07/sv. 7 Úřední věstník Evropské unie 441 32003L0059 L 226/4 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÉ UNIE 10.9.2003 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise ('), s ohledem  na' stanovisko a sociálního výboru (?), Evropského | hospodářského po konzultaci s Výborem regionů, v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) : Podle čl. 5 odst. 1, 2 a 4 nařízení (EHS) č. 3820/85 (*) musí mít určití řidiči provozující silniční nákladní nebo osobní dopravu v závislosti na svém věku, kategorii používaného vozidla a dopravní vzdálenosti osvědčení o odborné způsobilosti v souladu s právními předpisy Společenství o minimální úrovni výcviku pro některé řidiče silniční dopravy. Tuto minimální úroveň stanoví směrnice 76/914/EHS (). (2) : Protože nařízení (EHS) č. 3820/85 se vztahuje jen na malé procento řidičů a jen málo členských států vyžaduje povinný výcvik řidičů, vykonává v současné době většina řidičů své povolání na území Společenství pouze na základě řidičského průkazu. (!) Úř. věst. C 154 E, 29.5.2001, s. 258 a Úř. věst. C 20 E, 28.1.2003, s. 263. (?) Úř. věst. C 260, 17.9.2001, s. 90. (?) Stanovisko Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. ledna 2002 (Úř. věst. C 271 E, 7.11.2002, s. 381). Společný postoj Rady ze dne 5. prosince 2002 (Úř. věst. C 32 E, 11.2.2003, s. 9) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 8. dubna 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2003. () Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o har- monizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 1). (*) Směrnice Rady 76/914/EHS ze dne 16. prosince 1976 o minimální úrovni výcviku některých řidičů silniční dopravy (Úř. věst. L 357, 19.12.1976, s. 36). (2) (10) Aby řidiči mohli vyhovět nové poptávce vznikající roz- vojem trhu silniční dopravy, mají být předpisy Spole- čenství uplatňovány na všechny řidiče bez ohledu na to, zda vykonávají své povolání jako osoby samostatně výdělečně činné nebo jako zaměstnanci a zda pro vlastní nebo cizí potřebu. Cílem stanovení nových předpisů Společenství je zajistit, aby prostřednictvím své kvalifikace získal řidič takové schopnosti, které mu umožní přistup k řidičskému povolání a jeho výkonu. Zejména povinnost mít výchozí kvalifikaci a podstupo- vat pravidelná školení má za cíl zlepšit bezpečnost pro- vozu na pozemních komunikacích a bezpečnost řidiče včetně činností vykonávaných řidičem v době, kdy vozidlo stojí. Navíc má moderní povaha povolání řidiče mezi mladými lidmi vyvolat zájem o toto povolání a usnadnit nábor nových řidičů v době jejich nedo- statku. Aby se předešlo nerovným podmínkám hospodářské soutěže, měla by se tato směrnice vztahovat na povolání řidiče vykonávané jak státními příslušníky členských států, tak státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou zaměstnáni  nebo využíváni podnikem  usazeným v některém členském státě. Za účelem zjištění, zda řidič plní své povinnosti, by měly členské státy řidiči vydat osvědčení odborné způ- sobilosti (dále jen „osvědčení“), které potvrzuje jeho výchozí kvalifikaci nebo pravidelné školení. S ohledem na rozdíly mezi stávajícími | systémy v některých členských státech, by měly členské státy mít možnost volit z několika možností, aby usnadnily pro- vádění ustanovení ve vztahu k výchozí kvalifikaci. Pro udržení svou kvalifikace řidiče by měli mít stávající řidiči povinnost podstupovat pravidelná školení na pro- cvičení schopností podstatných pro výkon jejich povo- lání. Minimální požadavky na výchozí kvalifikaci a pravidelné školení se týkají bezpečnostních pravidel, která je třeba dodržovat při řízení a v době, kdy vozidlo stojí. Rozvoj defenzivní jízdy, tj. předvídání nebezpečí a ohleduplnost vůči ostatním účastníkům provozu na pozemních komunikacích, jde ruku v ruce s hospodárnou spotře- bou pohonných hmot, což bude mít pozitivní vliv jak na společnost, tak na odvětví silniční dopravy.