19/sv. 6 Úřední věstník Evropské unie 243 32003R2201 L 338/1 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÉ UNIE 23.12.2003 NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (*), s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (?), s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (), vzhledem k těmto důvodům: (1) Evropské společenství si stanovilo za cíl vytvořit prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob. Proto přijímá Společenství mimo jiné opatření týkající se soudní spolupráce v občanskoprávních věcech, která jsou nezbytná k řádnému fungování vnitřního trhu. Evropská rada na zasedání v Tampere potvrdila zásadu vzájemného uznávání soudních rozhodnutí jako základ vytvoření skutečného soudního prostoru a jako prioritu určila právo na styk s dítětem. Nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 (*) stanoví pravidla pro příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech man- želských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou man- želů k dětem, vydávaných v případě řízení ve věcech man- želských. Obsah tohoto nařízení byl z velké části převzat z úmluvy ze dne 28. května 1998 zabývající se stejnou věcí (*). Úř. věst. C 203 E, 27.8.2002, s. 155. Stanovisko ze dne 20. září 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Úř. věst. C 61, 14.3.2003, s. 76. Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 19. Při přijetí nařízení (ES) č. 1347/2000 vzala Rada na vědomí vysvět- lující zprávu k úmluvě, kterou vypracoval prof. Alegría Borras (Úř. věst. C 221, 16.7.1998, s. 27). — 9 Dne 3. července 2000 Francie předložila podnět k přijetí nařízení Rady o vzájemném výkonu rozhodnutí ve věcech práv na styk s dítětem (%). V zájmu zajištění rovnosti všech dětí se toto nařízení vzta- huje na veškerá rozhodnutí ve věci rodičovské zodpověd- nosti, včetně opatření k ochraně dítěte, bez jakýchkoliv vazeb na řízení ve věcech manželských; Protože předpisy o rodičovské zodpovědnosti jsou často používány v souvislosti s řízením ve věcech manželských, je vhodnější upravit věci týkající se rozvodu a rodičovské zodpovědnosti v jediném předpise. Toto nařízení se použije na občanskoprávní věci bez ohledu na druh soudu. Ve věci rozhodnutí o rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné by toto nařízení mělo být použí- váno pouze na zrušení manželských svazků a nemělo by se týkat takových otázek, jakými jsou důvody rozvodu, majetkové důsledky manželství nebo případná jiná doda- tečná opatření. Ohledně jmění dítěte by se toto nařízení mělo použít pouze na opatření k ochraně dítěte, tj. i) na určení osoby, orgánu nebo jiného subjektu pověřených správou jmění dítěte, jeého zastupováním nebo napomáháním dítěti a na stanovení jejich úkolů a ii) na správu, zachování jmění dítěte nebo nakládání s ním. V této souvislosti by toto nařízení například mělo být použito v případech, kdy jsou rodiče ve sporu ve věci správy jmění dítěte. Opatření týka- jící se jmění dítěte, která se netýkají ochrany dítěte, by se měla nadále řídit nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu Úř. věst. C 234, 15.8.2000, s. 7.