09/Sv. 1 Službeni list Europske unije 263 32008L0008 20.2.2008. SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE L 44/11 DIREKTIVA VIJEĆA 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. o izmjeni Direktive 2006/112|EZ o mjestu pružanja usluga VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 93., uzimajući u obzir prijedlog Komisije, uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (!), uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i soci- jalnog odbora (*), budući da: Ostvarenje  unutarnjeg  tržišta,  globalizacija, ukidanje administrativnih ograničenja i primjena tehnologije svi su se udružili kako bi stvorili iznimno velike promjene u opsegu i uzorku trgovine uslugama. Veliki se broj usluga sve više može pružiti s udaljenog mjesta. Kao odgovor tijekom godina su poduzimani vrlo mali koraci kako bi se suočilo s time, a mnoge definirane usluge u  sadašnjem su trenutku  oporezovane na temelju načela o odredištu. Za ispravno funkcioniranje unutarnjeg tržišta potrebno je izmijeniti Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijed- nost (*) vezano uz mjesto pružanja usluga, nastavno na strategiju Komisije o modernizaciji i pojednostavljenju operacija zajedničkog sustava PDV-a. Za sve pružene usluge mjesto oporezivanja bi u načelu trebalo biti mjesto gdje se odvija stvarna potrošnja. Kada bi se opće pravilo o mjestu pružanja usluga ovako (') SL C 104 E, 30.4.2004., str. 143. i mišljenje dostavljeno 16. svibnja 2006. (još nije objavljeno u Službenom listu). () SL C 117, 30.4.2004., str. 15. i SL C 195, 18.8.2006., str. 54. () SL L 347, 11.12.2006., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2007/75/EZ (SL L 346, 29.12.2007., str. 13.). promijenilo bile bi potrebne određene iznimke od ovog općenitog pravila i zbog administrativnih i političkih razloga. Za pružanje usluga poreznim obveznicima opće pravilo za mjesto pružanja usluga trebalo bi se temeljiti na mjestu gdje svoj poslovni nastan ima primatelj, a ne pružatelj. Za potrebe pravila kojima se određuje mjesto pružanja usluga i kako bi se na najmanju moguću mjeru svela opterećenja za poslovanje, porezni obveznici koji se također bave neoporezivim djelatnostima smatrat će se poreznim obveznicima za sve usluge koje su im pružene. Slično tome pravne osobe koje ne podliježu porezu, a koje trebaju platiti PDV, smatraju se poreznim obvezni- cima. Ove se odredbe u skladu s uobičajenim pravilima ne trebaju proširivati na pružanje usluga koje je primio porezni obveznik za svoju vlastitu uporabu ili uporabu svojeg osoblja. Kada se usluge pružaju osobama koje ne podliježu porezu trebalo bi i dalje vrijediti općenito pravilo da je mjesto pružanja usluga mjesto gdje pružatelj ima sjedište svog poslovanja. U određenim okolnostima općenita pravila vezano za mjesto pružanja usluga i za porezne obveznike i za osobe koje ne podliježu porezu nisu primjenjiva i umjesto njih treba primijeniti specifične iznimke. Te se iznimke trebaju većinom temeljiti na postojećim kriteri- jima i odražavati načelo oporezivanja na mjestu potro- šnje, a ne nametati nerazmjerna administrativna optere- ćenja pojedinim trgovcima. Kada porezni obveznik primi usluge od osobe koja nema poslovni nastan u istoj državi članici, trebao bi biti obvezan mehanizam obrnute naplate u određenim sluča- jevima, što znači da bi porezni obveznik trebao sam procijeniti odgovarajući iznos PDV-a za pruženu uslugu. Kako bi se pojednostavnile obveze poduzeća koja djeluju u državama članicama u kojima nemaju poslovni nastan, trebalo bi organizirati elektronički sustav u kojem bi se utvrđivao i obračunavao PDV na jednom mjestu. Dok se ne uspostavi takav sustav treba iskoristiti sustav uveden da se olakša sukladnost s fiskalnim obvezama poreznih obveznika koji nemaju poslovni nastan u Zajednici.