196 Službeni list Europske unije 13/Sv. 38 32008R0764 13.8.2008. SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE L 218/21 UREDBA (EZ) br. 764/2008 EUROPSKOG PARLAMENTA I VI]EĆA od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju postupaka koji se odnose na primjenu određenih nacionalnih tehničkih propisa na proizvode koji se zakonito stavljaju na tržište u drugoj državi članici i o stavljanju izvan snage Odluke br. 3052/95/EZ (Tekst značajan za EGP) EUROPSKI PARLAMENT I VI]EĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u o obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegove članke 37. i 95., uzimajući u o obzir prijedlog Komisije, uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i soci- jalnog odbora (!), nakon savjetovanja s Odborom regija, u skladu s postupkom utvrđenim člankom 251. Ugovora (“), budući da: (1) Unutarnje tržište obuhvaća područje bez unutarnjih granica u kojemu je sloboda kretanja robe osigurana Ugovorom, kojim se zabranjuju mjere s istovrsnim učinkom količinskim ograničenjima uvoza. Ta zabrana obuhvaća sve nacionalne mjere koje mogu, izravno ili neizravno, stvarno ili potencijalno, ometati trgovinu robom unutar Zajednice. Prepreke slobodi kretanja robe između država članica mogu nezakonito stvoriti nadležna tijela država članica koja, zbog neusklađenosti zakonodavstava, mogu na proizvode koji se zakonito stavljaju na tržište u drugim državama  članicama  primjenjivati  tehničke - propise kojima se utvrđuju zahtjevi kojima ti proizvodi trebaju udovoljavati, kao što su propisi koji se odnose na naziv, oblik, veličinu, težinu, sastav, prezentiranje, označivanje i pakiranje. Primjena takvih propisa na proizvode koji se zakonito stavljaju na tržište u drugoj državi članici može biti u suprotnosti s člancima 28. i 30. Ugovora, čak i ako se primjenjuju bez razlike na sve proizvode. (!) SL € 120, 16.5.2008., str. 1. (*) Mišljenje Europskog parlamenta od 21. veljače 2008. (još nije objav- ljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 23. lipnja 2008. (3) Načelo uzajamnog priznavanja, koje proizlazi iz sudske prakse Suda Europskih zajednica, jedan je od mnačina osiguranja slobode kretanja robe na unutarnjem tržištu. Uzajamno se priznavanje odnosi na proizvode na koje se ne primjenjuje usklađeno zakonodavstvo Zajednice ili na aspekte proizvoda koji nisu obuhvaćeni takvim zakono- davstvom. Prema tom načelu, država članica ne smije na svom državnom području zabraniti prodaju proizvoda koji se zakonito stavljaju na tržište u drugoj državi članici, čak i ako su ti proizvodi proizvedeni u skladu s tehničkim propisima različitima od onih koji se primje- njuju na domaće proizvode. Jedina iznimka od tog načela su ograničenja koja su opravdana razlozima utvrđenim u članku 30. Ugovora ili na temelju drugih, prevladavajućih razloga od javnog interesa i koji su proporcionalni postavljenom cilju. Još uvijek postoje mnogi problemi u pogledu ispravne primjene načela uzajamnog priznavanja među državama članicama. Stoga je potrebno utvrditi postupke kako bi se smanjila mogućnost da tehnički propisi stvore nezakonite prepreke slobodi kretanja robe između država članica. Nepostojanje takvih postupaka u državama članicama stvara dodatne prepreke slobodi kretanja robe budući da odvraća poduzeća od prodaje svojih proizvoda, koji se zakonito stavljaju na tržište u drugoj državi članici na državnom području države članice koja primjenjuje tehničke propise. Istraživanja su pokazala da mnoga poduzeća, a posebno mala i srednja poduzeća, ili prila- gođavaju svoje proizvode kako bi udovoljili tehničkim propisima država članica, ili se suzdržavaju od njihovog stavljanja na tržište u tim državama članicama. Nadležna tijela također nemaju odgovarajuće postupke za primjenu svojih tehničkih propisa na određene proizvode koji se zakonito stavljaju na tržište u drugoj državi članici.  Nepostojanje - takvih  postupaka  ograničava njihovu sposobnost ocjenjivanja sukladnosti proizvoda u skladu s Ugovorom. U Rezoluciji Vijeća od 28. listopada 1999. o uzajamnom priznavanju (*) navedeno je da gospodarski subjekti i građani nisu uvijek u potpunosti i pravilno koristili načelo uzajamnog priznavanja budući da nisu bili (?) SL C 141, 19.5.2000., str. 5.