06/sv. 4 Úřední věstník Evropské unie 321 32002L0065 9.10.2002 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 271/16 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7[ES a 98/27/ES EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (!), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (?), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) V souvislosti s dosahováním cílů jednotného trhu je důle- žité přijmout opatření určená k postupné konsolidaci tohoto trhu a tato opatření musí dále přispívat k dosaho- vání vysoké úrovně ochrany spotřebitele v souladu s články 95 a 153 Smlouvy. (2) — Jak pro spotřebitele, tak i pro poskytovatele finančních slu- žeb představuje uvádění finančních služeb na trh na dálku jeden z hlavních hmatatelných výsledků dotvoření vnitřního trhu. (3) V rámci vnitřního trhu je v zájmu spotřebitelů mít bez dis- ních služeb dostupných ve Společenství, aby si mohli vybrat ty, které nejlépe vyhovují jejich potřebám. Aby byla chráněna svoboda volby, která je základním právem spotřebitele, je nutná vysoká míra ochrany spotřebitele, aby se zvýšila důvěra spotřebitele v prodej na dálku. (4) — Prořádné fungování vnitřního trhu je nezbytné, aby mohli spotřebitelé projednávat a uzavírat smlouvy s poskytova- teli usazenými v jiných členských státech bez ohledu na to, zda je poskytovatel rovněž usazen v členském státě, v němž má místo pobytu spotřebitel. (!) Úř. věst. C 385, 11.12.1998, s. 10 a Úř. věst. C 177 E, 27.6.2000, s. 21. () Úř. věst. C 169, 16.6.1999, s. 43. () Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 5. května 1999 (Úř. věst. C 279, 1.10.1999, s. 207), společný postoj Rady ze dne 19. pro- since 2001 (Úř. věst. C 58 E, 5.3.2002, s. 32) a rozhodnutí Evrop- ského parlamentu ze dne 14. května 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Vzhledem ke své nehmotné povaze se finanční služby zvláště hodí pro prodej na dálku a vytvoření právního rámce, jímž by se řídilo uvádění finančních služeb na trh na dálku, by zvýšilo důvěru spotřebitele v používání nových technologií pro uvádění finančních služeb na trh na dálku, například elektronického obchodu. Tato směrnice by měla být uplatňována v souladu se Smlouvou a sekundárními právními předpisy, včetně směr- nice 2000/31/ES (*) o elektronickém obchodu, která se vztahuje výhradně na transakce v oblasti své působnosti. Tato směrnice usiluje o dosažení výše stanovených cílů, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství nebo vni- trostátní právní předpisy, kterými se řídí volný pohyb slu- žeb, nebo popřípadě kontrolní systémy a/nebo schvalovací systémy či systémy dohledu členského státu, jsou-li sluči- telné s právními předpisy Společenství. Kromě toho touto směrnicí, a zejména jejími ustanoveními týkajícími se informací o smluvních doložkách o rozhod- ném právu smlouvy a/nebo o soudní příslušnosti, není dotčena použitelnost nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o soudní příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchod- ních věcech (*%) ani Římské úmluvy z roku 1980 o rozhod- ném právu u smluvních závazků na uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku. Dosažení cílů akčního plánu finančních služeb vyžaduje ještě vyšší úroveň ochrany spotřebitele v některých oblas- tech. To předpokládá větší konvergenci, zejména u nehar- monizovaných fondů kolektivního investování, u pravidel chování pro investiční služby a u spotřebitelských úvěrů. Až do dosažení výše uvedené konvergence by měla být zachována vysoká úroveň ochrany spotřebitele. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku () stanoví hlavní pravidla pro smlouvy o zboží nebo službách uzavřené na dálku mezi dodavatelem nebo poskytovatelem a spotřebitelem. Tato směrnice se však nevztahuje na finanční služby. „ věst. L 178, 17.7.2000, s. 1. „ věst. L 12, 16.1.2001, s. 1. „ věst. L 144, 4.6.1997, s. 19.