246 Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 6 32002R0889 L 140/2 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 30.5.2002 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 889/2002 ze dne 13. května 2002, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2027/97 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise ('), s ohledem  na stanovisko Hospodářského a  sociálního výboru (?), po konzultaci s Výborem regionů, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) V rámci společné dopravní politiky je důležité zajistit cestujícím poškozeným při leteckých nehodách náhradu škody v přiměřené výši. (2) : Dne 28. května 1999 byla v Montrealu přijata nová Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě, která pro mezinárodní leteckou dopravu stanoví nová globální pravidla odpovědnosti v případě nehod, která nahrazují pravidla ve Varšavské úmluvě z roku 1929 ve znění pozdějších změn (*). (3) : Varšavská úmluva nadále existuje vedle Montrealské úmluvy. (4)  Montrealská úmluva stanoví režim neomezené odpověd- nosti v případě smrti nebo zranční leteckých cestujících. (5) — Společenství podepsalo Montrealskou úmluvu, čímž dalo najevo svůj úmysl stát se po ratifikaci jejím účastníkem. () Úř. věst. C 337 E, 28.11.2000, s. 68 a Úř. věst. C 213 E, 31.7.2001, s. 298. (?) Úř. věst. C 123, 25.4.2001, s. 47. (?) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 5. dubna 2001 (Úř. věst. C 21, 24.1.2002, s. 256), společný postoj Rady ze dne 19. prosince 2001 (Úř. věst. C 58 E, 5.3.2002, s. 8) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. března 2002. () Úř. věst. L 194, 18.7.2001, s. 38. (6) (10) (12) Je nezbytné změnit nařízení Rady (ES) č. 2027/[97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod (*) za účelem jeho uvedení do souladu s ustanoveními Montrealské úmluvy, čímž se pro mezi- národní leteckou dopravu vytvoří jednotný systém odpovědnosti. Toto nařízení a Montrealská úmluva posilují ochranu cestujících a jimi vyživovaných osob a nelze je vykládat tak, aby oslabovaly jejich ochranu ve vztahu k právním předpisům platným v den přijetí tohoto nařízení. Na vnitřním leteckém trhu bylo odstraněno rozlišení mezi vnitrostátní a mezinárodní dopravou, a je proto žádoucí, aby uvnitř Společenství existovaly jak pro vni- trostátní, tak pro mezinárodní dopravu stejný rozsah i povaha odpovědnosti. V souladu se zásadou subsidiarity je na úrovni Spole- čenství třeba pracovat na vytvoření jediného souboru pravidel pro všechny letecké dopravce Společenství. Pro bezpečný a moderní letecký dopravní systém je vhodná zásada neomezené odpovědnosti v případě smrti nebo zranění leteckých cestujících. Letecký dopravce ze Společenství by měl mít možnost odvolat se na čl. 21 odst. 2 Montrealské úmluvy pouze tehdy, pokud se prokáže, že škoda nebyla způsobena nedbalostí nebo jiným protiprávním jednáním či opome- nutím dopravce, jeho zaměstnanců nebo zástupců. Jednotné limity odpovědnosti při ztrátě, poškození nebo zničení zavazadel a při škodě způsobené zpožděním, platné pro veškerou dopravu provozovanou dopravci Společenství, povedou k zajištění jednoduchých a jasných pravidel jak pro cestující, tak i pro letecké společnosti a umožní cestujícím rozeznat, kdy je nutné další pojištění. (*) Úř. věst. L 285, 17.10.1997, s. 1.