L 172/18 Uřední věstník Evropské unie 2.7.2009 SMĚRNICE SMĚRNICE RADY 2009/71/EURATOM ze dne 25. června 2009, kterou se stanoví rámec Společenství pro jadernou bezpečnost jaderných zařízení RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 31 a 32 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, vypracovaný po obdržení stano- viska skupiny osob jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států, a po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem (!), s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) V čl. 2 písm. b) Smlouvy se stanoví vypracování jednot- ných bezpečnostních standardů pro ochranu zdraví obyvatelstva pracovníků. (2) : Článek 30 Smlouvy uvádí, že v rámci Společenství se stanoví základní standardy ochrany zdraví obyvatelstva a pracovníků před nebezpečím ionizujícího záření. (3) — Směrnice Rady 96/[29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (?), stanoví základní bezpečnostní standardy. Ustanovení uvedené směrnice byla doplněna upřesňujícími právními předpisy. (4) — Jak uznal Soudní dvůr Evropských společenství (dále jen „Soudní dvůr“) ve své judikatuře (*), sdílí Společenství s členskými státy pravomoci v některých oblastech, na něž se vztahuje Úmluva o jaderné bezpečnosti (*). (*) Stanovisko ze dne 10. června 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). (?) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 22. dubna 2009 (dosud nezveřejněné v Uředním věstníku). (?) Uř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1. () Věc C-187/87 (Sb. rozh. 1988, s. 5013), věc C-376/90 (Sb. rozh. 1992, s. I-6153), věc C-29/99 (Sb. rozh. 2002, s. I-11221). (?) Uř. věst. L 318, 11.12.1999, s. 21. ( ( ,) 8) Jak uznal Soudní dvůr ve své judikatuře, tvoří ustanovení kapitoly 3 Smlouvy týkající se ochrany zdraví logický celek, kterým se Komisi svěřují pravomoci značného rozsahu s cílem chránit obyvatelstvo a životní prostředí před nebezpečím jaderného zamoření. Jak uznal Soudní dvůr ve své judikatuře, nevyplývá z úkolů uložených Společenství na základě čl. 2 písm. b) Smlouvy a týkajících se vypracování bezpečnostních standardů pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků, že jakmile byly tyto standardy určeny, nemůže členský stát stanovit přísnější ochranná opatření. Rozhodnutí | Rady ' 87/600/Euratom  ze ' dne 14. prosince 1987 o opatřeních Společenství pro včasnou výměnu informací v případě radiační mimo- řádné situace () stanovilo systém pro oznamování a poskytování informací, který členské státy využijí pro ochranu obyvatelstva v případě radiační mimořádné situ- ace. | Směrnice : Rady 89/618/Euratom | ze | dne 27. listopadu 1989 o informování obyvatelstva o opatřeních na ochranu zdraví, která se mají použít, a o krocích, které je třeba učinit v případě radiační mimořádné situace (?), uložila členským státům povin- nost informovat obyvatelstvo v případě radiační mimo- řádné situace. Jak potvrzuje Úmluva o jaderné bezpečnosti, je jednou ze základních zásad, z nichž vychází úprava jaderné bezpeč- nosti na mezinárodní úrovni, odpovědnost jednotlivých států za jadernou bezpečnost jaderných zařízení. Tato směrnice by měla podpořit uvedenou zásadu vnitrostátní odpovědnosti, stejně jako zásadu prvotní odpovědnosti za jadernou bezpečnost jaderného zařízení, kterou má pod dohledem příslušného vnitrostátního dozorného orgánu držitel povolení, a měla by rovněž posílit úlohu a nezávislost příslušných dozorných orgánů. Každý členský stát může v souladu s příslušnými vnit- rostátními politikami rozhodnout o své skladbě zdrojů energie. ř. věst. L 371, 30.12.1987, s. 76. ř. věst. L 357, 7.12.1989, s. 31.