19/8v. 3 Službeni list Europske unije 133 32003R2201 23.12.2003. SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE L 338/1 UREDBA VIJEĆA (EZ) br. 2001/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 61. stavak (c) i članak 67. stavak 1., uzimajući u obzir prijedlog Komisije (!), uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (?), uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskoga i soci- jalnoga odbora (?), budući da: () Europska zajednica postavila si je za cilj uspostavu područja slobode, sigurnosti i pravde u kojemu je osigu- rano slobodno kretanje osoba. U tu svrhu, Zajednica donosi, između ostaloga, mjere u području pravosudne suradnje u građanskim stvarima koje su potrebne za ispravno djelovanje unutarnjega tržišta. Na sastanku Europskoga vijeća u Tampereu, pružena je potpora načelu uzajamnog priznavanja sudskih odluka kao kamena temeljca za uspostavu pravog pravosudnog područja i utvrđeno je, kao prioritet, pravo na posjeći- vanje djece. Uredba Vijeća (EZ) br. 1347/2000 (*) utvrđuje pravila o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim stvarima i stvarima koje se odnose na roditeljsku odgovornost za zajedničku djecu, koje su donesene u bračnim predmetima. Sadržaj ove Uredbe u velikoj je mjeri preuzet iz Konvencije od 28. svibnja 1998. o istom predmetu (). (') SL C 203 E, 27.8.2002., str. 155. (*) Mišljenje doneseno 20. rujna 2002. (još nije objavljeno u Službenom listu). () SL C 61, 14.3.2003., str. 76. (“) SL L 160, 30.6.2000., str. 19. () U vrijeme donošenja Uredbe (EZ) br. 1347/2000, Vijeće je primilo izvješće s objašnjenjima o Konvenciji koje je pripremio profesor Alegria Borras (SL C 221, 16.7.1998., str. 27.). (4) Francuska je 3. srpnja 2000. predstavila inicijativu za donošenje  Uredbe  Vijeća o  uzajamnom  izvršenju sudskih odluka o pravima na kontakt s djecom (“). S ciljem osiguravanja jednakosti svakog djeteta, ova se Uredba odnosi na sve odluke o roditeljskoj odgovornosti, uključujući mjere za zaštitu djeteta, neovisno o bilo kakvoj vezi s bračnim predmetom. Budući da se pitanje primjene propisa o roditeljskoj odgovornosti često javlja u kontekstu bračnih predmeta, prikladnije je postojanje jedinstvenog instrumenta za stvari koje obuhvaćaju razvod i roditeljsku odgovornost. Područje primjene ove Uredbe pokriva građanske stvari, bez obzira na prirodu suda. Kad je riječ o sudskim odlukama o razvodu braka, zakonskoj rastavi ili poništaju braka, ova bi se Uredba trebala primjenjivati samo na raskid bračne veze i ne bi se trebala baviti pitanjima kao što su razlozi razvoda, posljedice braka na imovinska pitanja ili bilo koje druge pomoćne mjere. Kad je riječ o imovini djeteta, ova Uredba trebala bi se primjenjivati samo na mjere zaštite djeteta, tj. na i. odre- divanje i funkcije osobe ili tijela koje brine o djetetovoj imovini i dužnostima te zastupa dijete i pomaže mu; ii. upravu, čuvanje ili raspolaganje djetetovom imovinom. U ovome kontekstu, ova bi se Uredba trebala npr. primje- njivati u slučajevima u kojima se roditelji spore oko upravljanja djetetovom imovinom. Mjere koje se odnose na imovinu djeteta, a koje se ne odnose na zaštitu djeteta, () SL C 234, 15.8.2000., str. 7.