26 Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 1 31969R1192 L 156/8 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 28.6.1969 NAŘÍZENÍ RADY (EHS) č. 1192/69 ze dne 26. června 1969 o společných pravidlech normalizace účtů železničních podniků RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 75 a 94 této smlouvy, s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 13. května 1965 (!) o harmonizaci některých ustanovení o hospodářské soutěži v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (?), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (*), vzhledem k tomu, že jedním z cílů společné dopravní politiky je odstranění rozdílů vznikajících tím, že orgány veřejné moci ukládají železničním podnikům finanční břemena nebo jim poskytují výhody, což způsobuje podstatné narušení podmínek hospodářské soutěže; vzhledem k tomu, že je proto vhodné učinit kroky, které zajistí odstranění důsledků takových finančních břemen nebo výhod, s cílem dosáhnout rovného zacházení se všemi druhy dopravy; že pro některé skupiny finančních břemen nebo výhod mohou tyto kroky spočívat v jejich brzkém odstranění; že s ohledem na ostatní skupiny finančních břemen nebo výhod musí být tyto kroky prováděny jako součást postupu normalizace účtů železničních podniků, přičemž charakteristickým znakem této normalizace je finanční vyrovnání důsledků těchto finančních břemen nebo výhod; vzhledem k tomu, že konečné řešení, pokud jde o některé sku- piny finančních břemen nebo výhod, které mají být zahrnuty do normalizace, bude muset být provedeno společně s postupnou harmonizací pravidel upravujících finanční vztahy mezi železničními podniky a státy, jak je stanoveno v článku 8 rozhodnutí Rady ze dne 13. května 1965 o harmonizaci některých ustanovení o hospodářské soutěži v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách; že je proto vhodné pro tyto skupiny finančních břemen nebo výhod pone- chat až do konečného řešení každému státu právo rozhodnout v každém jednotlivém případě, zda se má normalizace uskuteč- () Úř. věst. 88, 24.5.1965, s. 1500/65. () Úř. věst. C 135, 14.12.1968, s. 34. () Úř. věst. C 118, 11.11.1968, s. 7. nit; že kladného v případě rozhodnutí by normalizace měla být provedena v souladu se společnými pravidly stanovenými v tomto nařízení, zejména pokud jde o způsoby výpočtu výše finančního vyrovnání; vzhledem k tomu, že dříve než lze v rámci normalizace účtů provést finanční vyrovnání plynoucí z normalizace, je nutné určit finanční břemena nesená nebo výhody požívané želez- ničními podniky porovnáním jejich postavení s postavením v situaci, kdy by byly provozovány za stejných podmínek jako podniky provozující ostatní druhy dopravy; vzhledem k tomu, že pro toto určení musí být definovány případy, na které by měla být uplatněna normalizace; že by měly být zahrnuty všechny skutečnosti v členských státech kromě jednak závazků veřejných služeb ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (*) a jednak rozdílů v oblasti nákladů infra- struktury a daňového zatížení podle pravidel upravujících tyto tři druhy dopravy — rozdílů, které budou v patřičné době zrušeny na základě opatření navržených s ohledem na zpo- platnění infrastruktury a v souvislosti s úpravou obecných a specifických daňových systémů v dopravě; vzhledem k tomu, že každý případ normalizace je jedinečný, a je proto vhodné stanovit oblast působnosti každého případu a stanovit zásady výpočtu pro použití k určení finančního břemene uloženého nebo výhod poskytnutých železničním podnikům; vzhledem k tomu, že za účelem určení výše takových břemen nebo výhod je nezbytné porovnat systém použitelný pro želez- niční podniky se systémem použitelným pro soukromé pod- niky provozující ostatní druhy dopravy; vzhledem k tomu, že finanční břemena nesená železničními podniky jsou obvykle větší než výhody, které požívají, a navíc tyto podniky mohou snadno poskytovat účetní údaje nutné k určení výše těchto břemen nebo výhod; že je proto vhodné ponechat podnikům v této záležitosti právo iniciativy, přičemž je na příslušných orgánech členských států, aby v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení a před stano- vením výše vyrovnání prošetřily údaje, na kterých podniky zakládají své žádosti; že je žádoucí stanovit lhůtu, v níž tyto orgány musí rozhodnout; () Úř. věst. L 156, 28.6.1969, s. 1.