15/sv. 7 Úřední věstník Evropské unie 661 32003L0089 L 308/15 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÉ UNIE 25.11.2003 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2003/89/ES ze dne 10. listopadu 2003, kterou se mění směrnice 2000/13/ES, pokud jde o uvádění složek přítomných v potravinách (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této Smlouvy, s ohledem na návrh Komise (!), s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (%), jednajíce v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) Za účelem dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví spotře- bitelů a zaručení práva spotřebitelů na informace je třeba zajistit, aby byli spotřebitelé vhodně informováni o potra- vinách, kromě jiného uvedením všech složek na etiketě. Podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (*) nemusí být některé látky uvedeny v seznamu složek. Pokud jsou některé složky nebo jiné látky používány při výrobě potravin a jsou v nich nadále přítomny, vyvolávají u spotřebitelů alergie nebo nesnášenlivost a některé tyto alergie nebo nesnášenlivost představují nebezpečí pro zdraví dotyčných osob. Vědecký výbor pro potraviny zřízený podle článku 1 roz- hodnutí Komise 97/[579/ES (*?) konstatoval, že výskyt Úř. věst. C 332 E, 27.11.2001,s. 257 a Úř. věst. C 331 E, 31.12.2002, s. 188. Úř. věst. C 80, 3.4.2002, s. 35. Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 11. června 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 20. února 2003 (Úř. věst. C 102 E, 29.4.2003, s. 16) a postoj Evrop- ského parlamentu ze dne 2. července 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 22. září 2003. Úř. věst. L 109, 6.5.2000, s. 29. Směrnice ve znění směrnice Komise 2001/101/ES (Úř. věst. L 310, 28.11.2001, s. 19). Úř. věst. L 237, 28.8.1997, s. 18. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2000/443/ES (Úř. věst. L 179, 18.7.2000, s. 13). (10) (11) (12) alergií na potraviny dosáhl takové míry, že tyto alergie ovlivňují život mnoha lidí a vyvolávají u nich onemocnčění, z nichž některá jsou lehká, jiná však mohou být potenci- álně smrtelná. Uvedený výbor uznal, že mezi nejběžnější potravinové alergeny patří kravské mléko, ovoce, luštěniny (zejména jádra podzemnice olejné a sójové boby), vejce, korýši, oře- chy, ryby, zelenina (celer a jiné rostliny čeledi Umbelliferae (okoličnaté)), pšenice a jiné obiloviny. Nejběžnější potravinové alergeny se nacházejí v celé řadě zpracovaných potravin. Uvedený výbor také konstatoval, že se rovněž mohou vyskytnout nežádoucí reakce na potravinářské přídatné látky a že je často obtížné se těmto látkám vyhnout, neboť ne vždy jsou všechny uváděny na etiketě. Je nezbytné stanovit, aby přídatné látky, pomocné látky při zpracování a jiné látky s alergenním účinkem, uvedené v čl. 6 odst. 4 písm. a) směrnice 2000/13/ES, podléhaly předpisům o označování, aby tak spotřebitelé trpící alergií na potraviny byli v tomto ohledu náležitě informováni. Přestože označování, které je určeno spotřebitelům obe- cně, nelze považovat za jediný zdroj informací, který by nahradil úlohu náležející lékařské profesi, je nicméně účelné v nejvyšší možné míře napomoci spotřebitelům trpícím alergiemi nebo nesnášenlivostí tím, že jim budou poskytovány podrobnější informace o složení potravin. Seznam alergenních látek by měl zahrnovat ty potraviny, složky a jiné látky, u nichž bylo zjištěno, že vyvolávají pře- citlivělost. Ve snaze poskytnout všem spotřebitelům lepší informace a chránit zdraví některých spotřebitelů je třeba stanovit, aby v seznamu složek byly povinně uváděny všechny složky a ostatní látky přítomné v potravině. V případě alkoholických nápojů je nutné stanovit, aby na etiketě byly povinně uváděny všechny složky s alergenním účinkem, které jsou v dotyčném nápoji přítomny. S ohledem na technická omezení při výrobě potravin je nezbytné povolit větší flexibilitu, pokud jde o uvádění slo- žek jiných látek použitých ve velmi malých množstvích.