102 Službeni list Europske unije 06/Sv. 9 32002L0065 L 271/16 SLUŽBENI LIST EUROPSKIH ZAJEDNICA 9.10.2002. DIREKTIVA 2002/65/|EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VI]EĆA od 23. rujna 2002. o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima i o izmjeni Direktive Vijeća 90/619/EEZ i direktiva 97/7/EZ i 98/27/EZ EUROPSKI PARLAMENT I VI]EĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 47. stavak 2., članak 55. i članak 95., uzimajući u obzir prijedlog Komisije (!), uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbo- ra (*), postupajući u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (?), budući da: (1) U kontekstu postizanja ciljeva jedinstvenog tržišta važno je usvojiti mjere predviđene radi postupnog jačanja trži- šta, a koje mjere moraju doprinijeti ostvarivanju visokog stupnja zaštite potrošača, u skladu s člancima 95. i 153. Ugovora. Kako za potrošače, tako i za dobavljače financijskih usluga, trgovanje financijskim uslugama na daljinu bit će jedan od glavnih opipljivih rezultata dovršenja izgra- dnje unutarnjeg tržišta. U okviru unutarnjeg tržišta, u interesu je potrošača da najširem asortimanu financijskih usluga raspoloživih u Zajednici imaju pristup bez diskriminacije kako bi mogli izabrati one koje najbolje odgovaraju njihovim potrebama. Kako bi se osigurala sloboda izbora, kao osnovno pravo potrošača, visoki stupanj zaštite potrošača potreban je radi jačanja povjerenja potrošača u prodaju na daljinu. Od ključnog je značaja za nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta da potrošači mogu pregovarati i skla- piti ugovore s dobavljačima s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, bez obzira ima li dobavljač poslovni nastan i u državi članici u kojoj je boravište potrošača. (') SL C 385, 11.12.1998., str. 10. i SL C 177 E, 27.6.2000., str. 21. (2) SL C 169, 16.6.1999., str. 43. (*) Mišljenje Europskog parlamenta od 5. svibnja 1999. (SL C 279, 1.10.1999., str. 207.), Zajedničko stajalište Vijeća od 19. prosinca 2001. (SL C 58 E, 5.3.2002., str. 32.) i Odluka Europskog parla- menta od 14. svibnja 2002. (još nije objavljena u Službenom listu). (5) (6) (10) G) ) 6) s s s Zbog svoje nematerijalne prirode financijske su usluge naročito pogodne za prodaju na daljinu, a uspostava pravnog okvira trgovanja na daljinu financijskim uslu- gama trebala bi ojačati povjerenje potrošača u primjenu novih tehnika trgovanja na daljinu financijskim uslu- gama, kao što je elektronička trgovina. Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati u skladu s Ugovorom i sekundarnim zakonodavstvom, uključujući Direktivu br. 2000/31/|EZ (*) o elektroničkoj trgovini koja se primjenjuje isključivo na transakcije koje uređuje. Ova Direktiva usmjerena je na ostvarivanje gore nave- denih ciljeva ne dovodeći u pitanje nacionalno pravo ni pravo Zajednice koje uređuje slobodu pružanja usluga, kao ni sustav kontrole ilili odobravanja države članice domaćina, tamo gdje je primjenjiv, odnosno nadzora u državama članicama kada je to u skladu sa zakonodav- stvom Zajednice. Osim toga, ova Direktiva, a posebno njezine odredbe koje se tiču informacija o ugovornim klauzulama o pravu primjenjivom na ugovor i/ili o nadležnom sudu, u području trgovanja na daljinu financijskim uslugama za potrošače ne utječe na primjenjivost Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priz- navanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgo- vačkim stvarima (*), kao ni Rimske konvencije iz 1980. godine o pravu primjenjivom na ugovorne obveze. Ostvarenje ciljeva Akcijskog plana za financijske usluge iziskuje viši stupanj zaštite potrošača u određenim podru- čjima. To zahtijeva veću usklađenost pravila postupanja koja se odnose na investicijske usluge i potrošačke kredite, posebno u neusklađenim zajedničkim investicij- skim fondovima. U očekivanju ostvarenja takve usklađe- nosti, potrebno je održavati visoki stupanj zaštite potro- šača. Direktiva br. 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 1997. o zaštiti potrošača s obzirom na skla- panje ugovora na daljinu (*) propisuje glavna pravila koja se primjenjuju na ugovore o proizvodima ili uslugama sklopljene na daljinu između dobavljača i kupca. Među- tim, ta se Direktiva ne odnosi na financijske usluge. 178, 17.7.2000., str. 1. LL L L 12, 16.1.2001., str. 1. LL 144, 4.6.1997., str. 19.