L 179/26 Uřední věstník Evropské unie 10.7.2009 NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 599/2009 ze dne 7. července 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických a o konečném výběru uloženého prozatímního cla RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (*) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení, s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem, vzhledem k těmto důvodům: 1. POSTUP 1.1 Prozatímní opatření Nařízením (ES) č. 193/2009 (?) (dále nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických (dále jen „USA“ nebo „dotčená země“). jen „prozatímní V souběžném antisubvenčním řízení uložila Komise naří- zením (ES) č. 194/2009 (?) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států americ- kých. 1.2 Následný postup Po zveřejnění závažných skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních anti- dumpingových opatření (dále jen „prozatímní informa- ce“), předložilo několik zúčastněných stran své písemné připomínky k prozatímním zjištěním. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení. Komise pokračovala ve zjišťování a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění. Byly zváženy ústní a písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena. . věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. . věst. L 67, 12.3.2009, s. 22. . věst. L 67, 12.3.2009, s. 50. (4) Všechny strany byly informovány o závažných skuteč- nostech a úvahách, na jejichž základě vznikl záměr dopo- ručit uložení konečných antidumpingových opatření na dovoz bionafty pocházející z USA a konečný výběr částek zajištěných formou prozatímního cla (dále jen „konečné informace“). Po zveřejnění těchto informací jim byla rovněž poskytnuta Ilhůta, ve které se mohly k těmto informacím vyjádřit. Vláda USA a další zúčastněné strany vyjádřily své zkla- mání nad tím, že bylo poskytnuto pouhých šestnáct dnů na zaslání vyjádření k prozatímním informacím a že byly odmítnuty požadavky některých stran na přiměřené prodloužení této Ihůty. V čl. 20 odst. 1 základního nařízení se stanoví, že zúčast- něné strany mohou obdržet podrobnosti týkající se záva- žných skutečností a úvah, na jejichž základě byla přijata prozatímní opatření. V této souvislosti je běžnou praxí Komise, že informuje všechny zúčastněné strany řízení, a to po vyhlášení nařízení o uložení prozatímních opatření v Úředním věstníku Evropské unie, a poskytne lhůtu, ve které se strany mohou k opatřením vyjádřit. Zmíněný postup byl v tomto řízení dodržen. Pokud se jedná o Ilhůtu, ve které se zúčastněné strany mohou k opatřením vyjádřit, základní nařízení nestanoví její délku. V tomto řízení byla navržena Ilhůta v délce šestnácti dnů (posléze prodloužena na sedmnáct dnů), a to s ohledem na složitost řízení a na požadavek čl. 11 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení, který stanoví, že šetření musí být uzavřeno do třinácti měsíců od jeho zahájení. Po zveřejnění prozatímních zjištění v souběžném anti- subvenčním řízení se vláda USA vyjádřila k celní sazbě stanovené pro „všechny ostatní společnosti“. Pokud jde o výši prozatímní celní sazby pro americké společnosti, které se samy nepřihlásily a nespolupracovaly při šetření, byla částka stanovena na úrovní nižšího ze dvou rozpětí — nejvyššího subvenčního rozpětí nebo nejvyššího rozpětí utrpěné újmy -, která byla zjištěna v souvislosti se spolu- pracujícími vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Stejná metoda byla použita i v antidumpingovém řízení. Takto stanovená sazba antidumpingového cla byla uvedena v čl. 1 odst. 2 prozatímního nařízení (sazba pro „všechny ostatní společnosti“ činí 182,4 EUR/t). Vláda USA se domnívá, že pokud se vychází z dostupných údajů, nebyla tato celní sazba správně vypočítána. Vláda USA se domnívá, že v souladu s článkem 18 základního nařízení lze z dostupných údajů vycházet tehdy, stanoví-li se nejprve, že některá