82 Službeni list Europske unije 12|Sv. 5 32009L0119 9.10.2009. SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE L 265/9 DIREKTIVA VIJEĆA 2009/119/EZ od 14. rujna 2009. o obvezi država članica da održavaju minimalne zalihe sirove nafte i/ili naftnih derivata VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 100., uzimajući u obzir prijedlog Komisije, uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (!), uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i soci- jalnog odbora (?), nakon savjetovanja s Europskog nadzornika za zaštitu podata- ka () budući da: (1) — Opskrba Zajednice sirovom naftom i naftnim derivatima i dalje je vrlo važna, osobito za sektor prometa i kemijsku industriju. Povećana koncentracija proizvodnje, postupno smanjenje rezervi nafte i rastuća svjetska potrošnja naftnih derivata povećavaju rizik od poteškoća u opskrbi. Europsko vijeće, u svojem Akcijskom planu (2007. — 2009.), pod nazivom ,Energetska politika za Europu", naglasilo je potrebu za poboljšanjem sigurnosti opskrbe za Europsku uniju (EU) u cjelini te za svaku državu članicu, inter alia, preispitivanjem mehanizama Unije za osiguravanje zaliha nafte, s posebnim osvrtom na dostup- nost nafte u slučaju krize. (!) Mišljenje od 22.4.2009. (još nije objavljeno u Službenom listu). (?) Mišljenje od 13.5.2009. (još nije objavljeno u Službenom listu). (?) SL € 128, 6.6.2009., str. 42. (4) Taj cilj, među ostalim, zahtijeva veće približavanje sustava Zajednice i sustava koji predviđa Međunarodna agencija za energetiku (dalje u tekstu ,IEA"). Na temelju Direktive Vijeća 2006/67/EZ od 24. srpnja 2006. o obvezi država članica da održavaju minimalne zalihe sirove nafte i[ili naftnih derivata (“), zalihe se izra- čunavaju na temelju prosječne domaće dnevne potrošnje tijekom prethodne kalendarske godine. S druge strane, obveze držanja zaliha na temelju Sporazuma o među- narodnom energetskom programu od 18. studenoga 1974. (dalje u tekstu ,Sporazum IEA-e") izračunavaju se na temelju neto uvoza nafte i naftnih derivata. Iz tog razloga, te zbog ostalih razlika u metodologiji, način na koji se izračunavaju obveze držanja zaliha i zalihe Zajed- nice za slučaj nužde trebalo bi prilagoditi načinima izra- čunavanja koji se koriste u okviru Sporazuma IEA-e, bez obzira na činjenicu da bi metodologiju izračunavanja koju koristi IEA možda trebalo ocijeniti u svjetlu tehno- loških poboljšanja tijekom posljednjih desetljeća i da bi države koje nisu članice IEA-e i koje su u potpunosti ovisne o uvozu mogle trebati dulje razdoblje za prila- godbu svojih obveza za držanje zaliha. Moglo bi se poka- zati da su daljnje izmjene načina i postupaka za izraču- navanje razine zaliha potrebne i korisne za daljnje pove- ćanje usklađenosti s praksom IEA-e, uključujući na primjer promjene koje dovode do toga da se smanji stopa smanjenja postotka od 10 % koja se koristi u izra- čunavanju zaliha za određene države članice, što bi omogućilo drugačiji obračun zaliha nafte ili bi omogućilo da se uračunavaju i zalihe koje se nalaze u tankerima u teritorijalnim vodama država članica. Domaća proizvodnja nafte može sama po sebi doprinijeti sigurnosti opskrbe te stoga dati opravdanje državama članicama koje proizvode naftu da drže manje zaliha od ostalih država članica. Odstupanje takve vrste ipak ne bi smjelo uzrokovati značajne razlike u obvezama držanja zaliha u usporedbi s onima koje se primjenjuju na temelju Direktive 2006/67|EZ. Iz toga slijedi da bi obveza držanja zaliha za neke države članice trebala biti određena na temelju domaće potrošnje nafte, a ne na temelju uvoza. () SL L 217, 8.8.2006., str. 8.