90 Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 6 32002R0484 19.3.2002 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 76/1 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 484/2002 ze dne 1. března 2002, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 881/92 a (EHS) č. 3118/93 pro účely zavedení osvědčení řidiče EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise ('), s ohledem  na stanovisko Hospodářského a  sociálního výboru (?), po konzultaci Výboru regionů, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) | Podle nařízení (EHS) č. 881/92 (*) je mezinárodní sil- niční přeprava zboží podmíněna povolením Spole- čenství, tj. jednotným dokladem. (2) : Neexistence podobného jednotného dokladu, který osvědčuje oprávnění řidiče řídit vozidla používaná pro přepravu na podkladě povolení Společenství, jmenovitě pro mezinárodní přepravu zboží podle nařízení (EHS) č. 881/92 a kabotáž definovanou a stanovenou v nařízení (EHS) č. 3118/93 (*), brání členským státům kontrolovat, zda jsou řidiči ze třetích zemí zaměstnáni v souladu s právními předpisy nebo zda jsou k dispozici dopravci odpovědnému za dopravní operaci v souladu s právními předpisy. (") Úř. věst. C 96 E, 27.3.2001, s. 207. (?) Úř. věst. C 193, 10.7.2001, s. 28. (?) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 16. května (dosud nezve- řejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 23. října 2001 (Úř. věst. C 9, 11.1.2002, s. 17) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. ledna 2002. () Nařízení Rady (EHS) č. 881/92 ze dne 26. března 1992 o přístupu na trh silniční přepravy zboží uvnitř Společenství na území nebo z území členského státu nebo procházející územím jednoho nebo více členských států (Úř. věst. L 95, 9.4.1992, s. 1). Nařízení ve znění aktu o přistoupení z roku 1994. (*) Nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitro- státní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu (Úř. věst. L 279, 12.11.1993, s. 1). (2) Je proto vhodné zavést osvědčení řidiče a omezit oblast působnosti tohoto nařízení na řidiče, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, a následně na základě vyhodno- cení Komisí rozhodnout o případném rozšíření nařízení. Tímto nařízením nejsou dotčeny právní a správní před- pisy členských států a Společenství upravující pohyb, bydliště a přístup k činnosti vyplývající ze zaměstnání. Skutečnost, že není možné kontrolovat, zda jsou řidiči dopravců usazených v třetích zemích zaměstnáni nebo vysíláni na cesty v souladu s právními předpisy, vedla k takové situaci na trhu, že tito řidiči jsou někdy v rozporu s právními předpisy zaměstnáváni výhradně pro mezinárodní přepravu zboží mimo členský stát, v němž je dopravce usazen, s úmyslem obejít vnitro- státní právní předpisy členského státu, který vydal dopravci povolení Společenství. Řidiči zaměstnávaní v rozporu s právními předpisy často pracují za riskantních podmínek a jsou nedostatečně placeni za vykonanou práci, což ohrožuje bezpečnost silničního provozu. Toto systematické porušování vnitrostátních právních předpisů vedlo k vážnému narušení hospodářské soutěže mezi dopravci provozujícími tyto praktiky a dopravci používajícími výhradně řidiče zaměstnané v souladu s právními předpisy. Příslušné subjekty považují za nemožné kontrolovat pra- covní podmínky řidičů zaměstnávaných v rozporu s právními předpisy. Zavedení osvědčení řidiče nemůže být dosaženo uspoko- jivě na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zása- dou proporcionality podle uvedeného článku toto nařízení nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení daného cíle.