96 Službeni list Europske unije 05/Sv. 6 32002L0015 23.3.2002. SLUŽBENI LIST EUROPSKIH ZAJEDNICA L 80/35 DIREKTIVA 2002/15/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VI)EĆA od 11. ožujka 2002. o organizaciji radnog vremena osoba koje obavljaju mobilne djelatnosti cestovnog prijevoza EUROPSKI PARLAMENT I VI]EĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 71. i članak 137. stavak 2., uzimajući u obzir prijedlog Komisije (!), uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbo- ra (“), nakon savjetovanja Odbora regija, u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (?) i s obzirom na zajednički tekst koji je odobrio Odbor za mirenje 16. siječnja 2002., budući da: (1) Uredba Vijeća (EEZ) br. 3820/85 od 20. prosinca 1985. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva u odnosu na cestovni prijevoz (*) utvrdila je zajednička pravila o vremenima vožnje i razdobljima odmora za vozače; ta Uredba ne obuhvaća druge aspekte radnog vremena u cestovnom prijevozu. Direktiva Vijeća 93/104/EZ od 23. studenoga 1993. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (?) omogućava donošenje konkretnijih zahtjeva za organiza- ciju radnog vremena. Uzimajući u obzir sektorsku narav ove Direktive, odredbe te Direktive imaju prvenstvo pred Direktivom 93/104/EZ na temelju njezinog članka 14. Unatoč intenzivnom  pregovaranju između  socijalnih partnera, nije bilo moguće postići sporazum o mobilnim radnicima u cestovnom prijevozu. Stoga je potrebno utvrditi niz konkretnijih odredbi o radnim satima u cestovnom prijevozu kojima bi se osigu- ravala sigurnost prijevoza te zdravlje i sigurnost uklju- čenih osoba. (') SL C 43, 17.2.1999., str. 4. (?) SL C 138, 18.5.1999., str. 33. (*) Mišljenje Europskog parlamenta od 14. travnja 1999. (SL C 219, 4 30.7.1999., str. 235.), potvrđeno 6. svibnja 1999. (SL C 279, 1.10.1999., str. 270.), Zajedničko stajalište Vijeća od 23. ožujka 2001. (SL C 142, 15.5.2001., str. 24.) i Odluka Europskog parla- menta od 14. lipnja 2001. (još nije objavljeno u Službenom listu). Odluka Europskog parlamenta od 5. veljače 2002. i Odluka Vijeća od 18. veljače 2002. (*) SL L 370, 31.12.1985., str. 1. (*) SL L 307, 13.12.1993., str. 18. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 195, 1.8.2002., str. 41.). (5) (10) (11) Budući da države članice ne mogu dostatno ostvariti ciljeve predloženog djelovanja, nego ih se stoga radi njihova opsega i učinaka može na bolji način ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti iz tog članka, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvari- vanje tog cilja. Područje primjene ove Direktive uključuje samo mobilne radnike  zaposlene kod  prijevoznika s  poslovnim nastanom u državi članici, koji sudjeluju u mobilnim djelatnostima cestovnog prijevoza i na koje se odnosi Uredba  (EEZ) br. 3820/85 ili, u nedostatku toga, Europski sporazum o radu posade na vozilima koja obavljaju međunarodni cestovni prijevoz (AETR). Treba pojasniti da mobilni radnici isključeni iz područja koje pokriva ova Direktiva, osim samozaposlenih vozača, koriste — osnovnu  zaštitu — predviđenu — Direktivom 93/104/EZ. Ta osnovna zaštita uključuje postojeća pravila o odgovarajućem odmoru, najduljem prosječnom radnom tjednu, godišnjem dopustu i određene osnovne odredbe za radnike koji obavljaju noćni rad, uključujući kontrolu zdravstvenog stanja. Budući da su samozaposleni vozači uključeni u područje koje pokriva Uredba (EEZ) br. 3820/85, ali isključeni iz područja primjene Direktive 93/104/EZ, u skladu s odredbama članka 2. stavka 1. trebali bi biti privremeno isključeni iz područja primjene ove Direktive. Definicije korištene u ovoj Direktivi ne smiju imati prvenstvo pred drugim uredbama Zajednice o radnom vremenu. Za poboljšanje cestovne sigurnost, sprečavanje naruša- vanja tržišnog natjecanja i jamčenje sigurnost i zdravlja mobilnih radnika koje pokriva ova Direktiva, oni bi točno trebali znati koja razdoblja posvećena djelatno- stima cestovnog prijevoza čine radno vrijeme, a koja ne i stoga se smatraju stankama, odmorima ili razdobljima raspoloživosti. Tim se radnicima mora odobriti minimum dnevnih i tjednih razdoblja odmora te primjerene stanke. Također je potrebno postaviti najvišu granicu broja tjednih radnih sati. Istraživanja su pokazala da je noću ljudsko tijelo osjetlji- vije na smetnje iz okoliša i na određene otegotne oblike organizacije te da duga razdoblja noćnog rada mogu štetiti zdravlju radnika i ugroziti njihovu sigurnost i općenito cestovnu sigurnost.