208 Službeni list Europske unije 13/Sv. 38 32008L0100 29.10.2008. SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE L 285/9 DIREKTIVA KOMISIJE 2008/100/EZ od 28. listopada 2008. o izmjeni Direktive Vijeća 90/496/EEZ o označivanju hranjive vrijednosti hrane u odnosu na preporučene dnevne količine, faktore preračunavanja energetske vrijednosti i definicije (Tekst značajan za EGP) KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 90/496/EEZ od 24. rujna 1990. o označivanju hranjive vrijednosti hrane ('), a posebno njezin članak 1. stavak 4. točke (a) i (j) te članak 5. stavak 2., nakon savjetovanja s Europskom agencijom za sigurnost hrane, budući da: (1) U Direktivi 90/496/EEZ navodi se da treba definirati vlakna. Uvjeti za prehrambene tvrdnje kao što su ,izvor vlakana" ili ,bogat vlaknima" utvrđeni su u Prilogu Uredbi (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (?). Radi jasnoće i usklađenosti s drugim zakonodavstvom Zajednice koje se odnosi na taj pojam, potrebno je defi- nirati ,vlakna". Definicija vlakana treba uzimati u obzir relevantni rad Codexa Alimentariusa i izjavu o prehrambenim vlaknima koju je 6. srpnja 2007. iznio Znanstveni odbor za dije- tetske proizvode, prehranu i alergije Europske agencije za sigurnost hrane. Vlakna se tradicionalno konzumiraju kao biljni materijal i imaju jedan ili više korisnih fizioloških učinaka; primje- rice: smanjuju vrijeme prolaska hrane kroz crijeva, pove- ćavaju volumen stolice, mikroflora debelog crijeva ih može fermentirati, smanjuju ukupni kolesterol u krvi, smanjuju razine LDL  kolesterola u krvi, smanjuju glukozu u krvi nakon obroka i smanjuju razinu inzulina u krvi. Nedavni znanstveni dokazi pokazuju da se slični korisni fiziološki učinci mogu postići drugim polimerima ugljikohidrata koji nisu probavljivi i koji se prirodno ne (!) SL L 276, 6.10.1990., str. 40. (2) SL L 12, 18.1.2007., str. 3. (10) pojavljuju u hrani kako ju konzumiramo. Stoga je prikladno da definicija vlakana uključi polimere ugljiko- hidrata s jednim ili više korisnih fizioloških učinaka. Polimeri ugljikohidrata biljnog podrijetla koji zadovolja- vaju definiciju vlakana mogu se blisko povezati u bilj- kama s ligninom ili drugim sastojcima koji nisu ugljiko- hidrati, kao što su fenolni spojevi, voskovi, saponini, fitati, kutin i fitosteroli. Ove tvari kad su blisko povezane s polimerima ugljikohidrata biljnog podrijetla i ekstrahi- rane s polimerima ugljikohidrata za analizu vlakana mogu se smatrati vlaknima. Međutim, kad se odvoje od polimera ugljikohidrata i dodaju hrani, te tvari ne treba smatrati vlaknima. Kako bi se u obzir uzeo novi znanstveni i tehnološki napredak, potrebno je izmijeniti popis faktora preraču- navanja energetske vrijednosti. U izvještaju FAO-a s tehničke radionice o energetskoj vrijednosti hrane — metodama analize i faktorima prera- čunavanja, navodi se da se za 70 % vlakana u tradicio- nalnoj hrani pretpostavlja da se mogu fermentirati. Stoga je primjereno da prosječna energetska vrijednost za vlakna bude 8 kJ/g (2 kcal/g). Eritritol se može koristiti u mnogim vrstama hrane i koristiti, među ostalim, kao zamjena za hranjive tvari kao što je šećer kad je poželjna niža energetska vrijed- nost. Eritritol je poliol i, u skladu s trenutnim pravilima utvr- đenim u članku 5. stavku 1. Direktive 90/496/EEZ, njegova energetska vrijednost bi se izračunavala korište- njem faktora preračunavanja za poliole, tj. 10 kJ/g (2,4 kcal/g). Korištenjem ovog faktora preračunavanja energetske vrijednosti potrošač ne bi bio u potpunosti informiran o smanjenoj energetskoj vrijednosti proizvoda koja je postignuta korištenjem eritritola u njegovoj proiz- vodnji. Znanstveni odbor za hranu je u svom mišljenju o eritritolu iznesenom 5. ožujka 2003. napomenuo da je energetska vrijednost koju daje eritritol manja od 0,9 kJ/g (manje od 0,2 kcal/g). Stoga je primjereno usvojiti odgo- varajući faktor preračunavanja energetske vrijednosti za eritritol.