38 Úřední věstník Evropské unie 19/sv. 7 32004R0805 30.4.2004 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÉ UNIE L 143/15 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 5 druhou odrážku této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (!), s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) Společenství si stanovilo za cíl zachovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob. Za tímto účelem musí Společenství přijmout mimo jiné opatření v oblasti soudní spolupráce v občan- ských věcech, která jsou nezbytná pro řádné fungování vnitřního trhu. Dne 3. prosince 1998 přijala Rada akční plán Rady a Komise o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy o prostoru svobody, bezpečnosti a práva (*) (vídeňský akční plán). Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 schválila zásadu vzájemného uznávání soudních rozhodnutí jako základní kámen pro vytvoření skutečného soudního prostoru. Dne 30. listopadu 2000 přijala Rada program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (?). Tento program zahrnuje ve své první fázi zrušení doložky vykonatelnosti, to znamená zavedení evropského exekučního titulu pro nesporné nároky. Úř. věst. C 203 E, 27.8.2002, s. 86. Úř. věst. C 85, 8.4.2003, s. 1. Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 8. dubna 2003 (Úř. věst. C64E, 12.3.2004, s. 79), společný postoj Rady ze dne 6. února 2004 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a postoj Evropského parla- mentu ze dne 30. března 2004 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Úř. věst. C 19, 23.1.1999, s. 1. Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1. (5) Pojem „nesporné nároky“ by měl zahrnovat všechny situace, v nichž dlužník prokazatelně nepopírá existenci ani výši peněžního nároku a v nichž má věřitel proti dluž- níkovi buď soudní rozhodnutí, nebo vykonatelný doku- ment, který vyžaduje výslovný souhlas dlužníka, ať už se jedná o soudní smír nebo úřední listinu. Neexistence námitky dlužníka v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) může spočívat v nedostavení se k soudnímu jed- nání nebo nesplnění výzvy soudu k předložení písemného oznámení o tom, že se zamýšlí obhajovat. Toto nařízení by se mělo použít pro rozhodnutí, soudní smíry a úřední listiny o nesporných nárocích a pro rozhod- nutí vydaná po podání opravných prostředků proti roz- hodnutím, soudním smírům a úředním listinám, které byly potvrzeny jako evropský exekuční titul. V závěrech ze zasedání v Tampere vyjádřila Evropská rada přesvědčení, že přístup k výkonu v jiném členském státě, než ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, by měl být ury- chlen a zjednodušen tím, že rozhodnutí bude vykonáno bez mezitímních opatření přijatých před výkonem v člen- ském státě, v němž se o výkon žádá. S rozhodnutím, které původní soud potvrdil jako evropský exekuční titul, by se mělo pro účely výkonu nakládat tak, jako kdyby bylo vydáno v členském státě, v němž se o jeho výkon žádá. Například ve Spojeném království se bude registrace potvr- zeného zahraničního rozhodnutí tedy řídit stejnými pravi- dly jako registrace rozhodnutí z jiné části Spojeného království a nebude s ní spojen přezkum zahraničního roz- hodnutí ve věci samé. Podrobnosti výkonu rozhodnutí by se měly i nadále řídit vnitrostátním právem. Takový postup by měl ve srovnání s postupem doložky vykonatelnosti stanoveným v nařízení Rady (ES) č. 44[2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uzná- vání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (6) poskytovat značnou výhodu, která spočívá v tom, že při něm není zapotřebí schválení soudu () Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné naří- zením Komise (ES) č. 1496/2002 (Uř. věst. L 225, 22.8.2002, s. 13).