3.7.2007 Úřední věstník Evropské unie L 173/19 ROZHODNUTÍ PŘIJATÁ SPOLEČNĚ EVROPSKÝM PARLAMENTEM A RADOU ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 779/2007/ES ze dne 20. června 2007, kterým se na období let 2007—-2013 zavádí zvláštní program pro předcházení násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání a pro ochranu obětí a ohrožených skupin (program Daphne III) jako součást obecného programu „Základní práva a spravedlnost“ EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 152 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, s ohledem | na' stanovisko a sociálního výboru ('), Evropského | hospodářského 4 s ohledem na stanovisko Výboru regionů (?), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (), vzhledem k těmto důvodům: (1) ) Smlouva stanoví, že při vymezování a provádění všech politik a činností Společenství musí být zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského zdraví; ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. p) Smlouvy vyžaduje, aby činnosti Společenství zahrnovaly přínos k dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví. : (6) (2) : Činnost Společenství by měla doplňovat politiky členských : států ke  zlepšování veřejného | zdraví a odstraňování příčin ohrožení lidského zdraví. (3) — Fyzické, sexuální a psychické násilí páchané na dětech, mladých lidech a ženách, včetně vyhrožování takovými (!) Úř. věst. C 69, 21.3.2006, s. 1. ?) Uř. věst. C 192, 16.8.2006, s. 25. (?) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 5. září 2006 (dosud nezveřejněné v Uředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 5. března 2007 (dosud nezveřejněný v Uředním věstníku) a postoj Evropského parlamentu ze dne 22. května 2007 (dosud nezveřej- něný v Uředním věstníku). činy, nátlak nebo svévolné zbavení svobody, ať ve veřejném nebo soukromém životě, představuje porušení jejich práva na život, bezpečnost, svobodu, důstojnost a fyzickou a emocionální nedotknutelnost a vážnou hrozbu pro tělesné a duševní zdraví obětí takového násilí. Toto násilí, tak rozšířené v celém Společenství, představuje vážné porušení základních práv, ohrožení zdraví a překážku pro požívání bezpečného, svobodného a plnoprávného občanství. Světová zdravotnická organizace (WHO) definuje zdraví jako stav celkové fyzické, duševní a sociální pohody, nikoli pouze jako nepřítomnost nemoci nebo postižení. Podle rezoluce shromáždění WHO z roku 1996 je násilí jedním z hlavních celosvětových problémů souvisejících s veřejným zdravím. Ve své zprávě o násilí a zdraví ze dne 3. října 2002 doporučuje WHO podporovat opatření primární prevence, posilovat opatření na pomoc obětem násilí a zlepšovat spolupráci a výměnu informací v oblasti předcházení násilí. Tyto zásady jsou uznány v řadě úmluv, prohlášení a protokolů  hlavních | mezinárodních | organizací a institucí, jako jsou Organizace spojených národů, Mezi- národní organizace práce (MOP), Světová konference o ženách a Světový kongres proti pohlavnímu vykořisťo- vání dětí pro obchodní účely. Boj proti násilí by měl být vsazen do souvislosti ochrany základních práv uznaných v Listině základních práv Evropské unie(*) a v doprovodných vysvětlujících poznámkách, s přihlédnutím k právnímu postavení této Listiny, která mimo jiné uznává právo na důstojnost, rovnoprávnost a solidaritu. Zahrnuje řadu konkrétních článků týkajících se ochrany a podpory fyzické a psychické nedotknutelnosti, rovného zacházení pro muže a ženy, práv dětí a nediskriminace, jakož i uznávání zákazu nelidského nebo ponižujícího zachá- zení, otroctví a nucené práce a dětské práce. Uznává, že při vymezování a provádění veškerých politik a činností Společenství je nezbytná vysoká úroveň ochrany lidského zdraví. (% Úř. věst. C 364, 18.12.2000, s. 1.