L 90/52 Uřední věstník Evropské unie 28.3.2013 PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 299/2013 ze dne 26. března 2013, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/|91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy EVROPSKÁ KOMISE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jed- notné nařízení o společné organizaci trhů“) (!), a zejména na čl. 113 odst. 1 písm. a) a čl. 121 písm. a) první pododstavec, ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení, vzhledem k těmto důvodům: (1) Nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 ze dne 11. července 1991 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy (?) vymezuje chemické a organoleptické vlastnosti olivového oleje a oleje z pokrutin a stanoví metody hodnocení těchto vlastností. Uvedené metody by měly být aktuali- zovány na základě stanoviska chemiků a v souladu s prací prováděnou v Mezinárodní radě pro olivový olej (dále jen „IOC“). Podle čl. 113 odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 ověřují členské státy, zda olivové oleje a olivové oleje z pokrutin splňují obchodní normy stanovené nařízením (EHS) č. 2568/91, a případně ukládají sankce. V článcích 2 a 2a nařízení (EHS) č. 2568/91 jsou stanovena podrobná pravidla pro tyto kontroly shody. Uvedená pravidla by měla zajistit, aby olivový olej, pro který byla stanovena norma jakosti, této normě skutečně odpovídal. Pravidla by měla být dále rozpracována a měla by zahrnovat analýzu rizik. Pro účely uvedených kontrol shody by měl být definován pojem „olivový olej uváděný na trh“. Zkušenosti ukázaly, že některá rizika podvodu ohrožují plnou účinnost ochrany spotřebitelů, kterou poskytuje nařízení (EHS) č. 2568/91. Držitelé olivového oleje by proto měli pro každou kategorii oleje vést evidenci vstupů a výstupů. S cílem zamezit nadměrné administra- tivní zátěži, aniž by byly ohroženy cíle registru olivového oleje, by se shromažďování informací mělo omezit na fáze výroby až do fáze plnění olivového oleje. S cílem zajistit návaznost a vyhodnotit opatření stano- vená nařízením (EHS) č. 2568/91 by členské státy měly Komisi oznamovat nejen vnitrostátní prováděcí opatření, ale měly by též nahlašovat výsledky kontrol shody. . věst. L 299, 16.11.2007, s. 1. . věst. L 248, 5.9.1991, s. 1. (5) Za účelem pokračování procesu harmonizace s mezi- národními normami stanovenými IOC by měly být aktu- alizovány některé metody analýzy stanovené nařízením (EHS) č. 2568/[91. Metoda analýzy podle přílohy XVIII uvedeného nařízení by proto měla být nahrazena účin- nější metodou. Je rovněž vhodné napravit některé nesrovnalosti a nedostatky metod analýzy stanovených v příloze IX uvedeného nařízení. Členské státy budou pro uplatňování nových pravidel stanovených tímto nařízením potřebovat přechodné období. Komise vypracovala informační systém, který umožňuje elektronickou správu dokumentů a postupů v rámci jejích interních pracovních postupů a jejích vztahů s orgány podílejícími se na společné zemědělské politice. Má se za to, že oznamovací povinnosti uvedené v naří- zení (EHS) č. 2568/91 mohou být splněny prostřednic- tvím uvedeného systému v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 ze dne 31. srpna 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro předávání informací a dokumentů členskými státy Komisi v rámci provádění společné organizace trhů, režimu přímých plateb, propagace zemědělských produktů a režimů platných pro nejvzdálenější regiony a menší ostrovy v Egejském moři (?). Nařízení (EHS) č. 2568/91 by proto mělo být odpovída- jícím způsobem změněno. Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Nařízení (EHS) č. 2568/91 se mění takto: 1) Článek 2a se nahrazuje tímto: „Článek 2a 1. Pro účely tohoto článku se pojmem „olivový olej uváděný na trh“ rozumí celkové množství olivového oleje a olivového oleje z pokrutin příslušného členského státu, které se v uvedeném členském státě spotřebuje nebo které se z uvedeného členského státu vyveze. () Úř. věst. L 228, 1.9.2009, s. 3.