8.12.2004 Úřední věstník Evropské unie L 361/21 II (Akty, jejichž zveřejnění není povinné) KOMISE ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 10. prosince 2003 o státních podporách prováděných Francií ve prospěch France 2 a France 3 (oznámeno pod číslem K(2003) 4497) (Pouze francouzské znění je závazné) (Text s významem pro EHP) (2004/838/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy, s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody, poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými ustanoveními(!) a s ohledem na tyto připomínky, vzhledem k těmto důvodům: I. POSTUP Dne 10. března 1993 předložila Télévision Francaise 1 SA (dále jen TF1) Komisi stížnost, která se týká způsobů financování a provozování veřejnoprávních televizních kanálů France 2 a France 3 ()). Tato stížnost se zakládá na porušení článku 81, čl. 86 odst. 1 a článku 87 Smlouvy. Podle článku 81 Smlouvy se TF1 domnívá, že France 2 a France 3 provedly určité množství jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem a účinkem bylo omezení hospodářské soutěže. TF1 podle článku 86 Smlouvy dokládá, že francouzský stát trvá na opatřeních, která jsou v protikladu se zásadou rovného zacházení mezi veřejnými a soukromými podniky, a na opatřeních, která prosazují nebo podporují protisoutěžní dohody. Konečně na základě článku 87 Smlouvy TF1 tvrdí, že poplatek za právo užívat televizní přijímače, různé podpory a kapitálové příspěvky a také oprávnění k deficitu, které France 2 a France 3 získaly na počátku 90. let, jsou státními podporami. TF1 rovněž hodnotí jako opatření s účinkem rovnocenným státní podpoře skutečnost, že Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání (dále jen NRAV) nemůže uložit veřejnoprávním televizním kanálům peněžité sankce. TF1 se domnívá, že tyto státní podpory umožnily veřejnoprávním televizním kanálům, aby se osvobodily od jakéhokoliv tlaku obchodní rentability a zvyšovaly nabídky při nákupu televizních práv a dosahovaly vyvolávacích cen a umělých snížení svých reklamních bloků nebo sponzorských činností. () Úř. věst. C 340, 27.11.1999, s. 57. (?) V tomto rozhodnutí se z důvodu jasnosti odkazuje pouze na názvy „France 2“ a „France 3“, kterými byly v září 1992 nahrazeny názvy „Antenne 2“ a „France Régions 3“.