13/sv. 29 Úřední věstník Evropské unie 535 32002L0072 L 220/18 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 15.8.2002 SMĚRNICE KOMISE 2002/72/ES ze dne 6. srpna 2002 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. pro- since 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravi- nami ('), a zejména na článek 3 uvedené směrnice, po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny, vzhledem k těmto důvodům: (1) Směrnice Komise 90/128/EHS ze dne 23. února 1990 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (2), naposledy pozměněná směrnicí 2002/17/ES (?), byla často a podstatně měněna; z důvodu jasnosti a přehlednosti by proto měla být kodifikována. Článek 2 směrnice 89/109/EHS stanoví, že materiály a předměty ve svém konečném stavu nesmějí uvolňovat své složky do potravin v množstvích, která by mohla ohro- zit lidské zdraví nebo způsobit nepřijatelnou změnu ve slo- žení potravin. Vhodným nástrojem pro dosažení tohoto cíle je zvláštní směrnice ve smyslu článku 3 směrnice 89/109/EHS, jejíž obecná ustanovení jsou rovněž použitelná pro tento případ. Oblast působnosti této směrnice se musí shodovat s oblastí působnosti směrnice Rady 82/711/EHS (%). Jelikož pravidla stanovená v této směrnici se nevztahují na ionomerní pryskyřice, upraví tyto materiály a předměty další zvláštní směrnice. Silikony by měly být považovány za elastomery spíše než za plasty a tedy být vyňaty z definice plastů. Vytvoření seznamu povolených látek s celkovými migrač- ními limity a v případě potřeby stanovení jiných Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 38. Úř. věst. L 75, 21. 3. 1990, opravena Úř. věst. L 349, 13.12.1990, s. 26. Úř. věst. L 58, 28.2.2002, s. 19. Uř. věst. L 297, 23.10.1982, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 97/48/ES (Uř. věst. L 222, 12.8.1997, s. 10). (11) (12) (14) specifických omezení bude dostatečné k dosažení cíle sta- noveného v článku 2 směrnice 89/109/EHS. Vedle monomerů a jiných výchozích látek plně posouze- ných a povolených na úrovni Společenství existují také monomery a výchozí látky posouzené a povolené alespoň v jednom členském státě, které lze používat do jejich posouzení Vědeckým výborem pro potraviny a do rozhod- nutí o jejich zařazení do seznamu Společenství; tato směr- nice tedy bude později rozšířena o dočasně vyloučené látky a oblasti. Stávající seznam přísad není úplný, neboť neobsahuje vše- chny látky, které jsou v současné době povoleny v jednom nebo ve více členských státech; tyto látky tedy mohou nad- ále podléhat vnitrostátním právním předpisům až do přijetí rozhodnutí o jejich zařazení do seznamu Společenství. Tato směrnice stanoví specifikace pouze pro některé látky. Ostatní látky, pro které může být nutné stanovení specifi- kací, tedy nadále podléhají vnitrostátním právním předpisům až do přijetí rozhodnutí na úrovni Společenství. U určitých přísad dosud nelze použít omezení stanovená v této směrnici ve všech situacích, a to až do shromáždění a vyhodnocení všech údajů nezbytných pro lepší odhad expozice spotřebitele v některých specifických situacích; tyto přísady proto budou uvedeny v jiném seznamu než vseznamu látek plně regulovaných na úrovni Společenství. Směrnice 82[711/EHS stanoví základní pravidla pro zjiš- ťování migrace složek materiálů a předmětů z plastů a směrnice Rady 85/572/EHS (?) obsahuje seznam simu- lantů používaných při zkouškách migrace. Stanovení množství látky v konečném materiálu nebo předmětu je jednodušší než stanovení velikosti její speci- fické migrace. Za určitých podmínek by tedy mělo být povoleno ověřovat dodržování předpisů stanovením množství látky spíše než stanovením velikosti specifické migrace. U určitých typů plastů umožňují dostupné obecně uznávané difúzní modely založené na experimentálních údajích odhadnout velikost migrace látky za určitých pod- mínek, a vyhnout se tak složitému, nákladnému a časově náročnému zkoušení. () Úř. věst. L 372, 31.12.1985, s. 14.