige for bestemmelse af referencemedlemsstat. 3. 1Iden i artikel 37, stk. 4, litra b) i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal disse oplysninger og dokumenter omfatte: a) en angivelse af de medlemsstater, hvor AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret b) en angivelse af de medlemsstater, hvor aktiver forvaltes af en ikke-EU-FAIF c) omfanget af aktiver under forvaltning af ikke-EU-FAIF'en i de forskellige medlemsstater. 4. I den i artikel 37, stk. 4, litra c), nr. i), i direktiv 2011/61/EU omhandlede situation skal sådanne oplysninger og dokumenter omfatte: a) en angivelse af den medlemsstat, hvor AIFer, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'en, er etableret b) en angivelse af de medlemsstater, hvor ikke-EU-FAIFen har til hensigt at markedsføre AIFen.