17/Sv. 3 Službeni list Europske unije 3 32000L0035 8.8.2000. SLUŽBENI LIST EUROPSKIH ZAJEDNICA L 200/35 DIREKTIVA 2000/35/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VI)EĆA od 29. lipnja 2000. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama EUROPSKI PARLAMENT I VI]EĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95., uzimajući u obzir prijedlog Komisije (!), uzimajući u  obzir  mišljenje Gospodarskog i  socijalnog odbora (?), djelujući u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (*), u svjetlu zajedničkog teksta koji je odobrio Odbor za mirenje 4. svibnja 2000., budući da: (1) — Europski je parlament u svojoj rezoluciji o integriranom programu u korist malog i srednjeg poduzetništva i obrt- ništva (*)| pozvao Komisiju da podnese prijedlog o rješa- vanju problema kašnjenja u plaćanju. (2) _ 12. svibnja 1995. Komisija je usvojila preporuku o roko- vima plaćanja u poslovanju (*). (3) — U svojoj rezoluciji o preporuci Komisije o rokovima plaćanja u poslovanju (“) Europski je parlament pozvao Komisiju da razmotri pretvaranje svoje preporuke u prije- dlog za direktivu Vijeća koju bi trebalo podnijeti što je prije moguće. (4) 29. svibnja 1997. Gospodarski i socijalni odbor usvojio je mišljenje o Komisijinoj Zelenoj knjizi o javnim naba- vama u Europskoj uniji: ,Istražujući put naprijed" ('). (5) — 4. lipnja 1997. Komisija je objavila akcijski plan za jedin- stveno tržište kojim je naglašeno da kašnjenja s plaća- njem predstavljaju sve veću prepreku za uspješno ostva- rivanje jedinstvenog tržišta. (6) — 17. srpnja 1997. Komisija je objavila izvješće o kašnjenju s plaćanjem u poslovanju (5) u kojem sažima rezultate ocjenjivanja učinaka preporuke Komisije od 12. svibnja 1995. () SL C 168, 3.6.1998., str. 13. i SL C 374, 3.12.1998., str. 4. () SL C 407, 28.12.1998., str. 50. (*) Mišljenje Europskog parlamenta od 17. rujna 1998. (SL C 313, 12.10.1998., str. 142.), Zajedničko stajalište Vijeća od 29. srpnja 1999. (SL C 284, 6.10.1999., str. 1.) i Odluka Europskog parla- menta od 16. prosinca 1999. (još nije objavljena u Službenom listu). Odluka Europskog parlamenta od 15. lipnja 2000. i Odluka Vijeća od 18. svibnja 2000. sL C 323, 21.11.1994., str. 19. L L127, 10.6.1995., str. 19. L € 211, 22.7.1996., str. 43. L C 287, 22.9.1997., str. 92. L C 216, 17.7.1997., str. 10. 4 () 6) () () ) S S S 5) S (7) (11) (12) (13) Na poduzetnicima je, posebno malom i srednjem podu- zetništvu, težak upravni i financijski teret kao posljedica pretjerano dugih rokova plaćanja i kašnjenja s plaćanjem. Štoviše, ovi problemi su glavni razlog stečajeva koji prijete opstanku poduzetnika i rezultiraju brojnim gubi- cima radnih mjesta. U mnekim se državama članicama ugovorni rokovi plaćanja razlikuju značajno u odnosu na prosjek u Zajednici. Razlike u pravilima glede plaćanja i praksa u državama članicama predstavljaju prepreku ispravnom funkcioni- ranju unutarnjeg tržišta. Ovakva situacija ima za posljedicu značajno ograniča- vanje poslovanja između država članica. Ovo je u suprot- nosti s člankom 14. Ugovora, budući da bi poduzetnici morali biti u mogućnosti trgovati na cijelom unutarnjem tržištu pod uvjetima koji osiguravaju da prekogranične transakcije nisu rizičnije od domaće prodaje. Ako se pravila koja se primjenjuju na domaće i prekogranične transakcije značajno razlikuju, može doći do poremećaja tržišnog natjecanja. Najnoviji statistički podaci ukazuju na to da u mnogim državama članicama nakon usvajanja preporuke od 12. svibnja 1995. nije ni u najboljem slučaju došlo do poboljšanja glede kašnjenja s plaćanjem. Cilj borbe protiv kašnjenja s plaćanjem na unutarnjem tržištu se ne može postići djelovanjem država članica pojedinačno, već se može bolje postići od strane Zajed- nice. Ova Direktiva ne uređuje više od onoga što je potrebno kako bi se postigao taj cilj. Tako je ova Direk- tiva u cijelosti u skladu s kriterijima načela supsidijarnosti i razmjernosti određenih u članku 5. Ugovora. Ova se Direktiva odnosi samo na plaćanja koja se vrše kao naplata za poslovanje i ne uređuje poslovanje s potrošačima niti kamate u vezi s drugim plaćanjima, na primjer plaćanja u vezi sa zakonodavstvom o čekovima i mjenicama, plaćanja radi mnaknade štete  uključujući plaćanja od strane osiguravajućih društava. Činjenica da se ova Direktiva primjenjuje na slobodna zanimanja ne znači da države članice moraju postupati prema njima kao poduzetnicima ili trgovcima, u slučaje- vima koji nisu obuhvaćeni ovom Direktivom.