380 Úřední věstník Evropské unie 09/sv. 1 32003L0049 26.6.2003 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÉ UNIE L 157/49 SMĚRNICE RADY 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (!), s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (?), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (*), vzhledem k těmto důvodům: (1) | Na jednotném trhu, který má znaky trhu domácího, by transakce mezi společnostmi z různých členských států neměly podléhat daňovým podmínkám méně příznivým, než jsou podmínky, které se vztahují na stejné transakce prováděné mezi společnostmi ze stejného členského státu. (2) : Tento požadavek není v současnosti splněn u plateb úroků a licenčních poplatků. Vnitrostátní daňové právní předpisy, případně ve spojení s dvoustrannými či více- strannými dohodami, nemusejí být vždy zárukou zame- zení dvojího zdanění, jejich použití je často spojeno s řadou zatěžujících administrativních formalit a způsobuje společ- nostem, kterých se záležitost týká, problémy s peněžními toky. (3): Je nutné zajistit, aby platby úroků a licenčních poplatků byly zdaněny jednou v jednom členském státě. (4) : Zrušení veškerého zdanění úroků a licenčních poplatků v členském státě, v němž mají zdroj, bez ohledu na to, zda jsou daně vybírány srážkou u zdroje nebo na základě daňového výměru, je nejvhodnějším prostředkem k odstra- nění výše popsaných formalit a problémů a k zajištění stej- ného daňového zacházení v případě vnitrostátních i přeshraničních operací. Zejména je nutné zrušit takovéto daně ve vztahu k platbám úroků a licenčních poplatků prováděným mezi přidruženými společnostmi z různých členských států i mezi stálými provozovnami těchto spo- lečností. (5) — Úprava by se měla vztahovat pouze na výši úroků nebo licenčních poplatků, kterou by si plátce a skutečný vlast- ník sjednali v případě, že by mezi nimi neexistoval zvláštní právní vztah. Jř. věst. C 123, 22.4.1998, s. 9. (e) Úř. věst. C 313, 12.10.1998, s. 151. ř. věst. C 284, 14.9.1998, s. 50. (6)  Dále je nutné, aby členské státy nebyly zbaveny možnosti přijímat opatření vhodná k boji proti daňovým únikům či zneužívání daňových režimů. (7) — Řecku a Portugalsku by mělo být z rozpočtových důvodů povoleno přechodné období, aby tyto země mohly postupně snížit daně z úroků a licenčních poplatků, ať již jsou tyto daně vybírány srážkou u zdroje, nebo na základě daňového výměru, a to až do okamžiku, kdy budou schopny použít článku 1. (8) — Španělsku, které zahájilo provádění plánu na posílení špa- nělského technologického potenciálu, by mělo být z roz- počtových důvodů povoleno nepoužívat v průběhu přechodného období článku 1 na licenční poplatky. (9) Je nutné, aby Komise tři roky ode dne, k němuž musí být směrnice provedena, podala Radě zprávu o fungování této směrnice, zejména s cílem rozšířit oblast její působnosti na další společnosti či podniky a přezkoumat oblast působ- nosti definice úroků a licenčních poplatků v zájmu zajiš- tění potřebné konvergence vnitrostátních právních předpisů a dvoustranných či mnohostranných smluv o zamezení dvojího zdanění, jež se týkají úroků a licenč- ních poplatků. (10) Jelikož cílů zamýšleného kroku, tedy zavedení společného systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Spo- lečenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uve- deném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Oblast působnosti a postup 1. Úroky nebo licenční poplatky mající zdroj v členském státě jsou osvobozeny od veškerých daní, které na ně jsou formou srážky u zdroje či na základě daňového výměru v daném státě uloženy, pokud skutečný vlastník úroků či licenčních poplatků je společností jiného členského státu nebo v jiném členském státě umístěnou stálou provozovnou společnosti členského státu. 2. Platba provedená společností členského státu nebo stálou pro- vozovnou umístěnou v jiném členském státě se považuje za platbu mající zdroj v tomto členském státě (dále jen „stát zdroje“).