15/sv. 6 Úřední věstník Evropské unie 353 32001R2375 L 321/1 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 6.12.2001 NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2375/2001 ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 466/2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (Text s významem pro EHP) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 31 5[93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontami- nujících látek v potravinách (*), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvede- ného nařízení, s ohledem na návrh Komise, vzhledem k těmto důvodům: (1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 (?) stanoví, že potraviny nesmějí při uvádění na trh obsahovat množství kontami- nujících látek vyšší než množství uvedená v uvedeném nařízení. Výrazem „dioxiny“ se rozumí skupina 75 polychloro- vaných dibenzo-p-dioxinů (PCDD“) a 135 polychloro- vaných dibenzofuranů („PCDF“), z nichž 17 je toxikolo- gicky významných. Nejtoxičtějším derivátem je 2,3,7,8- tetrachlordibenzo-p-dioxin : (TCDD) : klasifikovaný Mezinárodní agenturou pro výzkum rakoviny a jinými uznávanými mezinárodními organizacemi jako známý karcinogen u člověka. Vědecký výbor pro potraviny (dále jen „VVP“) ve shodě se Světovou zdravotní organizací (dále jen „WHO“) dospěl k závěru, že se karcinogenní účinky dioxinů neprojevují, pokud jsou jejich množství nižší než určitá prahová hodnota. K jiným nepříznivým účinkům, jako jsou endometriosa, neurologické poruchy chování a imunosupresivní účinky, dochází při mnohem nižších množstvích a považuje se za vhodné stanovit pro ně přijatelný příjem. Polychlorované bifenyly (dále jen „PCB“) jsou skupinou 209 různých kongenerů, které lze rozdělit do dvou skupin ř. věst. L 37, 13.2.1993, s. 1. „ věst. L 77, 16.3.2001, s. 1. (4) podle jejich toxikologických vlastností: 12 z nich vykazuje toxikologické vlastnosti podobné vlastnostem dioxinů, a jsou tedy často nazývány „PCB s účinkem podobným dioxinům“. Ostatní PCB nevykazují toxicitu podobnou dio- xinům, mají však jiný toxikologický profil. Každý kongener dioxinů nebo „PCB s účinkem podobným dioxinům“ vykazuje různou míru toxicity. Ve snaze umož- nit sčítání toxicity těchto různých kongenerů, a usnadnit tak hodnocení rizika a regulativní kontrolu, byl zaveden pojem faktorů ekvivalentní toxicity (dále jen „TEFs“). To znamená, že analytické výsledky pro všech 17 jednotlivých kongenerů dioxinu a až 12 kongenerů PCB s účinkem podobným dioxinům se vyjadřují jedinou kvantifikovatel- nou veličinou: „ekvivalentní toxickou koncentrací TCDD“ (dále jen „TEO“). Dioxiny a PCB jsou extrémně odolné vůči chemickému a biologickému rozkladu, přetrvávají proto v životním prostředí a shromažďují se v potravním a potravinovém řetězci. Více než 90 % expozice člověka dioxinům pochází z potra- vin. Potraviny živočišného původu obvykle přispívají k cel- kové expozici přibližně 80 %. Zátěž dioxinů pro zvířata pochází převážně z krmiv. Krmiva, a v některých případech půda, vzbuzují obavy, že jsou možnými zdroji dioxinů. VVP přijal dne 30. května 2001 stanovisko o hodnocení rizika dioxinů a PCB s účinkem podobným dioxinům v potravinách; jedná se o aktualizaci na základě nových vědeckých informací, které jsou dostupné od přijetí stano- viska VVP k této záležitosti ze dne 22. listopadu 2000. VVP stanovil přijatelný týdenní příjem (dále jen „TWI“) pro dioxiny a PCB s účinkem podobným dioxinům 14 pg WHO-TEO/kg tělesné hmotnosti. Odhady expozice uka- zují, že u značné části populace Společenství je příjem potravinami vyšší než hodnota TWI. Určité skupiny pop- ulace v některých zemích mohou být vystaveny vyššímu riziku v důsledku svých stravovacích zvyklostí.