L 198/28 Den Europæiske Unions Tidende 23.7.2013 RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 697/2013 af 22. juli 2013 om ændring af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215, under henvisning til Rådets afgørelse 2013/255/FUSP af 31. maj 2013 om restriktive foranstaltninger over for Syrien (!) under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) (7) Den 18. januar 2002 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 36/2012 ?) for at gennemføre Rådets afgørelse 2011/782/FUSP af 1. december 2011 om restriktive foranstaltninger over for Syrien ?). Den 29. november 2012 vedtog Rådet afgørelse 2012/739/FUSP (?), som ophævede og erstattede afgø- relse 2011/782/FUSP. Den 1. juni 2013 udløb afgørelse 2012/739/FUSP. Rådet  vedtog  den 31. maj 2013 — afgørelse 2013/255/FUSP. Bilag IX til forordning (EU) nr. 36/2012 indeholder en liste over produkter, som kræver tilladelse forud for salg, levering, overførsel eller eksport i henhold til artikel 2b i forordning (EU) nr. 36/2012. Denne liste bør udvides til at indeholde flere produkter. En undtagelse bør fastsættes for produkter, som betegnes som forbrugsprodukter. Disse foranstaltninger falder ind under anvendelsesom- rådet for traktaten om Den Europæiske Unions funk- tionsmåde, og reguleringsmæssige foranstaltninger på EU-plan er nødvendige for navnlig at sikre, at de økonomiske operatører i alle medlemsstater anvender sådanne foranstaltninger på samme måde. Forordning (EU) nr. 36/2012 bør derfor ændres i over- ensstemmelse hermed — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 I forordning (EU) nr. 36/2012 foretages følgende ændringer: 1) Artikel 2 affattes således: !) EUT L 147 af 1.6.2013, s. 14. () E (?) EUT L 16 af 19.1.2012, s. 1. () EUT L 319 af 2.12.2011, s. 56. () EUT L 330 af 30.11.2012, s. 21. " Artikel 2 1. ÆEn medlemsstat kan forbyde eller stille krav om tilladelse til eksport, salg, levering eller overførsel af andet end det i bilag IA og bilag IX omhandlede udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse, uanset om det har oprindelse i eller uden for Unionen, til personer, enheder eller organer i Syrien eller til anvendelse i Syrien. 2. €En medlemsstat kan forbyde eller stille krav om tilladelse til levering af teknisk bistand, finansiering eller finansiel bistand i tilknytning til udstyr som omhandlet i stk. 1, til personer, enheder eller organer i Syrien eller til anvendelse i Syrien." Artikel 2a affattes således: " Artikel 2a 1. Det er forbudt: a) direkte eller indirekte at sælge, levere, overføre eller eksportere udstyr, varer eller teknologi, der kan anvendes til intern undertrykkelse eller til fremstilling og vedligeholdelse af produkter, som kan anvendes til intern undertrykkelse, jf. listen i bilag IA, uanset om de har oprindelse i eller uden for Unionen, til personer, enheder eller organer i Syrien eller til anvendelse i Syrien b) bevidst og forsætligt at deltage i aktiviteter, hvis formål eller følge er at omgå forbuddene i litra a). 2. Uanset stk. 1 kan de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, jf. webstederne i bilag II tildele, på vilkår som de skønner hensigtsmæssige, en tilladelse til en transaktion i tilknytning til udstyr, varer eller teknologi, der er opført i bilag IA, forudsat at udstyret, varerne eller teknologien er bestemt til fødevarer, landbrug, medicinske eller andre humanitære formål eller til fordel for FN-perso- nale, personale fra Unionen eller dens medlemsstater." I artikel 2c, affattes stk. 2 således: "2. —Beslaglæggelse og afskaffelse af udstyr, varer eller teknologi, som det i henhold til artikel 2a i denne forord- ning er forbudt at sælge, levere, overføre eller eksportere, kan i overensstemmelse med national lovgivning eller en afgørelse truffet af en kompetent myndighed udføres for den i stk. 1 omhandlede person eller enheds regning, eller, hvis det ikke er muligt at få godtgjort disse udgifter af den pågældende person eller enhed, kan udgifterne i overens- stemmelse med national lovgivning inddrives fra enhver