188 Úřední věstník Evropské unie 13|sv. 26 32001L0015 22.2.2001 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 52/19 SMĚRNICE KOMISE 2001/15/ES ze dne 15. února 2001 o látkách, které mohou být pro zvláštní výživové účely přidávány do potravin pro zvláštní výživu (Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 osbližování právních předpisů členských států týkajících se potra- vin určených pro zvláštní výživu ('), naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/41/ES (?), a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice, po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny, vzhledem k těmto důvodům: (1) | Některé nutriční látky, jako jsou vitaminy, minerální látky, aminokyseliny a jiné, je možno přidávat do potravin pro zvláštní výživu s cílem zajistit, že budou splněny poža- davky na zvláštní výživu osob, pro něž jsou tyto potraviny určeny, nebo s cílem splnit právní požadavky stano- vené ve zvláštních směrnicích přijatých podle čl. 4 odst. 1 směrnice 89/398/ES. (2) : Není možné pro účely této směrnice vymezit nutriční látky jako odlišnou skupinu ani sestavit v této fázi vyčerpávající seznam všech kategorií nutričních látek, které mohou být přidávány do potravin pro zvláštní výživu. (3) : Spektrum potravin pro zvláštní výživu je velice široké a rozmanité a technologické procesy používané při jejich výrobě jsou různé. Z tohoto důvodu by měl být pro kate- gorie nutričních látek uvedené v této směrnici dostupný co ..... potravin pro zvláštní výživu. (4) : Výběr látek by se měl zakládat především na jejich bezpeč- nosti a následně na jejich dostupnosti pro použití člově- kem a na jejich organoleptických a technologických vlast- nostech. Zařazení látek do seznamu látek, které mohou být používány při výrobě potravin pro zvláštní výživu, nezna- mená, že jejich přidávání do těchto potravin je nezbytné nebo žádoucí. (5) : Případy, kdy bylo přidání nutriční látky považováno za nezbytné, již byly upraveny odpovídajícími zvláštními směrnicemi, popřípadě společně s vhodnými podmínkami týkajícími se množství. (!) Úř. věst. L 186, 30.6.1989, s. 27. () Úř. věst. L 172, 8.7.1999, s. 38. V případě neexistence zvláštních pravidel nebo v případě potravin pro zvláštní výživu, na které se zvláštní směrnice nevztahují, by měly být nutriční látky používány s cílem vyrábět výrobky, které jsou v souladu s definicí takových výrobků a které splňují požadavky na zvláštní výživu osob, pro něž jsou určeny. Dotyčné výrobky musí být také bez- pečné při použití podle pokynů výrobce. Ustanovení týkající se seznamu nutričních látek, které lze používat při výrobě počáteční a pokračovací kojenecké výživy a obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti, jsou stanovena ve směrnici Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě (?), naposledy pozměněné směrnicí 1999/50/ES (%), a ve směrnici Komise 96/5/ES (?) ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti, naposledy pozměněné směrnicí 1999/39/ES (9). Tato usta- novení tedy nemusí být v této směrnici opakována. Některé nutriční látky mohou být v potravinách používány jako přídatné látky. V této souvislosti byla nebo budou kritéria pro čistotu přijata na úrovni Společenství v souladu se směrnicí Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro pou- žití v potravinách určených k lidské spotřebě (7), naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES (8). Tato kritéria pro čistotu by se měla na tyto Jlátky vztahovat bez ohledu na účel jejich použití v potra- vinách. Do přijetí kritérií pro čistotu zbylých látek na úrovni Spo- lečenství a s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany veřejného zdraví by měla být použita obecně přijatelná kritéria pro čistotu doporučená jak mezinárodními orga- nizacemi nebo agenturami, zejména společného výboru odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) a v Evropském lékopisu. Členským státům by mělo být povoleno zachovat vnitrostátní pravidla, kterými se stanoví přísnější kritéria pro čistotu, aniž jsou dotčena pra- vidla stanovená ve Smlouvě. Úř. věst. L 175, 4.7.1991, s. 35. Jř. věst. L 139, 2.6.1999, s. 29. Jř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 17. Jř. věst. L 124, 18.5.1999, s. 8. Jř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 27. Jř. věst. L 237, 10.9.1994, s. 1.