05/sv. 4 Úřední věstník Evropské unie 261 32002L0074 L 270/10 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 8.10.2002 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (!), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (?), s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) Charta Společenství základních sociálních práv pracovníků přijatá dne 9. prosince 1989 stanoví v bodě 7, že dotvoření vnitřního trhu musí vést ke zlepšení životních a pracov- ních podmínek pracovníků v Evropském společenství a zlepšení musí být tam, kde je to nezbytné, spojeno s roz- vojem určitých hledisek právní úpravy zaměstnanosti, jako jsou postupy pro hromadné propouštění a postupy v případě úpadku. Cílem směrnice Rady 80/987/EHS (%) je poskytnout mini- mální stupeň ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti jejich zaměstnavatele. Za tím účelem ukládá směrnice členským státům povinnost, aby zřídily instituce zajišťující úhradu nesplacených pohledávek zaměstnanců. Změny právních předpisů týkajících se platební neschop- nosti v členských státech a rozvoj vnitřního trhu vyžadují úpravu některých ustanovení uvedené směrnice. Právní jistota a průhlednost vyžadují vyjasnění oblasti působnosti a některých definic směrnice 80/987/EHS. Zejména je třeba ve směrnici upřesnit možnost členských států vyloučit určité pohledávky, a v důsledku toho zrušit přílohu směrnice. Úř. věst. C 154 E, 29.5.2001, s. 109. Úř. věst. C 221, 7.8.2001, s. 110. Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 29. listopadu 2001 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 18. února 2002 (Úř. věst. C 119 E, 22.5.2002, s. 1) (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Evropského parla- mentu ze dne 14. května 2001 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 27. června 2002. Úř. věst. L 283, 28.10.1980, s. 23. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994. () () Za účelem zajištění přiměřené ochrany dotyčných zaměst- nanců je třeba přizpůsobit definici stavu platební neschop- nosti novým tendencím v právních předpisech v této oblasti v členských státech a zahrnout pod tento pojem též jiná úpadková řízení než likvidaci. V této souvislosti by měly mít členské státy možnost stanovit, aby se za účelem určení platební povinnosti záruční instituce, pokud pla- tební neschopnost vyústí v několik úpadkových řízení, tato situace považovala za jediné úpadkové řízení. Je třeba zajistit, aby z oblasti působnosti této směrnice nebyli vyloučení zaměstnanci uvedení ve směrnici 97/[81/ES ze dne 15. prosince 1997 o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organiza- cemi UNICE, CEEP a EKOS(), ve směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEFP a EKOS (6) a ve směrnici Rady 91/383/EHS ze dne 25. června 1991, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru (7). Za účelem zajištění právní jistoty zaměstnanců v případě platební neschopnosti podniků, které provozují činnost ve více členských státech, a posílení práv zaměstnanců v souladu s judikaturou Soudního dvora je třeba zavést ustanovení, která výslovně určí, která instituce je v tako- vých případech příslušná pro úhradu nesplacených pohledávek zaměstnanců, a stanoví jako cíl spolupráce mezi příslušnými správními orgány členských států brz- kou úhradu nesplacených pohledávek zaměstnanců. Dále je nezbytné zajistit řádné uplatňování předpisů v této oblasti stanovením spolupráce mezi příslušnými správními orgány členských států. Členské státy mohou stanovit meze odpovědnosti záruč- ních institucí, které však musí být slučitelné se sociálním cílem této směrnice a mohou vzít v úvahu rozdílné výše pohledávek. Úř. věst. L 14, 20.1.1998, s. 9. Směrnice naposledy pozměněná směr- nicí 98/23/ES (Úř. věst. L 131, 5.5.1998, s. 10). Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43. Úř. věst. L 206, 29.7.1991, s. 19.