06/sv. 3 Úřední věstník Evropské unie 137 31998L0076 L 277/17 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 14.10.1998 SMĚRNICE RADY 98/76/Es ze dne 1. října 1998, kterou se mění směrnice 96/26/ES o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží a provozovatele silniční přepravy osob, jakož i o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, s cílem umožnit účinný výkon svobody usazování těchto dopravců v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (!), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (?), v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy (?), (1) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními úpravami přístupu k povolání provozovatele silniční dopravy a vzá- jemného uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci by mohly způsobit narušení hospodářské soutěže; vzhledem k tomu, že by se v rámci fungování vnitřního trhu mělo v této oblasti pokračovat v procesu harmonizace tím, že budou posilována společná pravidla stanovená směrnicí 96[26/ES (%); vzhledem k tomu, že vývoj na trhu silniční přepravy zboží, jakož i požadavky fungování vnitřního trhu vyžadují, aby byla rozšířena oblast působnosti směrnice 96/26/ES na některé kategorie provozovatelů silniční přepravy zboží vykonávané na cizí účet s využitím vozidel o malé nos- nosti, jako jsou například kurýrní služby s výhradou zvlášt- ních odchylek pro podniky provozující přepravu zboží na místní úrovni na krátké vzdálenosti a používající vozidla o maximální povolené hmotnosti více než 3,5 tuny až 6 tun; vzhledem k tomu, že by měl být zpřísněn požadavek dobré pověsti, pokud jde o ochranu životního prostředí a pro- fesní odpovědnost; Úř. věst. C 95, 24.3.1997, s. 66 a Úř. věst. C 324, 25.10.1997, s. 6. Uř. věst. C 287, 22.9.1997, s. 21. Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 17. července 1997 (Úř. věst. C 286, 22. 9 1997, s. 224), společný postoj Rady ze dne 17. března 1998 (Úř. věst. C 161, 27.5.1998, s. 12) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. června 1998 (Úř. věst. C 210, 6.7.1998). Úř. věst. L 124, 23.5.1996, s. 1. () vzhledem k tomu, že ve věci finanční způsobilosti je nezbytné stanovit vyšší minimální hodnotu dostupného jmění a rezerv, aby se tak předešlo nerovnováze na trhu, a každých pět let stanovit hodnotu euro v národních měnách členských států, které se neúčastní třetí etapy měnové unie; vzhledem k tomu, že ve věci profesní způsobilosti je nezbytné, aby uchazeči o provozování dopravy prokázali, že mají minimální harmonizovanou úroveň vzdě- lání ve stejných oborech a že jsou držiteli osvědčení vysta- veného v souladu se srovnatelným vzorem, které potvr- zuje, že jejich profesní způsobilost, zejména v obchodní oblasti, je na minimální harmonizované úrovni a na základě jednotných metod kontroly ve všech členských státech; že by měla být pro tento účel rovněž harmoni- zována některá hlediska pořádání zkoušek; vzhledem k tomu, že není dotčeno právo členských států pořádat pro uchazeče, kteří mají obvyklé bydliště na jejich území, povinné kurzy pro přípravu ke zkoušce, která umožní poprvé ověřit jejich profesní způsobilost; vzhledem k tomu, že v důsledku toho se úroveň znalostí, ke které se přihlíží při vydávání osvědčení o profesní způ- sobilosti v jednotlivých členských státech liší, aniž je dotčena směrnice 92/[26/ES; že s ohledem na tyto rozdíly by se mohly vnitrostátní opatření v rámci vymezeném v příloze I zmíněné směrnice značně lišit, zejména pokud jde o kvalifikaci provozovatelů dopravy, kvalitu služeb a bezpečnost silničního provozu; vzhledem k tomu, že by bylo vhodné připustit, aby po omezenou dobu a po konzultaci Komise mohly členské státy požadovat vykonání doplňující zkoušky od osob, které nikdy předtím nezískaly osvědčení o profesní způso- bilosti v některém členském státě, ale složily zkoušku pro- fesní způsobilosti v některém členském státě, když měly obvyklé bydliště v jiném členském státě, kde zamýšlejí poprvé vykonávat povolání provozovatele silniční dopravy; že tato doplňující zkouška se musí vztahovat na oblasti, ve kterých se vnitrostátní hlediska povolání liší od hledisek členského státu, v němž tyto osoby složily zkoušku, a to zejména zvláštní vnitrostátní hlediska