15/sv. 5 Úřední věstník Evropské unie 177 32000R1980 L 237/1 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 21.9.2000 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (*), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (?), po konzultaci s Výborem regionů, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) Cílem nařízení Rady (EHS) č. 880[92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky (*) bylo vytvořit dobrovolný systém Společen- ství pro udělování ekoznačky sloužící k propagování výrobků s menším dopadem na životní prostředí během celého jejich životního cyklu a k poskytování přesných, neklamavých : a vědecky podložených | informací spotřebitelům o dopadech výrobků na životní prostředí. Článek 18 nařízení Rady (EHS) č. 880/92 stanoví, že Komise vyhodnotí tento systém v průběhu pěti let od jeho vstupu v platnost na základě zkušeností získaných po dobu jeho uplatňování a navrhne další potřebné změny uvede- ného nařízení. Zkušenosti získané v průběhu provádění nařízení ukazují potřebu změny tohoto systému, aby se zvýšila jeho účin- nost, zlepšilo plánování a zefektivnilo jeho fungování. Úř. věst. C 114, 12.4.1997, s. 9 a Úř. věst. C 64, 6.3.1999, s. 14. Úř. věst. C 296, 29.9.1997, s. 77. Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 13. května 1998 (Úř. věst. C 167, 1.6.1998, s. 118) potvrzené dne 6. května 1999, společný postoj Rady ze dne 11. listopadu 1999 (Úř. věst. C 25, 28.1.2000, s. 1) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 15. března 2000 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 29. června 2000. Úř. věst. L 99, 11.4.1992, s. 1. Základní cíle dobrovolného a výběrového systému Spole- čenství pro udělování ekoznačky jsou stále platné; takový systém udělování má zejména přivádět spotřebitele k výrobkům schopným snižovat dopady na životní prostředí během celého jejich životního cyklu a má posky- tovat informace o environmentálních  vlastnostech výrobků opatřených ekoznačkou. Pro přijetí systému Společenství pro udělování ekoznačky veřejností je nezbytné, aby nevládní ekologické organizace společně s organizacemi spotřebitelů hrály významnou úlohu při vypracování a stanovení kritérií ekoznačky Spo- lečenství a byly do nich aktivně zapojeny. Je nezbytné spotřebitelům vysvětlovat, že ekoznačka ozna- čuje takové výrobky, které mají ve srovnání s ostatními výrobky ve stejné skupině výrobků schopnost snižovat určité negativní dopady na životní prostředí, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy a předpisy Společenství týka- jící se výrobků. Rozsah tohoto systému má zahrnovat výrobky a environ- mentální faktory, které jsou významné jak z hlediska vnitřního trhu, tak z hlediska životního prostředí; pro účely tohoto nařízení by výraz „výrobky“ měl zahrnovat rovněž služby. Procesní a metodologický přístup pro stanovení kritérií ekoznačky musí být aktualizován s ohledem na vědecký a technický pokrok a na zkušenosti získané v této oblasti, aby byl zajištěn soulad s příslušnými mezinárodně uznávanými normami, které se v této oblasti vyvíjejí. Zásady pro stanovení úrovně výběru ekoznačky mají být ujasněny, aby bylo usnadněno jednotné a účinné pro- vádění systému. Ekoznačka má obsahovat jednoduché, přesné, pravdivé a vědecky podložené informace o klíčových environmen- tálních aspektech, které jsou posuzovány při udělování značky, a tím umožnit spotřebiteli výběr na základě poskytnutých informací.