L 323/6 Uřední věstník Evropské unie 26.10.2004 NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1851/2004 ze dne 25. října 2004, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočiš- ného původu (Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu('), a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení, vzhledem k těmto důvodům: V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být stano- veny maximální limity reziduí pro všechny farmakolo- gicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích, jež jsou určeny k podávání zvířatům určeným k produkci potravin. Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky (CVMP) vyhod- notí všechny příslušné informace, které se týkají bezpeč- nosti reziduí dotčených látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpra- cování potravin. Při stanovování maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné uvést druhy zvířat, u nichž mohou být rezidua přítomna, příslušnou potravinu, která se  získává z ošetřeného zvířete („cílová tkáň“), a také povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí („indi- kátorové reziduum“). Pro kontrolu reziduí, jak stanovují příslušné právní před- pisy Společenství; musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin. Avšak játra a ledviny se často z jatečně upravených těl, jež jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňují, a maximální limity reziduí proto musí být vždy stano- veny i pro svalové nebo tukové tkáně. (!) Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1646/2004 (Uř. věst. L 296, 21.9.2004, s. 5). ( ?) 2) Úř )) Uř. V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med. Nařízení (EHS) č. 2377/90 stanovuje, že stanovení maxi- málních limitů reziduí se nesmí jakkoli dotknout použí- vání jiných příslušných právních předpisů Společenství. Na základě stanoviska Výboru pro veterinární léčivé přípravky byla příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 pozměněna nařízením Komise (ES) č. 997/1999(?) tak, aby zahrnovala prozatímní maximální limity reziduí pro morantel, a to kvůli umožnění dokončení vědeckých studií, obzvláště pokud se jedná o indikátorové reziduum a analytickou metodu pro určení reziduí morantelu v cílových tkáních. Tyto maximální limity reziduí byly následně | rozšířeny | nařízením | Komise (ES) č. 1322/2001(?) tak, aby žadateli bylo poskytnuto více času pro dokončení požadovaných studií. Požadované údaje o indikátorovém reziduu a analytické metodě zhodnotil Výbor pro veterinární léčivé přípravky, který zjistil, že tyto nejsou plně v souladu s požadavky stanovenými ve svazku 8 Pravidel pro léčivé přípravky v Evropské unii. Tato metoda však byla uznána jako plně platná pro svalovinu, mléko a buď ledviny, nebo játra skotu a ovcí. Výbor pro veterinární léčivé přípravky dále navrhl zařadit morantel do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90, jelikož rezidua morantelu se rychle vytrácí, a proto stanovení maximálních limitů reziduí není pro ochranu veřejného zdraví nezbytné. Jelikož rezidua morantelu v potravinách vyrobených z ošetřených zvířat mohou nahradit přípustný denní příjem 24 hodin po podání, považuje se za nezbytné (z důvodů bezpečnosti spotřebitele a také kvůli stanovení přiměřené lhůty pro stažení veterinárních léčivých přípravků obsahujících morantel), aby byly stanoveny maximální limity reziduí, které budou brát v potaz maxi- mální limity reziduí stanovené dříve. Morantel je farmakologicky účinná protihlístová látka, která se již poměrně dlouho používá ve veterinárních léčivých přípravcích určených k léčbě hlístic a tasemnic u zvířat, které jsou určeny k produkci potravin. Vzhledem k možnému vývoji rezistence se má za to, že musí být nadále umožněno vybírat si z více možností léčby. . věst. L 122, 12.5.1999, s. 24. . věst. L 177, 30.6.2001, s. 52.