06/Sv. 5 Službeni list Europske unije 3 32002L0013 20.3.2002. SLUŽBENI LIST EUROPSKIH ZAJEDNICA L 77/17 DIREKTIVA 2002/13/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VI)EĆA od 5. ožujka 2002. o izmjeni Direktive Vijeća 73/239/EEZ u odnosu na zahtjeve za granicu solventnosti za društva za osiguranje koja obavljaju poslove neživotnih osiguranja EUROPSKI PARLAMENT I VI]EĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 47. stavak 2. i članak 55., uzimajući u obzir prijedlog Komisije (!), uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbo- ra (“), u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (?), budući da: (1) — Plan djelovanja za financijske usluge, odobren od Europ- skog vijeća na sastancima u Kolnu 3. i 4. lipnja 1999. i Lisabonu 23. i 24. ožujka 2000., potvrđuje važnost granice solventnosti za društva za osiguranje, kako bi se zaštitili ugovaratelji osiguranja na  jedinstvenom tržištu time što će se osigurati da društva za osiguranje ispunjavaju zahtjeve o adekvatnosti kapitala u odnosu na vrstu rizika kojima su izložena. (2) _ Prva direktiva Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na osni- vanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja (*) propisuje da društva za osiguranje moraju imati granicu solventnosti. (3) — Zahtjev da društva za osiguranje uspostave, osim i povrh tehničkih pričuva za ispunjenje preuzetih obveza iz osiguranja, granicu solventnosti koja ima funkciju neutra- lizacije u slučaju negativnih fluktuacija u poslovanju i važan je dio u sustavu bonitetnog nadzora za zaštitu osiguranika i ugovaratelja osiguranja. (4) _ Postojeća pravila o granici solventnosti utvrđena Direk- tivom 73/239/EEZ nisu bitno promijenjena naknadno donesenim  propisima Zajednice i Direktivom  Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno osiguranje osim životnog osiguranja (Treća direktiva o neživotnom osigu- ranju) (?), a kojima se zahtijeva da Komisija podnese () SL C 96 E, 27.3.2001., str. 129. (2) SL C 193, 10.7.2001., str. 16. (*) Mišljenje Europskog parlamenta od 4. srpnja 2001. (još nije objav- ljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 14. veljače 2002. (*) SL L 228, 16.8.1973., str. 3. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 181, 20.7.2000., str. 65.). () SL L 228, 11.8.1992., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 290, 17.11.2000., str. 27.). (10) izvještaj Odboru za osiguranje osnovanom Direktivom Vijeća 91/675/EEZ (“) o potrebi daljnjeg usklađivanja granice solventnosti. Komisija je pripremila izvještaj uzimajući u obzir prepo- ruke iz izvještaja o solventnosti društava za osiguranje kojeg je izradila Konferencija tijela nadležnih za nadzor društava za osiguranje država članica Europske unije. U izvještaju je zaključeno da je jednostavan i solidan način djelovanja sadašnjeg sustava zadovoljavajući i da se temelji na zdravim načelima i odlikuje transparentno- šću, no u pojedinim su slučajevima utvrđene slabosti, posebno za osjetljive profile rizičnosti. Potrebno je povećati postojeći minimalni jamstveni kapi- tal, posebno zbog povećanog broja odštetnih zahtjeva i troškova poslovanja koji su nastupili nakon što je taj zahtjev prvobitno donesen. Pragovi iznad kojih se primje- njuje stopa nižeg postotka za određivanje potrebne granice solventnosti na osnovi premija i na osnovi šteta, trebaju se u skladu s tim povisiti. Kako bi se ubuduće izbjegla veća i nagla povećanja iznosa minimalnog jamstvenog kapitala i pragova, treba uspostaviti mehanizam koji će omogućiti da povećanje bude u skladu s Europskim indeksom potrošačkih cijena. U posebnim situacijama kada su ugrožena prava ugova- ratelja osiguranja, treba ovlastiti nadležna tijela da mogu pravovremeno intervenirati, uz obvezu da pri izvršavanju svojih ovlasti nadležna tijela obavijeste društva za osigu- ranje o razlozima koji su ih potakli na nadzorne radnje, u skladu s načelima korektnog upravljanja i propisanog postupanja. Dok ta situacija postoji, nadležna tijela neće moći potvrditi da društvo za osiguranje ima dovoljnu granicu solventnosti. Uzimajući u obzir razvoj tržišta s obzirom na vrstu pokrića reosiguranja kojim su se osigurali primarni osigu- ravatelji, potrebno je da nadležna tijela imaju ovlasti u određenim  okolnostima  ograničiti smanjenje granice solventnosti. Ako osiguravatelj znatno smanji poslovanje ili prestane zaključivati nova osiguranja, potrebno je utvrditi odgova- rajuću granicu solventnosti u pogledu ostatka obveza za postojeća osiguranja u skladu s razinom tehničkih pričuva. (*) SL L 374, 31.12.1991., str. 32.