1.6.2013 Úřední věstník Evropské unie L 147/1 (Nelegislativní akty) NAŘÍZENÍ PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 504/2013 ze dne 31. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1225/2011, pokud jde o sdělování informací pro účely osvobození od cla EVROPSKÁ KOMISE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 ze dne 16. listo- padu 2009 o systému Společenství pro osvobození od cla (!), vzhledem k těmto důvodům: Podle článku 17 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1225/2011 ze dne 28. listopadu 2011 k článkům 42 až 52 a článkům 57 a 58 nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 o systému Společenství pro osvobození od cla (?) musí členské státy Komisi sdělovat informace, pokud jde o osvobození některých náhradních dílů, částí, příslušenství, nářadí a vybavení, které přesahují určitou hodnotu nebo cenu, od cla. Komise musí tyto informace předat členským státům. Podle článku 18 uvedeného prováděcího nařízení tyto informace pravidelně přezkou- mává Výbor pro celní kodex. Podle článku 20 prováděcího nařízení (EU) č. 1225/2011 musí být některé informace uvedené v žádostech o osvo- bození zboží dovezeného vědeckovýzkumnými zaříze- ními nebo subjekty se sídlem v Unii nebo jejich jménem od cla sděleny Komisi členskými státy, kterým byla žádost předložena. ř. věst. L 324, 10.12.2009, s. 23. ř. věst. L 314, 29.11.2011, s. 20. (3) : Povinnosti z roku 1983 již nejsou pro řádné řízení při dovozu s osvobozením od cla nezbytné. Kromě toho pro členské státy i Komisi představují zbytečnou administra- tivní zátěž. V zájmu zjednodušení a racionalizace práv- ních předpisů by proto odpovídající ustanovení měla být zrušena nebo zjednodušena. (4) — Prováděcí nařízení (EU) č. 1225/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno. (5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Prováděcí nařízení (EU) č. 1225/2011 se mění takto: 1) Kapitola VII se zrušuje. 2) Článek 20 se nahrazuje tímto: „Článek 20 Příslušný orgán členského státu, ve kterém se nachází zařízení nebo subjekt, kterému je zboží určeno, přímo rozhoduje o žádostech uvedených v článku 19 ve všech případech.“