L 180/60 Uřední věstník Evropské unie 29.6.2013 SMĚRNICE SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (přepracované znění) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 78 odst. 2 písm. d) této smlouvy, 0) s ohledem na návrh Evropské komise, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociál- ního výboru (!), po konzultaci s Výborem regionů, v souladu s řádným legislativním postupem (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) : Ve směrnici Rady 2005/85|ES ze dne 1. prosince 2005 (6) o minimálních normách pro řízení o přiznávání a odní- mání postavení uprchlíka je třeba provést řadu podstat- ných změn (?). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedená směrnice měla být přepracována. (2) : Společná azylová politika, včetně společného evropského azylového systému, je nedílnou součástí cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva otevřeného těm, kteří donuceni okolnostmi oprávněně hledají ochranu v Unii. Tato politika by se měla řídit zásadou solidarity a () (!) Úř. věst. C 24, 28.1.2012, s. 79. j () Postoj Evropského parlamentu ze dne 6. dubna 2011 (Uř. věst. C 296E, 2.10.2012, s. 184) a postoj Rady ze dne 6. června 2013 (dosud nezveřejněný v Uředním věstníku). Postoj Evropského parla- mentu ze dne 10. června 2013 (dosud nezveřejněný v Uředním věstníku). () Uř. věst. L 326, 13.12.2005, s. 13. spravedlivého rozdělení odpovědnosti mezi členské státy, a to i pokud jde o finanční aspekty. Evropská rada se na svém zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 dohodla, že bude pracovat na vytvoření společného evropského azylového systému, založeného na úplném uplatňování a začlenění Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská úmluva“), a potvrdila tak zásadu nenavracení a zajištění toho, že nikdo není vrácen zpět tam, kde by byl vystaven pronásledování. Podle závěrů z Tampere by měl společný evropský azylový systém v krátké době zahrnovat společné normy pro spravedlivé a účinné azylové řízení v člen- ských státech a z dlouhodobého pohledu pravidla Unie vedoucí ke společnému azylovému řízení v Unii. První fáze společného evropského azylového systému byla ukončena přijetím příslušných právních nástrojů stanovených ve Smlouvách, jako je směrnice 2005/85/ES, která byla prvním opatřením pro azylová řízení. Evropská rada přijala na svém zasedání dne 4. listopadu 2004 Haagský program, jenž stanoví cíle v oblasti svobody, bezpečnosti a práva pro období 2005—2010. V této souvislosti byla Evropská komise v Haagském programu vyzvána, aby dokončila hodnocení právních nástrojů první fáze a předložila Evropskému parlamentu a Radě návrhy právních nástrojů a opatření pro druhou fázi. V souladu s Haagským programem je při vytváření společného evropského azylového systému cílem zavést společné azylové řízení a jednotný status platný v celé Unii. Evropská rada v Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu, který byl přijat dne 16. října 2008, uvedla, že přetrvávají značné rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o udělování ochrany, a vyzvala k novým iniciativám, včetně návrhu na zavedení jednotného azylového řízení, jehož součástí by byly společné záruky, s cílem dokončit zavedení společného evropského azylového systému, jak je stanoveno v Haagském programu.